ROZHODNUTÍ RADY 2013/668/SZBP
ze dne 18. listopadu 2013
na podporu činností Světové zdravotnické organizace týkajících se biologické bezpečnosti a ochrany v rámci strategie Evropské unie proti šíření zbraní hromadného ničení
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o Evropské unii, a zejména na čl. 26 odst. 2 a čl. 31 odst. 1 této smlouvy,
s ohledem na návrh vysoké představitelky Unie pro zahraniční věci a bezpečnostní politiku,
vzhledem k těmto důvodům:
(1)
Evropská rada přijala dne 12. prosince 2003 strategii EU proti šíření zbraní hromadného ničení (dále jen „strategie EU“), jejíž kapitola III obsahuje seznam opatření pro boj proti tomuto šíření.
(2)
Unie aktivně provádí výše uvedenou strategii EU a uplatňuje opatření uvedená v kapitole III této strategie, zejména opatření související s posílením, prováděním a univerzální platností Úmluvy o zákazu vývoje, výroby a hromadění zásob bakteriologických (biologických) a toxinových zbraní a o jejich zničení (dále jen „úmluva“).
(3)
Na šesté (2006) a sedmé (2011) hodnotící konferenci úmluvy prosazovala Unie plné dodržování všech ustanovení této úmluvy všemi smluvními státy a případné posílení vnitrostátních prováděcích opatření, včetně trestněprávních předpisů, a kontrolu patogenních mikroorganismů a toxinů v rámci úmluvy.
(4)
Dne 14. dubna 2008 přijala Rada společnou akci 2008/307/SZBP (1). Světová zdravotnická organizace (WHO) tuto společnou akci úspěšně provedla do 31. prosince 2011.
(5)
Dne 11. prosince 2008 přijala Rada „nové pokyny pro činnost“ za účelem posílení strategie EU. Kapitola IV strategie EU vyjadřuje podporu Unie koordinovanému a vzájemně se doplňujícímu přístupu k otázkám biologické bezpečnosti a biologického zabezpečení, který zaručí optimální řízení, zejména biologických rizik a hrozeb.
(6)
Dne 18. července 2011 přijala Rada rozhodnutí 2011/429/SZBP (2), v kterém vyjádřila podporu Unie vypracovávání vnitrostátních regulačních rámců, zejména pro biologickou bezpečnost a ochranu.
(7)
Sedmá hodnotící konference znovu zdůraznila závazek smluvních států přijmout nezbytná vnitrostátní opatření podle článků I, III a IV úmluvy za účelem zajištění bezpečnosti a ochrany mikrobiálních či jiných biologických činitelů nebo toxinů v laboratořích a jiných zařízeních i během přepravy, jakož i za účelem zabránění neoprávněnému přístupu k těmto činitelům a toxinům a jejich neoprávněnému odstranění. Konference rovněž naléhavě vyzvala smluvní státy, které mají odpovídající zkušenosti s právními předpisy a správními opatřeními v oblasti provádění ustanovení úmluvy, aby poskytly pomoc jiným státům, jež jsou stranami úmluvy, pokud o to požádají. Konference podpořila tuto pomoc na regionálním základě.
(8)
V souvislosti s článkem VII úmluvy sedmá hodnotící konference rovněž poznamenala, že vnitrostátní připravenost smluvních států přispívá k mezinárodním kapacitám pro reakci na výskyt nemocí, včetně těch, jež jsou způsobeny údajným použitím biologických a toxinových zbraní, a k vyšetřování a zmírnění těchto výskytů.
(9)
V souvislosti s článkem X úmluvy sedmá hodnotící konference vybídla smluvní státy, aby i nadále posilovaly stávající mezinárodní organizace a sítě, zejména ty, jež patří ke Světové zdravotnické organizaci (WHO), Organizaci OSN pro výživu a zemědělství (FAO), Světové organizaci pro zdraví zvířat (OIE) a Mezinárodní úmluvě o ochraně rostlin (IPPC).
(10)
Dne 15. června 2007 vstoupily v platnost Mezinárodní zdravotnické předpisy (dále jen „MZP“). Upravují pohyb a kontrolu výskytu infekčních nemocí a reakci na ně, bez ohledu na jejich původ, a vyžadují od států, jež jsou členy WHO, aby vybudovaly klíčové kapacity v laboratořích a zajistily dozor, který umožní provádění MZP. Sekretariát WHO je odhodlán podporovat členské státy WHO v provádění jejich vnitrostátních plánů týkajících se MZP prostřednictvím svého ústředí a regionálních úřadů WHO. Program WHO pro snižování biologických rizik poskytuje pokyny k tomu, jak by laboratoře měly fungovat, a to prostřednictvím normativních předpisů, pracovních seminářů a školení o postupech pro biologickou bezpečnost, biologickou ochranu v laboratořích a kodexech chování pro odpovědný výzkum v oblasti biologických věd. Tento program hraje rovněž roli v procesu vytváření pokynů OSN o přenosu infekčních látek. Podle MZP mají v oblasti připravenosti na biologické, chemické, radiační a jaderné hrozby svou roli laboratoře veřejného zdravotnictví. Definice biologické bezpečnosti a ochrany v laboratořích jsou obsaženy v příručce Světové zdravotnické organizace WHO „Laboratory Bio-safety Manual, 3. vyd. (2004)“ a v pokynech „Bio-risk Management, Laboratory Bio-security Guidance (2006)“.
(11)
WHO je jedinou provádějící organizací, jež disponuje odborností, hlubokými znalostmi, personálem, strukturou a zdroji umožňujícími provádět projekty a činnosti stanovené v tomto rozhodnutí Rady.
(12)
Dohledem nad řádným řízením finančního příspěvku Unie je pověřena Komise,
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
1. Za účelem okamžitého a praktického uplatňování významných prvků strategie EU přispívá Unie k provádění rozhodnutí učiněných smluvními státy na sedmé hodnotící konferenci úmluvy, a to s těmito cíli:
-
zajistit bezpečnost a ochranu mikrobiálních či jiných biologických činitelů či toxinů v laboratořích a jiných zařízeních, případně i během přepravy, za účelem zabránění neoprávněnému přístupu k těmto činitelům a toxinům a jejich neoprávněnému odstranění,
-
prosazovat postupy pro snižování biologických rizik a informovanost o nich, včetně biologické bezpečnosti a ochrany, bioetiky a připravenosti na úmyslné zneužití biologických činitelů a toxinů, a to prostřednictvím mezinárodní spolupráce v této oblasti.
2. Projekty, které odpovídají opatřením strategie EU, jsou projekty, jejichž cílem je:
-
prosazování řízení biologických rizik v laboratořích prostřednictvím celostátních a subregionálních informačních činností,
-
vytvoření vnitrostátních strategií pro řízení biologických rizik v laboratořích zaměřených na odvrácení těchto rizik (ukázkový vzor pro země).
Podrobný popis těchto projektů je obsažen v příloze.
Článek 2
1. Za provádění tohoto rozhodnutí odpovídá vysoký představitel Unie pro zahraniční věci a bezpečnostní politiku (dále jen „vysoký představitel“).
2. Technickým prováděním činností uvedených v článku 1 je pověřena WHO. Tento úkol vykonává na odpovědnost vysokého představitele. Za tímto účelem uzavře vysoký představitel s WHO nezbytná ujednání.
Článek 3
1. Finanční referenční částka na provádění projektů uvedených v čl. 1 odst. 2 činí 1 727 000 EUR.
2. Výdaje financované částkou stanovenou v odstavci 1 jsou spravovány v souladu s postupy a pravidly, kterými se řídí souhrnný rozpočet Unie.
3. Komise dohlíží nad řádnou správou výdajů uvedených v odstavci 1. Za tímto účelem uzavře s WHO dohodu o financování. V této dohodě o financování se stanoví, že WHO zajistí viditelnost příspěvku Unie úměrnou jeho výši.
4. Komise usiluje o uzavření finanční dohody uvedené v odstavci 3 co nejdříve po vstupu tohoto rozhodnutí v platnost. Informuje Radu o veškerých obtížích v tomto procesu a o dni uzavření uvedené dohody o financování.
Článek 4
Vysoký představitel podává Radě zprávy o provádění tohoto rozhodnutí na základě pravidelných zpráv vypracovávaných WHO. Na základě těchto zpráv provádí Rada hodnocení. Komise poskytuje informace o finančních aspektech projektů uvedených v čl. 1 odst. 2.
Článek 5
1. Toto rozhodnutí vstupuje v platnost dnem přijetí.
2. Toto rozhodnutí pozbývá platnosti 24 měsíců ode dne uzavření dohody o financování uvedené v čl. 3 odst. 3. Pozbývá však platnosti šest měsíců ode dne přijetí, nebude-li v této lhůtě uzavřena uvedená dohoda o financování.
V Bruselu dne 18. listopadu 2013.
DECISIÓN 2013/668/PESC DEL CONSEJO
de 18 de noviembre de 2013
relativa al apoyo a las actividades de la Organización Mundial de la Salud en el ámbito de la bioseguridad y la bioprotección, en el marco de la Estrategia de la Unión Europea contra la proliferación de armas de destrucción masiva
EL CONSEJO DE LA UNIÓN EUROPEA,
Visto el Tratado de la Unión Europea y, en particular, su artículo 26, apartado 2, y su artículo 31, apartado 1,
Vista la propuesta de la Alta Representante de la Unión para Asuntos Exteriores y Política de Seguridad,
Considerando lo siguiente:
(1)
El 12 de diciembre de 2003, el Consejo Europeo adoptó la Estrategia de la UE contra la proliferación de armas de destrucción masiva («la Estrategia de la UE»), que contiene, en su capítulo III, una lista de medidas para combatir dicha proliferación.
(2)
La Unión está aplicando con empeño la Estrategia de la UE y poniendo en práctica las medidas enumeradas en su capítulo III, en particular las relativas al fortalecimiento, la aplicación y la universalización de la Convención sobre la prohibición del desarrollo, la producción y el almacenamiento de armas bacteriológicas (biológicas) y toxínicas y sobre su destrucción (CABT).
(3)
Durante la sexta (2006) y la séptima (2011) Conferencias de las Partes encargadas del examen de la CABT, la Unión promovió el pleno cumplimiento de las disposiciones de la CABT por todos los Estados parte, el fortalecimiento, en caso necesario, de las medidas nacionales de ejecución, incluidas las medidas de Derecho penal, y el control de las toxinas y los microorganismos patógenos en el marco de la CABT.
(4)
El 14 de abril de 2008, el Consejo adoptó la Acción Común 2008/307/PESC (1). Esta Acción Común ha sido aplicada con éxito hasta el 31 de diciembre de 2011 por la Organización Mundial de la Salud («OMS»).
(5)
Para reforzar la Estrategia de la UE, el Consejo adoptó, el 11 de diciembre de 2008, las «Nuevas líneas de actuación», en cuyo capítulo IV la Unión aboga por un planteamiento coordinado y complementario de los problemas de bioseguridad y bioprotección que garantice una gestión óptima, sobre todo en lo que atañe a los riesgos y amenazas biológicos.
(6)
El 18 de julio de 2011, el Consejo adoptó la Decisión 2011/429/PESC (2) y anunció en esta Decisión el apoyo de la Unión a la elaboración de marcos reglamentarios nacionales centrados prioritariamente en la bioseguridad y la bioprotección.
(7)
Durante la séptima Conferencia de examen, los Estados parte en la CABT reiteraron su determinación de adoptar, al amparo de los artículos I, III y IV de la Convención, las medidas nacionales necesarias para garantizar la seguridad y la protección de las toxinas, los agentes microbianos y otros agentes biológicos en laboratorios y otras instalaciones y durante su transporte, y para impedir el acceso sin autorización a dichos agentes y toxinas y su retirada sin autorización. La Conferencia instó asimismo a los Estados parte con experiencia en medidas jurídicas y administrativas para la ejecución de las disposiciones de la CABT a que prestaran asistencia a los demás Estados parte que lo solicitaran. También instó a que se prestara este tipo de asistencia a escala regional.
(8)
En la séptima Conferencia de examen se tomó nota asimismo, en el contexto del artículo VII de la CABT, de que la preparación nacional de los Estados parte contribuye a la capacidad internacional para afrontar, investigar y paliar los brotes de enfermedades, incluidos los presuntamente originados por la utilización de armas biológicas o toxínicas.
(9)
La séptima Conferencia de examen instó a los Estados parte, en el contexto del artículo X de la CABT, a que siguieran fortaleciendo las organizaciones y redes internacionales existentes, en particular las de la OMS, la Organización de las Naciones Unidas para la Alimentación y la Agricultura (FAO), la Organización Mundial de Sanidad Animal (OIE) y la Convención Internacional de Protección Fitosanitaria (CIPF).
(10)
El 15 de junio de 2007 entró en vigor el Reglamento Sanitario Internacional («el RSI»). Este Reglamento regula la lucha contra la propagación de brotes de enfermedades infecciosas, sea cual sea su origen, y las medidas para controlarlos y hacerles frente, y dispone que los Estados miembros de la OMS se doten de capacidades básicas, en lo que atañe a los laboratorios y a la vigilancia, que permitan la aplicación del RSI. La Secretaría de la OMS se ha comprometido a ayudar a los Estados miembros de la Organización a ejecutar sus planes nacionales de aplicación del RSI a través de la sede y las oficinas regionales de la OMS, en particular la radicada en Lyon. En el marco de su programa de gestión para la reducción del riesgo biológico, la OMS facilita orientación sobre el modo en que deben funcionar los laboratorios, mediante directrices normativas, talleres y cursos de formación sobre prácticas de bioseguridad, bioprotección en los laboratorios y códigos de conducta para una investigación responsable en ciencias biológicas. También interviene en la definición de las directrices de las Naciones Unidas sobre transporte de sustancias infecciosas. En virtud del RSI, los laboratorios de salud pública deben desempeñar un papel con objeto de estar preparados para hacer frente a amenazas biológicas, químicas, radiológicas y nucleares. Los conceptos de bioseguridad y bioprotección en laboratorio se definen en el Manual de bioseguridad en el laboratorio, 3a edición (2004) y en el manual Biorisk Management, Laboratory Biosecurity Guidance (2006) de la OMS.
(11)
La OMS es la única organización ejecutiva que cuenta con experiencia, conocimientos especializados, personal, estructura y recursos para llevar a cabo los proyectos y actividades previstos en la presente Decisión del Consejo
(12)
Corresponde a la Comisión supervisar la correcta utilización de la contribución financiera de la Unión.
HA ADOPTADO LA PRESENTE DECISIÓN:
Artículo 1
1. Con objeto de dar una aplicación práctica inmediata a los elementos pertinentes de la Estrategia de la UE, la Unión contribuirá a la ejecución de las decisiones adoptadas por los Estados parte en la CABT durante la séptima Conferencia de examen de la CABT con los siguientes objetivos:
-
garantizar la seguridad y la protección de las toxinas y los agentes microbianos u otros agentes biológicos en los laboratorios y demás recintos, incluido, en su caso, durante su transporte, con objeto de impedir el acceso sin autorización a dichos agentes y toxinas y su retirada sin autorización,
-
fomentar las prácticas de reducción del riesgo biológico y la sensibilización a este respecto, en particular en relación con la bioseguridad, la bioprotección, la bioética y la preparación frente al mal uso intencionado de toxinas y agentes biológicos, mediante la cooperación internacional en este ámbito.
2. Los proyectos que corresponden a medidas de la Estrategia de la UE son aquellos que tienen por objeto:
-
promover la gestión del riesgo biológico en los laboratorios mediante la información a escala nacional y subregional,
-
definir estrategias nacionales de gestión del riesgo biológico en los laboratorios para combatir los riesgos biológicos (modelo de demostración para los países).
En el anexo se describen pormenorizadamente dichos proyectos.
Artículo 2
1. La Alta Representante de la Unión para Asuntos Exteriores y Política de Seguridad («AR») será la responsable de la ejecución de la presente Decisión.
2. La OMS se encargará de la ejecución técnica de las actividades a que se refiere el artículo 1. Desempeñará esta función bajo la responsabilidad de la AR, que celebrará a tal fin los acuerdos necesarios con la OMS.
Artículo 3
1. El importe de referencia financiera para la ejecución de los proyectos a que se refiere el artículo 1, apartado 2, será de 1 727 000 EUR.
2. La gestión de los gastos financiados con el importe indicado en el apartado 1 se efectuará con arreglo a los procedimientos y normas aplicables al presupuesto general de la Unión.
3. La Comisión supervisará la correcta gestión del gasto del importe indicado en el apartado 1. A tal fin, celebrará un acuerdo de financiación con la OMS. El acuerdo de financiación estipulará que la OMS debe garantizar que la contribución de la UE tenga una proyección pública acorde con su cuantía.
4. La Comisión procurará celebrar el acuerdo de financiación mencionado en el apartado 3 lo antes posible tras la entrada en vigor de la presente Decisión. Informará al Consejo de cualquier dificultad que se plantee en ese proceso, y de la fecha de celebración del acuerdo de financiación.
Artículo 4
La AR informará al Consejo sobre la aplicación de la presente Decisión basándose en los informes periódicos elaborados por la OMS. Estos informes servirán de base al Consejo para efectuar una evaluación. La Comisión facilitará información sobre los aspectos financieros de los proyectos a que se refiere el artículo 1, apartado 2.
Artículo 5
1. La presente Decisión entrará en vigor el día de su adopción.
2. La presente Decisión caducará a los 24 meses de la fecha de celebración del acuerdo de financiación a que se refiere el artículo 3, apartado 3, o en un plazo de seis meses a partir de su adopción si dentro de este plazo no se ha celebrado el acuerdo de financiación.
Hecho en Bruselas, el 18 de noviembre de 2013.