PROVÁDĚCÍ NAŘÍZENÍ KOMISE (EU) č. 1337/2013
ze dne 13. prosince 2013,
kterým se stanoví prováděcí pravidla k nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 1169/2011, pokud jde o uvádění země původu nebo místa provenience u čerstvého, chlazeného a zmrazeného vepřového, skopového, kozího a drůbežího masa
EVROPSKÁ KOMISE,
s ohledem na Smlouvu o fungování Evropské unie,
s ohledem na nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 1169/2011 ze dne 25. října 2011 o poskytování informací o potravinách spotřebitelům, o změně nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 1924/2006 a (ES) č. 1925/2006 a o zrušení směrnice Komise 87/250/EHS, směrnice Rady 90/496/EHS, směrnice Komise 1999/10/ES, směrnice Evropského parlamentu a Rady 2000/13/ES, směrnic Komise 2002/67/ES a 2008/5/ES a nařízení Komise (ES) č. 608/2004 (1), a zejména na čl. 26 odst. 8 uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1)
V čl. 26 odst. 2 nařízení (EU) č. 1169/2011 se stanoví povinnost uvádět zemi původu nebo místo provenience na etiketě masa kódů kombinované nomenklatury uvedených na seznamu v příloze XI zmíněného nařízení, tj. u čerstvého, chlazeného a zmrazeného vepřového, skopového, kozího a drůbežího masa.
(2)
Je třeba dosáhnout rovnováhy mezi potřebou informovat spotřebitele a dodatečnými náklady pro provozovatele a vnitrostátní orgány, které mají v konečném důsledku dopad na konečnou cenu produktu. Posouzení dopadů a studie, kterou Komise zadala, prozkoumaly několik možností, jak uvádět zemi původu nebo místo provenience s ohledem na nejdůležitější fáze života zvířat. Výsledky ukazují, že spotřebitelé požadují především informace ohledně místa, kde bylo zvíře chováno. Poskytování povinných informací o místě narození zvířete by naopak vyžadovalo zřízení nových systémů zpětného vysledování i na úrovni zemědělských podniků s příslušnými náklady z toho plynoucími, zatímco označení místa porážky lze provést za dostupnou cenu a poskytuje cenné informace pro spotřebitele. Pokud jde o zeměpisné značení, existují důkazy, že uvedení členského státu nebo třetí země by pro spotřebitele představovalo nejdůležitější informaci.
(3)
V rámci nařízení (EU) č. 1169/2011 je koncept „země původu“ potraviny stanoven v souladu s články 23 až 26 nařízení Rady (EHS) č. 2913/92 (2). Pro živočišné produkty se tento koncept týká země, ve které je produkt zcela vyroben nebo získán, čímž se při použití pro maso rozumí země, v níž se zvíře narodilo, bylo chováno a poraženo. Pokud se na výrobě potraviny podílelo několik zemí, týká se tento koncept země, v níž u těchto produktů došlo k jejich poslednímu podstatnému a hospodářsky zdůvodněnému zpracování nebo opracování. Použití tohoto konceptu na případy, při kterých pochází maso ze zvířat narozených, chovaných a poražených v různých zemích, by však nevedlo k dostatečnému informování spotřebitelů o původu tohoto masa. Ve všech těchto případech je proto nezbytné zajistit na etiketě uvedení členského státu nebo třetí země, kde bylo zvíře chováno po dobu, která představuje podstatnou část obvyklého cyklu chovu pro každý druh, jakož i uvedení členského státu nebo třetí země, kde bylo zvíře poraženo. Pojem „původ“ by měl být vyhrazen pro maso získané ze zvířat narozených, chovaných a poražených, a proto zcela získaných v jednom členském státě nebo třetí zemi.
(4)
V případech, kdy je zvíře chováno v několika členských státech či třetích zemích a dobu chovu nelze dodržet, by mělo být zajištěno odpovídající uvedení místa chovu, aby se mohlo lépe vyhovět potřebám spotřebitelů a zabránilo se zbytečné komplikovanosti etikety.
(5)
Kromě toho by měla být stanovena pravidla pro balení obsahující kusy masa ze stejných nebo různých druhů získaného ze zvířat chovaných a poražených v různých členských státech nebo třetích zemích.
(6)
Tento systém označování vyžaduje pravidla pro zpětné vysledování ve všech fázích produkce a distribuce masa, od porážky až po balení, aby byla zaručena souvislost mezi označeným masem a zvířetem nebo skupinou zvířat, ze kterých bylo maso získáno.
(7)
Je třeba stanovit zvláštní pravidla pro maso dovážené ze třetích zemí, kdy informace požadované pro označení nejsou k dispozici.
(8)
Co se týče mletého masa a ořezů, mělo by být provozovatelům vzhledem k povaze příslušných výrobních procesů umožněno využívat zjednodušený systém označení.
(9)
S ohledem na obchodní význam informací, které mají být podle tohoto nařízení poskytovány, by provozovatelé potravinářských podniků měli mít možnost doplnit k povinnému označení na etiketě další prvky odkazující na provenienci masa.
(10)
Jelikož jsou příslušná ustanovení nařízení (EU) č. 1169/2011 použitelná ode dne 13. prosince 2014 a článek 47 uvedeného nařízení stanoví použití prováděcích pravidel podle uvedeného nařízení od 1. dubna každého kalendářního roku, mělo by se toto nařízení začít používat od 1. dubna 2015.
(11)
Opatření stanovená tímto nařízením jsou v souladu se stanoviskem Stálého výboru pro potravinový řetězec a zdraví zvířat,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Předmět a oblast působnosti
Toto nařízení stanoví pravidla pro uvádění země původu nebo místa provenience na etiketě čerstvého, chlazeného a zmrazeného vepřového masa, skopového nebo kozího masa a masa z drůbeže příslušných kódů kombinované nomenklatury uvedených na seznamu v příloze XI nařízení (EU) č. 1169/2011.
Článek 2
Definice
1. Pro účely tohoto nařízení se použijí definice „provozovatele potravinářského podniku“ v čl. 3 bodě 3 nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 178/2002 (3), definice „provozu“ v čl. 2 odst. 1 písm. c) nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 852/2004 (4) a definice „mletého masa“, „jatek“ a „bourárny/porcovny“ stanovené v bodech 1.13, 1.16 a 1.17 přílohy I nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 853/2004 (5).
2. Použijí se rovněž tyto definice:
a)
„ořezy“ se rozumí malé kousky masa kódů kombinované nomenklatury uvedených na seznamu v příloze XI nařízení (EU) č. 1169/2011, uznané za vhodné k lidské spotřebě a získané výhradně z ořezávání při vykosťování jatečně upravených těl nebo bourání/porcování masa;
b)
„šarží“ se rozumí maso kódů kombinované nomenklatury uvedených na seznamu v příloze XI nařízení (EU) č. 1169/2011, získané z jednoho živočišného druhu, též s kostí, též bourané/porcované nebo mleté, které bylo bouráno/porcováno, mleto nebo baleno za téměř stejných podmínek.
Článek 3
Zpětné vysledování
1. Provozovatelé potravinářských podniků mají k dispozici a používají ve všech fázích produkce a distribuce masa uvedeného v článku 1 systém identifikace a registrace.
2. Uvedený systém se používá tak, aby byla zaručena:
a)
souvislost mezi masem a zvířetem nebo skupinou zvířat, ze kterých bylo maso získáno, přičemž během porážky za tuto souvislost odpovídají jatka, a
b)
předávání informací týkajících se označení uvedených v článcích 5, 6 nebo 7 spolu s masem, provozovatelům v následujících fázích produkce a distribuce.
Každý provozovatel potravinářského podniku je odpovědný za provádění systému identifikace a registrace stanoveného v prvním pododstavci, a to ve fázi výroby a distribuce, ve které působí.
Provozovatel potravinářského podniku, který balí nebo značí maso v souladu s články 5, 6 nebo 7, zajistí vzájemnou souvislost mezi kódem šarže identifikujícím maso dodané spotřebiteli nebo zařízení společného stravování a příslušnou šarží nebo šaržemi masa, z nichž se balení nebo označená šarže skládá. Všechna balení se stejným kódem šarže musí odpovídat stejným označením v souladu s články 5, 6 nebo 7.
3. Systém uvedený v odstavci 1 obsahuje zejména záznamy o dovozech zvířat, jatečně upravených těl nebo kusů těl do provozu provozovatele potravinářského podniku a odvozech z něj a zajišťuje vzájemnou souvislost mezi o dovozy a odvozy.
Článek 4
Skupina zvířat
1. Velikost skupiny zvířat uvedené v článku 3 je dána:
a)
počtem jatečně upravených těl bouraných/porcovaných společně a tvořících jednu šarži příslušné bourárny/porcovny v případě bourání/porcování jatečně upravených těl;
b)
počtem jatečně upravených těl, jejichž maso tvoří jednu šarži příslušné bourárny/porcovny nebo zařízení na mletí masa v případě dalšího bourání/porcování nebo mletí.
2. Velikost šarže nesmí být větší než denní produkce jednoho provozu.
3. Kromě případu, kdy se použije článek 7, provozy, v nichž se maso bourá/porcuje nebo mele, zajistí při vytváření šarží, že všechna jatečně upravená těla v šarži odpovídají zvířatům, na jejichž maso se vztahuje totožné označení v souladu s čl. 5 odst. 1 nebo čl. 5 odst. 2.
Článek 5
Označování masa
1. Etiketa masa uvedeného v článku 1 a určeného pro dodání konečnému spotřebiteli nebo zařízením společného stravování obsahuje tyto údaje:
a)
členský stát nebo třetí země, kde probíhal chov, s označením „Chov v: (název členského státu nebo třetí země)“ v souladu s těmito kritérii:
i)
pro prasata:
-
pokud je poražené zvíře starší 6 měsíců, členský stát nebo třetí země, kde probíhala poslední, alespoň čtyřměsíční doba chovu,
-
pokud je poražené zvíře mladší 6 měsíců a jeho živá hmotnost je nejméně 80 kilogramů, členský stát nebo třetí země, kde probíhala doba chovu poté, co zvíře dosáhlo hmotnosti 30 kilogramů,
-
pokud je poražené zvíře mladší 6 měsíců a jeho živá hmotnost je nižší než 80 kilogramů, členský stát nebo třetí země, kde probíhala celá doba chovu;
ii)
pro ovce a kozy: členský stát nebo třetí země, kde probíhala poslední, alespoň šestiměsíční doba chovu, nebo pokud je poražené zvíře mladší 6 měsíců, členský stát nebo třetí země, kde probíhala celá doba chovu,
iii)
pro drůbež: členský stát nebo třetí země, kde probíhala poslední, alespoň jednoměsíční doba chovu, nebo pokud je poražené zvíře mladší než jeden měsíc, členský stát nebo třetí země, kde probíhala celá doba chovu poté, co bylo zvíře umístěno na výkrm;
b)
členský stát nebo třetí země, kde došlo k porážce, s označením „Porážka v: (název členského státu nebo třetí země)“ a
c)
kód šarže identifikující maso dodané spotřebiteli nebo zařízení společného stravování.
Pokud doby chovu uvedené v písmenu a) není dosaženo v žádném z členských států nebo třetích zemí, kde se zvíře chovalo, údaj uvedený v písmenu a) se nahradí údajem „Chov v: několik členských států EU“ nebo v případě, že maso nebo zvířata byla dovezena do Unie, údajem „Chov v: několik zemí mimo EU“ nebo „Chov v: několik zemí EU a mimo EU“.
Pokud však doby chovu uvedené v písmenu a) není dosaženo v žádném z členských států nebo třetích zemí, kde se zvíře chovalo, údaj uvedený v písmenu a) lze nahradit údajem „Chov v: (seznam členských států nebo třetích zemí, kde se zvíře chovalo)“, jestliže provozovatel potravinářského podniku doloží ke spokojenosti příslušného orgánu, že zvíře bylo v těchto členských státech či třetích zemích chováno.
2. Údaje uvedené v písmenech a) a b) odstavce 1 lze nahradit údajem „Původ: (název členského státu nebo třetí země)“, jestliže provozovatel potravinářského podniku doloží ke spokojenosti příslušného orgánu, že maso uvedené v článku 1 bylo získáno ze zvířat narozených, chovaných a poražených v jednom členském státě nebo třetí zemi.
3. Pokud několik kusů masa ze stejných nebo různých druhů odpovídá různým údajům na etiketě v souladu s odstavci 1 a 2 a je předkládáno ve stejném balení pro spotřebitele nebo zařízení společného stravování, musí být na etiketě uveden:
a)
seznam příslušných členských států nebo třetích zemí v souladu s odstavci 1 nebo 2, a to pro každý druh;
b)
kód šarže identifikující maso dodané spotřebiteli nebo zařízení společného stravování.
Článek 6
Odchylka pro maso ze třetích zemí
Odchylně od čl. 5 odst. 1 písm. a) musí etiketa masa uvedeného v článku 1, které bylo dovezeno pro uvedení na trh Unie a pro které nejsou informace stanovené v čl. 5 odst. 1 písm. a) k dispozici, obsahovat údaj „Chov v: mimo EU“ a „Porážka v: (název třetí země, kde bylo zvíře poraženo)“.
Článek 7
Odchylky pro mleté maso a ořezy
Odchylně od čl. 5 odst. 1 písm. a) a b), čl. 5 odst. 2 a článku 6, pokud jde o mleté maso a ořezy, lze použít tyto údaje:
a)
„Původ: EU“, pokud jsou mleté maso nebo ořezy vyrobeny výlučně z masa získaného ze zvířat narozených, chovaných a poražených v různých členských státech;
b)
„Chov a porážka v: EU“, pokud jsou mleté maso nebo ořezy vyrobeny výlučně z masa získaného ze zvířat chovaných a poražených v různých členských státech;
c)
„Chov a porážka v: mimo EU“, pokud jsou mleté maso nebo ořezy vyrobeny výlučně z masa dovezeného do Unie;
d)
„Chov v: mimo EU“ a „Porážka v: EU“, pokud jsou mleté maso nebo ořezy vyrobeny výlučně z masa získaného ze zvířat dovezených do Unie jako zvířata na porážku a poražených v jednom nebo několika členských státech;
e)
„Chov a porážka v: EU a mimo EU“, pokud jsou mleté maso nebo ořezy vyrobeny z:
i)
masa získaného ze zvířat chovaných a poražených v jednom nebo několika členských státech a z masa dovezeného do Unie nebo
ii)
masa získaného ze zvířat dovezených do Unie a poražených v jednom nebo několika členských státech.
Článek 8
Doplňkové dobrovolné informace na etiketě
Provozovatelé potravinářských podniků mohou údaje uvedené v článcích 5, 6 nebo 7 doplnit o doplňkové informace týkající se provenience masa.
Doplňkové informace uvedené v prvním pododstavci nesmí být v rozporu s údaji uvedenými v článcích 5, 6 nebo 7 a musí být v souladu s pravidly kapitoly V nařízení (EU) č. 1169/2011.
Článek 9
Vstup v platnost a použitelnost
Toto nařízení vstupuje v platnost třetím dnem po vyhlášení v Úředním věstníku Evropské unie.
Použije se ode dne 1. dubna 2015. Nepoužije se pro maso, které bylo na trh Unie uvedeno v souladu s právními předpisy před 1. dubnem 2015, a to až do spotřebování zásob.
Je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
V Bruselu dne 13. prosince 2013.
REGLAMENTO DE EJECUCIÓN (UE) No 1337/2013 DE LA COMISIÓN
de 13 de diciembre de 2013
por el que se establecen disposiciones de aplicación del Reglamento (UE) no 1169/2011 del Parlamento Europeo y del Consejo en lo que se refiere a la indicación del país de origen o del lugar de procedencia para la carne fresca, refrigerada o congelada de porcino, ovino, caprino y aves de corral
LA COMISIÓN EUROPEA,
Visto el Tratado de Funcionamiento de la Unión Europea,
Visto el Reglamento (UE) no 1169/2011 del Parlamento Europeo y del Consejo, de 25 de octubre de 2011, sobre la información alimentaria facilitada al consumidor y por el que se modifican los Reglamentos (CE) no 1924/2006 y (CE) no 1925/2006 del Parlamento Europeo y del Consejo, y por el que se derogan la Directiva 87/250/CEE de la Comisión, la Directiva 90/496/CEE del Consejo, la Directiva 1999/10/CE de la Comisión, la Directiva 2000/13/CE del Parlamento Europeo y del Consejo, las Directivas 2002/67/CE y 2008/5/CE de la Comisión, y el Reglamento (CE) no 608/2004 de la Comisión (1), y, en particular su artículo 26, apartado 8,
Considerando lo siguiente:
(1)
El artículo 26, apartado 2, del Reglamento (UE) no 1169/2011 establece la obligación de indicar en la etiqueta el país de origen o el lugar de procedencia de la carne de los códigos de la nomenclatura combinada que se enumeran en el anexo XI de dicho Reglamento, es decir, carne fresca, refrigerada o congelada de porcino, ovino, caprino y aves de corral.
(2)
Es preciso encontrar un equilibrio entre la necesidad de informar a los consumidores y el coste adicional para los explotadores y las autoridades nacionales, que finalmente incide en el precio final del producto. En la evaluación de impacto y en un estudio encargado por la Comisión se examinaron varias opciones para indicar el país de origen o el lugar de procedencia respecto a las principales etapas de la vida de los animales. Los resultados muestran que los consumidores exigen ante todo información sobre el lugar en el que el animal ha sido criado. Al mismo tiempo, la obligación de facilitar información sobre el lugar de nacimiento del animal exigiría el establecimiento de nuevos sistemas de trazabilidad en las explotaciones con los correspondientes costes que generen, mientras que la indicación del lugar de sacrificio en la etiqueta puede realizarse a un coste asequible y proporciona información valiosa para el consumidor. Por lo que se refiere al nivel geográfico, está demostrado que la indicación del Estado miembro o del tercer país sería la información más pertinente para los consumidores.
(3)
En el Reglamento (UE) no 1169/2011, el concepto de «país de origen» de un alimento se determina de conformidad con los artículos 23 a 26 del Reglamento (CEE) no 2913/92 del Consejo (2). Por lo que respecta a los productos animales, ese concepto se refiere al país en el que el producto es enteramente obtenido, lo que aplicado a la carne significa el país en el que el animal ha nacido, se ha criado y se ha sacrificado. Cuando en la producción de un alimento han participado varios países, ese concepto se refiere al país en el que los productos han sido objeto de su última transformación o elaboración sustancial, económicamente justificada. Sin embargo, su aplicación a situaciones en las que la carne proceda de animales que han nacido y se han criado y sacrificado en diferentes países no permitiría informar suficientemente a los consumidores sobre el origen de dicha carne. Por tanto, en todos esos casos es necesario prever en la etiqueta una indicación del Estado miembro o del tercer país en el que el animal ha sido criado durante un período que represente una parte importante del ciclo normal de cría para cada especie, así como del Estado miembro o del tercer país en el que ha sido sacrificado. El término «origen» debe reservarse a la carne obtenida de animales nacidos, criados y sacrificados, y, por tanto, enteramente obtenidos en un único Estado miembro o tercer país.
(4)
En los casos en que el animal se haya criado en varios Estados miembros o terceros países y no pueda respetarse el período de cría, debe preverse una indicación adecuada del lugar de cría, de modo que se satisfagan mejor las necesidades de los consumidores y se evite una complejidad innecesaria de la etiqueta.
(5)
Además, deben establecerse reglas para los envases que contengan trozos de carne de la misma especie o de diferentes especies obtenidos de animales criados y sacrificados en diferentes Estados miembros o terceros países.
(6)
Este sistema de etiquetado exige normas de trazabilidad en todas las etapas de la producción y distribución de la carne, desde el sacrificio hasta el envasado, a fin de garantizar la relación entre la carne etiquetada y el animal o grupo de animales de los que se ha obtenido la carne.
(7)
Deben preverse normas específicas para la carne importada de terceros países cuando la información exigida para el etiquetado no esté disponible.
(8)
Por lo que se refiere a la carne picada y los recortes de carne, habida cuenta de las características de sus procesos de producción, debe permitirse que los explotadores recurran a un sistema simplificado de indicaciones.
(9)
Dado el interés comercial de la información que debe facilitarse en virtud del presente Reglamento, debe darse a los explotadores de empresas alimentarias la posibilidad de añadir a las indicaciones obligatorias que figuran en la etiqueta otros elementos relativos a la procedencia de la carne.
(10)
Teniendo en cuenta que las disposiciones pertinentes del Reglamento (UE) no 1169/2011 son aplicables a partir del 13 de diciembre de 2014 y que su artículo 47 prevé la aplicación de las normas de desarrollo en virtud de dicho Reglamento a partir del 1 de abril de cada año civil, el presente Reglamento debe empezar a aplicarse a partir del 1 de abril de 2015.
(11)
Las medidas previstas en el presente Reglamento se ajustan al dictamen del Comité Permanente de la Cadena Alimentaria y de Sanidad Animal.
HA ADOPTADO EL PRESENTE REGLAMENTO:
Artículo 1
Objeto y ámbito de aplicación
El presente Reglamento establece normas sobre la indicación, en la etiqueta, del país de origen o el lugar de procedencia de la carne fresca, refrigerada o congelada de porcino, ovino, caprino y aves de corral de los códigos de la nomenclatura combinada enumerados en el anexo XI del Reglamento (UE) no 1169/2011.
Artículo 2
Definiciones
1. A efectos del presente Reglamento, serán de aplicación la definición de «explotador de empresa alimentaria» del artículo 3, punto 3, del Reglamento (CE) no 178/2002 del Parlamento Europeo y del Consejo (3), la definición de «establecimiento» del artículo 2, apartado 1, letra c), del Reglamento (CE) no 852/2004 del Parlamento Europeo y del Consejo (4), así como las definiciones de «carne picada», «matadero» y «planta de despiece» establecidas en los puntos 1.13, 1.16 y 1.17 del anexo I del Reglamento (CE) no 853/2004 del Parlamento Europeo y del Consejo (5).
2. Asimismo, se entenderá por:
a) «recortes»: trozos de carne de pequeño tamaño, de los códigos de la nomenclatura combinada enumerados en el anexo XI del Reglamento (UE) no 1169/2011, considerados aptos para el consumo humano y obtenidos exclusivamente mediante recorte durante el deshuesado de las canales y/o el despiece de la carne;
b) «lote»: todas las carnes, de los códigos de la nomenclatura combinada enumerados en el anexo XI del Reglamento (UE) no 1169/2011, obtenidas a partir de una sola especie, deshuesadas o no, incluso despiezadas o picadas, que hayan sido despiezadas, picadas o acondicionadas en circunstancias prácticamente idénticas.
Artículo 3
Trazabilidad
1. Los explotadores de empresas alimentarias, en cada etapa de la producción y distribución de la carne a que se refiere el artículo 1, dispondrán de un sistema de identificación y registro y lo utilizarán.
2. Dicho sistema se aplicará de tal forma que se garantice:
a)
la relación entre la carne y el animal o grupo de animales de los que procede; en la fase de sacrificio esta relación es competencia del matadero, y
b)
la transmisión de la información relativa a las indicaciones a que se refieren los artículos 5, 6 y 7, según proceda, junto con la carne, a los explotadores en las etapas posteriores de la producción y la distribución.
Cada explotador de empresa alimentaria será responsable de la aplicación del sistema de identificación y registro, con arreglo a lo dispuesto en el párrafo primero, en la etapa de producción y distribución en que opera.
El explotador de la empresa alimentaria que acondicione o etiquete la carne de conformidad con lo dispuesto en los artículos 5, 6 o 7 garantizará la correspondencia entre el código del lote que identifica la carne suministrada al consumidor o a las colectividades y el lote o lotes de carne pertinentes que componen el envase o el lote etiquetado. Todos los envases que lleven el mismo código de lote se ajustarán a las mismas indicaciones de conformidad con los artículos 5, 6 o 7.
3. El sistema de registro a que se refiere el apartado 1 comprenderá, en particular, la llegada al establecimiento del explotador de la empresa alimentaria, y la salida del mismo, de animales, canales o despieces, según proceda, y garantizará una correspondencia entre las llegadas y las salidas.
Artículo 4
Grupo de animales
1. El tamaño del grupo de animales a que se refiere el artículo 3 se determinará por los elementos siguientes:
a)
el número de canales despiezadas conjuntamente y que constituyan un solo lote para la planta de despiece correspondiente en caso de despiece de las canales;
b)
el número de canales cuyas carnes constituyan un solo lote para la planta de despiece o picado correspondiente en caso de operaciones posteriores de despiece o picado.
2. El tamaño de un lote no excederá la producción de un día en un mismo establecimiento.
3. Excepto en caso de que se aplique el artículo 7, en el momento de la constitución de los lotes, los establecimientos en los que se despiece o pique carne velarán por que todas las canales de un lote correspondan a animales a cuya carne se aplican las mismas indicaciones de etiquetado de conformidad con el artículo 5, apartado 1, o con el artículo 5, apartado 2.
Artículo 5
Etiquetado de carne
1. La etiqueta de la carne a que se refiere el artículo 1 destinada a suministrarse al consumidor final o a las colectividades incluirá las indicaciones siguientes:
a)
el Estado miembro o tercer país en el haya tenido lugar la cría precedido de la mención «País de cría: (nombre del Estado miembro o tercer país)», de acuerdo con los criterios siguientes:
i)
respecto a los porcinos:
-
en caso de que el animal sacrificado sea mayor de seis meses de edad, el Estado miembro o tercer país en el que haya tenido lugar el último período de cría de al menos cuatro meses,
-
en caso de que el animal sacrificado sea menor de seis meses de edad y tenga un peso vivo de al menos 80 kg, el Estado miembro o tercer país en el que haya tenido lugar el período de cría después de que el animal hubiera alcanzado los 30 kg,
-
en caso de que el animal sacrificado sea menor de seis meses de edad y tenga un peso vivo inferior a 80 kg, el Estado miembro o tercer país en el que haya tenido lugar el período de cría completo,
ii)
respecto a los ovinos y caprinos: el Estado miembro o tercer país en el que haya tenido lugar el último período de cría de al menos seis meses o, en caso de que el animal sacrificado sea menor de seis meses de edad, el Estado miembro o tercer país en el que haya tenido lugar el período de cría completo,
iii)
respecto a las aves de corral: el Estado miembro o tercer país en el que haya tenido lugar el último período de cría de al menos un mes o, en caso de que el animal sacrificado sea menor de un mes de edad, el Estado miembro o tercer país en el que haya tenido lugar el período de cría completo después del engorde;
b)
el Estado miembro o tercer país en el haya tenido lugar el sacrificio precedido de la mención «País de sacrificio: (nombre del Estado miembro o tercer país)», y
c)
el código del lote que identifica la carne suministrada al consumidor o a las colectividades.
Cuando no se alcance el período de cría a que se refiere la letra a) en ninguno de los Estados miembros o terceros países en los que se haya criado el animal, la mención a que se refiere la letra a) se sustituirá por «País(es) de cría: varios Estados miembros de la UE» o, cuando la carne de los animales haya sido importada en la Unión, por «País(es) de cría: varios países de fuera de la UE» o, «País(es) de cría: varios Estados miembros de la UE y de fuera de la UE».
No obstante, cuando no se alcance el período de cría a que se refiere la letra a) en ninguno de los Estados miembros o terceros países en los que se haya criado el animal, la mención a que se refiere la letra a) podrá sustituirse por «País(es) de cría: (lista de los Estados miembros o terceros países en los se haya criado el animal)» si el explotador de la empresa alimentaria demuestra a satisfacción de la autoridad competente que el animal se crio en dichos Estados miembros o terceros países.
2. Las indicaciones a que se refieren las letras a) y b) del apartado 1 podrán sustituirse por la mención «Origen: (nombre del Estado miembro o tercer país)» si el explotador de la empresa alimentaria demuestra a satisfacción de la autoridad competente que la carne a que se refiere el artículo 1 se ha obtenido de animales nacidos, criados y sacrificados en un único Estado miembro o tercer país.
3. Cuando varios trozos de carne, de la misma o de diferentes especies, correspondan a diferentes indicaciones de etiquetado de conformidad con los apartados 1 y 2 y se presenten en el mismo envase al consumidor o a las colectividades, la etiqueta deberá indicar:
a)
la lista de los Estados miembros o de terceros países pertinentes de conformidad con los apartados 1 o 2, respecto a cada especie;
b)
el código del lote que identifica la carne suministrada al consumidor o a las colectividades.
Artículo 6
Excepción para la carne procedente de terceros países
No obstante lo dispuesto en el artículo 5, apartado 1, letra a), la etiqueta de la carne a que se refiere el artículo 1 importada para su comercialización en la Unión, y para la que no está disponible la información prevista en el artículo 5, apartado 1, letra a), deberá incluir la mención «País de cría: no UE» y «País de sacrificio: (nombre del tercer país en el que el animal haya sido sacrificado)».
Artículo 7
Excepciones para la carne picada y los recortes de carne
No obstante lo dispuesto en el artículo 5, apartado 1, letras a) y b), en el artículo 5, apartado 2, y en el artículo 6, en lo que se refiere a la carne picada y los recortes de carne, podrán aplicarse las siguientes indicaciones:
a)
«Origen: UE», cuando la carne picada o los recortes de carne se hayan producido exclusivamente a partir de carne obtenida de animales nacidos, criados y sacrificados en diferentes Estados miembros;
b)
«País(es) de cría y sacrificio: UE», cuando la carne picada o los recortes de carne se hayan producido exclusivamente a partir de carne obtenida de animales criados y sacrificados en diferentes Estados miembros;
c)
«País(es) de cría y sacrificio: no UE», cuando la carne picada o los recortes de carne se producen exclusivamente a partir de carne importada en la Unión;
d)
«País(es) de cría: no UE» y «País(es) de sacrificio: UE», cuando la carne picada o los recortes de carne se hayan producido exclusivamente a partir de carne obtenida de animales importados en la Unión como animales destinados al sacrificio y sacrificados en uno o diferentes Estados miembros;
e)
«País(es) de cría y sacrificio: UE y no UE», cuando la carne picada o los recortes de carne se hayan a partir de:
i)
carne obtenida de animales criados y sacrificados en uno o diferentes Estados miembros y de carne importada en la Unión, o
ii)
carne obtenida de animales importados en la Unión y sacrificados en uno o diferentes Estados miembros.
Artículo 8
Información adicional voluntaria en la etiqueta
Los explotadores de empresas alimentarias podrán completar las indicaciones a que se refieren los artículos 5, 6 y 7 con información adicional sobre la procedencia de la carne.
La información adicional a que se refiere el párrafo primero estará en consonancia con las indicaciones a que se refieren los artículos 5, 6 y 7, y cumplirá las normas del capítulo V del Reglamento (UE) no 1169/2011.
Artículo 9
Entrada en vigor y aplicación
El presente Reglamento entrará en vigor el tercer día siguiente al de su publicación en el Diario Oficial de la Unión Europea.
Será aplicable a partir del 1 de abril de 2015. El presente Reglamento no se aplicará a la carne que haya sido comercializada legalmente en la Unión antes del 1 de abril de 2015, hasta que se agoten las existencias.
Será obligatorio en todos sus elementos y directamente aplicable en cada Estado miembro.
Hecho en Bruselas, el 13 de diciembre de 2013.