PROVÁDĚCÍ NAŘÍZENÍ KOMISE (EU) 2015/604
ze dne 16. dubna 2015,
kterým se mění přílohy I a II nařízení (EU) č. 206/2010, pokud jde o veterinární požadavky týkající se tuberkulózy skotu ve vzorech veterinárních osvědčení BOV-X a BOV-Y a o položky pro Izrael, Nový Zéland a Paraguay v seznamech třetích zemí, území nebo jejich částí, z nichž je povolen vstup živých zvířat a čerstvého masa na území Unie
(Text s významem pro EHP)
EVROPSKÁ KOMISE,
s ohledem na Smlouvu o fungování Evropské unie,
s ohledem na směrnici Rady 2002/99/ES ze dne 16. prosince 2002, kterou se stanoví veterinární předpisy pro produkci, zpracování, distribuci a dovoz produktů živočišného původu určených k lidské spotřebě (1), a zejména na úvodní větu článku 8, čl. 8 odst. 1 první pododstavec a čl. 8 odst. 4 uvedené směrnice,
s ohledem na směrnici Rady 2004/68/ES ze dne 26. dubna 2004, kterou se stanoví veterinární předpisy pro dovoz některých živých kopytníků do Společenství a pro jejich tranzit, mění směrnice 90/426/EHS a 92/65/EHS a zrušuje směrnice 72/462/EHS (2), a zejména na čl. 3 odst. 1 první a druhý pododstavec, čl. 6 odst. 1 první pododstavec, čl. 7 písm. e) a čl. 13 odst. 1 písm. e) uvedené směrnice,
vzhledem k těmto důvodům:
(1)
Směrnice 2004/68/ES stanoví mimo jiné zvláštní veterinární požadavky na dovoz živých kopytníků do Unie a jejich tranzit přes území Unie, které mají být založeny na pravidlech stanovených v právních předpisech Unie pro nákazy, k nimž jsou tato zvířata vnímavá.
(2)
Směrnice 2004/68/ES dále stanoví, že pro třetí země mohou být stanoveny zvláštní podmínky, jež byly Unií na základě úředních veterinárních záruk poskytnutých dotčenou třetí zemí úředně uznány za rovnocenné.
(3)
Nařízení Komise (EU) č. 206/2010 (3) stanoví mimo jiné požadavky na veterinární osvědčení pro vstup některých zásilek živých zvířat, včetně zásilek domácího skotu, do Unie. Příloha I uvedeného nařízení stanoví seznam třetích zemí, území nebo jejich částí, z nichž je povolen vstup takových zásilek do Unie, jakož i zvláštní podmínky pro zásilky z některých třetích zemí.
(4)
Příloha I nařízení (EU) č. 206/2010 dále stanoví vzor veterinárního osvědčení pro domácí skot (včetně druhů Bubalus a Bison a jejich kříženců) určený k chovu a/nebo produkci po dovozu (BOV-X) a vzor veterinárního osvědčení pro domácí skot (včetně druhů Bubalus a Bison a jejich kříženců) určený k okamžité porážce po dovozu (BOV-Y), které zahrnují záruky pro tuberkulózu skotu.
(5)
Směrnice Rady 64/432/EHS (4) stanoví pravidla pro obchod se skotem uvnitř Unie a stanoví programy monitorování a eradikace některých nákaz, které tato zvířata postihují, včetně tuberkulózy. Nový Zéland požádal o uznání rovnocennosti svého programu tlumení tuberkulózy skotu s programy monitorování a eradikace tuberkulózy skotu, které provádějí členské státy v souladu s podmínkami stanovenými v příloze A oddíle I směrnice 64/432/EHS. Z informací, které Nový Zéland poskytl o svém programu tlumení tuberkulózy skotu, vyplývá, že status tuberkulózy skotu u stáda skotu klasifikovaného jako „C2“ podle novozélandské národní strategie boje proti škůdcům pro tuberkulózu skotu je rovnocenný statusu tuberkulózy skotu u stáda skotu, které je v členských státech uznáno za „stádo skotu úředně prosté tuberkulózy“ v souladu s podmínkami stanovenými v příloze A oddíle I směrnice 64/432/EHS.
(6)
Seznam a zvláštní podmínky uvedené v příloze I části 1 nařízení (EU) č. 206/2010, jakož i vzory veterinárních osvědčení BOV-X a BOV-Y uvedené v části 2 zmíněné přílohy je proto třeba změnit tak, aby odrážely zvláštní podmínky, v souladu s nimiž Unie uznává rovnocennost klasifikace stád skotu jako „C2“ v rámci programu tlumení tuberkulózy skotu prováděného na Novém Zélandu s podmínkami stanovenými v příloze A oddíle I směrnice 64/432/EHS pro stádo skotu v členském státě uznané jako „stádo skotu úředně prosté tuberkulózy“.
(7)
Nařízení (EU) č. 206/2010 stanoví mimo jiné podmínky pro dovoz zásilek čerstvého masa domácího skotu do Unie. Za tímto účelem příloha II uvedeného nařízení stanoví seznam třetích zemí, území nebo jejich částí, z nichž je povolen vstup takových zásilek do Unie, a vzory veterinárních osvědčení, jež mají uvedené zásilky provázet, s přihlédnutím k případným zvláštním podmínkám nebo požadovaným doplňkovým zárukám.
(8)
Dne 19. září 2011 oznámila Paraguay Světové organizaci pro zdraví zvířat (OIE) ohnisko slintavky a kulhavky (5). V návaznosti na toto oznámení byl nařízením (EU) č. 206/2010 ve znění prováděcího nařízení (EU) č. 1112/2011 (6) pozastaven dovoz čerstvého masa domácího skotu z uvedené třetí země do Unie.
(9)
Poslední ohnisko slinivky a kulhavky bylo v Paraguayi zaznamenáno v lednu 2012. V listopadu 2013 OIE uznala Paraguay jako zemi se dvěma zónami prostými slintavky a kulhavky, které pokrývají celé území Paraguaye, na němž se provádí očkování (7).
(10)
V dubnu 2014 Komise provedla audit s cílem ověřit účinnost přijatých opatření a úředních kontrol při poskytování veterinárních záruk s ohledem na slinivku a kulhavku (8). Potravinový a veterinární úřad dospěl k závěru, že systém kontroly zdraví zvířat v Paraguayi zajišťuje s ohledem na kulhavku a slintavku dostatečné záruky, které vyhovují požadavkům Unie na vstup vykostěného a vyzrálého čerstvého masa domácího skotu nebo jsou jim rovnocenné. Paraguay však byla vyzvána, aby doložila nepřítomnost viru slinivky a kulhavky na svém území a účinnost svého programu očkování.
(11)
Paraguay v druhé polovině roku 2014 provedla sérologické přehledy založené na pokynech uvedených v kapitole 8.7 Kodexu zdraví suchozemských zvířat OIE, vydání z roku 2014 (9). Komise po vyhodnocení výsledků dospěla k závěru, že k doložení nepřítomnosti viru slinivky a kulhavky v Paraguayi existují dostatečné důkazy, a účinnost programu očkování této země shledala jako uspokojivou. Paraguay tedy poskytuje dostatečné veterinární záruky a požádala o povolení vyvážet do Unie vykostěné a vyzrálé čerstvé maso domácího skotu.
(12)
Izrael je uveden v seznamu obsaženém v příloze II části 1 nařízení (EU) č. 206/2010. V zájmu transparentnosti trhu a v souladu s mezinárodním právem by mělo být vyjasněno, že územní platnost veterinárních osvědčení je v případě Izraele omezena na území Státu Izrael s vyloučením území, která jsou od června 1967 pod izraelskou správou, tedy Golanských výšin, Pásma Gazy, východního Jeruzaléma a zbytku Západního břehu.
(13)
Příloha II části 1 nařízení (EU) č. 206/2010 by proto měla být změněna s cílem povolit dovoz čerstvého masa domácího skotu z Paraguaye do Unie a změnit položku pro Izrael.
(14)
Přílohy I a II nařízení (EU) č. 206/2010 by proto měly být odpovídajícím způsobem změněny.
(15)
Aby se předešlo narušení dovozu zásilek domácího skotu do Unie, mělo by být za určitých podmínek během přechodného období povoleno používání veterinárních osvědčení vydaných v souladu s nařízením (EU) č. 206/2010 ve zněních platných před změnami zavedenými tímto nařízením.
(16)
Opatření stanovená tímto nařízením jsou v souladu se stanoviskem Stálého výboru pro rostliny, zvířata, potraviny a krmiva,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Přílohy I a II nařízení (EU) č. 206/2010 se mění v souladu s přílohou tohoto nařízení.
Článek 2
V přechodném období do 30. června 2015 je do Unie nadále povolen vstup zásilek živých zvířat provázených náležitými veterinárními osvědčeními vydanými nejpozději dne 1. června 2015 v souladu se vzory veterinárních osvědčení „BOV-X“ a „BOV-Y“ uvedenými v příloze I nařízení (EU) č. 206/2010 ve zněních platných před vstupem tohoto nařízení v platnost.
Článek 3
Toto nařízení vstupuje v platnost dnem vyhlášení v Úředním věstníku Evropské unie.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
V Bruselu dne 16. dubna 2015.
REGLAMENTO DE EJECUCIÓN (UE) 2015/604 DE LA COMISIÓN
de 16 de abril de 2015
que modifica los anexos I y II del Reglamento (UE) no 206/2010 por lo que respecta a los requisitos zoosanitarios relativos a la tuberculosis bovina contenidos en los modelos de los certificados veterinarios BOV-X y BOV-Y y a las entradas correspondientes a Israel, Nueva Zelanda y Paraguay de las listas de terceros países, territorios o partes de terceros países o territorios desde los que está autorizada la introducción en la Unión de animales vivos y carne fresca
(Texto pertinente a efectos del EEE)
LA COMISIÓN EUROPEA,
Visto el Tratado de Funcionamiento de la Unión Europea,
Vista la Directiva 2002/99/CE del Consejo, de 16 de diciembre de 2002, por la que se establecen las normas zoosanitarias aplicables a la producción, transformación, distribución e introducción de los productos de origen animal destinados al consumo humano (1), y, en particular, la frase introductoria, el apartado 1, párrafo primero, y el apartado 4 de su artículo 8,
Vista la Directiva 2004/68/CE del Consejo, de 26 de abril de 2004, por la que se establecen normas zoosanitarias para la importación y tránsito en la Comunidad de determinados ungulados vivos, se modifican las Directivas 90/426/CEE y 92/65/CEE y se deroga la Directiva 72/462/CEE (2), y, en particular, su artículo 3, apartado 1, párrafos primero y segundo, su artículo 6, apartado 1, párrafo primero, su artículo 7, letra e), y su artículo 13, apartado 1, letra e),
Considerando lo siguiente:
(1)
La Directiva 2004/68/CE establece, entre otras cosas, los requisitos zoosanitarios específicos para la importación en la Unión y el tránsito por esta de ungulados vivos, requisitos que deben basarse en las normas establecidas en la legislación de la Unión con respecto a las enfermedades a las que son sensibles estos animales.
(2)
La Directiva 2004/68/CE dispone asimismo que pueden establecerse condiciones específicas para terceros países basadas en las garantías sanitarias oficiales que estos hayan proporcionado y cuya equivalencia haya sido reconocida oficialmente por la Unión.
(3)
El Reglamento (UE) no 206/2010 de la Comisión (3) establece, entre otras cosas, los requisitos de certificación veterinaria para la introducción en la Unión de determinadas partidas de animales vivos, incluidas las partidas de bovinos domésticos. El anexo I de dicho Reglamento establece una lista de terceros países, territorios o partes de terceros países o territorios desde los que pueden introducirse esas partidas en la Unión, así como las condiciones específicas aplicables a las partidas procedentes de determinados terceros países.
(4)
Además, en el anexo I del Reglamento (UE) no 206/2010 figuran un modelo de certificado veterinario para ganado bovino doméstico (incluidas las especies de los géneros Bubalus y Bison y sus cruces) destinado a la cría o a la producción tras la importación (BOV-X) y un modelo de certificado veterinario para ganado bovino doméstico (incluidas las especies de los géneros Bubalus y Bison y sus cruces) destinado al sacrificio inmediato tras la importación (BOV-Y), que incluyen garantías con respecto a la tuberculosis bovina.
(5)
La Directiva 64/432/CEE del Consejo (4) establece las normas para el comercio de bovinos dentro de la Unión y contempla la aplicación de programas de seguimiento y erradicación de determinadas enfermedades que afectan a estos animales, incluida la tuberculosis. Nueva Zelanda ha solicitado el reconocimiento de su programa de lucha contra la tuberculosis bovina como equivalente a los programas de seguimiento y erradicación de la tuberculosis bovina aplicados por los Estados miembros de acuerdo con las condiciones expuestas en el anexo A, parte I, de la Directiva 64/432/CEE. La información facilitada por Nueva Zelanda en su programa de lucha contra la tuberculosis bovina demuestra que el estatus con respecto a esta enfermedad de un rebaño bovino clasificado como «C2» en el marco de la estrategia nacional de gestión de plagas de Nueva Zelanda en relación con la tuberculosis bovina es equivalente al de un rebaño bovino reconocido en un Estado miembro como «rebaño bovino oficialmente indemne de tuberculosis» de conformidad con las condiciones del anexo A, parte I, de la Directiva 64/432/CEE.
(6)
Por lo tanto, la lista y las condiciones específicas que figuran en la parte 1 del anexo I del Reglamento (UE) no 206/2010, así como los modelos de los certificados veterinarios BOV-X y BOV-Y de la parte 2 de dicho anexo, deben modificarse para reflejar las condiciones especiales en que la Unión reconoce la equivalencia de la clasificación de los rebaños bovinos como «C2» en el marco del programa de lucha contra la tuberculosis bovina aplicado en Nueva Zelanda con las condiciones del anexo A, parte I, de la Directiva 64/432/CEE aplicables a un rebaño bovino de un Estado miembro reconocido como «rebaño bovino oficialmente indemne de tuberculosis».
(7)
El Reglamento (UE) no 206/2010 establece, entre otras cosas, las condiciones para la importación en la Unión de partidas de carne fresca de bovinos domésticos. A tal efecto, presenta en su anexo II una lista de los terceros países, territorios o partes de terceros países o territorios desde los que pueden introducirse en la Unión tales partidas, así como los modelos de los certificados veterinarios que han de acompañar a dichas partidas, teniendo en cuenta las condiciones específicas o las garantías adicionales exigidas.
(8)
El 19 de septiembre de 2011, Paraguay notificó a la Organización Mundial de Sanidad Animal (OIE) un brote de fiebre aftosa (5). A raíz de esa notificación, el Reglamento (UE) no 206/2010, modificado por el Reglamento de Ejecución (UE) no 1112/2011 (6), suspendió las importaciones en la Unión de carne fresca de bovinos domésticos procedente de ese tercer país.
(9)
El último brote de fiebre aftosa en Paraguay se produjo en enero de 2012. En noviembre de 2013, la OIE reconoció a Paraguay como país con dos zonas libres de fiebre aftosa con vacunación, que abarcan la totalidad del territorio del país (7).
(10)
En abril de 2014, la Comisión llevó a cabo una auditoría para verificar si las medidas adoptadas y los controles oficiales ofrecían garantías zoosanitarias eficaces en relación con la fiebre aftosa (8). La Oficina Alimentaria y Veterinaria concluyó que el sistema de controles zoosanitarios aplicado en Paraguay ofrecía garantías satisfactorias en relación con la fiebre aftosa, que se ajustaban o eran equivalentes a los requisitos de la Unión para la introducción de carne fresca de bovinos domésticos deshuesada y madurada. No obstante, se pidió a Paraguay que fundamentara la ausencia en su territorio del virus de la fiebre aftosa y la eficacia de su programa de vacunación.
(11)
Durante el segundo semestre de 2014, Paraguay llevó a cabo encuestas serológicas basándose en las directrices establecidas en el capítulo 8.7 del Código Sanitario para los Animales Terrestres de la OIE, edición de 2014 (9). Tras la evaluación de los resultados, la Comisión llegó a la conclusión de que había pruebas suficientes para fundamentar la ausencia del virus de la fiebre aftosa en Paraguay y quedó satisfecha con la eficacia del programa de vacunación. Paraguay ofrece, pues, garantías zoosanitarias suficientes y ha solicitado autorización para exportar a la Unión carne fresca de bovinos domésticos deshuesada y madurada.
(12)
Israel figura en la lista de la parte 1 del anexo II del Reglamento (UE) no 206/2010. En aras de la transparencia del mercado, y de conformidad con el Derecho internacional, debe aclararse que, en el caso de Israel, la cobertura territorial de los certificados veterinarios se limita al territorio del Estado de Israel, quedando excluidos los territorios que se encuentran bajo administración israelí desde junio de 1967, a saber, los Altos del Golán, la Franja de Gaza, Jerusalén Oriental y el resto de Cisjordania.
(13)
La parte 1 del anexo II del Reglamento (UE) no 206/2010 debe, por tanto, modificarse con el fin de autorizar las importaciones de carne fresca de bovinos domésticos en la Unión procedentes de Paraguay y de modificar la entrada correspondiente a Israel.
(14)
Procede, por tanto, modificar los anexos I y II del Reglamento (UE) no 206/2010 en consecuencia.
(15)
Para evitar perturbaciones de las importaciones de partidas de bovinos domésticos en la Unión, debe autorizarse durante un período transitorio, en determinadas condiciones, el uso de certificados veterinarios expedidos con arreglo al Reglamento (UE) no 206/2010 en sus versiones anteriores a las modificaciones que introduce el presente Reglamento.
(16)
Las medidas previstas en el presente Reglamento se ajustan al dictamen del Comité Permanente de Vegetales, Animales, Alimentos y Piensos.
HA ADOPTADO EL PRESENTE REGLAMENTO:
Artículo 1
Los anexos I y II del Reglamento (UE) no 206/2010 quedan modificados con arreglo a lo dispuesto en el anexo del presente Reglamento.
Artículo 2
Durante un período transitorio que durará hasta el 30 de junio de 2015, podrán seguir introduciéndose en la Unión partidas de animales vivos que vayan acompañadas de los certificados veterinarios pertinentes expedidos no más tarde del 1 de junio de 2015 de conformidad con los modelos de los certificados veterinarios «BOV-X» y «BOV-Y» del anexo I del Reglamento (UE) no 206/2010, en sus versiones anteriores a la entrada en vigor del presente Reglamento.
Artículo 3
El presente Reglamento entrará en vigor el día de su publicación en el Diario Oficial de la Unión Europea.
El presente Reglamento será obligatorio en todos sus elementos y directamente aplicable en cada Estado miembro.
Hecho en Bruselas, el 16 de abril de 2015.