NAŘÍZENÍ KOMISE (EU) č. 1067/2013
ze dne 30. října 2013,
kterým se mění nařízení (ES) č. 1881/2006, pokud jde o maximální limity kontaminujících látek, a to dioxinů, PCB s dioxinovým efektem a PCB bez dioxinového efektu v játrech suchozemských zvířat
(Text s významem pro EHP)
EVROPSKÁ KOMISE,
s ohledem na Smlouvu o fungování Evropské unie,
s ohledem na nařízení Rady (EHS) č. 315/93 ze dne 8. února 1993, kterým se stanoví postupy Společenství pro kontrolu kontaminujících látek v potravinách (1), a zejména na čl. 2 odst. 3 uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1)
Nařízení Komise (ES) č. 1881/2006 ze dne 19. prosince 2006, kterým se stanoví maximální limity některých kontaminujících látek v potravinách (2), stanoví maximální limity pro dioxiny a polychlorované bifenyly s dioxinovým efektem v řadě potravin včetně jater některých suchozemských zvířat.
(2)
Vědecký výbor pro kontaminující látky v potravinovém řetězci (Výbor) Evropského úřadu pro bezpečnost potravin (EFSA) přijal 5. července 2011 na žádost Komise stanovisko k posouzení rizika pro veřejné zdraví v souvislosti s výskytem vysokých hladin dioxinů a PCB s dioxinovým efektem v játrech ovcí a jelenovitých (3).
(3)
Na žádost Komise by mělo stanovisko určit, zda může u spotřebitelů z podskupin obyvatelstva, které tyto výrobky konzumují (nadměrní konzumenti, lidé se zvláštními požadavky na stravu), dojít ke zvýšení zdravotního rizika. Stanovisko by také mělo posoudit možné příčiny výskytu zvýšených hladin dioxinů a PCB s dioxinovým efektem v játrech ovcí a jelenovitých a poskytnout vědecké informace o tom, zda by bylo v budoucnosti vhodné stanovit regulační hodnoty v játrech na základě výrobku, ne na základě obsahu tuku.
(4)
Výbor dospěl k závěru, že pravidelná konzumace ovčích jater by vedla k nárůstu expozice dioxinům a PCB s dioxinovým efektem v průměru přibližně o 20 %. V ojedinělých případech by mohla konzumace ovčích jater vést k příjmům převyšujícím tolerovatelný týdenní příjem těchto kontaminujících látek. Výbor dospěl k závěru, že častá konzumace ovčích jater, zejména u žen v plodném věku a dětí, může představovat zdravotní riziko.
(5)
Dále výbor dospěl k závěru, že půda a sedimenty jsou přirozenými zásobárnami dioxinů a PCB. Přenos dioxinů a PCB s dioxinovým efektem z půdy na rostliny přes kořenový systém je však celkově zanedbatelný. V minulých několika letech byly v řadě vzorků ovčích jater z různých zemí Evropy zjištěny vysoké koncentrace dioxinů a PCB, i když nebyly spojeny s konkrétními zdroji kontaminace. V případě ovcí je hlavním způsobem expozice pastva. Při pastvě mohou ovce přijmout i půdu, a to buď skrze částice, které ulpěly na rostlinách, nebo přímo při konzumaci pastvinné vegetace blízko povrchu země. Příjem půdy je značně proměnlivý a velmi se liší v závislosti na ročním období: průměrný příjem půdy činí podle zjištění asi 8 % z příjmu sušiny. Celkově může příjem půdy podstatně zvýšit expozici ovcí dioxinům a PCB. O přenosu dioxinů nebo PCB z krmiva do ovčích jater je k dispozici jen omezené množství údajů. V závislosti na polychlorovaném dibenzo-p-dioxinu (PCDD), polychlorovaném dibenzofuranu (PCDF) nebo kongenerech PCB se zaznamenané přenosové poměry pohybovaly mezi 5 a 175 a byly asi čtyřikrát vyšší v játrech než v mase nebo ledvinách.
(6)
Úřad EFSA dospěl k závěru, že ovčí játra jsou významným orgánem k ukládání dioxinů a PCB. Rozdíly v metabolismu by částečně mohly vysvětlit poměrně vysoké ukládání dioxinů a podobných sloučenin v játrech ovcí ve srovnání se skotem.
(7)
Dále úřad EFSA dospěl k závěru, že i kdyby byla možná sekvestrace jater a výskyt dioxinů a PCB by nebyl úplně spojen s tukovým podílem jater, nemělo by to žádný vliv na výsledek, ať už vyjádřený v poměru k tuku nebo čerstvé tkáni, protože veškeré dioxiny a PCB se extrahují analytickým postupem, bez ohledu na to, v jaké části jater se vyskytují.
(8)
Komise požádala referenční laboratoř Evropské unie (EURL) pro dioxiny a PCB v krmivech a potravinách, aby přezkoumala, jaký vliv mají různé metody extrakce na hladiny dioxinů a PCB v játrech ovcí s ohledem na uvedení analytického výsledku v poměru k tuku nebo čerstvé hmotnosti. Laboratoř EURL dospěla k závěru, že rozdíly v koncentracích dioxinů a PCB byly podstatně vyšší v poměru k tuku než v poměru k čerstvé hmotnosti. Koncentrace dioxinů a PCB v poměru k tuku v ovčích játrech závisely na použité metodě extrakce nebo rozpouštědlech, a tedy na výsledném obsahu tuku. Při porovnání výsledků v poměru k čerstvé hmotnosti byly hladiny dioxinů a PCB srovnatelné.
(9)
Aby byly zaručeny srovnatelné výsledky a zajištěn jednotný postup prosazování v celé Unii, pokud jde o dioxiny a PCB v játrech suchozemských zvířat, je proto vhodné stanovit maximální limity v poměru k čerstvé hmotnosti, jak už byly stanoveny pro rybí játra a výrobky z nich.
(10)
Je třeba zajistit, aby se tyto maximální limity nevztahovaly na potraviny, které jsou v souladu s právními předpisy uváděny na trh před datem použitelnosti.
(11)
Opatření stanovená tímto nařízením jsou v souladu se stanoviskem Stálého výboru pro potravinový řetězec a zdraví zvířat,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Pozměňovací ustanovení
V příloze nařízení (ES) č. 1881/2006 se bod 5.2 nahrazuje tímto:
„5.2
Játra suchozemských zvířat uvedených v bodě 5.1 kromě jater ovcí a výrobků z nich
0,30 pg/g čerstvé hmotnosti
0,50 pg/g čerstvé hmotnosti
3,0 ng/g čerstvé hmotnosti
Ovčí játra a výrobky z nich
1,25 pg/g čerstvé hmotnosti
2,00 pg/g čerstvé hmotnosti
3,0 ng/g čerstvé hmotnosti“
Článek 2
Přechodná ustanovení
1. Toto nařízení se nepoužije na výrobky uvedené na trh před 1. lednem 2014 v souladu s ustanoveními použitelnými k tomuto datu.
2. Prokázat, kdy byly produkty uvedeny na trh, je úkolem hospodářského subjektu v potravinářském odvětví.
Článek 3
Vstup v platnost a použitelnost
Toto nařízení vstupuje v platnost dvacátým dnem po vyhlášení v Úředním věstníku Evropské unie.
Použije se ode dne 1. ledna 2014.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
V Bruselu dne 30. října 2013.
REGLAMENTO (UE) No 1067/2013 DE LA COMISIÓN
de 30 de octubre de 2013
por el que se modifica el Reglamento (CE) no 1881/2006 en lo relativo a los contenidos máximos de dioxinas, PCB similares a las dioxinas y PCB no similares a las dioxinas en el hígado de determinados animales terrestres
(Texto pertinente a efectos del EEE)
LA COMISIÓN EUROPEA,
Visto el Tratado de Funcionamiento de la Unión Europea,
Visto el Reglamento (CEE) no 315/93 del Consejo, de 8 de febrero de 1993, por el que se establecen procedimientos comunitarios en relación con los contaminantes presentes en los productos alimenticios (1), y, en particular, su artículo 2, apartado 3,
Considerando lo siguiente:
(1)
El Reglamento (CE) no 1881/2006 de la Comisión, de 19 de diciembre de 2006, por el que se fija el contenido máximo de determinados contaminantes en los productos alimenticios (2), establece los contenidos máximos de dioxinas y policlorobifenilos (PCB) similares a las dioxinas en una serie de productos alimenticios, incluido el hígado de determinados animales terrestres.
(2)
El 5 de julio de 2011, la Comisión Técnica Científica de Contaminantes de la Cadena Alimentaria («la Comisión Técnica»), perteneciente a la Autoridad Europea de Seguridad Alimentaria («EFSA»), adoptó, a petición de la Comisión, un dictamen sobre el riesgo para la salud pública relacionado con la presencia de contenidos elevados de dioxinas y PCB similares a las dioxinas en el hígado de ovinos y cérvidos (3).
(3)
La Comisión pidió que en el dictamen se indicara si podía darse un aumento del riesgo para determinados subgrupos de consumidores de estos productos (por ejemplo, grandes consumidores, personas que siguen dietas específicas, etc.). En el dictamen debían examinarse también las posibles razones de que se hallaran contenidos elevados de dioxinas y PCB similares a las dioxinas en el hígado de ovinos y cérvidos y aportarse elementos científicos sobre la conveniencia de establecer en el futuro contenidos reglamentarios en el hígado en función de los productos, y no de la grasa.
(4)
La Comisión Técnica concluyó que el consumo regular de hígado de ovino haría que la exposición de fondo a las dioxinas y los PCB similares a las dioxinas aumentara por término medio aproximadamente un 20 %. En ocasiones concretas, el consumo de hígado de ovino podría dar lugar a ingestas elevadas que superarían la ingesta semanal tolerable de esos agentes contaminantes. La Comisión Técnica concluyó que el consumo frecuente de hígado de ovino, en especial en las mujeres en edad de procrear y en los niños, puede plantear un problema de salud.
(5)
Asimismo, concluyó que el suelo y los sedimentos son reservorios naturales de dioxinas y PCB. La transferencia de dioxinas y PCB desde el suelo hasta el vegetal a través del aparato radical suele ser de importancia menor. En los últimos años se han detectado concentraciones elevadas de dioxinas y PCB en una serie de muestras de hígado de ovino provenientes de diversos países europeos, pero no se han asociado con fuentes de contaminación concretas. En el caso de los ovinos, el pasto es un factor primario de exposición. Al pastar, los animales pueden ingerir suelo en forma de partículas depositadas sobre los vegetales, o bien directamente al comer la hierba que está muy pegada a la superficie. La ingesta de suelo es muy variable y tiene un marcado carácter estacional: se ha comunicado una ingesta mediana de suelo del orden del 8 % de la ingesta de materia seca. En conjunto, la ingesta de suelo podría contribuir sustancialmente a la exposición de los ovinos a las dioxinas y los PCB. No hay muchos datos sobre la transferencia de dioxinas o PCB de los piensos al hígado de los ovinos. Dependiendo de las policlorodibenzo-p-dioxinas (PCDD), los policlorodibenzofuranos (PCDF) o los PCB congéneres considerados, los cocientes de transferencia señalados varían de 5 a 175 y son unas cuatro veces más elevados en el caso del hígado que en el de la carne o los riñones.
(6)
La EFSA concluyó también que el hígado de ovino es un órgano importante de almacenamiento de dioxinas y PCB. Las diferencias en el metabolismo podrían explicar en parte el almacenamiento relativamente elevado de dioxinas y compuestos relacionados en el hígado de ovino, en comparación con el de vacuno.
(7)
La EFSA llegó a la conclusión de que, aun cuando fuera posible un secuestro hepático y las dioxinas y los PCB no estuvieran totalmente asociados con la fracción grasa del hígado, el resultado no cambiaría, ya se expresara en peso lipídico o en peso en fresco, pues todas las dioxinas y los PCB se extraen durante el procedimiento analítico sin importar el compartimento hepático donde se encuentren.
(8)
La Comisión pidió al laboratorio de referencia de la Unión Europea para las dioxinas y los PCB en los piensos y los alimentos que investigara la manera en que los diferentes métodos de extracción influyen en los contenidos de dioxinas y PCB del hígado de ovinos, por lo que respecta a la notificación de los resultados analíticos en peso graso o en peso en fresco. El laboratorio de referencia de la Unión Europea concluyó que las variaciones en las concentraciones de dioxinas y PCB eran considerablemente más grandes en peso graso que en peso en fresco. Las concentraciones de dioxinas y PCB en peso graso en el hígado de ovinos dependían del método de extracción aplicado o de los disolventes empleados y, por consiguiente, del contenido graso resultante. En cuanto a los resultados en peso en fresco, los contenidos de dioxinas y PCB eran bastante comparables.
(9)
Por tanto, para que los resultados sean comparables y las normas se hagan cumplir de manera uniforme en toda la Unión por lo que respecta a la presencia de dioxinas y PCB en el hígado de animales terrestres, conviene establecer los contenidos máximos en peso en fresco, como ya se ha hecho en el caso del hígado de pescado y los productos derivados.
(10)
Conviene establecer que los contenidos máximos no son aplicables a los productos alimenticios legalmente comercializados con anterioridad a la fecha de aplicación.
(11)
Las medidas previstas en el presente Reglamento se ajustan al dictamen del Comité Permanente de la Cadena Alimentaria y de Sanidad Animal.
HA ADOPTADO EL PRESENTE REGLAMENTO:
Artículo 1
Disposiciones modificativas
En el anexo del Reglamento (CE) no 1881/2006, el punto 5.2 se sustituye por el texto siguiente:
«5.2
Hígado de animales terrestres mencionados en el punto 5.1, salvo ovinos y productos derivados
0,30 pg/g peso en fresco
0,50 pg/g peso en fresco
3,0 ng/g peso en fresco
Hígado de ovinos y productos derivados
1,25 pg/g peso en fresco
2,00 pg/g peso en fresco
3,0 ng/g peso en fresco»
Artículo 2
Disposiciones transitorias
1. El presente Reglamento no será aplicable a los productos comercializados en una fecha anterior al 1 de enero de 2014, de conformidad con las disposiciones aplicables en esa fecha.
2. La carga de la prueba relativa a la fecha de comercialización de los productos recaerá sobre el explotador de la empresa alimentaria.
Artículo 3
Entrada en vigor y aplicación
El presente Reglamento entrará en vigor el vigésimo día siguiente al de su publicación en el Diario Oficial de la Unión Europea.
Será aplicable a partir del 1 de enero de 2014.
El presente Reglamento será obligatorio en todos sus elementos y directamente aplicable en cada Estado miembro.
Hecho en Bruselas, el 30 de octubre de 2013.