NAŘÍZENÍ RADY (EU) č. 1053/2013
ze dne 7. října 2013
o vytvoření hodnotícího a monitorovacího mechanismu k ověření uplatňování schengenského acquis a o zrušení rozhodnutí výkonného výboru ze dne 16. září 1998, kterým se zřizuje Stálý výbor pro hodnocení a provádění Schengenu
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o fungování Evropské unie, a zejména na článek 70 této smlouvy,
s ohledem na návrh Evropské komise,
s ohledem na stanovisko Evropského parlamentu (1),
vzhledem k těmto důvodům:
(1)
Schengenský prostor bez kontrol na vnitřních hranicích závisí na tom, jak účinně a účelně členské státy uplatňují doprovodná opatření v oblasti vnějších hranic, vízové politiky Schengenského informačního systému, ochrany údajů, policejní spolupráce, justiční spolupráce v trestních věcech a protidrogových politik.
(2)
Rozhodnutím výkonného výboru ze dne 16. září 1998 (2) (SCH/Com-ex (98) 26 def) (dále jen „rozhodnutí z 16. září 1998“) byl zřízen Stálý výbor pro hodnocení a provádění Schengenu. Stálý výbor obdržel mandát za prvé zjistit, zda jsou splněny všechny podmínky nezbytné k odstranění kontrol na vnitřních hranicích s kandidátskými zeměmi, a za druhé zajistit, aby bylo schengenské acquis řádně uplatňováno státy, které je již plně provádějí.
(3)
Zvláštní hodnotící a monitorovací mechanismus k ověření uplatňování schengenského acquis je nezbytný vzhledem k nutnosti zajistit vysoký jednotný standard při jeho uplatňování v praxi a k zachování vysoké úrovně vzájemné důvěry mezi těmi členskými státy, které tvoří součást prostoru bez kontrol na vnitřních hranicích. Tento mechanismus by měl být založen na úzké spolupráci mezi Komisí a těmito členskými státy.
(4)
Haagský program (3) vyzývá Komisi, aby ihned po dokončení odstraňování kontrol na vnitřních hranicích předložila návrh na doplnění stávajících schengenských postupů pro vyhodnocování kontrolním mechanismem, který zajistí plnou účast odborníků členských států, včetně neohlášených inspekcí.
(5)
Podle Stockholmského programu (4) zůstane význam hodnocení schengenského prostoru i nadále zásadní, a mělo by být proto zlepšeno posílením úlohy Evropské agentury pro řízení operativní spolupráce na vnějších hranicích členských států Evropské unie (Frontex), zřízené nařízením Rady (ES) č. 2007/2004 (5), v této oblasti.
(6)
Hodnotící mechanismus stanovený rozhodnutím z 16. září 1998 by tedy měl být revidován a uvedené rozhodnutí by mělo být zrušeno.
(7)
Zkušenosti získané během předchozích hodnocení ukazují, že je třeba zachovat soudržný hodnotící mechanismus zahrnující všechny oblasti schengenského acquis kromě těch, pro které již existuje podle práva Unie zvláštní hodnotící mechanismus.
(8)
V souladu s článkem 70 Smlouvy o fungování EU by měly členské státy ve spolupráci s Komisí vést objektivní a nestranné hodnocení provádění politik Unie v prostoru svobody, bezpečnosti a práva. Z důvodu účinnosti by řádný hodnotící proces měl zahrnovat řádná následná opatření a monitorování hodnotících zpráv, což by měla zajišťovat Komise.
(9)
S cílem zvýšit účinnost hodnotícího mechanismu by kromě toho měly být zajištěny jednotné podmínky pro provádění tohoto nařízení. Za tím účelem by některé prováděcí pravomoci měly být svěřeny Komisi a jiné Radě.
(10)
Pravomoci připravovat a plánovat hodnocení a pravomoc přijímat hodnotící zprávy by měly být svěřeny Komisi. Řada těchto pravomocí by měla být vykonávána v souladu s nařízením Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 182/2011 ze dne 16. února 2011, kterým se stanoví pravidla a obecné zásady způsobu, jakým členské státy kontrolují Komisi při výkonu prováděcích pravomocí (6). Podle čl. 2 odst. 2 písm. b) bodu iii) uvedeného nařízení se má pro přijímání takových aktů použít přezkumný postup.
(11)
V zájmu posílení vzájemné důvěry mezi členskými státy, zajištění jejich lepší koordinace na úrovni Unie a zvýšení vzájemného tlaku by prováděcí pravomoc přijímat doporučení pro nápravná opatření zaměřená na řešení jakýchkoli nedostatků zjištěných v hodnotících zprávách měla být svěřena Radě. Tato prováděcí pravomoc odráží zvláštní pravomoci svěřené Radě článkem 70 Smlouvy o fungování EU v oblasti vzájemného hodnocení provádění politik Unie v prostoru svobody, bezpečnosti a práva. Přiměřeným způsobem odráží účel hodnotícího mechanismu založeného na tomto lex specialis, jímž je v této zvláštní oblasti plnění doplňující funkce monitorování účinnosti praktického provádění politik Unie prostřednictvím vzájemného hodnocení, a to souběžně s obecnou pravomocí Komise dohlížet na uplatňování práva Unie pod kontrolou Soudního dvora Evropské unie prostřednictvím řízení pro nesplnění povinnosti. Tato prováděcí pravomoc svěřená Radě navíc přispívá k naplnění přání Evropské rady, vyjádřeného v jejích závěrech ze dne 23. a 24. června 2011, aby se dále posílila spolupráce v schengenském prostoru prostřednictvím zvyšování vzájemné důvěry mezi členskými státy a aby členské státy nesly rovným dílem odpovědnost za zabezpečení účinného uplatňování všech schengenských pravidel v souladu s dohodnutými společnými standardy a se základními zásadami a normami. V souladu se závěry Rady ze dne 8. března 2012 tato prováděcí pravomoc rovněž přispívá ke zlepšení správy schengenského prostoru prostřednictvím politických diskusí na ministerské úrovni o řádném fungování schengenského prostoru, včetně diskusí v situacích, kdy hodnotící zprávy poukázaly na vážné nedostatky. Tyto diskuse probíhající ve smíšeném výboru, který tvoří členské státy Unie a státy přidružené k Schengenu, by měly pomáhat Radě, aby v rámci svých pravomocí přijímala rozhodnutí s cílem zajistit efektivní fungování schengenského prostoru. Svěření takové prováděcí pravomoci Radě navíc přiměřeným způsobem zohledňuje případnou politicky citlivou povahu doporučení, neboť se často dotýká vnitrostátních výkonných a donucovacích pravomocí.
(12)
Hodnotící mechanismus by měl stanovit transparentní, účinná a jasná pravidla, pokud jde o metodu uplatňovanou pro hodnocení, využívání vysoce kvalifikovaných odborníků pro návštěvy na místě a následná opatření navazující na zjištění vyplývající z těchto hodnocení. Tato metoda by měla zejména upravovat neohlášené návštěvy na místě, jež by doplňovaly ohlášené návštěvy na místě, především pokud jde o hraniční kontroly a víza.
(13)
Hodnotící a monitorovací mechanismus by měl pokrývat všechny aspekty schengenského acquis. Pokud jde o otázku hranic, měl by tento mechanismus pokrývat jak účinnost ochrany vnějších hranic, tak neprovádění kontrol na vnitřních hranicích.
(14)
Během hodnocení a monitorování by měla být věnována pozornost zejména dodržování základních práv při uplatňování schengenského acquis.
(15)
Hodnocení by mělo zaručit, že členské státy používají schengenská pravidla účinně a v souladu se základními zásadami a normami. Hodnotící mechanismus by se proto měl vztahovat na všechny relevantní legislativní a provozní činnosti, jež přispívají k fungování prostoru bez kontrol na vnitřních hranicích.
(16)
V zájmu posílení účinnosti a spolehlivosti hodnotícího mechanismu by ve všech hodnoceních mělo být zohledněno řádné fungování orgánů, které uplatňují příslušné části schengenského acquis. To zvýší schopnost hodnotícího mechanismu zaručit účinné uplatňování schengenských pravidel členskými státy v souladu se základními zásadami a normami, jak požadovala Evropská rada ve svých závěrech ze dne 23. a 24. června 2011 Bude to zároveň v souladu s požadavkem Evropské rady, vysloveným v jejích závěrech ze dne 1. a 2. března 2012, aby hodnotící mechanismus řešil požadované fungování orgánů zapojených do uplatňování schengenského acquis.
(17)
Frontex by měl podporovat provádění hodnotícího mechanismu, a to přednostně v oblasti hodnocení rizik, jež se týká vnějších hranic. Mělo by být rovněž možné, aby hodnotící mechanismus příležitostně využíval odborné znalosti Frontexu pro návštěvy na místě na vnějších hranicích.
(18)
Jiné instituce a subjekty Unie, jako je Evropský policejní úřad (Europol), zřízený rozhodnutím rady 2009/371/SVV (7), a Eurojust, zřízený rozhodnutím Rady 2002/187/SVV (8), by měly případně podporovat provádění hodnotícího mechanismu v oblastech, na které se vztahuje jejich mandát. Mělo by být rovněž možné, aby hodnotící mechanismus tam, kde je to relevantní, využíval odborných znalostí institucí nebo jiných subjektů Unie, pokud poskytují pomoc při uskutečňování návštěv na místě týkajících se oblastí schengenského acquis, jež spadají do jejich působnosti. To by se například mělo týkat evropského inspektora ochrany údajů, pokud jde o hodnocení týkající se ochrany údajů, do nichž mohou být zapojeny rovněž vnitrostátní úřady pro ochranu údajů.
(19)
Členské státy a Komise by měly zajistit, aby odborníci, kteří byli vysláni na návštěvy na místě, měli nezbytné odborné zkušenosti a absolvovali za tímto účelem zvláštní odbornou přípravu, mimo jiné v oblasti dodržování základních práv. Odpovídající odbornou přípravu by měly poskytovat příslušné instituce a jiné subjekty Unie, například Frontex, a ve prospěch členských států by měly být uvolněny finanční prostředky na iniciativy zaměřené na zvláštní odbornou přípravu v oblasti hodnocení schengenského acquis ze stávajících finančních nástrojů Unie a z dalšího rozvoje těchto nástrojů.
(20)
Vzhledem ke zvláštní úloze svěřené Evropskému parlamentu a vnitrostátním parlamentům v poslední větě článku 70 Smlouvy o fungování EU a k důrazu kladenému na úlohu vnitrostátních parlamentů v čl. 12 písm. c) Smlouvy o Evropské unii je nezbytné zajistit, aby Rada a Komise plně informovaly Evropský parlament a vnitrostátní parlamenty o obsahu a výsledcích hodnocení. Pokud by navíc Komise předložila návrh na změnu tohoto nařízení, Rada by v souladu s čl. 19 odst. 7 písm. h) svého jednacího řádu konzultovala Evropský parlament, aby před přijetím konečného znění v co největší možné míře zohlednila jeho stanovisko.
(21)
V souladu s články 1 a 2 Protokolu č. 22 o postavení Dánska, připojeného ke Smlouvě o EU a Smlouvě o fungování EU, se Dánsko neúčastní přijímání tohoto nařízení a toto nařízení pro ně není závazné ani použitelné. Vzhledem k tomu, že toto nařízení navazuje na schengenské acquis, rozhodne se Dánsko v souladu s článkem 4 uvedeného protokolu do šesti měsíců od přijetí tohoto nařízení Radou, zda je provede ve svém vnitrostátním právu.
(22)
Spojené království se účastní tohoto nařízení v souladu s čl. 5 odst. 1 Protokolu č. 19 o schengenském acquis začleněném do rámce Evropské unie, připojeného ke Smlouvě o EU a ke Smlouvě o fungování EU, a v souladu s čl. 8 odst. 2 rozhodnutí Rady 2000/365/ES ze dne 29. května 2000 o žádosti Spojeného království Velké Británie a Severního Irska, aby se na ně vztahovala některá ustanovení schengenského acquis (9).
(23)
Irsko se účastní tohoto nařízení v souladu s čl. 5 odst. 1 Protokolu č. 19 o schengenském acquis začleněném do rámce Evropské unie, připojeného ke Smlouvě o EU a ke Smlouvě o fungování EU, a v souladu s čl. 6 odst. 2 rozhodnutí Rady 2002/192/ES ze dne 28. února 2002 o žádosti Irska, aby se na ně vztahovala některá ustanovení schengenského acquis (10).
(24)
Pokud jde o Island a Norsko, rozvíjí toto nařízení ta ustanovení schengenského acquis ve smyslu Dohody uzavřené mezi Radou Evropské unie a Islandskou republikou a Norským královstvím o přidružení těchto dvou států k provádění, uplatňování a rozvoji schengenského acquis (11), která spadají do oblasti uvedené v článku 1 rozhodnutí Rady 1999/437/ES (12) o některých opatřeních pro uplatňování uvedené dohody.
(25)
Pokud jde o Švýcarsko, rozvíjí toto nařízení ta ustanovení schengenského acquis ve smyslu Dohody mezi Evropskou unií, Evropským společenstvím a Švýcarskou konfederací o přidružení Švýcarské konfederace k provádění, uplatňování a rozvoji schengenského acquis (13), která spadají do oblasti uvedené v článku 1 rozhodnutí 1999/437/ES ve spojení s článkem 3 rozhodnutí Rady 2008/146/ES (14).
(26)
Pokud jde o Lichtenštejnsko, rozvíjí toto nařízení ta ustanovení schengenského acquis ve smyslu protokolu mezi Evropskou unií, Evropským společenstvím, Švýcarskou konfederací a Lichtenštejnským knížectvím o přistoupení Lichtenštejnského knížectví k dohodě mezi Evropskou unií, Evropským společenstvím a Švýcarskou konfederací o přidružení Švýcarské konfederace k provádění, uplatňování a rozvoji schengenského acquis (15), která spadají do oblasti uvedené v článku 1 rozhodnutí 1999/437/ES ve spojení s článkem 3 rozhodnutí Rady 2011/350/EU (16).
(27)
Vzhledem k tomu, že podle rozhodnutí z 16. září 1998 začalo hodnocení Kypru již před vstupem tohoto nařízení v platnost, nepoužije se toto nařízení na Kypr do 1. ledna 2016.
(28)
Vzhledem ke skutečnosti, že ověřování v souladu s platnými schengenskými hodnotícími postupy týkajícími se Bulharska a Rumunska již bylo dokončeno podle čl. 4 odst. 2 aktu o přistoupení z roku 2005, ověření uvedené v čl. 1 odst. 1 písm. b) tohoto nařízení se pro tyto členské státy neprovede.
(29)
Odborníci z Kypru, Bulharska, Rumunska a Chorvatska by se měli nicméně účastnit hodnocení všech částí schengenského acquis,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Účel a oblast působnosti
1. Tímto nařízením se vytváří hodnotící a monitorovací mechanismus, který slouží následujícím účelům:
a)
k ověření uplatňování schengenského acquis v členských státech, ve kterých se použije v plném rozsahu, a v členských státech, ve kterých se v souladu s příslušnými protokoly připojenými ke Smlouvě o EU a Smlouvě o fungování EU schengenské acquis použije zčásti;
b)
k ověření, zda byly splněny nezbytné podmínky pro uplatňování všech příslušných částí schengenského acquis v těch členských státech, pro něž nebylo přijato rozhodnutí Rady uvádějící, že se ustanovení schengenského acquis použijí v plném rozsahu nebo zčásti, s výjimkou těch členských států, jejichž hodnocení již byla ukončena v době vstupu tohoto nařízení v platnost.
2. Ověřením uvedeným v odst. 1 písm. b) tohoto článku není dotčen čl. 23 druhý pododstavec, pokud jde o členské státy, ve kterých již byly hodnotící postupy zahájeny k 26. listopadu 2013.
3. Odborníci z členských států, ve kterých se schengenské acquis podle příslušného aktu o přistoupení ještě plně nepoužije, se nicméně účastní hodnocení všech částí schengenského acquis.
Článek 2
Definice
Pro účely tohoto nařízení se „schengenským acquis“ rozumějí ustanovení začleněná do rámce Unie protokolem č. 19, připojeným ke Smlouvě o EU a ke Smlouvě o fungování EU, a akty na ně navazující nebo s nimi jinak související.
Článek 3
Povinnosti
1. Členské státy a Komise společně odpovídají za provádění hodnotícího a monitorovacího mechanismu podle tohoto nařízení, s podporou institucí a jiných subjektů Unie zapojených do provádění schengenského acquis.
2. Komise provádí celkovou koordinaci, pokud jde o vypracovávání ročních i víceletých hodnotících programů, sestavování dotazníků a harmonogramu návštěv na místě, uskutečňování návštěv na místě a vypracovávání hodnotících zpráv a doporučení. Rovněž zajišťuje následná opatření a monitorování hodnotících zpráv a doporučení v souladu s článkem 16.
3. Členské státy a Komise plně spolupracují ve všech fázích hodnocení, aby mohly vykonávat úkoly, které jim toto nařízení svěřuje.
Článek 4
Hodnocení
1. Hodnocení mohou zahrnovat všechna hlediska schengenského acquis, včetně účinného a účelného uplatňování doprovodných opatření členskými státy v oblasti vnějších hranic, vízové politiky, Schengenského informačního systému, ochrany údajů, policejní spolupráce, justiční spolupráce v trestních věcech, jakož i neprovádění kontrol na vnitřních hranicích. Ve všech hodnoceních by mělo být zohledněno fungování orgánů, které uplatňují příslušné části schengenského acquis, jak je stanoveno v tomto odstavci.
2. Hodnocení mohou sestávat z dotazníků a návštěv na místě, které mohou být ohlášené či neohlášené. Ohlášeným návštěvám na místě předchází dotazník. Návštěvy na místě a dotazníky mohou být při hodnocení určitého členského státu nebo konkrétní oblasti podle potřeby používány buď samostatně, nebo společně.
3. Dotazníky i návštěvy na místě mohou být doplněny o prezentace hodnoceného členského státu v oblasti, které se hodnocení týká.
Článek 5
Víceletý program hodnocení
1. Komise vytvoří víceletý program hodnocení na období pěti let, je-li to vhodné po konzultaci Frontexu a Europolu, nejpozději šest měsíců před začátkem nového pětiletého období. Tento prováděcí akt se přijme přezkumným postupem podle čl. 21 odst. 2. Komise předá víceletý program hodnocení Evropskému parlamentu a Radě.
2. Každý členský stát je hodnocen během každého pětiletého období, na které se vztahuje víceletý program hodnocení. Víceletý program hodnocení zahrnuje seznam členských států, které budou hodnoceny v každém daném roce. Při stanovování pořadí, ve kterém se mají členské státy hodnotit, se zohlední čas, který uplynul od předchozího hodnocení, a rovnováha mezi různými částmi schengenského acquis, jež mají být předmětem hodnocení.
3. Víceletý program hodnocení lze v případě nutnosti upravit postupem uvedeným v odstavci 1.
4. Víceletý program hodnocení může obsahovat odkaz na tematická hodnocení uvedená v čl. 6 odst. 1 písm. b).
5. První víceletý program hodnocení se vypracuje do 27. května 2014. Bude zahrnovat období od 27. listopadu 2014 do 31. prosince 2019.
Článek 6
Roční program hodnocení
1. Komise stanoví roční program hodnocení do 31. října roku předcházejícího roku, na který se program vztahuje, a zohlední přitom zejména analýzu rizik vypracovanou Frontextem v souladu s článkem 7 a tam, kde je to vhodné, informace poskytnuté Europolem a jinými institucemi a subjekty Unie, zejména v souladu s článkem 8.
Roční program hodnocení zahrnuje návrhy na hodnocení:
a)
uplatňování schengenského acquis nebo jeho částí jedním členským státem, jak je upřesněno ve víceletém programu hodnocení, a
b)
kde je to relevantní, uplatňování konkrétních částí schengenského acquis ve více členských státech (tematická hodnocení).
2. Komise prostřednictvím prováděcích aktů stanoví první část ročního programu hodnocení, včetně předběžného harmonogramu návštěv na místě. Tato část obsahuje seznam členských států, které mají být v souladu s víceletým programem hodnocení hodnoceny v následujícím roce, seznam oblastí, jež mají být předmětem hodnocení, a návštěv na místě. Tyto prováděcí akty se přijímají přezkumným postupem podle čl. 21 odst. 2. Komise předá roční program hodnocení Evropskému parlamentu a Radě.
3. Komise vypracuje a přijme druhou část ročního programu hodnocení. Tato část obsahuje seznam neohlášených návštěv na místě, jež mají být provedeny v následujícím roce. Tato část je považována za důvěrnou a nesděluje se.
4. Roční program hodnocení lze v případě nutnosti upravit v souladu s odstavci 2 a 3.
5. První roční program hodnocení se vypracuje do 27. května 2014. Bude zahrnovat období od 27. listopadu 2014 do 31. prosince 2014.
Článek 7
Analýza rizik vypracovávaná Frontexem
1. Do 31. srpna každého roku Frontex předloží Komisi a členským státům analýzu rizik v souladu se svým mandátem. V této analýze zohlední mimo jiné nedovolené přistěhovalectví a podstatné změny operativního prostředí na vnějších hranicích a podá doporučení k prioritám hodnocení v následujícím roce. Doporučení odkazují na konkrétní úseky vnějších hranic a konkrétní hraniční přechody, jež mají být hodnoceny v následujícím roce v rámci víceletého programu hodnocení. Komise analýzu rizik neprodleně předá Evropskému parlamentu a Radě.
2. Do 31. srpna každého roku Frontex předloží Komisi samostatnou analýzu rizik, odlišnou od analýzy uvedené v odstavci 1, obsahující doporučení k prioritám hodnocení, jež mají být v následujícím roce provedena formou neohlášených návštěv na místě, bez ohledu na pořadí členských států, které mají být každoročně hodnoceny, stanovené ve víceletém programu hodnocení podle čl. 5 odst. 2. Tato doporučení se mohou týkat jakéhokoliv regionu nebo konkrétní oblasti a obsahují seznam nejméně deseti konkrétních úseků vnějších hranic a nejméně deseti konkrétních hraničních přechodů. Komise může kdykoliv požádat Frontex o předložení analýzy rizik obsahující doporučení k hodnocením, jež mají být provedena formou neohlášených návštěv na místě.
3. Analýzy rizik podle odstavců 1 a 2 předloží Frontex Komisi poprvé do 27. února 2014.
Článek 8
Analýzy rizik vypracovávané jinými institucemi a subjekty Unie než Frontexem
Komise tam, kde to je vhodné, požádá jiné instituce a subjekty Unie než Frontex, které jsou zapojeny do provádění schengenského acquis, aby provedly analýzy rizik, včetně rizik souvisejících s korupcí a organizovanou trestnou činností, pokud by tyto jevy mohly ohrozit uplatňování schengenského acquis členskými státy. Tyto analýzy lze využít pro přípravu ročních programů hodnocení.
Článek 9
Dotazník
1. Komise prostřednictvím prováděcích aktů v úzké spolupráci s členskými státy vytvoří a aktualizuje standardní dotazník. Návrh standardního dotazníku může konzultovat s Frontexem a Europolem. Standardní dotazník se týká se příslušných právních předpisů, dohodnutých doporučení a osvědčených postupů, zejména jak jsou uvedeny v schengenských katalozích, organizačních a technických prostředků dostupných pro provádění schengenského acquis a dostupných statistických údajů pro každou oblast hodnocení. Tyto prováděcí akty se přijímají přezkumným postupem podle čl. 21 odst. 2.
2. Do 1. července každého roku zašle Komise standardní dotazník těm členským státům, jež mají být hodnoceny v následujícím roce. Členské státy poskytnou Komisi své odpovědi na dotazník do osmi týdnů od jeho doručení. Komise zpřístupní tyto odpovědi ostatním členským státům a informuje o nich Evropský parlament. Na žádost Evropského parlamentu, zejména pokud to vyžaduje závažnost věci, informuje Komise Evropský parlament v jednotlivých případech a v souladu s pravidly, jimiž se řídí vztahy mezi Evropským parlamentem a Komisí, i o obsahu konkrétních odpovědí.
Článek 10
Týmy příslušné pro návštěvy na místě
1. Tým příslušný pro návštěvy na místě (dále jen „místo navštěvující tým“) se skládá z odborníků určených členskými státy a ze zástupců Komise.
2. Komise vyzve členské státy k tomu, aby určily odborníky, kteří se mohou účastnit příslušných návštěv na místě, a uvede oblast jejich odbornosti.
V případě ohlášených návštěv na místě vyzve Komise členské státy, aby určily své odborníky, nejpozději tři měsíce před zahájením plánované návštěvy na místě. Členské státy určí odborníky do dvou týdnů od obdržení této výzvy.
V případě neohlášených návštěv na místě vyzve Komise členské státy, aby určily své odborníky, nejpozději dva týdny před zahájením plánované návštěvy na místě. Členské státy určí odborníky do 72 hodin od obdržení této výzvy.
3. Návštěvy na místě se smějí účastnit nejvýše dva zástupci Komise. Návštěvy na místě se smí účastnit nejvýše osm odborníků z členských států v případě ohlášené návštěvy a šest v případě neohlášené návštěvy.
Pokud počet odborníků určených členskými státy překročí příslušný nejvyšší počet stanovený v prvním pododstavci, Komise po konzultaci s dotčenými členskými státy jmenuje členy týmu s ohledem na vyvážené zeměpisné zastoupení a kompetence odborníků.
4. Odborníci členských států se nesmějí účastnit hodnotících misí, které zahrnují návštěvy na místě v členském státě, kde jsou zaměstnáni.
5. Komise může vyzvat Frontex, Europol nebo jiné instituce nebo subjekty Unie zapojené do provádění schengenského acquis, aby ustanovily zástupce, který se bude účastnit návštěvy na místě týkající se oblasti spadající do jejich oblasti působnosti jako pozorovatel.
6. Hlavními odborníky jsou v případě místo navštěvujícího týmu zástupce Komise a odborník z členského státu, které jmenují společně členové tohoto týmu co nejdříve poté, co byl tým ustanoven. Hlavní odborníci jsou jmenováni včas před vytvořením podrobného programu uvedeného v čl. 13 odst. 2.
Článek 11
Týmy příslušné pro hodnocení na základě dotazníku
1. V případě, že se dotazník používá samostatně, tj. aniž by následovala návštěva na místě podle čl. 4 odst. 2, skládá se tým příslušný pro vyhodnocování odpovědí na dotazník (dále jen „dotazníkový tým“) z odborníků členských států a ze zástupců Komise.
2. Při zasílání dotazníku hodnoceným členským státům vyzve Komise členské státy, aby určily odborníky, kteří se mohou účastnit hodnocení, a uvedly oblast jejich odbornosti. Členské státy určí odborníky do dvou týdnů od obdržení této výzvy. Odborníci jsou určováni v souladu s čl. 10 odst. 3 a 4.
Článek 12
Odborníci
Odborníci, kteří se účastní hodnocení, musí mít náležitou kvalifikaci, včetně dobrých teoretických znalostí a praktických zkušeností v oblastech, které jsou součástí hodnotícího mechanismu, jakož i řádnou znalost hodnotících zásad, postupů a technik hodnocení, a musí být schopni účinně komunikovat ve společném jazyce. Za tímto účelem zajistí členské státy a Komise ve spolupráci s příslušnými institucemi a jinými subjekty Unie, aby se odborníkům dostalo vhodné odborné přípravy, včetně odborné přípravy v oblasti dodržování základních práv.
Článek 13
Provádění návštěv na místě
1. Místo navštěvující týmy provádějí všechny nezbytné přípravné činnosti s cílem zajistit efektivitu, přesnost a konzistentnost návštěv na místě.
2. Podrobný program ohlášených návštěv na místě stanoví Komise v úzké spolupráci s hlavními odborníky a dotčenými členskými státy. Členské státy jsou o tomto programu informovány. Podrobný program neohlášených návštěv na místě stanoví Komise.
Dotčený členský stát je konzultován a informován o harmonogramu a podrobném programu:
a)
nejméně šest týdnů před konáním ohlášené návštěvy na místě;
b)
nejméně 24 hodin před konáním neohlášené návštěvy na místě.
Neohlášené návštěvy na místě na vnitřních hranicích se konají bez předchozího oznámení dotčeným členským státům. Komise v úzké spolupráci se členskými státy stanoví obecné pokyny týkající se praktických záležitostí týkajících se těchto návštěv.
3. Členové místo navštěvujícího týmu musí mít u sebe průkazy, jež je opravňují k provedení návštěvy na místě v souladu s tímto nařízením.
4. Hodnocený členský stát zajistí, aby místo navštěvující tým mohl plnit svůj úkol ověřit činnosti v hodnocených oblastech. Zajistí zejména, aby se místo navštěvující tým mohl přímo obracet na příslušné osoby a měl přístup do všech oblastí, prostor a ke všem dokumentům potřebným k hodnocení.
5. Hodnocený členský stát napomáhá místo navštěvujícímu týmu při plnění jeho úkolů všemi prostředky v rámci svých zákonných pravomocí.
6. V případě ohlášených návštěv na místě poskytne Komise hodnocenému členskému státu předem jména odborníků v místo navštěvujícím týmu. Tento členský stát určí kontaktní místo pro praktické záležitosti týkající se návštěvy na místě.
7. Komise a členské státy odpovídají za učinění nezbytných opatření, pokud jde o dopravu jejich odborníků účastnících se místo navštěvujícího týmu do hodnoceného členského státu a zpět. Náklady na dopravu a ubytování odborníků účastnících se návštěv na místě hradí Komise.
Hodnocené členské státy odpovídají za učinění nezbytných opatření, pokud jde o ubytování a zajišťování dopravy na místě. V případě neohlášených návštěv na místě Komise usnadní ubytování odborníků.
Článek 14
Hodnotící zprávy
1. V návaznosti na každé hodnocení se vypracuje hodnotící zpráva. Hodnotící zpráva se zakládá, podle okolností, na zjištěních učiněných během návštěvy na místě a na dotazníku. V případě návštěv na místě vypracuje hodnotící zprávu místo navštěvující tým během návštěvy.
Odborníci členských států a zástupci Komise nesou celkovou odpovědnost za vypracování návrhu hodnotící zprávy a zajištění jeho integrity a kvality. V případě nesouhlasu usiluje místo navštěvující nebo dotazníkový tým, podle okolností, o dosažení kompromisu.
2. Hodnotící zpráva analyzuje, podle okolností, příslušná kvalitativní, kvantitativní, provozní, správní a organizační hlediska a obsahuje výčet jakýchkoli nedostatků zjištěných během hodnocení.
3. Každému závěru je v hodnotící zprávě přiřazeno jedno z následujících hodnocení:
a)
vyhovující;
b)
vyhovující s nutnými zlepšeními;
c)
nevyhovující.
4. Komise sdělí návrh hodnotící zprávy hodnocenému členskému státu do šesti týdnů od konání návštěvy na místě nebo od obdržení odpovědi na dotazník. Hodnocený členský stát předloží do dvou týdnů své připomínky k návrhu hodnotící zprávy od jejího obdržení. Na žádost hodnoceného členského státu se koná zasedání zaměřené na sestavení návrhu. Připomínky hodnoceného členského státu mohou být zohledněny v návrhu hodnotící zprávy.
5. Komise předloží návrh hodnotící zprávy a připomínky hodnoceného členského státu k němu ostatním členským státům a vyzve je, aby se vyjádřily k odpovědi na dotazník, k návrhu hodnotící zprávy a k připomínkám hodnoceného členského státu.
Na tomto základě Komise v případě potřeby provede v návrhu hodnotící zprávy vhodné změny a prostřednictvím prováděcího aktu hodnotící zprávu přijme. Tento prováděcí akt se přijímá přezkumným postupem podle čl. 21 odst. 2. Komise předá hodnotící zprávu Evropskému parlamentu.
Článek 15
Doporučení
1. Při vypracovávání hodnotící zprávy a s ohledem na zjištění a hodnocení v ní obsažená vypracují odborníci z členských států a zástupci Komise návrh doporučení pro nápravná opatření zaměřená na řešení jakýchkoli nedostatků zjištěných během hodnocení, jakož i nástin priorit pro jejich provedení spolu s případnými příklady osvědčených postupů.
2. Komise předloží Radě návrh k přijetí doporučení uvedeného v odstavci 1.
3. Rada přijme doporučení uvedené v odstavci 1 a předá je Evropskému parlamentu a vnitrostátním parlamentům.
Článek 16
Následná opatření a monitorování
1. Do tří měsíců od přijetí doporučení uvedeného v článku 15 předloží hodnocený členský stát Komisi a Radě akční plán popisující, jak napraví nedostatky zjištěné v hodnotící zprávě. Pokud doporučení dospělo k závěru, že hodnocený členský stát závažným způsobem zanedbává své povinnosti, vypracuje tento členský stát svůj akční plán do jednoho měsíce od přijetí uvedeného doporučení. Komise předá tento akční plán Evropskému parlamentu.
2. Do jednoho měsíce od předložení akčního plánu hodnoceným členským státem Komise po konzultaci místo navštěvujícího nebo dotazníkového týmu předloží Radě své zhodnocení jeho adekvátnosti. Ostatní členské státy jsou vyzvány, aby se k akčnímu plánu vyjádřily.
3. Do šesti měsíců od přijetí doporučení podá hodnocený členský stát Komisi zprávu o provádění svého akčního plánu a poté podává hodnotící zprávu každé tři měsíce do doby, než je akční plán zcela proveden.
4. Odchylně od ustanovení odstavce 3 týkajícího se šestiměsíční lhůty pro podávání zprávy o provádění akčního plánu platí, že dospělo-li doporučení k závěru, že hodnocený členský stát závažným způsobem zanedbává své povinnosti, podá tento členský stát zprávu o provádění svého akčního plánu do tří měsíců od přijetí uvedeného doporučení.
5. V závislosti na závažnosti zjištěných nedostatků a opatřeních přijatých k jejich odstranění může Komise naplánovat uskutečnění ohlášených opakovaných návštěv na místě k ověření provádění akčního plánu. Komise přizve k účasti na opakované návštěvě alespoň čtyři odborníky, kteří se účastnili návštěvy na místě. Komise může k účasti na opakované návštěvě přizvat pozorovatele. Komise stanoví program opakované návštěvy. Hodnocený členský stát je o programu informován alespoň jeden měsíc před očekávaným konáním opakované návštěvy. Komise může rovněž naplánovat neohlášené opakované návštěvy na místě.
6. Komise pravidelně informuje Evropský parlament a Radu o provádění akčních plánů nebo opatření zaměřených na zlepšení uvedených v tomto článku.
7. Pokud návštěva na místě prokáže závažné nedostatky, které mohou představovat závažnou hrozbu pro veřejný pořádek nebo vnitřní bezpečnost v prostoru bez kontrol na vnitřních hranicích, Komise o tom z vlastního podnětu nebo na žádost Evropského parlamentu nebo členského státu informuje co nejdříve Evropský parlament a Radu.
8. Je-li členský stát shledán vyhovujícím, avšak doporučení uvádí návrhy pro další možná zlepšení v souladu s čl. 14 odst. 3 písm. b), poskytne hodnocený členský stát Komisi do šesti měsíců od přijetí doporučení své posouzení možného provedení těchto návrhů.
Článek 17
Citlivé informace
Členové místo navštěvujících a dotazníkových týmů považují za důvěrnou jakoukoli informaci, kterou obdrží v průběhu výkonu svých povinností. Hodnotícím zprávám vypracovaným v návaznosti na návštěvy na místě je podle platných bezpečnostních pravidel přidělen stupeň utajení EU RESTRICTED/RESTREINT UE. Utajení nebrání tomu, aby byly tyto informace zpřístupněny Evropskému parlamentu. Předání informací a dokumentů Evropskému parlamentu podle tohoto nařízení a nakládání s nimi musí probíhat v souladu s pravidly pro předávání utajovaných informací a nakládání s nimi platnými mezi Evropským parlamentem a Komisí. Komise po konzultaci dotčeného členského státu rozhodne, která část hodnotící zprávy může být zveřejněna.
Článek 18
Podmínky účasti Spojeného království a Irska
1. Odborníci ze Spojeného království a Irska se účastní hodnocení pouze té části schengenského acquis, k účasti na níž byly tyto členské státy oprávněny.
2. Hodnocení popsaná v čl. 4 odst. 1 se vztahují pouze na účinné a účelné uplatňování té části schengenského acquis Spojeným královstvím a Irskem, k účasti na níž byly tyto členské státy oprávněny.
3. Spojené království a Irsko se podílejí na přijímání doporučení Radou podle čl. 15 odst. 3 pouze ohledně té části schengenského acquis, k účasti na níž byly tyto členské státy oprávněny.
Článek 19
Informování vnitrostátních parlamentů
Komise informuje vnitrostátní parlamenty o obsahu a výsledcích hodnocení.
Článek 20
Podávání zpráv Evropskému parlamentu a Radě
Komise předloží Evropskému parlamentu a Radě výroční komplexní zprávu o hodnoceních provedených podle tohoto nařízení. Tato zpráva se zveřejní a zahrnuje informace o hodnoceních provedených v předchozím roce, o závěrech z jednotlivých hodnocení a o aktuálním stavu, pokud jde o nápravná opatření. Komise tuto zprávu postoupí vnitrostátním parlamentům.
Článek 21
Výbor
1. Komisi je nápomocen výbor. Tento výbor je výborem ve smyslu nařízení (EU) č. 182/2011.
2. Odkazuje-li se na tento odstavec, použije se článek 5 nařízení (EU) č. 182/2011. Pokud výbor nevydá žádné stanovisko, Komise navrhovaný prováděcí akt nepřijme a použije se čl. 5 odst. 4 třetí pododstavec nařízení (EU) č. 182/2011.
Článek 22
Přezkum
Komise provede přezkum fungování tohoto nařízení a předloží Radě zprávu do šesti měsíců od přijetí všech hodnotících zpráv týkajících se hodnocení, na která se vztahuje první víceletý program hodnocení uvedený v čl. 5 odst. 5. Tento přezkum se týká všech prvků tohoto nařízení, včetně fungování postupů pro přijímání aktů podle hodnotícího mechanismu. Komise předá tuto zprávu Evropskému parlamentu.
Článek 23
Přechodná a zrušovací ustanovení
Aniž jsou dotčeny druhý a třetí odstavec tohoto článku, rozhodnutí z 16. září 1998 se zrušuje s účinkem ode dne 26. listopadu 2013.
Část I rozhodnutí uvedeného v prvním pododstavci se nadále použije až do 1. ledna 2016 na hodnotící postupy členských států, které již byly zahájeny k 26. listopadu 2013.
Část II rozhodnutí uvedeného v prvním pododstavci se nadále použije až do 27. listopadu 2014 na hodnotící postupy členských států, které již byly zahájeny k 26. listopadu 2013.
Článek 24
Vstup v platnost
Toto nařízení vstupuje v platnost dvacátým dnem po vyhlášení v Úředním věstníku Evropské unie.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech v souladu se Smlouvami.
V Lucemburku dne 7. října 2013.
REGLAMENTO (UE) No 1053/2013 DEL CONSEJO
de 7 de octubre de 2013
por el que se establece un mecanismo de evaluación y seguimiento para verificar la aplicación del acervo de Schengen, y se deroga la Decisión del Comité Ejecutivo de 16 de septiembre de 1998 relativa a la creación de una Comisión permanente de evaluación y aplicación de Schengen
EL CONSEJO DE LA UNIÓN EUROPEA,
Visto el Tratado de Funcionamiento de la Unión Europea y, en particular, su artículo 70,
Vista la propuesta de la Comisión Europea,
Visto el dictamen del Parlamento Europeo (1),
Considerando lo siguiente:
(1)
El espacio de Schengen sin control fronterizo en las fronteras interiores se basa en la aplicación efectiva y eficiente por los Estados miembros de medidas de acompañamiento en los ámbitos de las fronteras exteriores, la política de visados, el Sistema de Información de Schengen, la protección de datos, la cooperación policial, la cooperación judicial en materia penal y la política en materia de drogas.
(2)
Mediante la Decisión del Comité Ejecutivo de 16 de septiembre de 1998 (2) [SCH/Com-ex (98) 26 def.] (en lo sucesivo, «la Decisión de 16 de septiembre de 1998»), se creó una Comisión Permanente de evaluación y aplicación de Schengen. Dicha Comisión recibió un doble mandato: en primer lugar, determinar si se habían cumplido todas las condiciones previas para la eliminación de los controles fronterizos en las fronteras interiores con Estados candidatos; en segundo lugar, garantizar que el acervo de Schengen se aplicase adecuadamente por los Estados que ya lo aplican en su totalidad.
(3)
Dada la necesidad de garantizar unos criterios rigurosos y uniformes en la aplicación práctica del acervo de Schengen y de preservar un nivel elevado de confianza mutua entre aquellos Estados miembros que forman parte de un espacio sin controles fronterizos en las fronteras interiores, es preciso disponer de un mecanismo específico de evaluación y seguimiento que permita verificar la aplicación de dicho acervo. Tal mecanismo debe basarse en una estrecha cooperación entre la Comisión y esos Estados miembros.
(4)
En el Programa de La Haya (3) se invitó a la Comisión a que, tan pronto se hubiese completado la supresión de controles en las fronteras interiores, presentase una propuesta para complementar el actual mecanismo de evaluación de Schengen con un mecanismo de supervisión, velando por la plena participación de los expertos de los Estados miembros, y que incluyese inspecciones sin previo aviso.
(5)
El Programa de Estocolmo (4) considera que la evaluación del espacio de Schengen continuará siendo de importancia fundamental y que, por lo tanto, debe mejorarse consolidando en este ámbito el papel de la Agencia Europea para la Gestión de la Cooperación Operativa en las Fronteras Exteriores de los Estados miembros de la Unión Europea (Frontex), establecida por el Reglamento (CE) no 2007/2004 del Consejo (5).
(6)
Por consiguiente es preciso revisar el mecanismo de evaluación creado mediante la Decisión de 16 de septiembre de 1998 y derogar dicha Decisión.
(7)
De la experiencia acumulada durante las evaluaciones anteriores se desprende la necesidad de mantener un mecanismo de evaluación coherente que abarque todas las áreas del acervo de Schengen, excepto aquellas para las que ya existe en el Derecho de la Unión un mecanismo de evaluación específico.
(8)
De conformidad con el artículo 70 del Tratado de Funcionamiento de la Unión Europea (TFUE), los Estados miembros pueden efectuar, en colaboración con la Comisión, una evaluación objetiva e imparcial de la aplicación de las políticas de la Unión dentro del espacio de libertad, seguridad y justicia. Para que sea eficaz, un proceso de evaluación adecuado debe incluir un seguimiento y una supervisión adecuados de los informes de evaluación que debe garantizar la Comisión.
(9)
Además, para que el mecanismo de evaluación sea más eficiente, deben garantizarse condiciones uniformes para la aplicación del presente Reglamento. Para ello, algunas competencias de ejecución deben conferirse a la Comisión y otras al Consejo.
(10)
Deben conferirse a la Comisión competencias para preparar y planificar las evaluaciones, y competencias para adoptar informes de evaluación. La Comisión debe ejercer algunas de dichas competencias de conformidad con el Reglamento (UE) no 182/2011 del Parlamento Europeo y del Consejo, de 16 de febrero de 2011, por el que se establecen las normas y los principios generales relativos a las modalidades de control por parte de los Estados miembros del ejercicio de las competencias de ejecución por la Comisión (6). Habida cuenta del tenor del artículo 2, apartado 2, letra b), inciso iii), de dicho Reglamento, para la adopción de esos actos debe utilizarse el procedimiento de examen.
(11)
Con el fin de fortalecer la confianza mutua entre los Estados miembros, conseguir coordinarlos mejor a escala de la Unión y reforzar la presión mutua entre ellos, deben conferirse al Consejo competencias de ejecución para adoptar las recomendaciones de medidas correctoras orientadas a subsanar cualquier deficiencia detectada en las conclusiones del informe de evaluación. Esas competencias de ejecución reflejan las competencias específicas atribuidas al Consejo por el artículo 70 del TFUE, en el ámbito de la evaluación mutua de la aplicación de las políticas de la Unión dentro del espacio de libertad, seguridad y justicia. Reflejan de forma adecuada la finalidad de un mecanismo de evaluación basado en esta ley especial, que, dentro de este ámbito particular, y en paralelo con la competencia general de la Comisión para supervisar la aplicación del Derecho de la Unión bajo el control del Tribunal de Justicia de la Unión Europea mediante procedimientos de infracción, sirve para cumplir una función complementaria de seguimiento de la efectividad de la aplicación práctica de las políticas de la Unión, mediante revisión mutua.
Por otra parte, tales competencias de ejecución atribuidas al Consejo contribuyen a dar efecto a la voluntad del Consejo Europeo, expresada en sus conclusiones de 23 y 24 de junio 2011, de que se refuerce la cooperación en el espacio de Schengen fomentando la confianza mutua entre los Estados miembros, y de que los Estados miembros sean responsables de garantizar que todas las normas de Schengen se aplican efectivamente con arreglo a las normas comunes acordadas y a los principios y normas fundamentales. Dichas competencias de ejecución también contribuyen, de acuerdo con las conclusiones del Consejo de 8 de marzo de 2012, a mejorar la gobernanza del espacio de Schengen a través de debates políticos a nivel ministerial sobre el correcto funcionamiento del espacio de Schengen, incluyendo debates en situaciones en las que los informes de evaluación han puesto de manifiesto graves carencias. Dichos debates, que se celebran en el Comité Mixto compuesto por los Estados miembros de la UE y los Estados asociados de Schengen, deben ayudar a que el Consejo tome decisiones dentro de su ámbito de competencias para garantizar el funcionamiento eficaz del espacio de Schengen. Por último, al conferirse dichas competencias de ejecución al Consejo, se tiene debidamente en cuenta el posible carácter políticamente delicado de las recomendaciones, que a menudo afectan a competencias nacionales ejecutivas y coercitivas.
(12)
El mecanismo de evaluación debe crear normas claras, eficientes y transparentes sobre el método aplicable en las evaluaciones, la utilización de expertos altamente cualificados en las visitas in situ y el seguimiento de las conclusiones de las evaluaciones. En especial, el método debe prever visitas in situ sin previo aviso para completar las visitas in situ con previo aviso, en particular por lo que respecta a los controles fronterizos y los visados.
(13)
El mecanismo de evaluación y seguimiento debe abarcar todos los aspectos del acervo de Schengen. Por lo que respecta a la cuestión de las fronteras, el mecanismo de evaluación y seguimiento debe abarcar tanto la eficiencia de los controles fronterizos en las fronteras exteriores como la ausencia de controles fronterizos en las fronteras interiores.
(14)
En la evaluación y el seguimiento se debe prestar especial atención al respeto de los derechos fundamentales en la aplicación del acervo de Schengen.
(15)
Con la evaluación se espera garantizar que los Estados miembros apliquen las normas de Schengen de manera eficaz de conformidad con los principios y normas fundamentales. Por lo tanto, la evaluación debería incluir toda la legislación y todas las actividades operativas pertinentes que contribuyan al funcionamiento de un espacio sin controles fronterizos en las fronteras interiores.
(16)
Para reforzar la efectividad y fiabilidad del mecanismo de evaluación, es preciso tener en cuenta en todas las evaluaciones la correcta actuación de las autoridades que aplican las partes pertinentes del acervo de Schengen. De este modo se aumenta la capacidad del mecanismo de evaluación para garantizar una aplicación eficaz de las normas de Schengen por los Estados miembros con arreglo a los principios y normas fundamentales, tal como solicitó el Consejo Europeo en sus conclusiones de 23 y 24 de junio de 2011. Se cumplirá la petición formulada por el Consejo Europeo en sus conclusiones de 1 y 2 de marzo de 2012, de que el mecanismo de evaluación examine el adecuado funcionamiento de las instituciones que participan en la aplicación del acervo de Schengen.
(17)
Frontex debe apoyar la aplicación del mecanismo de evaluación, principalmente en el ámbito del análisis de riesgos relativo a las fronteras exteriores. El mecanismo de evaluación también debe poder confiar en el asesoramiento técnico de Frontex de modo específico al realizar visitas in situ en las fronteras exteriores.
(18)
Otros órganos y organismos de la Unión, como la Oficina Europea de Policía (Europol), establecida mediante la Decisión 2009/371/JAI del Consejo (7), y Eurojust, establecida en la Decisión 2002/187/JAI del Consejo (8), deben apoyar cuando proceda, la aplicación del mecanismo de evaluación en los ámbitos que cubren sus respectivos mandatos. El mecanismo de evaluación también debe poder, en su caso, confiar en el asesoramiento técnico de un órgano u organismo de la Unión para ayudar a realizar visitas in situ en los ámbitos del acervo de Schengen que estén cubiertos por el mandato del órgano u organismo de la Unión. Este debería ser, por ejemplo, el caso del Supervisor Europeo de Protección de datos por lo que respecta a las evaluaciones relativas a la protección de datos, en las que también pueden participar las autoridades nacionales de protección de datos.
(19)
Los Estados miembros y la Comisión deben garantizar que los expertos puestos a disposición para las visitas in situ cuenten con la experiencia necesaria y hayan recibido formación específica para esa tarea, incluso en materia de derechos fundamentales. Los órganos u organismos pertinentes de la Unión (como, por ejemplo, Frontex) deben garantizar una formación adecuada y se debe poner a disposición de los Estados miembros fondos, procedentes de los instrumentos financieros de la Unión existentes y de su desarrollo, para sufragar iniciativas de formación específica centradas en la evaluación del acervo de Schengen.
(20)
En vista de la función especial encomendada al Parlamento Europeo y a los Parlamentos nacionales en virtud del artículo 70, última frase, del TFUE, como se subraya en el artículo 12, letra c), del Tratado de la Unión Europea (TUE) en cuanto a los Parlamentos nacionales, es necesario prever que el Consejo y la Comisión informen plenamente al Parlamento Europeo y a los Parlamentos nacionales del contenido y los resultados de la evaluación. Asimismo, en caso de que la Comisión presente una propuesta para modificar el presente Reglamento, el Consejo, de conformidad con el artículo 19, apartado 7, letra h), de su Reglamento interno, debe consultar al Parlamento Europeo con el fin de tomar en consideración su opinión en el mayor grado posible antes de adoptar el texto definitivo.
(21)
De conformidad con lo dispuesto en los artículos 1 y 2 del Protocolo no 22 sobre la posición de Dinamarca anejo al TUE y al TFUE, Dinamarca no participa en la adopción del presente Reglamento y, por consiguiente, no está vinculada por el mismo ni sujeta a su aplicación. Dado que el presente Reglamento desarrolla el acervo de Schengen, Dinamarca debe decidir, de conformidad con el artículo 4 del Protocolo, en un plazo de seis meses después de que el Consejo haya decidido sobre el presente Reglamento, si lo incorpora a su legislación nacional.
(22)
El Reino Unido participa en el presente Reglamento de conformidad con el artículo 5, apartado 1, del Protocolo no 19 sobre el acervo de Schengen integrado en el marco de la Unión, anejo al TUE y al TFUE, y con el artículo 8, apartado 2, de la Decisión 2000/365/CE del Consejo, de 29 de mayo de 2000, sobre la solicitud del Reino Unido de Gran Bretaña e Irlanda del Norte de participar en algunas de las disposiciones del acervo de Schengen (9).
(23)
Irlanda participa en el presente Reglamento de conformidad con el artículo 5, apartado 1, del Protocolo no 19 sobre el acervo de Schengen integrado en el marco de la Unión, anejo al TUE y al TFUE, y con el artículo 6, apartado 2, de la Decisión 2002/192/CE del Consejo, de 28 de febrero de 2002, sobre la solicitud de Irlanda de participar en algunas de las disposiciones del acervo de Schengen (10).
(24)
Por lo que respecta a Islandia y Noruega, el presente Reglamento constituye un desarrollo de las disposiciones del acervo de Schengen en el sentido del Acuerdo celebrado por el Consejo de la Unión Europea con la República de Islandia y el Reino de Noruega sobre la asociación de estos dos Estados a la ejecución, aplicación y desarrollo del acervo de Schengen (11), que entran en el ámbito mencionado en el artículo 1 de la Decisión 1999/437/CE del Consejo (12), relativa a determinadas normas de desarrollo del Acuerdo.
(25)
Por lo que respecta a Suiza, el presente Reglamento constituye un desarrollo de las disposiciones del acervo de Schengen, en el sentido del Acuerdo entre la Unión Europea, la Comunidad Europea y la Confederación Suiza sobre la asociación de la Confederación Suiza a la ejecución, aplicación y desarrollo del acervo de Schengen (13), que entran en el ámbito mencionado en el artículo 1 de la Decisión 1999/437/CE, leído en relación con el artículo 3 de la Decisión 2008/146/CE del Consejo (14).
(26)
Por lo que respecta a Liechtenstein, el presente Reglamento constituye un desarrollo de las disposiciones del acervo de Schengen en el sentido del Protocolo entre la Unión Europea, la Comunidad Europea, la Confederación Suiza y el Principado de Liechtenstein sobre la adhesión del Principado de Liechtenstein al Acuerdo entre la Unión Europea, la Comunidad Europea y la Confederación Suiza sobre la asociación de la Confederación Suiza a la ejecución, aplicación y desarrollo del acervo de Schengen (15), que entran en el ámbito mencionado en el artículo 1 de la Decisión 1999/437/CE, leído en relación con el artículo 3 de la Decisión 2011/350/UE del Consejo (16).
(27)
Puesto que, en la fecha de entrada en vigor del presente Reglamento, la evaluación de Chipre ya habrá comenzado con arreglo a la Decisión de 16 de septiembre de 1998, el presente Reglamento no se aplica a Chipre hasta el 1 de enero de 2016.
(28)
Habida cuenta de que la verificación con arreglo a los procedimientos de evaluación de Schengen aplicables en relación con Bulgaria y Rumanía ya ha finalizado de conformidad con el artículo 4, apartado 2, del Acta de adhesión de 2005, el artículo 1, apartado 1, letra b), del presente Reglamento no se aplica a dichos Estados miembros.
(29)
No obstante, los expertos de Chipre, Bulgaria, Rumanía y Croacia deben participar en la evaluación de todas las partes del acervo de Schengen.
HA ADOPTADO EL PRESENTE REGLAMENTO:
Artículo 1
Objeto y ámbito de aplicación
1. El presente Reglamento establece un mecanismo de evaluación y seguimiento que tiene los siguientes objetivos:
a)
verificar la aplicación del acervo de Schengen en los Estados miembros a los que se aplica en su totalidad y en los Estados miembros a los que se aplica parcialmente, en virtud de los respectivos Protocolos anexos al TUE y al TFUE;
b)
verificar que las condiciones necesarias para la aplicación de todas las partes pertinentes del acervo de Schengen se cumplen en aquellos Estados miembros en los que aún no se haya tomado una decisión del Consejo que declare que las disposiciones del acervo de Schengen se han de aplicar en su totalidad o en parte, salvo para aquellos Estados miembros cuya evaluación haya finalizado en el momento de la entrada en vigor del presente Reglamento.
2. La verificación mencionada en el apartado 1, letra b), del presente artículo, se entiende sin perjuicio del artículo 23, párrafo segundo, respecto de los Estados miembros en los que el procedimiento de evaluación ya haya comenzado el 26 de noviembre de 2013.
3. No obstante, los expertos de los Estados miembros que, de acuerdo con el Acta de adhesión correspondiente, todavía no aplican todo el acervo de Schengen participarán en la evaluación de todas las partes del acervo de Schengen.
Artículo 2
Definiciones
A los efectos del presente Reglamento, por «acervo de Schengen» se entenderá las disposiciones integradas en el marco de la Unión de acuerdo con el Protocolo no 19 anejo al TUE y al TFUE, y los actos que las desarrollan o están relacionados con ellas de otro modo.
Artículo 3
Responsabilidades
1. Los Estados miembros y la Comisión serán responsables conjuntamente de la aplicación del mecanismo de evaluación y seguimiento, con el apoyo de los órganos y organismos de la Unión que participan en la aplicación del acervo de Schengen, como se especifica en el presente Reglamento.
2. La Comisión desempeñará una función de coordinación general en relación con el establecimiento de los programas de evaluación anuales y plurianuales, la redacción del cuestionario y la preparación del calendario de visitas, la conducción de las visitas y la redacción de los informes de evaluación y de las recomendaciones. Se encargará, asimismo, del seguimiento y la supervisión del cumplimiento de los informes de evaluación y de las recomendaciones, de conformidad con el artículo 16.
3. Los Estados miembros y la Comisión cooperarán plenamente en todas las fases de evaluación para que puedan desempeñar las tareas que se les encomienda con arreglo al presente Reglamento.
Artículo 4
Evaluaciones
1. Las evaluaciones podrán abarcar todos los aspectos del acervo de Schengen, incluida la aplicación efectiva por los Estados miembros de las medidas de acompañamiento en los ámbitos de las fronteras exteriores, la política de visados, el Sistema de Información de Schengen, la protección de datos, la cooperación policial, la cooperación judicial en materia penal y la ausencia de controles fronterizos en las fronteras interiores. En todas las evaluaciones se deberá tener en cuenta la actuación de las autoridades que aplican las partes pertinentes del acervo de Schengen, según lo establecido en el presente apartado.
2. Las evaluaciones podrán consistir en cuestionarios y en visitas in situ con o sin previo aviso. Las visitas in situ con previo aviso irán precedidas por un cuestionario. En su caso, se podrá recurrir a la realización de visitas in situ y cuestionarios por separado o combinados al evaluar Estados miembros concretos o ámbitos específicos.
3. Tanto los cuestionarios como las visitas in situ podrán ir acompañados de exposiciones del Estado miembro evaluado, relativas al ámbito abarcado por la evaluación.
Artículo 5
Programa de evaluación plurianual
1. A más tardar seis meses antes del inicio del siguiente período de programación de cinco años y, si procede, previa consulta de Frontex y Europol, la Comisión establecerá un programa de evaluación plurianual para un período de cinco años. Dicho acto de ejecución se adoptará de conformidad con el procedimiento de examen a que se refiere el artículo 21, apartado 2. La Comisión remitirá el programa de evaluación plurianual al Parlamento Europeo y al Consejo.
2. Cada Estado miembro deberá ser evaluado durante cada período de cinco años cubierto por el programa de evaluación plurianual. El programa de evaluación plurianual enumerará el orden de los Estados miembros que serán evaluados cada año. El orden de evaluación de los Estados miembros tendrá en cuenta el tiempo transcurrido desde la evaluación anterior y el equilibrio entre las diferentes partes del acervo de Schengen que serán evaluadas.
3. El programa de evaluación plurianual podrá ser adaptado, en caso necesario, de conformidad con el procedimiento mencionado en el apartado 1.
4. El programa de evaluación plurianual podrá contener una referencia a las evaluaciones temáticas a que se refiere el artículo 6, apartado 1, letra b).
5. El primer programa de evaluación plurianual se establecerá para el 27 de mayo de 2014, a más tardar. La fecha de inicio del programa será el 27 de noviembre de 2014, y la de fin será el 31 de diciembre de 2019.
Artículo 6
Programa de evaluación anual
1. A más tardar el 31 de octubre del año anterior a aquel al que se refiere el programa, la Comisión establecerá un programa de evaluación anual, en particular, sobre la base del análisis de riesgos presentado por Frontex de conformidad con lo dispuesto en el artículo 7 y, en su caso, de la información facilitada por Europol o por otros órganos u organismos de la Unión, en particular con arreglo al artículo 8.
El programa de evaluación anual incluirá propuestas de evaluación de:
a)
la aplicación del acervo de Schengen o partes del mismo por un Estado miembro, como se precisa en el programa de evaluación plurianual, y
b)
cuando proceda, la aplicación de partes concretas del acervo de Schengen en varios Estados miembros (por ejemplo, evaluaciones temáticas).
2. La Comisión elaborará, mediante actos de ejecución, la primera sección del programa de evaluación anual, que incluirá un calendario provisional de las visitas in situ. En dicha sección se enumerarán los Estados miembros que serán evaluados el año siguiente con arreglo al programa de evaluación plurianual, se incluirá una lista de los ámbitos que habrán de evaluarse y de las visitas in situ que se realizarán. Dichos actos de ejecución se adoptarán de conformidad con el procedimiento de examen a que se refiere el artículo 21, apartado 2. La Comisión remitirá el programa de evaluación anual al Parlamento Europeo y al Consejo.
3. La Comisión elaborará y adoptará la segunda sección del programa de evaluación anual. En esta sección se enumerarán las visitas in situ que habrán de realizarse sin previo aviso el año siguiente. Se considerará confidencial y no se comunicará.
4. El programa de evaluación anual podrá ser adaptado, en caso necesario, con arreglo a lo dispuesto en los apartados 2 y 3.
5. El primer programa de evaluación plurianual se establecerá para el 27 de mayo de 2014, a más tardar. La fecha de inicio del programa será el 27 de noviembre de 2014, y la de fin será el 31 de diciembre de 2014.
Artículo 7
Análisis de riesgos de Frontex
1. A más tardar el 31 de agosto de cada año, Frontex presentará a la Comisión y a los Estados miembros un análisis de riesgos, que sea acorde con su mandato. Dicho análisis de riesgos tendrá en cuenta, entre otros aspectos, la inmigración ilegal y las modificaciones importantes del entorno operativo en las fronteras exteriores, e incluirá recomendaciones sobre las prioridades para las evaluaciones del año siguiente. Las recomendaciones se referirán a las secciones concretas de las fronteras exteriores y a los pasos fronterizos concretos que habrán de ser evaluados el año siguiente en el marco del programa de evaluación plurianual. La Comisión remitirá sin dilación el análisis de riesgos al Parlamento Europeo y al Consejo.
2. A más tardar el 31 de agosto de cada año, Frontex presentará a la Comisión otro análisis de riesgos, distinto del mencionado en el apartado 1, en el que formulará recomendaciones sobre las prioridades para las evaluaciones que habrán de ejecutarse el año siguiente mediante visitas in situ sin previo aviso, con independencia de los Estados miembros que han de evaluarse anualmente, según lo establecido en el programa de evaluación plurianual con arreglo al artículo 5, apartado 2. Esas recomendaciones podrán referirse a cualquier región o ámbito concreto e incluirán una lista de al menos diez secciones concretas de las fronteras exteriores y diez pasos fronterizos concretos. La Comisión podrá solicitar en todo momento a Frontex el envío de un análisis de riesgos que incluya recomendaciones para las evaluaciones que se realizarán en las visitas in situ sin previo aviso.
3. El análisis de riesgos, mencionado en los apartados 1 y 2, de Frontex deberá ser presentado a la Comisión por primera vez el 27 de febrero de 2014, a más tardar.
Artículo 8
Análisis de riesgos efectuados por órganos y organismos de la Unión distintos de Frontex
La Comisión pedirá, cuando proceda, la realización de análisis de riesgos, incluso sobre corrupción y delincuencia organizada que puedan socavar la aplicación del acervo de Schengen por parte de los Estados miembros, a otros órganos y organismos de la Unión que participan en la aplicación del acervo de Schengen. Dichos análisis podrán utilizarse para preparar los programas de evaluación anual.
Artículo 9
Cuestionario
1. Mediante actos de ejecución, la Comisión elaborará y actualizará un modelo de cuestionario, en estrecha cooperación con los Estados miembros. Se podrá consultar a Frontex y Europol en lo que se refiere al proyecto de modelo de cuestionario. Dicho modelo de cuestionario abarcará la legislación pertinente, las recomendaciones acordadas en común y las mejores prácticas, en especial según figuran en los catálogos de Schengen, y los medios técnicos y organizativos disponibles para la ejecución del acervo de Schengen, así como datos estadísticos disponibles sobre cada ámbito de evaluación. Dichos actos de ejecución se adoptarán de conformidad con el procedimiento de examen a que se refiere el artículo 21, apartado 2.
2. A más tardar el 1 de julio de cada año, la Comisión remitirá el modelo de cuestionario a aquellos Estados miembros que vayan a ser evaluados en el año siguiente. Los Estados miembros remitirán a la Comisión sus respuestas al cuestionario en un plazo de ocho semanas a partir de la recepción del mismo. La Comisión pondrá las respuestas a disposición de los demás Estados miembros e informará de ellas al Parlamento Europeo. Si el Parlamento Europeo lo solicita, concretamente debido a la gravedad del asunto, caso por caso y de conformidad con las normas aplicables a las relaciones entre el Parlamento Europeo y la Comisión, esta informará asimismo al Parlamento Europeo del contenido de una respuesta determinada.
Artículo 10
Equipos responsables de las visitas in situ
1. Los equipos responsables de las visitas in situ (en lo sucesivo, «el equipo de visitas in situ») estarán compuestos por expertos nombrados por los Estados miembros y por representantes de la Comisión.
2. La Comisión pedirá a los Estados miembros que designen a los expertos que estén disponibles para participar en las visitas in situ respectivas, con indicación de su sector de especialización.
En el caso de las visitas in situ con previo aviso, la Comisión pedirá a los Estados miembros que designen a los expertos a más tardar tres meses antes de que esté previsto que comience la visita in situ. Una vez recibida dicha petición, los Estados miembros designarán expertos en el plazo de dos semanas.
En el caso de las visitas in situ sin previo aviso, la Comisión pedirá a los Estados miembros que designen a los expertos a más tardar dos semanas antes de que esté previsto que comience la visita in situ. Los Estados miembros designarán expertos en un plazo de 72 horas a partir de la recepción de dicha petición.
3. El máximo número de representantes de la Comisión participantes en una visita de evaluación in situ será de dos. El máximo número de expertos de los Estados miembros participantes en una visita de evaluación in situ con previo aviso será de ocho; en el caso de una visita de evaluación in situ sin previo aviso será de seis.
Si el número de expertos designados por los Estados miembros excede del máximo pertinente establecido en el párrafo primero, la Comisión, previa consulta a los Estados miembros interesados, nombrará a los miembros del equipo basándose en el equilibrio geográfico y en las competencias de los expertos.
4. Los expertos de los Estados miembros no podrán participar en una misión de evaluación que incluya una visita in situ que se realice en el Estado miembro en el que estén empleados.
5. La Comisión podrá invitar a Frontex, Europol y otros órganos u organismos de la Unión implicados en la aplicación del acervo de Schengen a que designen a un representante para participar como observador en una visita in situ que afecte a un ámbito que cubra su mandato.
6. Los expertos responsables de un equipo de visitas in situ serán un representante de la Comisión y un experto de un Estado miembro, quienes serán designados conjuntamente por los miembros del equipo de visitas in situ lo antes posible tras la creación del equipo. Los expertos responsables serán nombrados en tiempo oportuno antes de que se establezca el programa detallado mencionado en el artículo 13, apartado 2.
Artículo 11
Equipos responsables de evaluaciones basadas en un cuestionario
1. En caso de que un cuestionario se utilice independientemente, es decir, sin que siga una visita in situ según se menciona en el artículo 4, apartado 2, el equipo responsable de evaluar las respuestas al cuestionario (en lo sucesivo, «el equipo del cuestionario») estará compuesto por expertos de los Estados miembros y de representantes de la Comisión.
2. Al enviar el cuestionario al Estado miembro que vaya a ser evaluado, la Comisión pedirá a los Estados miembros que designen a los expertos que estén disponibles para participar en la evaluación, con indicación de su sector de especialización. Una vez recibida dicha petición, los Estados miembros designarán expertos en el plazo de dos semanas desde la misma. La designación de expertos se realizará con arreglo a lo establecido en el artículo 10, apartados 3 y 4.
Artículo 12
Expertos
Los expertos que participen en evaluaciones contarán con la cualificación adecuada, incluidos sólidos conocimientos teóricos y experiencia práctica en los ámbitos abarcados por el mecanismo de evaluación, así como sólidos conocimientos sobre los principios, los procedimientos y las técnicas de evaluación, y serán capaces de comunicarse eficazmente en una lengua común. A tal fin, el Parlamento Europeo y la Comisión, en cooperación con los órganos u organismos pertinentes de la Unión, garantizarán que los expertos reciban formación adecuada, incluso en materia de respeto de los derechos fundamentales.
Artículo 13
Realización de las visitas in situ
1. Los equipos responsables de las visitas in situ llevarán a cabo todos los preparativos necesarios para garantizar la eficiencia, precisión y coherencia de dichas visitas.
2. La Comisión, en estrecha cooperación con los expertos responsables y el Estado miembro afectado, establecerá el programa detallado de visitas in situ con previo aviso. Se informará del programa detallado a los Estados miembros. La Comisión establecerá el programa detallado de visitas in situ sin previo aviso.
Se consultará al Estado miembro afectado y se le notificará el calendario y el programa detallado:
a)
al menos seis semanas antes de la fecha prevista de realización de la visita con previo aviso;
b)
al menos 24 horas antes de la visita sin previo aviso.
Se realizarán visitas sin previo aviso a las fronteras interiores sin notificárselas previamente al Estado o Estados miembros afectados. La Comisión, en estrecha colaboración con los Estados miembros, formulará orientaciones generales sobre las modalidades prácticas de estas visitas.
3. Cada uno de los miembros del equipo de visitas in situ portará una identificación que le autorice a realizar visitas in situ con arreglo al presente Reglamento.
4. El Estado miembro en evaluación garantizará que el equipo de visitas in situ pueda ejercer su mandato de verificación de las actividades en los ámbitos que deban ser evaluados. Velará, en particular, por que el equipo de visitas in situ pueda dirigirse directamente a las personas pertinentes y tenga acceso a todas las zonas, locales y documentos oportunos necesarios para la evaluación.
5. El Estado miembro en evaluación asistirá al equipo de visitas in situ en el desempeño de su tarea por todos los medios posibles dentro de sus competencias legales.
6. En el caso de las visitas in situ realizadas con previo aviso, la Comisión comunicará por adelantado al Estado miembro en evaluación los nombres de los expertos del equipo de visitas in situ. El Estado miembro en evaluación designará a un enlace responsable de la organización práctica de la visita in situ.
7. La Comisión y los Estados miembros se ocuparán de todo lo necesario en relación con el viaje de ida y vuelta al Estado miembro en evaluación de sus respectivos expertos que participen en el equipo de visitas in situ. Los gastos de viaje y alojamiento de los expertos participantes en las visitas in situ serán reembolsados por la Comisión.
El Estado miembro en evaluación se ocupará de todo lo necesario en relación con las necesidades de alojamiento y el transporte sobre el terreno. Para visitas in situ sin previo aviso, la Comisión se encargará del alojamiento de los expertos.
Artículo 14
Informes de evaluación
1. Al final de cada evaluación se redactará un informe de evaluación. Este informe de evaluación estará basado en las conclusiones de la visita in situ y el cuestionario, según proceda. En el caso de las visitas in situ, el informe de evaluación deberá ser redactado por el equipo de visitas in situ durante la visita.
Los expertos de los Estados miembros y los representantes de la Comisión asumirán la responsabilidad general de la redacción del informe de evaluación y garantizarán su calidad e integridad. En caso de desacuerdo, el equipo de visitas in situ o el equipo del cuestionario, según corresponda, procurará alcanzar un compromiso.
2. El informe de evaluación analizará los aspectos cualitativos, cuantitativos, operativos, administrativos y organizativos pertinentes e indicará cualquier deficiencia detectada durante la evaluación.
3. Se dará una de las siguientes clasificaciones a cada constatación del informe de evaluación:
a)
conforme;
b)
conforme pero necesita mejorar;
c)
no conforme.
4. La Comisión comunicará el proyecto de informe de evaluación al Estado miembro evaluado de que se trate en un plazo de seis semanas desde la visita in situ o desde la recepción de la respuesta al cuestionario, según proceda. El Estado miembro evaluado dispondrá de un plazo de dos semanas desde la recepción del proyecto de informe de evaluación, para presentar sus observaciones sobre el mismo. Se convocará una reunión de redacción a petición del Estado miembro evaluado. Las observaciones del Estado miembro evaluado podrán reflejarse en el proyecto de informe de evaluación.
5. La Comisión someterá el proyecto de informe de evaluación y los comentarios al mismo del Estado miembro evaluado a los demás Estados miembros, a los que se dará la posibilidad de presentar observaciones sobre la respuesta al cuestionario, el proyecto de informe de evaluación y las observaciones del Estado miembro evaluado.
Sobre esta base, la Comisión, en su caso después de introducir los cambios pertinentes en el proyecto de informe de evaluación, adoptará el informe de evaluación, mediante un acto de ejecución. Dicho acto de ejecución se adoptará de conformidad con el procedimiento de examen a que se refiere el artículo 21, apartado 2. La Comisión transmitirá el informe de evaluación al Parlamento Europeo.
Artículo 15
Recomendaciones
1. Cuando redacten el informe de evaluación y a la luz de las conclusiones y evaluaciones contenidas en dicho informe, los expertos de los Estados miembros y la Comisión elaborarán proyectos de recomendaciones de medidas correctoras orientadas a subsanar cualquier deficiencia detectada en la evaluación, ofrecerán indicaciones sobre las prioridades para aplicar dichas medidas, así como, en su caso, ejemplos de buenas prácticas.
2. La Comisión presentará al Consejo una propuesta con miras a la adopción de las recomendaciones contempladas en el apartado 1.
3. El Consejo adoptará las recomendaciones contempladas en el apartado 1 y las remitirá al Parlamento Europeo y a los Parlamentos nacionales.
Artículo 16
Seguimiento y supervisión
1. En el plazo de tres meses a partir de la adopción de las recomendaciones a que se refiere el artículo 15, el Estado miembro evaluado remitirá a la Comisión y al Consejo un plan de acción destinado a subsanar cualquier deficiencia detectada en el informe de evaluación. Si las recomendaciones concluyen que el Estado miembro evaluado está incumpliendo gravemente sus obligaciones, dicho Estado miembro transmitirá el plan de acción en el plazo de un mes desde la adopción de las recomendaciones. La Comisión remitirá dicho plan de acción al Parlamento Europeo.
2. Después de consultar al equipo de visitas in situ o al equipo del cuestionario, según proceda, la Comisión presentará al Consejo su evaluación de la adecuación del plan de acción, en el plazo de un mes a partir de la recepción del plan de acción transmitido por el Estado miembro evaluado. Se dará la posibilidad a los Estados miembros de presentar sus observaciones sobre el plan de acción.
3. El Estado miembro evaluado informará a la Comisión sobre la ejecución del plan de acción en el plazo de seis meses a partir de la adopción de las recomendaciones y seguirá haciéndolo cada tres meses hasta que se haya completado la ejecución de dicho plan.
4. No obstante el período de seis meses mencionado en el apartado 3 para informar sobre la ejecución de un plan de acción, si las recomendaciones concluyen que el Estado miembro evaluado está incumpliendo gravemente sus obligaciones, dicho Estado miembro informará sobre la ejecución del plan de acción en el plazo de tres meses a partir de la adopción de las recomendaciones.
5. En función de la gravedad de las deficiencias detectadas y de las medidas adoptadas para subsanarlas, la Comisión podrá programar nuevas visitas in situ con previo aviso para verificar la ejecución del plan de acción. La Comisión invitará al menos a cuatro de los expertos que hayan participado en la visita in situ a participar en la nueva visita. La Comisión podrá invitar a observadores a participar en la nueva visita. La Comisión establecerá el programa de la nueva visita. El programa de la nueva visita deberá notificarse al Estado miembro evaluado al menos un mes antes de la fecha prevista de realización. La Comisión podrá programar también nuevas visitas in situ sin previo aviso.
6. La Comisión informará regularmente al Parlamento Europeo y al Consejo sobre la ejecución de los planes de acción o las medidas de mejora contemplados en el presente artículo.
7. Cuando alguna visita in situ revele una deficiencia grave que pueda constituir una amenaza grave para el orden público o la seguridad interna del espacio sin controles fronterizos interiores, la Comisión, bien por propia iniciativa, bien a petición del Parlamento Europeo o de un Estado miembro, informará lo antes posible al Parlamento Europeo y al Consejo.
8. Cuando se considere que el Estado miembros cumple, pero las recomendaciones contengan indicaciones de posibles mejoras ulteriores de acuerdo con el artículo 14, apartado 3, letra b), el Estado miembro evaluado facilitará a la Comisión su valoración sobre una posible aplicación de dichas indicaciones en el plazo de seis meses a partir de la adopción de las recomendaciones.
Artículo 17
Información delicada
Los miembros de los equipos de visitas in situ y de los equipos del cuestionario considerarán confidencial cualquier información que obtengan en el desempeño de sus tareas. Los informes de evaluación redactados tras las visitas in situ serán clasificados EU RESTRICTED/RESTREINT UE de conformidad con las normas de seguridad aplicables. Esta clasificación no excluirá que la información se ponga a disposición del Parlamento Europeo. El traslado y tratamiento de la información y los documentos que se transmitan al Parlamento Europeo en virtud del presente Reglamento cumplirán con las normas aplicables entre el Parlamento Europeo y la Comisión relativas a la transmisión y la gestión de información clasificada. La Comisión, previa consulta con el Estado miembro de que se trate, decidirá qué partes del informe de evaluación pueden hacerse públicas.
Artículo 18
Condiciones de participación del Reino Unido y de Irlanda
1. Los expertos del Reino Unido e Irlanda solo podrán participar en la evaluación de la parte del acervo de Schengen en la que dichos Estados miembros hayan sido autorizados a participar.
2. Las evaluaciones, tal como se describen en el artículo 4, apartado 1, solo abarcarán la aplicación efectiva y eficiente por parte del Reino Unido e Irlanda de la parte del acervo de Schengen en la que dichos Estados miembros hayan sido autorizados a participar.
3. El Reino Unido e Irlanda solo podrán participar en la adopción de las recomendaciones por el Consejo, de conformidad con lo dispuesto en el artículo 15, apartado 3, por lo que se refiere a la parte del acervo de Schengen en la que dichos Estados miembros hayan sido autorizados a participar.
Artículo 19
Información a los Parlamentos nacionales
La Comisión informará a los Parlamentos nacionales del contenido y los resultados de la evaluación.
Artículo 20
Presentación de informes al Parlamento Europeo y al Consejo
Cada año, la Comisión presentará al Parlamento Europeo y al Consejo un informe exhaustivo sobre las evaluaciones realizadas con arreglo al presente Reglamento. Dicho informe se publicará y contendrá información sobre las evaluaciones realizadas durante el año precedente, las conclusiones relativas a cada evaluación y el estado de aplicación de las medidas correctoras. La Comisión remitirá dicho informe a los Parlamentos nacionales.
Artículo 21
Procedimiento de comité
1. La Comisión estará asistida por un Comité. Dicho Comité será un comité en el sentido del Reglamento (UE) no 182/2011.
2. Cuando se haga referencia al presente apartado, será de aplicación el artículo 5 del Reglamento (UE) no 182/2011. Si el Comité no emite dictamen alguno, la Comisión no adoptará el proyecto de acto de ejecución y se aplicará el párrafo tercero del artículo 5, apartado 4, del Reglamento (UE) no 182/2011.
Artículo 22
Revisión
La Comisión emprenderá una revisión del funcionamiento del presente Reglamento y presentará un informe al Consejo en los seis meses siguientes a la adopción de todos los informes relativos a las evaluaciones abarcadas por el primer programa de evaluación plurianual mencionado en el artículo 5, apartado 5. Dicha revisión abarcará todos los elementos del presente Reglamento, incluido el funcionamiento de los procedimientos de adopción de actos con arreglo al mecanismo de evaluación. La Comisión transmitirá el informe al Parlamento Europeo.
Artículo 23
Disposiciones transitorias y derogación
Sin perjuicio de lo dispuesto en los párrafos segundo y tercero del presente artículo, queda derogada la Decisión de 16 de septiembre de 1998, con efectos a partir del 26 de noviembre de 2013.
La Parte I de la Decisión mencionada en el párrafo primero seguirá aplicándose hasta el 1 de enero de 2016 por lo que respecta a los procedimientos de evaluación de los Estados miembros que ya hayan comenzado a fecha de 26 de noviembre de 2013.
La Parte II de la Decisión a la que hace referencia el párrafo primero queda derogada a partir del 27 de noviembre de 2014, por lo que respecta a los procedimientos de evaluación de los Estados miembros que ya hayan comenzado a fecha de 26 de noviembre de 2013.
Artículo 24
Entrada en vigor
El presente Reglamento entrará en vigor a los veinte días de su publicación en el Diario Oficial de la Unión Europea.
El presente Reglamento será obligatorio en todos sus elementos y directamente aplicable en cada Estado miembro de conformidad con los Tratados.
Hecho en Luxemburgo, el 7 de octubre de 2013.