NAŘÍZENÍ KOMISE V PŘENESENÉ PRAVOMOCI (EU) č. 950/2014
ze dne 4. září 2014
o zahájení dočasného a mimořádného režimu podpory soukromého skladování některých sýrů a stanovení výše podpory předem
EVROPSKÁ KOMISE,
s ohledem na Smlouvu o fungování Evropské unie,
s ohledem na nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 1308/2013 ze dne 17. prosince 2013, kterým se stanoví společná organizace trhů se zemědělskými produkty a zrušují nařízení Rady (EHS) č. 922/72, (EHS) č. 234/79, (ES) č. 1037/2001 a (ES) č. 1234/2007 (1), a zejména na čl. 219 odst. 1 ve spojení s článkem 228 uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1)
Ruská vláda zavedla dne 7. srpna 2014 zákaz dovozu některých produktů, včetně mléčných výrobků, z Unie do Ruska. Z mléčných výrobků jsou zákazem nejvíce postiženy sýry, neboť jejich vývoz do Ruska představuje 33 % celkového vývozu sýrů z Unie. Pokud jde o sýry, je navíc Rusko výhradním obchodním partnerem Finska a pobaltských zemí a důležitým partnerem dalších členských států, například Německa, Nizozemska či Polska.
(2)
Vývoz sýrů do Ruska činil v roce 2013 více než 250 000 tun, což je množství, u nějž hrozí, že bude muset být z velké části absorbováno vnitřním trhem, což způsobí nerovnováhu trhu a stlačí ceny dolů.
(3)
Tržní intervenční opatření, která umožňuje nařízení (EU) č. 1308/2013, se nezdají být pro nově vzniklou situaci dostatečná, neboť se omezují na sýry se zeměpisným označením.
(4)
Hrozba vážné nerovnováhy na trhu se sýry by mohla být zmírněna nebo odstraněna skladováním. Je proto vhodné poskytnout podporu soukromému skladování sýrů a stanovit předem výši této podpory.
(5)
Článek 17 nařízení (EU) č. 1308/2013 stanoví, že podpora soukromého skladování se může poskytovat na sýry s chráněným označením původu nebo chráněným zeměpisným označením podle nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 1151/2012 (2). I když se sýrů se zeměpisným označením zákaz dovozu týká, představují z celkového sortimentu sýrů vyvážených do Ruska pouze minimální část. Z důvodů funkčnosti a správní účinnosti je vhodné zřídit jednotný režim podpory soukromého skladování zahrnující všechny druhy sýrů.
(6)
Je třeba vyloučit čerstvé sýry, které nejsou vhodné pro skladování.
(7)
Aby se usnadnilo řízení a kontrola, měla by být podpora soukromého skladování v zásadě poskytována pouze hospodářským subjektům usazeným a registrovaným pro účely DPH v Unii.
(8)
Aby byla zajištěna řádná kontrola režimu, mělo by toto nařízení specifikovat informace nutné pro uzavření smlouvy o skladování, jakož i povinnosti smluvních stran.
(9)
Za účelem zvýšení účinnosti režimu podpory by se smlouvy měly uzavírat na určité minimální množství a měly by v nich být přesně stanoveny povinnosti smluvní strany, zejména ty, které umožní příslušnému orgánu odpovědnému za kontrolu skladování provádět účinnou kontrolu skladovacích podmínek.
(10)
Jedním ze zásadních požadavků pro poskytování podpory soukromého skladování je skladování smluvního množství na sjednanou dobu. S ohledem na obchodní praxi a z praktických důvodů by měla být přípustná povolená odchylka od množství, na něž se vztahuje podpora.
(11)
Aby byla zajištěna řádná správa skladování, je třeba přijmout opatření na snížení výše podpory vyplácené v případě, že množství skladované během smluvní doby skladování bude nižší než smluvní množství a že nebude plně dodržena doba skladování.
(12)
Částka podpory by měla být určena na základě nákladů na skladování a/nebo jiných příslušných prvků trhu. Je vhodné stanovit podporu na pevné náklady spojené s uskladněním a vyskladněním dotyčných produktů a podporu na den na náklady na skladování v chladu a financování.
(13)
Je zapotřebí stanovit podmínky pro poskytnutí zálohové platby, podmínky pro úpravu podpory v případech, kdy není plně dodrženo smluvní množství, podmínky pro kontroly dodržování způsobilosti pro podporu, možné sankce a informace, které mají členské státy oznamovat Komisi.
(14)
Je vhodné umožnit stanovení redukčního koeficientu pro nevyřízené žádosti, pokud je to nutné, aby opatření nepřesáhla objemy pro které je režim podpory soukromého skladování stanoven.
(15)
Rovněž by se měla stanovit pravidla týkající se dokumentace, účetnictví, jakož i četnosti a povahy kontrol.
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Předmět
Toto nařízení stanoví dočasný mimořádný režim podpory soukromého skladování sýrů kódů KN 0406 20, 0406 30, 0406 40 a 0406 90 a zmrazeného tvarohu kódu 0406 10.
Maximální objem výrobků, na které se tento dočasný režim vztahuje, je stanoven na 155 000 tun.
Článek 2
Definice
Pro účely tohoto nařízení se „příslušnými orgány členských států“ rozumí útvary nebo subjekty akreditované členskými státy jako platební agentury, které splňují podmínky stanovené článkem 7 nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 1306/2013 (3).
Článek 3
Způsobilost produktů
1. Pro poskytnutí podpory soukromého skladování uvedené v článku 1 (dále jen „podpora“) musí sýry vykazovat řádnou a uspokojivou obchodní jakost, pocházet z Unie a ke dni začátku platnosti smlouvy o skladování mít minimální stáří odpovídající době zrání, která přispívá ke zvýšení hodnoty daných sýrů.
2. Sýry musí splňovat tyto požadavky:
a)
každá partie má hmotnost nejméně 0,5 tuny;
b)
mají nesmazatelné označení podniku, ve kterém byly vyrobeny, spolu s datem výroby, přičemž toto označení může mít formu kódu;
c)
je na nich uvedeno datum uskladnění;
d)
nebyly předmětem předchozí smlouvy o skladování.
3. Členské státy mohou upustit od povinnosti uvádět na sýrech datum uskladnění uvedené v odst. 2 písm. c), pokud se osoba odpovědná za sklad zaváže vést evidenci, do níž v den uskladnění budou zaznamenány údaje uvedené v odst. 2 písm. b).
Článek 4
Žádosti o podporu
1. Hospodářský subjekt, který žádá o podporu, podá žádost příslušným orgánům členských států, v nichž jsou výrobky skladovány.
2. Hospodářské subjekty, které žádají o podporu, musí být usazeny a registrovány pro účely DPH v Unii.
3. Žádosti o podporu lze podávat ode dne vstupu tohoto nařízení v platnost. Žádosti je možno zasílat do 31. prosince 2014.
4. Žádosti o podporu se musí vztahovat na výrobky, které již byly zcela uskladněny.
5. Žádosti se podávají způsobem, který hospodářským subjektům zpřístupní příslušný členský stát.
Příslušné orgány členských států mohou vyžadovat, aby elektronické žádosti byly opatřeny zaručeným elektronickým podpisem ve smyslu čl. 2 odst. 2 směrnice Evropského parlamentu a Rady 1999/93/ES (4) nebo elektronickým podpisem, který poskytuje rovnocennou záruku, pokud jde o požadovanou funkčnost podpisu, použitím týchž pravidel a podmínek, které jsou vymezeny v ustanoveních Komise o elektronických a digitálních dokumentech, uvedených v rozhodnutí Komise 2004/563/ES, Euratom (5) a v jeho prováděcích pravidlech.
6. Žádost je přijatelná pouze v případě, že jsou splněny tyto podmínky:
a)
je v ní uveden odkaz na toto nařízení;
b)
jsou v ní uvedeny identifikační údaje žadatele, jako jméno, adresa a identifikační číslo pro účely DPH;
c)
je v ní uveden produkt s příslušným šestimístným kódem KN;
d)
je v ní uvedeno množství produktů;
e)
je v ní uvedena doba skladování;
f)
je v ní uveden název a adresa místa skladování, číslo skladované partie a případně číslo schválení, které umožňuje určit výrobní závod;
g)
neobsahuje žádné další podmínky žadatele než ty, jež jsou stanoveny v tomto nařízení;
h)
je předložena v úředním jazyce nebo v jednom z úředních jazyků členského státu, ve kterém se žádost podává.
7. Obsah žádostí nesmí být po jejich podání měněn.
Článek 5
Uzavírání smluv
1. Smlouvy se uzavírají mezi příslušným orgánem členského státu, na jehož území jsou výrobky skladovány, a žadatelem (dále jen „smluvní strana“).
2. Smlouvy se uzavírají do 30 dnů od data přijetí informací uvedených v čl. 4 odst. 6 písm. f), případně s výhradou následného potvrzení způsobilosti produktů podle čl. 14 odst. 2 druhého pododstavce. Pokud není způsobilost potvrzena, je dotyčná smlouva považována za neplatnou.
Článek 6
Povinnosti smluvní strany
1. Smlouvy ukládají smluvní straně minimálně tyto povinnosti:
a)
na vlastní riziko a náklady uskladnit a po smluvní dobu skladování skladovat smluvní množství za podmínek, které zajistí, že budou zachovány požadavky na vlastnosti produktů, aniž by byly skladované produkty nahrazeny nebo přemístěny na jiné místo skladování. Na řádně odůvodněnou žádost smluvní strany však může příslušný orgán povolit přemístění skladovaných produktů;
b)
uchovávat doklady o hmotnosti pořízené v době uskladnění;
c)
umožnit příslušnému orgánu, aby kdykoli zkontroloval, zda jsou dodržovány všechny povinnosti stanovené ve smlouvě;
d)
zajistit, aby byly skladované produkty snadno přístupné a jednotlivě identifikovatelné: každá individuálně skladovaná jednotka je označena datem uskladnění, číslem smlouvy, názvem produktu a hmotností. Členské státy však mohou upustit od požadavku týkajícího se označení číslem smlouvy, pokud se osoba odpovědná za sklad zaváže, že zaznamená číslo smlouvy do evidence podle čl. 3 odst. 2.
2. Smluvní strana poskytne orgánu odpovědnému za kontrolu veškerou dokumentaci ke každé smlouvě, která umožní ověřit zejména tyto informace o produktech umístěných v soukromém skladu:
a)
číslo schválení, které umožňuje určit výrobní závod a členský stát výroby;
b)
původ a datum výroby produktů;
c)
datum uskladnění;
d)
hmotnost a počet zabalených kusů;
e)
fyzickou přítomnost ve skladu a adresu skladu;
f)
datum očekávaného ukončení smluvní doby skladování doplněné datem skutečného vyskladnění.
3. Smluvní strana, nebo případně provozovatel skladu, vede skladovou účetní evidenci, která musí být k dispozici ve skladu a která musí pod každým číslem smlouvy obsahovat tyto údaje:
a)
identifikaci produktů uskladněných v soukromém skladu podle partie;
b)
data uskladnění a vyskladnění;
c)
množství udané na skladovanou partii;
d)
umístění výrobků ve skladu.
Článek 7
Smluvní doba skladování
1. Smluvní doba skladování začíná dnem následujícím po dni, kdy příslušné orgány obdrží informace uvedené v čl. 4 odst. 6 písm. f).
2. Smluvní skladování končí dnem, který předchází dni vyskladnění.
3. Podpora může být poskytnuta pouze tehdy, činí-li smluvní doba skladování 60 až 210 dní.
Článek 8
Vyskladnění
1. Vyskladnění lze zahájit dnem následujícím po posledním dni smluvní doby skladování.
2. Vyskladňuje se celá skladovaná partie nebo i menší množství, pokud to povolí příslušný orgán. Avšak v případě uvedeném v čl. 14 odst. 4 písm. a) může být vyskladněno pouze zapečetěné množství.
3. V souladu s ustanoveními čl. 14 odst. 5 oznámí smluvní strana příslušnému orgánu předem, že hodlá začít vyskladňovat produkty ze skladu.
4. Pokud není splněn požadavek odstavce 3, ale příslušnému orgánu je do 30 dnů po vyskladnění z místa skladování předložen dostatečný důkaz o datu vyskladnění a dotčeném množství, snižuje se podpora o 15 % a vyplácí se pouze za období, pro které poskytla smluvní strana příslušnému orgánu dostatečný důkaz o tom, že produkt byl uskladněn na základě smlouvy.
5. Pokud není splněn požadavek odstavce 3 a příslušnému orgánu není do 30 dnů po vyskladnění z místa skladování předložen dostatečný důkaz o datu vyskladnění a dotčeném množství, nevyplácí se na základě dotyčné smlouvy žádná podpora.
Článek 9
Částky podpory
Podpora činí:
-
15,57 EUR na uskladněnou tunu za pevné náklady na skladování,
-
0,40 EUR na tunu za den smluvního skladování.
Článek 10
Vyplacení zálohy na podporu
1. Po uplynutí 60 dnů skladování lze na žádost smluvní strany vyplatit jedinou zálohu na podporu za předpokladu, že smluvní strana složí jistotu odpovídající záloze navýšené o 10 %.
2. Výše zálohy nesmí překročit částku podpory odpovídající době skladování v délce 90 dnů, případně tří měsíců. Jistota uvedená v odstavci 1 se uvolní, jakmile bude vyplacen zůstatek podpory.
Článek 11
Vyplacení podpory
1. Podpora nebo, pokud byla poskytnuta zálohová platba podle článku 10, zůstatek podpory se vyplácí na základě žádosti o vyplacení podané smluvní stranou do tří měsíců po ukončení období smluvního skladování.
2. Pokud nemohla smluvní strana předložit příslušné doklady ve lhůtě tří měsíců, ačkoli učinila vše pro jejich včasné získání, mohou jí být poskytnuty další lhůty v celkovém trvání maximálně tří měsíců.
3. Podpora nebo zůstatek podpory se vyplácí do 120 dnů po dni, kdy byla podána žádost o vyplacení podpory, za předpokladu, že byly splněny smluvní závazky a že byla provedena závěrečná kontrola. Pokud však probíhá správní šetření, bude platba provedena až po uznání nároku na podporu.
4. Pokud je skutečně skladované množství během smluvní doby skladování nižší než smluvní množství a není nižší než 95 % tohoto množství, podpora se s výjimkou případů vyšší moci poskytne na skutečně skladované množství. Pokud však příslušný orgán zjistí, že smluvní strana jednala úmyslně nebo z nedbalosti, může rozhodnout o dalším snížení podpory nebo o jejím nevyplacení.
5. Jestliže je množství skutečně skladované po smluvní dobu skladování nižší než procentní sazba uvedená v odstavci 4, ale není nižší než 80 % smluvního množství, sníží se podpora pro skutečně skladované množství o polovinu, s výjimkou případů vyšší moci. Pokud však příslušný orgán zjistí, že smluvní strana jednala úmyslně nebo z nedbalosti, může rozhodnout o dalším snížení podpory nebo o jejím nevyplacení.
6. Jestliže je množství skutečně skladované po smluvní dobu skladování nižší než 80 % smluvního množství, nevyplatí se žádná podpora, s výjimkou případů vyšší moci.
7. Pokud kontroly během skladování nebo při vyskladnění zjistí vadné produkty, nevyplatí se na toto množství žádná podpora. Zbytek skladované partie, který je stále způsobilý pro podporu, nesmí být menší než minimální množství stanovené v čl. 3 odst. 2. Stejné pravidlo se použije, pokud je z uvedeného důvodu vyskladněna část skladované partie před uplynutím minimální doby skladování.
Vadné produkty se do výpočtu skutečně skladovaného množství podle odstavců 4, 5 a 6 nezapočítávají.
8. Pokud, s výjimkou případů vyšší moci, smluvní strana nedodrží konec smluvní doby skladování stanovené v čl. 7 odst. 3 pro celé skladované množství, snižuje se za každý kalendářní den neplnění částka podpory u dotyčné smlouvy o 10 %. Toto snížení však nepřesáhne 100 % částky podpory.
Článek 12
Oznámení a sledování
1. Členské státy oznámí Komisi nejpozději každé úterý za předešlý týden množství, na které byly uzavřeny smlouvy, rozdělené podle doby skladování, jakož i množství produktů, pro něž byly žádosti o podporu předloženy.
Komise informuje členské státy, jakmile zjistí, že se množství, pro něž byly žádosti o podporu předloženy, blíží maximálnímu množství uvedenému v článku 1.
Poté, co Komise informovala členské státy o tom, že se množství, pro něž byly žádosti o podporu předloženy, blíží maximálnímu množství uvedenému v článku 1, oznámí členské státy Komisi každý pracovní den před 14.00 hod (bruselského času) množství produktů, pro které byly žádosti o podporu předloženy předcházejícího pracovního dne.
2. Na základě oznámení obdržených v souladu s odstavcem 1 se Komise přesvědčí, že maximální množství uvedené v článku 1 není překročeno.
Pokud Komise na základě těchto oznámení zjistí, že maximální množství uvedené v článku 1 bylo překročeno, neprodleně to oznámí všem členským státům.
3. Jestliže Komise informovala členské státy, že maximální množství uvedené v článku 1 bylo překročeno, členské státy následně informují hospodářské subjekty.
4. Členské státy oznámí Komisi nejpozději do konce měsíce za předcházející měsíc:
a)
množství produktů uskladněných a vyskladněných během dotyčného měsíce;
b)
množství produktů skladovaných na konci dotyčného měsíce;
c)
množství produktů, u nichž skončila doba smluvního skladování.
5. Oznámení členských států Komisi uvedená v odstavcích 1 a 4 se provádějí v souladu s nařízením Komise (ES) č. 792/2009 (6).
Článek 13
Opatření pro dodržení maximálního množství
Pokud by přijetím celého množství produktů, pro které byly žádosti o podporu předloženy v určitý den, bylo překročeno maximální množství uvedené v článku 1, Komise prostřednictvím prováděcího aktu přijatého bez použití postupu uvedeného v čl. 229 odst. 2 a 3 nařízení (EU) č. 1308/2013 stanoví koeficient přidělení, který se použije pro množství odpovídající žádostem oznámeným Komisi téhož dne. Tento koeficient přidělení omezí celkové množství produktů způsobilých pro dočasnou mimořádnou podporu soukromého skladování na maximální množství uvedené v článku 1.
Článek 14
Kontroly
1. Členské státy přijmou veškerá opatření nezbytná k zajištění dodržování tohoto nařízení. Uvedená opatření zahrnují důslednou správní kontrolu žádostí o podporu doplněnou kontrolami na místě stanovenými v odstavcích 2 až 8.
2. Orgán odpovědný za kontrolu provádí kontroly produktů uskladněných do 30 dnů od data přijetí informací uvedených v čl. 4 odst. 6 písm. f).
Aniž by bylo dotčeno ustanovení odst. 5 písm. a) prvního pododstavce tohoto článku, za účelem zajištění způsobilosti skladovaných produktů pro podporu se provede fyzická kontrola reprezentativního vzorku nejméně 5 % množství uskladněných produktů, aby bylo zajištěno, že skladované partie odpovídají údajům uvedeným v návrhu na uzavření smlouvy, mimo jiné pokud jde o hmotnost, identifikaci a povahu produktů.
3. Pokud členský stát uvede řádné důvody, může být třicetidenní lhůta stanovená v odstavci 2 prodloužena o 15 dnů.
4. Orgán odpovědný za kontrolu:
a)
zapečetí během kontroly uvedené v odstavci 2 produkty podle smluv, skladovaných partií nebo menších množství nebo
b)
provede neohlášenou kontrolu, aby se zajistilo, že se smluvní množství nachází v místě skladování.
Kontrola podle písm. b) prvního pododstavce musí odpovídat alespoň 10 % celkového množství uvedeného ve smlouvě a musí být reprezentativní. Kontroly zahrnují kontrolu skladové evidence podle čl. 6 odst. 3 a příslušných dokladů, jako např. potvrzení o hmotnosti a dokladu o uskladnění, a ověření hmotnosti, druhu a identifikace produktů vztahující se minimálně na 5 % množství, které je předmětem neohlášené kontroly.
5. Na konci smluvní doby skladování ověří orgán odpovědný za kontrolu nejméně u poloviny smluv hmotnost a identifikaci skladovaných produktů prostřednictvím odebrání vzorků. Za účelem této kontroly informuje smluvní strana příslušný orgán a uvede dotyčné skladované partie nejméně pět pracovních dnů před:
a)
koncem maximálního období smluvního skladování nebo
b)
zahájením vyskladnění, pokud k vyskladnění produktů dochází před uplynutím maximální smluvní doby skladování.
Členský stát může souhlasit s kratší lhůtou, než je pět pracovních dnů.
6. Pokud se využije možnost uvedená v odst. 4 písm. a), ověří se na konci smluvní doby skladování přítomnost a neporušenost použitých pečetí. Náklady na zapečetění a manipulaci nese smluvní strana.
7. Veškeré vzorky odebrané za účelem ověření jakosti a složení produktů odebírají pracovníci orgánu odpovědného za kontrolu nebo jsou tyto vzorky odebírány v jejich přítomnosti.
Fyzická kontrola nebo ověření hmotnosti se provádí v přítomnosti uvedených pracovníků při vážení.
Pro účely kontrol musí být všechny skladové a finanční záznamy a doklady kontrolované uvedenými pracovníky opatřeny při kontrole razítkem nebo parafovány. Pokud jsou kontrolovány elektronické záznamy, vytiskne se jedna kopie a uloží do kontrolního spisu.
Článek 15
Zpráva o auditu
1. Kontrolní orgán odpovědný za kontrolu vypracuje kontrolní zprávu o každé kontrole provedené na místě. Zpráva přesně popíše jednotlivé kontrolované položky.
Zpráva zahrnuje:
a)
datum a čas zahájení kontroly;
b)
podrobné informace o předběžném oznámení kontroly;
c)
dobu trvání kontroly;
d)
přítomné zodpovědné osoby;
e)
povahu a rozsah provedených kontrol, a zejména podrobné údaje o prověřených dokladech a produktech;
f)
zjištění a závěry;
g)
zda je vyžadováno následné opatření.
Kontrolní zpráva musí být podepsána odpovědným pracovníkem a spolupodepsána smluvní stranou nebo ve stanovených případech provozovatelem skladu a musí být zahrnuta do platební dokumentace.
2. V případě významných nesrovnalostí týkajících se nejméně 5 % množství produktů v rámci jedné smlouvy podléhajících kontrole se ověření rozšíří na větší vzorek, který bude stanoven orgánem odpovědným za provádění kontrol.
3. Na základě kritérií závažnosti, rozsahu, doby trvání a opakování zaznamená orgán odpovědný za kontrolu všechny případy porušení předpisů, které mohou vést k vyloučení z podpory podle čl. 16 odst. 1 a/nebo k vrácení neoprávněně vyplacené podpory, případně včetně úroků, v souladu s odstavcem 4 uvedeného článku.
Článek 16
Sankce
1. Pokud příslušný orgán členského státu zjistí, že doklad předložený žadatelem o udělení práv vyplývajících z tohoto nařízení obsahuje nesprávné informace, a pokud je tato nesprávná informace rozhodující pro udělení uvedeného práva, vyloučí příslušný orgán žadatele z řízení na poskytování podpory u téhož produktu, u nějž byla nesprávná informace uvedena, na období jednoho roku od okamžiku přijetí konečného správního rozhodnutí konstatujícího nesrovnalost.
2. Vyloučení podle odstavce 1 se nepoužije, pokud žadatel před příslušným orgánem uspokojivě prokáže, že situace uvedená v daném odstavci byla způsobena vyšší mocí nebo že je důsledkem zřejmého omylu.
3. Neoprávněně vyplacenou podporu vrátí dotyčné hospodářské subjekty s úrokem. Obdobně se použijí pravidla stanovená v článku 73 nařízení Komise (ES) č. 796/2004 (7).
4. Prováděním správních sankcí a vymáháním neoprávněně vyplacených částek podle tohoto článku není dotčeno sdělování nesrovnalostí Komisi podle nařízení Komise (ES) č. 1848/2006 (8).
Článek 17
Vstup v platnost
Toto nařízení vstupuje v platnost třetím dnem po vyhlášení v Úředním věstníku Evropské unie.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
V Bruselu dne 4. září 2014.
REGLAMENTO DELEGADO (UE) No 950/2014 DE LA COMISIÓN
de 4 de septiembre de 2014
por el que se abre, con carácter temporal y excepcional, un régimen de ayuda al almacenamiento privado de determinados quesos y se fija por anticipado el importe de la ayuda
LA COMISIÓN EUROPEA,
Visto el Tratado de Funcionamiento de la Unión Europea,
Visto el Reglamento (UE) no 1308/2013 del Parlamento Europeo y del Consejo, de 17 de diciembre de 2013, por el que se crea la organización común de mercados de los productos agrarios y por el que se derogan los Reglamentos (CEE) no 922/72, (CEE) no 234/79, (CE) no 1037/2001 y (CE) no 1234/2007 del Consejo (1), y, en particular, su artículo 219, apartado 1, leído en relación con su artículo 228,
Considerando lo siguiente:
(1)
El 7 de agosto de 2014, el Gobierno ruso anunció una prohibición de las importaciones de determinados productos de la Unión a Rusia, incluidos los productos lácteos. El producto lácteo más afectado por la prohibición es el queso, dado que las exportaciones a Rusia representan el 33 % del total de las exportaciones de queso de la Unión. Por otra parte, Rusia es un socio comercial exclusivo para el queso de Finlandia y los países bálticos, y un importante destino para otros Estados miembros, como Alemania, los Países Bajos o Polonia.
(2)
Las exportaciones de queso a Rusia ascendieron en 2013 a más de 250 000 toneladas, una cantidad que corre el riesgo de tener que ser absorbida por el mercado interior en un porcentaje significativo, dando así lugar al desequilibrio del mercado y la presión a la baja sobre los precios.
(3)
Las medidas de intervención en el mercado disponibles en virtud del Reglamento (UE) no 1308/2013 no resultan suficientes para hacer frente a la situación creada recientemente, ya que se limitan a los quesos con indicación geográfica.
(4)
La amenaza de un grave desequilibrio del mercado del queso podría reducirse o eliminarse mediante el almacenamiento. Por consiguiente, es oportuno conceder la ayuda al almacenamiento privado de queso y fijar por anticipado el importe de la ayuda.
(5)
El artículo 17 del Reglamento (UE) no 1308/2013 contempla la concesión de ayuda al almacenamiento privado de quesos que se beneficien de una denominación de origen protegida o de una indicación geográfica protegida en virtud del Reglamento (UE) no 1151/2012 del Parlamento Europeo y del Consejo (2). Si bien los quesos con una indicación geográfica se ven afectados por la prohibición de importación, solo representan una mínima parte de la totalidad de los quesos exportados a Rusia. Por razones operativas y de eficacia administrativa, es conveniente crear un único régimen de ayuda al almacenamiento privado que cubra todos los tipos de quesos.
(6)
Conviene excluir los quesos frescos que no son aptos para su almacenamiento.
(7)
Como regla general, para facilitar la gestión y el control, la ayuda al almacenamiento privado solo debe concederse a los agentes económicos establecidos y registrados a los fines del IVA en la Unión.
(8)
Para garantizar que las medidas pueden controlarse correctamente, debe especificarse en el presente Reglamento la información necesaria para celebrar el contrato de almacenamiento, así como las obligaciones de las partes contratantes.
(9)
Para mejorar la eficacia del régimen, los contratos deben celebrarse por una cantidad mínima determinada y en ellos deben definirse las obligaciones de la parte contratante, en particular, las que permitan a la autoridad competente encargada de controlar las operaciones de almacenamiento llevar a cabo una inspección eficaz de las condiciones de almacenamiento.
(10)
El almacenamiento de la cantidad contractual durante el período acordado es uno de los requisitos principales para la concesión de la ayuda al almacenamiento privado. A fin de tener en cuenta las prácticas comerciales, así como por razones prácticas, debe permitirse cierta tolerancia con respecto a la cantidad objeto de la ayuda.
(11)
Para garantizar que el almacenamiento se gestiona correctamente, procede adoptar disposiciones para reducir el importe de ayuda que ha de pagarse cuando la cantidad almacenada durante el período de almacenamiento contractual sea inferior a la cantidad contractual y si no se respeta en su totalidad el período de almacenamiento.
(12)
El importe de la ayuda debe fijarse en función de los costes de almacenamiento o de otros factores de mercado pertinentes. Procede fijar una ayuda para los gastos de almacenamiento fijos de entrada y salida de los productos de que se trate y la ayuda por día de almacenamiento, por gastos de almacenamiento frigorífico y de financiación.
(13)
Es preciso indicar las condiciones de concesión de anticipos, la adaptación de la ayuda en caso de que la cantidad contractual no se haya respetado totalmente, los controles del cumplimiento de los derechos a la ayuda, las posibles sanciones y la información que deban notificar los Estados miembros a la Comisión.
(14)
Es conveniente prever la posibilidad de fijar un coeficiente de reducción para las solicitudes pendientes, cuando sea necesario para que las medidas no superen los volúmenes para los cuales se fija el régimen de ayuda al almacenamiento privado.
(15)
También han de establecerse disposiciones de aplicación referentes a la documentación, la contabilidad, la frecuencia y las características de los controles.
HA ADOPTADO EL PRESENTE REGLAMENTO:
Artículo 1
Objeto
El presente Reglamento establece, con carácter temporal y excepcional, un régimen de ayuda al almacenamiento privado de los quesos de los códigos NC 0406 20, 0406 30, 0406 40 y 0406 90 y de cuajada congelada del código NC 0406 10.
El volumen máximo de producto sujeto a este régimen temporal se fija en 155 000 toneladas.
Artículo 2
Definición
A los fines del presente Reglamento, por «las autoridades competentes de los Estados miembros» se entenderán los servicios u organismos acreditados por los Estados miembros como organismos pagadores que cumplen las condiciones establecidas en el artículo 7 del Reglamento (UE) no 1306/2013 del Parlamento Europeo y del Consejo (3).
Artículo 3
Subvencionabilidad de los productos
1. Para poder optar a la ayuda al almacenamiento privado a que se refiere el artículo 1, en lo sucesivo, la «ayuda», el queso deberá ser de calidad sana, cabal y comercial, de origen de la Unión y tener, en la fecha en que se inicie el contrato de almacenamiento, una curación mínima correspondiente al período de maduración que contribuye a aumentar el valor del queso.
2. El queso deberá cumplir los siguientes requisitos:
a)
cada lote pesará como mínimo 0,5 toneladas;
b)
deberá llevar en caracteres indelebles la indicación, que podrá codificarse, de la empresa en la que ha sido elaborado y de la fecha de elaboración;
c)
deberá llevar la fecha de entrada en almacén;
d)
no habrá sido objeto con anterioridad de ningún contrato de almacenamiento.
3. Los Estados miembros podrán disponer que no se aplique la obligación de indicar en el queso la fecha de entrada en almacén contemplada en el apartado 2, letra c), si el responsable del almacén se compromete a llevar un registro y a anotar en él, en la fecha de entrada en almacén, las indicaciones que figuran en el apartado 2, letra b).
Artículo 4
Solicitudes de ayuda
1. Los agentes económicos que pretendan obtener ayuda presentarán una solicitud ante las autoridades competentes del Estado miembro en que se encuentren almacenados los productos.
2. Los agentes económicos que presenten una solicitud de ayuda deberán estar establecidos y registrados a fines del IVA en la Unión.
3. Las solicitudes de ayuda podrán presentarse a partir de la entrada en vigor del presente Reglamento. El plazo para la presentación de solicitudes expira el 31 de diciembre de 2014.
4. Las solicitudes de ayuda deberán referirse a productos que ya estén almacenados en su totalidad.
5. Las solicitudes podrán presentarse utilizando el método puesto a disposición de los agentes económicos por el Estado miembro de que se trate.
Las autoridades competentes de los Estados miembros podrán exigir que las solicitudes presentadas por medios electrónicos lleven una firma electrónica avanzada, en la acepción del artículo 2, apartado 2, de la Directiva 1999/93/CE del Parlamento Europeo y del Consejo (4), o una firma electrónica que ofrezca garantías equivalentes en lo que se refiere a las funcionalidades atribuidas a una firma, aplicando las mismas normas y condiciones que las contempladas en las disposiciones de la Comisión sobre documentos electrónicos y digitalizados, establecidas en la Decisión 2004/563/CE, Euratom de la Comisión (5), y en sus disposiciones de aplicación.
6. Las solicitudes solo serán válidas si cumplen los siguientes requisitos:
a)
indicación de una referencia al presente Reglamento;
b)
indicación de los datos de identificación del solicitante: nombre, dirección y número de registro del IVA;
c)
indicación del producto junto con su correspondiente código NC de 6 dígitos;
d)
indicación de la cantidad de productos;
e)
indicación del período de almacenamiento;
f)
indicación del nombre y dirección del lugar de almacenamiento, del número de lote de almacenamiento y, cuando proceda, del número de autorización que permita identificar la fábrica;
g)
no incluye ninguna condición adicional introducida por el solicitante distinta de las previstas en el presente Reglamento;
h)
presentación en la lengua oficial o en una de las lenguas oficiales del Estado miembro en que se presente la solicitud.
7. El contenido de las solicitudes no podrá modificarse tras su presentación.
Artículo 5
Celebración de los contratos
1. Los contratos se celebrarán entre la autoridad competente del Estado miembro en cuyo territorio se encuentre almacenado el producto y el solicitante, en lo sucesivo denominado «la parte contratante».
2. Los contratos se celebrarán en un plazo de treinta días a partir de la fecha de recepción de la información mencionada en el artículo 4, apartado 6, letra f), supeditados, en su caso, a la confirmación ulterior de que los productos pueden optar a la ayuda, según lo dispuesto en el artículo 14, apartado 2, párrafo segundo. En caso de que no se confirme que los productos pueden optar a la ayuda, el contrato se considerará nulo y sin valor.
Artículo 6
Obligaciones de la parte contratante
1. Los contratos estipularán al menos las obligaciones siguientes que ha de cumplir la parte contratante:
a)
dar entrada en almacén y mantener almacenada durante el período de almacenamiento contractual la cantidad objeto del contrato, por su cuenta y riesgo y en condiciones que garanticen el mantenimiento de las características de los productos, sin sustituir los productos almacenados ni trasladarlos a otro lugar de almacenamiento. No obstante, previa solicitud debidamente motivada de la parte contratante, la autoridad competente podrá autorizar el traslado de los productos almacenados;
b)
conservar los documentos relativos al pesaje elaborados en el momento de la entrada en el lugar de almacenamiento;
c)
permitir que la autoridad competente compruebe en cualquier momento el cumplimiento de todas las obligaciones estipuladas en el contrato;
d)
hacer lo necesario para que pueda accederse fácilmente a los productos almacenados y puedan identificarse individualmente: cada unidad almacenada de manera individual se marcará de modo que figure en ella la fecha de entrada en almacén, el número de contrato, el producto y el peso. No obstante, los Estados miembros podrán renunciar a la obligación de marcar el número de contrato, a condición de que el responsable del almacén se comprometa a anotar el número de contrato en el registro mencionado en el artículo 3, apartado 2.
2. La parte contratante conservará a disposición de la autoridad encargada del control toda la documentación de cada contrato, que permita, en particular, comprobar, con relación a los productos objeto de almacenamiento privado, los siguientes extremos:
a)
el número de autorización que permita identificar la fábrica y el Estado miembro de producción;
b)
el origen y la fecha de fabricación de los productos;
c)
la fecha de entrada en almacén;
d)
el peso y el número de unidades empaquetadas;
e)
la presencia de los productos en el almacén y la dirección del mismo;
f)
la fecha prevista de conclusión del período de almacenamiento contractual, completada por la fecha real de salida.
3. La parte contratante o, en su caso, el titular del almacén, llevará una contabilidad material disponible en el almacén, que incluya por cada número de contrato:
a)
la identificación de los productos que se hallen en almacenamiento privado por lote;
b)
las fechas de entrada en almacén y de salida de este;
c)
la cantidad indicada por almacenamiento en lote;
d)
la localización de los productos en el almacén.
Artículo 7
Período de almacenamiento contractual
1. El período de almacenamiento contractual comenzará el día siguiente al de la recepción por parte de las autoridades competentes de la información referida en el artículo 4, apartado 6, letra f).
2. El almacenamiento contractual finalizará el día anterior al de la salida de almacén.
3. La ayuda solo podrá concederse cuando el período contractual de almacenamiento oscile entre 60 y 210 días.
Artículo 8
Salida de almacén
1. Las operaciones de salida de almacén podrán comenzar el día siguiente al último del período de almacenamiento contractual.
2. La salida de almacén se efectuará por lotes de almacenamiento enteros o, si la autoridad competente así lo autoriza, por cantidades inferiores. No obstante, en el caso indicado en el artículo 14, apartado 4, letra a), solo podrán salir del almacén cantidades precintadas.
3. La parte contratante notificará a la autoridad competente su intención de comenzar a retirar los productos del almacén, de conformidad con lo dispuesto en el artículo 14, apartado 5.
4. Si no se cumple el requisito del apartado 3, pero la autoridad competente considera que, en los treinta días siguientes a la salida de almacén, se ha presentado una prueba que demuestra suficientemente la fecha de salida y las cantidades retiradas, la ayuda se reducirá en un 15 % y solo se pagará con respecto al período por el cual la parte contratante proporcione a la autoridad competente una prueba satisfactoria de que el producto se ha mantenido en almacenamiento contractual.
5. Si no se cumple el requisito del apartado 3 y la autoridad competente no considera que, en los treinta días siguientes a la salida de almacén, se ha presentado una prueba que demuestra suficientemente la fecha de salida y las cantidades retiradas, no se pagará ayuda alguna con respecto al contrato en cuestión.
Artículo 9
Importe de la ayuda
La ayuda ascenderá a:
-
15,57 EUR por tonelada almacenada en concepto de gastos de almacenamiento fijos,
-
0,40 EUR por tonelada y por día de almacenamiento contractual.
Artículo 10
Anticipo de la ayuda
1. Después de sesenta días de almacenamiento y a petición de la parte contratante, podrá concederse un solo anticipo sobre la ayuda siempre y cuando aquella deposite una garantía igual al importe del anticipo más un 10 %.
2. El importe del anticipo no sobrepasará el de la ayuda correspondiente a un período de almacenamiento de noventa días o tres meses, cuando proceda. La garantía mencionada en el apartado 1 se liberará en cuanto se haya abonado el saldo de la ayuda.
Artículo 11
Pago de la ayuda
1. La ayuda, o el saldo de la ayuda en caso de haberse concedido un anticipo en virtud del artículo 10, se abonará sobre la base de una solicitud de ayuda presentada por la parte contratante en un plazo de tres meses tras la finalización del período de almacenamiento contractual.
2. Cuando la parte contratante no pueda presentar los justificantes dentro del plazo de tres meses, pese a haber hecho las diligencias oportunas para conseguirlos dentro del mismo, podrá concedérsele una ampliación del plazo que no superará los tres meses en total.
3. El pago de la ayuda o de su saldo tendrá lugar en un plazo de 120 días a partir del día de presentación de la solicitud de pago de la ayuda, siempre que se hayan cumplido las obligaciones contractuales y se haya efectuado el control final. No obstante, si se estuviera llevando a cabo una investigación administrativa, el pago no se realizará hasta que no se haya reconocido el derecho a la ayuda.
4. Excepto en los casos de fuerza mayor, si la cantidad efectivamente almacenada durante el período de almacenamiento contractual fuera inferior a la cantidad contractual e igual o superior al 95 % de dicha cantidad, la ayuda se pagará por la cantidad efectivamente almacenada. No obstante, si la autoridad competente comprobase que la parte contratante actuó deliberadamente o por negligencia, podrá decidir reducir más la ayuda o no pagarla.
5. Excepto en los casos de fuerza mayor, si la cantidad efectivamente almacenada durante el período de almacenamiento contractual fuera inferior al porcentaje indicado en el apartado 4, pero igual o superior al 80 % de la cantidad contractual, la ayuda por la cantidad efectivamente almacenada se reducirá a la mitad. No obstante, si la autoridad competente comprobase que la parte contratante actuó deliberadamente o por negligencia, podrá decidir reducir más la ayuda o no pagarla.
6. Excepto en los casos de fuerza mayor, si la cantidad efectivamente almacenada durante el período de almacenamiento contractual fuera inferior al 80 % de la cantidad contractual, no se abonará ayuda alguna.
7. Cuando se detecten productos defectuosos en los controles durante el almacenamiento o la salida de almacén, no se abonará ayuda alguna por esas cantidades. La cantidad restante del lote de almacenamiento que aún pueda optar a la ayuda no será inferior a la cantidad mínima establecida en el artículo 3, apartado 2. La misma norma se aplicará cuando parte de un lote de almacenamiento se retire por esa razón antes del período mínimo de almacenamiento.
Los productos defectuosos no se tendrán en cuenta para calcular la cantidad efectivamente almacenada a que se refieren los apartados 4, 5 y 6.
8. Excepto en los casos de fuerza mayor, cuando la parte contratante no respete el final del período de almacenamiento contractual, establecido en el artículo 7, apartado 3, respecto de la totalidad de la cantidad almacenada, por cada día natural de incumplimiento se reducirá un 10 % el importe de la ayuda correspondiente al contrato en cuestión. No obstante, dicha reducción no superará el 100 % del importe de la ayuda.
Artículo 12
Notificaciones y seguimiento
1. Los Estados miembros notificarán a la Comisión, a más tardar cada martes, con relación a la semana anterior, las cantidades por las que se hayan celebrado contratos, desglosadas por períodos de almacenamiento, así como las cantidades de productos por las que se hayan presentado solicitudes de ayuda.
La Comisión informará a los Estados miembros tan pronto como determine que las cantidades respecto de las que se hayan presentado solicitudes de ayuda se acercan a la cantidad máxima a que se refiere el artículo 1.
Cuando la Comisión haya informado a los Estados miembros de que las cantidades respecto de las se hayan presentado solicitudes de ayuda se acercan a la cantidad máxima a que se refiere el artículo 1, los Estados miembros comunicarán a la Comisión todos los días hábiles, antes de las 14.00 horas (hora de Bruselas) las cantidades de productos por las que se hayan presentado solicitudes de ayuda el día hábil anterior.
2. Sobre la base de las notificaciones recibidas de conformidad con el apartado 1, la Comisión se asegurará de que la cantidad máxima a que se refiere el artículo 1 no sea sobrepasada.
Cuando la Comisión determine, sobre la base de dichas notificaciones, que la cantidad máxima a que se refiere el artículo 1 ha sido sobrepasada, informará inmediatamente de ello a todos los Estados miembros.
3. Cuando la Comisión haya informado a los Estados miembros de que la cantidad máxima a que se refiere el artículo 1 ha sido sobrepasada, los Estados miembros informarán a los agentes económicos en consecuencia.
4. Los Estados miembros comunicarán a la Comisión antes de que finalice el mes, con respecto al mes anterior:
a)
las cantidades de productos que hayan entrado y salido de almacén durante el mes de que se trate;
b)
las cantidades de productos almacenadas al final del mes de que se trate;
c)
las cantidades de productos cuyo período de almacenamiento contractual haya finalizado.
5. Las notificaciones por los Estados miembros contempladas en los apartados 1 y 4 se realizarán de conformidad con el Reglamento (CE) no 792/2009 de la Comisión (6).
Artículo 13
Medidas para el cumplimiento de la cantidad máxima
Cuando la aceptación de la cantidad total de productos objeto de las solicitudes de ayuda presentadas en un día determinado implique sobrepasar la cantidad máxima a que se refiere el artículo 1, la Comisión, mediante un acto de ejecución adoptado sin aplicar el procedimiento a que se refiere el artículo 229, apartados 2, y 3 del Reglamento (UE) no 1308/2013, fijará un coeficiente de asignación aplicable a las cantidades correspondientes a las solicitudes comunicadas a la Comisión en esa fecha. Dicho coeficiente de asignación limitará a la cantidad máxima a que se refiere el artículo 1 la cantidad total de productos que pueden beneficiarse, con carácter temporal y excepcional, de la ayuda al almacenamiento privado.
Artículo 14
Controles
1. Los Estados miembros adoptarán todas las medidas necesarias para garantizar el cumplimiento del presente Reglamento. Dichas medidas comprenderán un control administrativo completo de las solicitudes de ayuda, complementado por controles sobre el terreno, tal y como se indica en los apartados 2 a 8.
2. La autoridad encargada del control realizará controles de los productos que se almacenen en un plazo de treinta días a partir de la fecha de recepción de la información a que se hace referencia en el artículo 4, apartado 6, letra f).
Sin perjuicio de lo dispuesto en el apartado 5, párrafo primero, letra a), del presente artículo, con el fin de cerciorarse de que los productos almacenados cumplen los requisitos para optar a la ayuda, se efectuará un control material de una muestra representativa de al menos el 5 % de las cantidades que hayan entrado en almacén para garantizar, entre otros aspectos, que, en lo que respecta al peso, la identificación, y la naturaleza de los productos, la totalidad de los lotes de almacenamiento son conformes con los datos que figuran en la solicitud de celebración de contrato.
3. El plazo de treinta días previsto en el apartado 2 podrá ampliarse quince días más por razones debidamente justificadas por el Estado miembro.
4. La autoridad encargada del control procederá a lo siguiente:
a)
precintar los productos por contratos, lotes de almacenamiento o cantidades inferiores, en el momento del control indicado en el apartado 2; o
b)
realizar un control sin previo aviso para garantizar que la cantidad contractual se halla presente en el lugar de almacenamiento.
El control mencionado en el párrafo primero, letra b), se efectuará en un mínimo del 10 % de la cantidad contractual total y será representativo. Dichos controles consistirán en el estudio de los registros de existencias a que se refiere el artículo 6, apartado 3, y los justificantes, como etiquetas en las que conste el peso y resguardos de entregas, así como una comprobación del peso, el tipo de producto y su identificación, con respecto a un mínimo del 5 % de la cantidad sobre la que se realice el control sin previo aviso.
5. Al término del período de almacenamiento contractual, la autoridad encargada del control procederá, en lo que respecta como mínimo a la mitad del número de contratos, a un control por muestreo del peso y la identificación de los productos almacenados. A los fines de dicho control, la parte contratante informará al organismo competente, indicando los lotes de almacenamiento de que se trate, al menos cinco días hábiles antes de:
a)
la expiración del plazo máximo de almacenamiento contractual, o
b)
el comienzo de las operaciones de retirada, en caso de que los productos se retiren antes de la expiración del período máximo de almacenamiento contractual.
Los Estados miembros podrán admitir un plazo inferior a cinco días hábiles.
6. En caso de aplicación de la posibilidad contemplada en el apartado 4, letra a), se comprobarán la presencia y la integridad de los precintos al término del período de almacenamiento contractual. Los gastos de precintado o de manipulación correrán a cargo de la parte contratante.
7. Todas las muestras que se utilicen para comprobar la calidad y la composición de los productos serán tomadas por funcionarios de la autoridad encargada del control o en su presencia.
Se realizará una comprobación o control material del peso en presencia de dichos funcionarios durante el pesaje.
A efectos de una pista de auditoría, se sellarán o rubricarán durante la inspección todos los registros de existencias y financieros y los documentos comprobados por los funcionarios. En caso de comprobación de registros informáticos, se imprimirá una copia que se conservará en el expediente de la inspección.
Artículo 15
Informe de auditoría
1. La autoridad encargada del control elaborará un informe de cada control sobre el terreno. En el informe se precisarán los distintos elementos controlados.
En el informe se indicarán:
a)
la fecha y hora del comienzo del control;
b)
datos sobre el anuncio del control;
c)
la duración del control;
d)
el nombre de los responsables presentes;
e)
la naturaleza y amplitud de los controles efectuados, facilitando en particular información sobre los documentos y productos examinados;
f)
los resultados y las conclusiones;
g)
la necesidad, en su caso, de hacer un seguimiento.
El informe de control será firmado por los funcionarios responsables y refrendado por la parte contratante, o por el titular del almacén, en su caso, y habrá de incluirse en el expediente de pago.
2. En caso de detectarse irregularidades significativas que afecten a un mínimo del 5 % de las cantidades de los productos de un mismo contrato objeto de control, la comprobación se efectuará sobre una muestra más amplia que determinará la autoridad encargada del control.
3. La autoridad encargada del control registrará todos los casos de incumplimiento sobre la base de los criterios de gravedad, amplitud, duración y repetición que pueden dar lugar a una exclusión, de conformidad con el artículo 16, apartado 1, y/o al reembolso de una ayuda indebidamente abonada, con intereses cuando proceda, de acuerdo con el apartado 4 de dicho artículo.
Artículo 16
Sanciones
1. Cuando la autoridad competente de un Estado miembro compruebe que un documento presentado por un solicitante para la atribución de los derechos derivados del presente Reglamento facilita información incorrecta y cuando esta sea decisiva para la atribución de esos derechos, excluirá al solicitante de la participación en el procedimiento de concesión de ayuda para el producto sobre el que se haya proporcionado información incorrecta por un período de un año a partir del momento en que se adopte una decisión administrativa definitiva que establezca la irregularidad.
2. La exclusión prevista en el apartado 1 no se aplicará si el solicitante demuestra, a satisfacción de la autoridad competente, que la situación contemplada en el apartado 1 constituye un caso de fuerza mayor o error manifiesto.
3. Las ayudas abonadas indebidamente a los agentes económicos de que se trate se recuperarán con intereses. Serán de aplicación, mutatis mutandis, las normas establecidas en el artículo 73 del Reglamento (CE) no 796/2004 de la Comisión (7).
4. La aplicación de sanciones administrativas y la recuperación de los importes abonados indebidamente, tal como se establece en el presente artículo, se efectuarán sin perjuicio de la comunicación de irregularidades a la Comisión en virtud del Reglamento (CE) no 1848/2006 de la Comisión (8).
Artículo 17
Entrada en vigor
El presente Reglamento entrará en vigor el tercer día siguiente al de su publicación en el Diario Oficial de la Unión Europea.
El presente Reglamento será obligatorio en todos sus elementos y directamente aplicable en cada Estado miembro.
Hecho en Bruselas, el 4 de septiembre de 2014.