PROVÁDĚCÍ NAŘÍZENÍ RADY (EU) č. 875/2013
ze dne 2. září 2013,
kterým se ukládá konečné antidumpingové clo na dovoz některých připravených nebo konzervovaných zrn kukuřice cukrové pocházejících z Thajska v návaznosti na přezkum před pozbytím platnosti podle čl. 11 odst. 2 nařízení (ES) č. 1225/2009
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o fungování Evropské unie, a zejména na čl. 291 odst. 2 této smlouvy,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 1225/2009 ze dne 30. listopadu 2009 o ochraně před dumpingovým dovozem ze zemí, které nejsou členy Evropského společenství (1) (dále jen „základní nařízení“), a zejména na článek 9 a čl. 11 odst. 2 uvedeného nařízení,
s ohledem na návrh předložený Evropskou komisí po konzultaci s poradním výborem,
vzhledem k těmto důvodům:
A. POSTUP
1. Platná opatření
(1)
Rada na základě antidumpingového šetření (dále jen „původní šetření“) uložila nařízením (ES) č. 682/2007 (2) konečné antidumpingové clo na dovoz některých připravených nebo konzervovaných zrn kukuřice cukrové v současnosti kódů KN ex 2001 90 30 a ex 2005 80 00, pocházejících z Thajska (dále jen „konečná antidumpingová opatření“). Opatření měla formu valorického cla v rozsahu mezi 3,1 % až 12,9 %.
(2)
Nařízením Rady (ES) č. 954/2008 (3) bylo změněno nařízení (ES) č. 682/2007, pokud jde o celní sazbu stanovenou pro jednu společnost a pro „všechny ostatní společnosti“. Pozměněné celní sazby se pohybují v rozpětí od 3,1 % do 14,3 %. Rozhodnutím Komise 2007/424/ES (4) byl od cla osvobozen dovoz dvou thajských vyvážejících výrobců, jejichž závazky Komise přijala.
(3)
V nařízení (ES) č. 847/2009 (5) Rada usoudila, že cenové závazky s pevně stanovenými dovozními cenami již nejsou vhodné pro vyrovnání škodlivých účinků dumpingu. Přijaté závazky byly zrušeny a nabídky závazků 10 jiných thajských vyvážejících výrobců byly zamítnuty.
2. Žádost o přezkum před pozbytím platnosti
(4)
V návaznosti na zveřejnění oznámení o nadcházejícím konci platnosti (6) konečných antidumpingových opatření obdržela Komise dne 19. března 2012 žádost o zahájení přezkumu před pozbytím platnosti těchto opatření podle čl. 11 odst. 2 základního nařízení. Žádost podalo Evropské sdružení zpracovatelů kukuřice cukrové (Association Européenne des Transformateurs de Maïs Doux, AETMD) (dále jen „žadatel“) jménem výrobců představujících významný podíl celkové produkce připravených nebo konzervovaných zrn kukuřice cukrové v Unii, v tomto případě více než 50 %.
(5)
Žádost byla odůvodněna tím, že by skončení platnosti stávajících opatření pravděpodobně vedlo k pokračování nebo opakování dumpingu a újmy pro výrobní odvětví Unie.
3. Zahájení přezkumu před pozbytím platnosti
(6)
Komise po konzultaci s poradním výborem dospěla k závěru, že zahájení přezkumu před pozbytím platnosti je dostatečně doloženo, a dne 19. června 2012 zveřejněním oznámení v Úředním věstníku Evropské unie (7) (dále jen „oznámení o zahájení přezkumu“) oznámila zahájení přezkumu před pozbytím platnosti v souladu s čl. 11 odst. 2 základního nařízení.
4. Šetření
4.1 Období přezkumného šetření a posuzované období
(7)
Šetření týkající se pokračování dumpingu proběhlo v období od 1. dubna 2011 do 31. března 2012 (dále jen „období přezkumného šetření“, příp. „OPŠ“). Přezkum trendů, které mají význam pro posouzení pravděpodobnosti pokračování újmy, se týkal období od 1. ledna 2008 do konce období přezkumného šetření (dále jen „posuzované období“).
4.2 Strany dotčené řízením
(8)
O zahájení přezkumu před pozbytím platnosti Komise oficiálně vyrozuměla žadatele, ostatní známé výrobce v EU, vyvážející výrobce v Thajsku, dovozce, kteří nejsou ve spojení, uživatele, o nichž je známo, že se jich řízení týká, a zástupce země vývozu. Zúčastněným stranám byla poskytnuta příležitost k písemnému podání stanovisek a k podání žádosti o slyšení ve lhůtě stanovené v oznámení o zahájení přezkumu.
(9)
Všechny zúčastněné strany, které o to požádaly a které prokázaly, že mají zvláštní důvody ke slyšení, byly vyslechnuty.
(10)
Vzhledem ke zjevně vysokému počtu vyvážejících výrobců v Thajsku a dovozců v Unii, kteří nejsou ve spojení, jichž se šetření týkalo, se v oznámení o zahájení přezkumu počítalo s výběrem vzorku v souladu s článkem 17 základního nařízení. Aby mohla Komise rozhodnout, zda je výběr vzorku nutný, a pokud ano, vzorek vybrat, byly výše uvedené strany požádány, aby se do 15 dnů ode dne zahájení přezkumu přihlásily Komisi a aby jí poskytly podklady požadované v oznámení o zahájení přezkumu.
(11)
Pokud jde o výběr vzorku vyvážejících výrobců v Thajsku, Komise obdržela úplné podklady od 17 vyvážejících výrobců, z nichž 9 do Evropské unie vyváželo během období přezkumného šetření. Bylo rozhodnuto o výběru vzorku tří vyvážejících výrobců, jejichž společný vývoz představoval 90 % celkového množství vyvezeného do EU spolupracujícími vývozními výrobci během období přezkumného šetření.
(12)
Poněvadž od dovozců, kteří nejsou ve spojení, přišla odpověď jen od jednoho z nich, nebyli dovozci, kteří nejsou ve spojení, zařazeni do vzorku.
(13)
Vzhledem k vysokému počtu výrobců v Unii, kterých se tato řízení týkají, bylo v oznámení o zahájení přezkumu oznámeno, že Komise v souladu s článkem 17 základního nařízení předběžně vybrala vzorek výrobců v Unii za účelem stanovení újmy. Při tomto předběžném výběru byly použity podklady, které měla Komise k dispozici ve fázi zahájení řízení a které se zakládaly na objemu prodeje, objemu výroby a zeměpisné poloze v Unii. Navržený vzorek odpovídá největšímu reprezentativnímu objemu výroby, který lze během doby, jež je k dispozici, náležitě prošetřit, a představuje 58 % celkové produkce výrobního odvětví Unie. Navržený vzorek je reprezentativní, také pokud jde o zeměpisnou polohu společností, neboť zahrnuje tři různé členské státy. S výrobci v Unii proběhla konzultace ohledně navrženého vzorku v den zveřejnění oznámení o zahájení přezkumu. Protože se nepřihlásili další výrobci a protože ke vzorku nebyly obdrženy připomínky, byl navržený vzorek schválen.
(14)
Dvě zúčastněné strany namítly, že do vzorku výrobců v Unii byli vybráni pouze žadatelé a že zde měla být snaha o to, aby do vzorku byli zařazeni rovněž výrobci mimo okruh žadatelů.
(15)
O spolupráci byli však požádáni všichni známí výrobci v Unii, a to jak žadatelé, tak výrobci mimo okruh žadatelů. Údaje k zařazení do vzorku poskytlo deset výrobců z Unie, a to jak žadatelů, tak výrobců mimo okruh žadatelů. Jak je uvedeno ve 13. bodě odůvodnění, vybraný vzorek odpovídá největšímu reprezentativnímu objemu výroby, který lze během doby, jež je k dispozici, náležitě prošetřit, a představuje 58 % celkové produkce výrobního odvětví v Unii. Podle Komise je vybraný vzorek reprezentativní z hlediska zeměpisné polohy bez ohledu na to, zda jsou výrobci žadateli či nikoli. Tato námitka se proto zamítá.
(16)
Komise si opatřila a ověřila veškeré podklady, které považovala za nezbytné ke stanovení pravděpodobnosti pokračování nebo opakování dumpingu a následné újmy a ke stanovení zájmu Unie. Za tímto účelem Komise rozeslala dotazníky vyvážejícím výrobcům vybraným do vzorku a dovozci, který není ve spojení. Inspekce na místě se uskutečnily v prostorách těchto společností:
a)
Výrobci v Unii:
-
Bonduelle Conserve International SAS, Renescure, Francie,
-
Compagnie Générale de Conserve France SA, Theix, Francie,
-
Compagnie Générale de Conserve Hungary, Debrecín, Maďarsko,
-
Conserve Italia SCA, San Lazzaro di Savena, Itálie;
b)
vyvážející výrobci v Thajsku:
-
Agri Sol., Ltd., Pathumthani City,
-
Lampang Food Products Co., Ltd., Bangkok,
-
Sun Sweet Co., Ltd., Chiang Mai City.
(17)
Všechny zúčastněné strany, které o to požádaly a které prokázaly, že mají zvláštní důvody ke slyšení, byly vyslechnuty.
B. DOTČENÝ VÝROBEK A OBDOBNÝ VÝROBEK
1. Dotčený výrobek
(18)
Dotčeným výrobkem je kukuřice cukrová (Zea mays var. saccharata) v podobě zrn, připravená nebo konzervovaná v octě nebo kyselině octové, nezmrazená, v současnosti kódu KN ex 2001 90 30, a kukuřice cukrová (Zea mays var. Saccharata) v podobě zrn, připravená nebo konzervovaná jinak než v octě nebo kyselině octové, nezmrazená, jiná než výrobky čísla 2006, v současnosti kódu KN ex 2005 80 00, pocházející z Thajska.
(19)
Šetření prokázalo, že i přes rozdíly v konzervování vykazují všechny různé druhy dotčeného výrobku stejné základní biologické a chemické vlastnosti a jsou v zásadě používány ke stejným účelům.
(20)
Dvě zúčastněné strany namítly, že kódy KN pro kukuřici cukrovou nepředstavují jen dotčený výrobek, ale obsahují významná množství konzervovaných kukuřiček, které nejsou vyráběny v Unii a které nejsou obdobným výrobkem. Naznačují tak, že Komise do svých údajů zahrnula také kukuřičky.
(21)
Šetření však bylo zaměřeno výlučně na výrobek, na nějž se vztahují opatření, což kukuřičky vylučuje, a za základ pro analýzu byly v rámci šetření využity odpovídající kódy TARIC. Tato námitka se tedy zamítá jako věcně nesprávná.
2. Obdobný výrobek
(22)
U kukuřice cukrové vyráběné a prodávané v Unii výrobním odvětvím Unie a u kukuřice cukrové vyráběné a prodávané v Thajsku byly zjištěny v podstatě stejné fyzické a chemické vlastnosti a stejná základní použití jako u kukuřice cukrové vyráběné v Thajsku a prodávané na vývoz do Unie. Proto jsou považovány za obdobné ve smyslu ustanovení čl. 1 odst. 4 základního nařízení.
C. PRAVDĚPODOBNOST POKRAČOVÁNÍ NEBO OPAKOVÁNÍ DUMPINGU
(23)
V souladu s čl. 11 odst. 2 základního nařízení bylo zkoumáno, zda je pravděpodobné, že by pozbytí platnosti současných opatření vedlo k pokračování nebo opakování dumpingu.
1. Předběžné poznámky
(24)
Jak je uvedeno v 10. bodě odůvodnění, vzhledem k potenciálně vysokému počtu vyvážejících výrobců, kteří projevili ochotu spolupracovat, se v oznámení o zahájení přezkumu počítalo s výběrem vzorku. Pro stanovení pravděpodobnosti pokračování nebo opakování dumpingu byl vybrán vzorek tří vyvážejících výrobců, kteří představují přibližně 90 % celkového vývozu vyvážejících výrobců, kteří projevili ochotu spolupracovat.
(25)
Poněvadž množství vývozu všech tří vyvážejících výrobců zařazených do vzorku činilo během období přezkumného šetření zhruba 25 % veškerého vývozu z Thajska do Evropské unie, musely být ke stanovení pravděpodobnosti pokračování nebo opakování dumpingu použity informace z jiných zdrojů, jako např. ze žádosti o přezkum a z dostupných obchodních statistik o vývozu (od thajské celní správy) a dovozu (od Eurostatu).
(26)
Do stanovení dumpingového rozpětí nebyl zahrnut prodej obchodníkům v Thajsku, kde nebyl znám cíl vývozu zboží.
(27)
Stejně jako v původním šetření bylo zjištěno, že někteří vyvážející výrobci zajišťují část prodeje dotčeného výrobku prostřednictvím externích dodavatelů. Pro účely šetření nebyl při stanovování dumpingových rozpětí vyvážejících výrobců brán v potaz prodej dotčeného výrobku, který nebyl vyroben samotným vyvážejícím výrobcem.
2. Dumping dovozu během období přezkumného šetření
2.1 Stanovení běžné hodnoty
(28)
V souladu s čl. 2 odst. 2 první větou základního nařízení bylo pro stanovení běžné hodnoty nejprve u každého ze tří vyvážejících výrobců zjišťováno, zda byl celkový domácí prodej obdobného produktu během období přezkumného šetření reprezentativní ve srovnání s jejich celkovým prodejem na vývoz do Unie, tj. zda objem prodeje obdobného výrobku určeného k domácí spotřebě představoval 5 nebo více procent jejich vývozu dotčeného výrobku do Unie.
(29)
Domácí prodej obdobného výrobku byl shledán reprezentativní u jedné ze tří společností zařazených do vzorku.
(30)
Dále bylo zkoumáno, zda typy obdobného výrobku prodávaných touto společností a určených k domácí spotřebě byly identické nebo přímo srovnatelné s typy určenými k vývozu do Unie. Pro každý takový druh výrobku bylo zjišťováno, zda byl domácí prodej obdobného výrobku určeného k domácí spotřebě dostatečně reprezentativní pro účely čl. 2 odst. 2 základního nařízení. Prodej k domácí spotřebě byl dostatečně reprezentativní, pokud představoval 5 nebo více procent celkového objemu prodeje srovnatelného typu vyváženého do Unie.
(31)
Bylo zjištěno, že přímo srovnatelný s typem vyváženým do Unie byl u této společnosti pouze jeden z typů obdobného výrobku. Tento konkrétní typ byl navíc na domácím trhu prodáván v dostatečně reprezentativních množstvích.
(32)
Poté bylo zkoumáno, zda byl typ výrobku společnosti uvedené v 31. bodě odůvodnění prodáván v běžném obchodním styku podle čl. 2 odst. 4 základního nařízení. Toto proběhlo stanovením podílu ziskového domácího prodeje dotčeného typu výrobku nezávislým odběratelům.
(33)
Bylo zjištěno, že více než 80 % objemu prodeje určeného k domácí spotřebě bylo ziskových, a v souladu s čl. 2. odst. 4 byly ke stanovení běžné hodnoty použity všechny transakce u tohoto konkrétního typu.
(34)
U typu dotčeného výrobku, kde byl domácí prodej reprezentativní a uskutečnil se v běžném obchodním styku, byla běžná hodnota stanovena na základě skutečné ceny na domácím trhu, vypočtené jako vážený průměr veškerého domácího prodeje tohoto typu během období přezkumného šetření.
(35)
U zbývajících dvou vyvážejících výrobců, jejichž prodej na domácím trhu byl shledán nereprezentativním (jeden z nich obdobný výrobek k domácí spotřebě vůbec neprodával), a u třetího vyvážejícího výrobce, jehož celkový prodej byl sice shledán reprezentativním, ovšem reprezentativními nebyla u několika typů obdobného výrobku shledána množství prodávaná na domácím trhu, musela být běžná hodnota stanovena podle čl. 2 odst. 3 základního nařízení.
(36)
Běžná hodnota byla stanovena součtem výrobních nákladů každého typu výrobku vyváženého do Unie a přiměřené částky pro prodejní, režijní a správní náklady a pro zisk.
(37)
Prodejní, režijní a správní rozpětí a ziskové rozpětí u těch dvou vyvážejících výrobců, jejichž prodej byl určen k domácí spotřebě - v množstvích pod nebo nad 5 % množství prodeje do Unie u každého z nich -, byla v souladu s čl. 2. odst. 6 základního nařízení stanovena na základě jejich údajů o prodeji v běžném obchodním styku.
(38)
U třetího vyvážejícího výrobce, který obdobný výrobek neprodával k domácí spotřebě, byla jeho prodejní, režijní a správní rozpětí a ziskové rozpětí stanovena podle čl. 2 odst. 6 písm. a) základního nařízení na základě váženého průměru prodejního, režijního a správního rozpětí a ziskového rozpětí zbývajících dvou vyvážejících výrobců, uvedených v 37. bodě odůvodnění.
(39)
Dvě zainteresované strany vyjádřily nesouhlas s metodikou popsanou v 37. bodě odůvodnění, tj. s použitím zisku pro výpočet běžné ceny, vychází-li tento zisk z transakcí v rámci domácího prodeje při objemech pod 5 % množství prodeje do Evropské unie. Podle nich by totiž neměl být zisk z těchto transakcí použit pro výpočet v případě, kdy množství transakcí v rámci domácího prodeje nelze považovat za dostatečně reprezentativní.
(40)
Stejná metodika byla však použita u původního šetření a vzhledem k tomu, že se mezitím nezměnily okolnosti, je Komise názoru, že tato metodika je pro účely těchto řízení stále platná.
2.2 Stanovení vývozní ceny
(41)
Všechen prodej vyvážejících výrobců zařazených do vzorku byl uskutečněn přímo odběratelům v Unii, kteří nejsou ve spojení. Prodejní cena byla proto stanovena podle čl. 2 odst. 8 základního nařízení na základě cen zaplacených nebo cen, které mají tito odběratelé v Unii, kteří nejsou ve spojení, zaplatit.
2.3 Srovnání a úpravy
(42)
Srovnání běžné hodnoty a vývozní ceny bylo provedeno na základě ceny ze závodu. Pro zajištění spravedlivého srovnání bylo v souladu s čl. 2 odst. 10 základního nařízení přihlédnuto k rozdílům, které ovlivňují srovnatelnost cen.
(43)
V přípustných a řádně odůvodněných případech bylo přihlédnuto také k rozdílům v nákladech na dopravu, nákladech na pojištění, nákladech manipulaci a nakládku, provizích a bankovních poplatcích.
(44)
Kromě toho bylo v souladu s čl. 2 odst. 10 písm. d) základního nařízení a podle metodiky použité v původním šetření přihlédnuto i k rozdílu v obchodní úrovni u těch vyvážejících výrobců, jejichž výrobky nesou na domácím trhu jejich vlastní značku, zatímco jejich výrobky vyvážené do Evropské unie nesou značku maloobchodníka. Úroveň úpravy - vypočtená formou snížení ziskového rozpětí použitého při stanovení běžné hodnoty podle 33. bodě odůvodnění výše - byla odhadnuta na základě poměru ziskových rozpětí u vlastních značkových výrobků výrobního odvětví Unie a u všech výrobků. Ziskové rozpětí bylo tudíž sníženo o 20 až 50 %.
(45)
Dvě zúčastněné strany uvedly, že domácí trh v Thajsku a v Unii nelze srovnávat, neboť se liší velikostí a také tím, že thajští výrobci na domácím trhu prodávají pod vlastní značkou.
(46)
Za prvé, jak je uvedeno ve 22. bodě odůvodnění, bylo stanoveno, že kukuřice cukrová prodávaná na thajském domácím trhu a kukuřice cukrová prodávaná na vývoz na trh v Unii jsou obdobné výrobky ve smyslu čl. 1. odst. 4 základního nařízení.
(47)
Za druhé byla vzhledem k rozdílnostem v úrovni obchodu provedena úprava ziskového rozpětí, a to směrem dolů o 20 až 50 % ziskového rozpětí získaného z domácího prodeje pod vlastní značkou. Tento postup je také v souladu s metodikou původního šetření.
2.4 Dumping během období přezkumného šetření
(48)
Na základě výše uvedeného bylo shledáno, že dumpingová rozpětí, vyjádřená jako procentní podíl ceny s dodáním na hranice Unie před proclením, se pohybují mezi 8 % až 44 %.
3. Vývoj dovozu v případě zrušení opatření
3.1 Výrobní kapacita vyvážejících výrobců
(49)
Výroba výrobků z kukuřice cukrové závisí na přístupu k čerstvě sklizené kukuřici, která se do konzervárenského závodu dopravuje ihned po sklizení. Čerstvě sklizenou kukuřici je třeba konzervovat během 24 hodin po sklizni. Kapacita výroby má tudíž přímou souvislost s dostupností čerstvě sklizené kukuřice.
(50)
Období sklizně trvá v Thajsku přibližně 9 až 10 měsíců, přičemž během jednoho roku se sklízí dvakrát. Při hodnocení dostupných technických kapacit k výrobě je nutno v analýze zohlednit sezónní omezení dostupnosti surovin.
(51)
Technická kapacita tří vyvážejících výrobců zařazených do vzorku činila dohromady 130 000 až 150 000 tun. Skutečná míra využití dostupné technické kapacity se pohybovala mezi 50 až 80 %.
(52)
Několik zúčastněných stran, jakkoli uznalo metodiku použitou pro omezení technické kapacity dostupností surovin, argumentovalo, že údaj o dostupné volné kapacitě je přehnaný.
(53)
Jak je uvedeno již v 50. bodě odůvodnění, z důvodu sezónního omezení dostupnosti čerstvě sklizené kukuřice cukrové nelze technickou kapacitu využít naplno. Šetřením bylo přesto prokázáno, že někteří výrobci zařazení do vzorku využívali kapacitu na 80 a více procent, zatímco u jiných výrobců ve vzorku bylo využití kapacity mnohem nižší. Poněvadž všichni výrobci mají k surovinám srovnatelný přístup, nelze toto nižší využití kapacity vysvětlit jen sezónní dostupností čerstvě sklizené kukuřice cukrové.
(54)
Podle informací thajského potravinářského sdružení Thai Food Processors Association se vývozní množství z Thajska do zbytku světa během posuzovaného období zvýšilo o 20 % a v období přezkumného šetření dosáhlo objemu ve výši 150 000 až 200 000 tun. To dokazuje, že množství dostupné kukuřice cukrové lze navýšit a že se tak i opravdu děje, potřebují-li vyvážející výrobci dodatečná množství. V tomto ohledu připomeňme, že celková produkce kukuřice seté pravé v Thajsku činila v posuzovaném období 4,1 až 4,5 milionu tun. Je pochopitelné, že přeorientovat výrobu z kukuřice seté pravé na kukuřici cukrovou nelze v poměru 1:1, z obrovského rozdílu výrobních množství je ale jasné, že i malý posun ve výrobních množstvích od kukuřice seté pravé ke kukuřici cukrové může mít výrazný dopad na celkovou výrobu kukuřice cukrové v Thajsku.
(55)
Na tomto základě bylo shledáno, že tři výrobci zařazení do vzorku by mohli ročně vyrobit dodatečných zhruba 40 000- 60 000 tun („skutečná volná kapacita“), což je zhruba dvojnásobek až trojnásobek celkového vývozu dotčeného výrobku z Thajska do Unie.
(56)
Skutečnou volnou kapacitu výrobců zařazených do vzorku lze tedy považovat za významnou. Kromě toho je v Thajsku 15 dalších výrobců dotčeného výrobku, kteří mají podobně přístup k rozsáhlé výrobě kukuřice cukrové v Thajsku.
(57)
Na základě informací získaných z jiných zdrojů, např.
-
z internetových prezentací vyvážejících výrobců,
-
v souvislosti s výběrem vzorků a
-
z databáze zřízené podle čl. 14 odst. 6 základního nařízení,
lze konstatovat, že nejméně dva velcí vyvážející výrobci, z nichž jeden spolupracoval na přezkumném šetření, ale nebyl vybrán do vzorku (a tudíž v tomto ohledu neposkytl podrobné podklady), mají dohromady kapacitu 50 000 až 100 000 tun.
(58)
A konečně nic nenasvědčuje tomu, že by se spotřeba na thajském domácím trhu nebo na trzích třetích zemí zvyšovala, což by mohlo vstřebat zvýšení výroby, pokud by byla využita volná kapacita thajských výrobců. Thajský domácí trh je navíc malý a představuje v průměru pouhé 1 % až 2 % celkového prodeje všech thajských výrobců zařazených do vzorku. To potvrzuje, že jakákoli dodatečná výroba kukuřice cukrové by byla určena na vývoz z Thajska.
3.2 Atraktivita trhu Unie
(59)
Při srovnání vývozních cen dotčeného výrobku do Unie s cenami účtovanými za obdobný výrobek na domácím trhu vyšly najevo dvě skutečnosti: ceny na domácím trhu jsou relativně vysoké (z důvodu prodeje pod vlastní značkou) a objemy ve srovnání s vývozem jsou relativně malé. Z tohoto pohledu zde neexistuje zjevné riziko toho, že by v případě zrušení opatření došlo k odklonu obchodu od prodeje na domácím trhu k prodeji do Unie.
(60)
Při srovnání vývozních cen dotčeného výrobku u vývozu do Unie s cenami účtovanými za obdobný výrobek na trzích třetích zemí vychází najevo, že u všech tří výrobců zařazených do vzorku jsou ceny do Unie v průměru o 14 % vyšší.
(61)
Toto zjištění potvrzují také obchodní statistiky poskytnuté thajskou celní správou. Po převodu oznámené logistické hmotnosti (plechovka + kukuřice + tekutina) na konzervovanou čistou hmotnost (kukuřice + tekutina) podle metodiky platné pro přezkum jsou ceny za kilogram účtované Unii v průměru o 5 % vyšší než ceny účtované třetím zemím.
(62)
Přestože několik stran vyjádřilo pochybnosti, zda cenový rozdíl ve výši 5 % nebo 14 % je dostatečně významný, aby způsobil odklon obchodu do Unie, šetřením bylo prokázáno, že tento vývoj je na trhu s kukuřicí cukrovou pravděpodobný. V rámci těchto řízení získala jedna thajská společnost (Karn Corn) sazbu cla, která je o 8 až 10 % nižší než sazby cla většiny ostatních thajských vývozců. Tato 8-10 % výhoda stačila nicméně k tomu, aby se podíl této společnosti na thajském vývozu do Unie zvýšil mezi obdobím původního šetření a současným obdobím průzkumného šetření sedmkrát.
(63)
I přes platnost antidumpingového cla ve výši 3,1 % společnost Karn Corn navíc od uložení antidumpingových cel více než zdvojnásobila množství svého vývozu do Unie. To dokazuje atraktivitu trhu v Unii oproti jiným trhům i v případě malého cenového rozdílu.
(64)
Zatímco tedy riziko odklonu obchodu od prodeje na domácím trhu k prodeji na trhu Unie je z důvodu existence prodeje na domácím trhu pod vlastní značkou poměrně mizivé, je zde naopak významné riziko odklonu obchodu od prodeje třetím zemím k prodeji na trhu Unie, neboť na trhu Unie převládají vyšší ceny.
(65)
Několik zúčastněných stran argumentovalo tím, že ceny na trhu v Unii jsou srovnatelně méně atraktivní ve srovnání s cenami v jiných zemích, například v Japonsku. Riziko odklonu obchodu v případě zrušení opatření by proto bylo přehnané.
(66)
Je třeba připomenout, že prodej do třetích zemí je chápán jako celek a že závěr uvedený v 63. bodě odůvodnění vychází z průměrných cen do třetích zemí. Uznává se, že tento vývoz do třetích zemí jako celek zahrnuje jak země, do nichž jsou vývozní ceny vyšší, tak jiné třetí země, kde jsou vývozní ceny nižší. Čím je vývozní cena nižší, tím vyšší je pochopitelně riziko odklonu obchodu, došlo-li by k ukončení opatření.
(67)
Jedna zúčastněná strana uvedla, že smluvní vztahy s dovozci ve třetích zemích neumožňují snadnou změnu odběratele v různých zemích.
(68)
Přestože existují smluvní vztahy mezi vyvážejícími výrobci v Thajsku a dovozci v různých třetích zemích a jsou v krátkodobém horizontu dodržovány, neexistují důkazy, na jejichž základě by se dalo tvrdit, že tyto smluvní závazky nelze postupně vypovědět tak, aby mohlo dojít k prodeji na trhy s vyššími cenami, například v Unii.
(69)
A konečně zúčastněné strany uvedly, že vývoz do některých třetích zemí, jako např. do Jižní Koreje, nelze srovnávat, neboť se liší sortiment (např. velikost konzerv) a prodejní podmínky (např. podmínky dopravy).
(70)
Připomíná se, že výsledek srovnání v 58., 59. a 60. bodě odůvodnění jsou ukazateli rozdílů vývozních cen do všech třetích zemí. Dopad jakékoli otázky týkající se thajského vývozu na malý počet trhů na celkové srovnání je tedy ze své povahy omezený. Navíc vzhledem k tomu, že údaje o thajském vývozu se zaznamenávají na základě FOB, dopad jakéhokoli rozdílu v podmínkách dopravy nebo v nákladech na dopravu je omezen na domácí přepravu uvnitř Thajska, a proto nemůže být než zanedbatelný.
(71)
Poněvadž neexistuje důkaz, na jehož základě by se dalo tvrdit, že průměrná cena do všech třetích zemí není srovnatelná s vývozní cenou do Unie, závěr uvedený v 63. bodě odůvodnění je platný.
4. Závěry ohledně pravděpodobnosti pokračování nebo opakování dumpingu
(72)
Je pravděpodobné, že pokud budou opatření zrušena, přiláká relativní vyšší cenová úroveň na trhu Evropské unie významné objemy dotčeného výrobku, které jsou v současnosti prodávány za nižší ceny třetím zemím.
(73)
Thajští vyvážející výrobci pokračovali v dumpingu prováděném během období přezkumného šetření.
(74)
Vzhledem k dostupné volné kapacitě v Thajsku a ke skutečnosti, že ceny na trhu Evropské unie jsou podstatně vyšší než na trzích třetích zemí, se lze navíc domnívat, že pokud budou opatření zrušena, existuje riziko zvýšení vývozu dotčeného výrobku.
(75)
Budou-li tedy opatření zrušena, je zde vysoká pravděpodobnost, že dumping bude pokračovat.
D. VYMEZENÍ VÝROBNÍHO ODVĚTVÍ UNIE
(76)
Během období přezkumného šetření vyrábělo obdobný výrobek přibližně 20 výrobců v Unii. Má se tedy za to, že výstup těchto výrobců (stanovený na základě posouzení podkladů doručených spolupracujícími výrobci a pro ostatní výrobce v Unii na základě údajů z žádosti o přezkum) představuje výrobu Unie ve smyslu čl. 4 odst. 1 základního nařízení.
(77)
Jak je vysvětleno ve 13. bodě odůvodnění, vzhledem k vysokému počtu výrobců v Unii byl vybrán vzorek. Pro účely analýzy újmy byly stanoveny ukazatele újmy na těchto dvou úrovních:
-
makroekonomické prvky (výroba, výrobní kapacita, objem prodeje, podíl na trhu, růst, zaměstnanost, produktivita, průměrné ceny jednotek a velikost dumpingových rozpětí a překonání účinků dřívějšího dumpingu) byly vyhodnoceny na úrovni celkové výroby Unie, a to na základě posouzení podkladů doručených spolupracujícími výrobci a u ostatních výrobců v Unii na základě odhadu vycházejícího z údajů v žádosti o přezkum,
-
analýza mikroekonomických prvků (zásoby, mzdy, ziskovost, návratnost investic, peněžní tok, schopnost navýšit kapitál a investice) byla provedena u výrobců zařazených do vzorku na základě jimi dodaných údajů.
E. SITUACE NA TRHU UNIE
1. Spotřeba v Unii
(78)
Spotřeba v Unii byla stanovena na základě objemů prodeje vlastní výroby výrobního odvětví Unie určené na trh Unie, údajů o objemech dovozu na trh Unie získaných z databáze 14.6, a pokud jde o ostatní výrobce v Unii, z údajů získaných v žádosti.
(79)
Během posuzovaného období vzrostla spotřeba v Unii o 9 %. Zatímco od roku 2008 do roku 2009 klesla o 5 %, v roce 2010 stoupla o 6 a v roce 2011 o 9 procentních bodů (tj. ve srovnání s předchozím rokem). Poté se během období přezkumného šetření víceméně stabilizovala na úrovni přibližně 350 000 tun.
2008
2009
2010
2011
OPŠ
Celková spotřeba EU (v tunách)
318 413
301 594
320 027
351 279
347 533
Index (2008 = 100)
100
95
101
110
109
2. Dovoz z dotčené země
a) Objem
(80)
Objem dovozu dotčeného výrobku z dotčené země do Unie klesl v období přezkumného šetření o 43 %, a to z přibližně 38 000 tun v roce 2008 na přibližně 22 000 tun v období přezkumného šetření. V roce 2009 klesl o 15 %, v roce 2010 o dalších 20 procentních bodů a v roce 2011 o dalších 11 procentních bodů, načež v období přezkumného šetření opět mírně vzrostl o 3 procentní body.
2008
2009
2010
2011
OPŠ
Objem dovozu z Thajska
38 443
32 616
24 941
20 710
21 856
Index (2008 = 100)
100
85
65
54
57
Tržní podíl dovozu z Thajska (%)
12
11
8
6
6
Cena dovozu z Thajska (EUR/t)
835
887
806
775
807
Index (2008 = 100)
100
106
96
93
97
Zdroj:
databáze 14.6.
b) Podíl na trhu
(81)
Odpovídající tržní podíl thajských vývozců na trhu Unie v dotčené zemi se během posuzovaného období snížil o přibližně 50 % neboli 6 procentních bodů, a to z 12 % v roce 2008 na 6 % v období přezkumného šetření. Tržní podíl Thajska se konkrétně snižoval z 12 % v roce 2008 na 11 % v roce 2009, na 8 % v roce 2010 a na 6 % v roce 2011/OPŠ.
c) Ceny
i) Vývoj cen
(82)
Od roku 2008 do období přezkumného šetření se průměrná dovozní cena dotčeného výrobku pocházejícího z dotčené země snížila o 3 %, a to z 835 EUR/t v roce 2008 na 807 EUR/t. Ceny nejdříve v roce 2008 stouply o 6 %, načež poklesly o 10 procentních bodů v roce 2010 a o další 3 procentní body v roce 2011. Od roku 2011 do období přezkumného šetření tyto ceny opět o 4 procentní body stouply.
ii) Cenové podbízení
(83)
U podobných typů výrobků bylo provedeno porovnání prodejních cen vyvážejících výrobců a prodejních cen výrobního odvětví Unie. Za tímto účelem byly porovnány ceny výrobního odvětví Unie ze závodu bez jakýchkoli slev a daní s cenami CIF na hranice Unie vyvážejících výrobců z dotčené země, řádně upravenými s ohledem na smluvní celní sazby a na náklady na vykládku a celní odbavení. Porovnáním vyšlo najevo, že během období přezkumného šetření byly ceny dotčeného výrobku pocházejícího z dotčené země a prodávaného v Unii obecně vyšší než ceny výrobního odvětví Unie. Na základě statistik dovozu (databáze 14.6) nebylo také u žádného thajského dovozu do Unie zjištěno cenové podbízení (u obou spolupracujících vývozců i u nespolupracujících, bez ohledu na sortiment výrobků).
3. Situace výrobního odvětví Unie
(84)
V souladu s čl. 3 odst. 5 základního nařízení posoudila Komise veškeré relevantní hospodářské činitele a ukazatele, které mají souvislost se stavem výrobního odvětví Unie.
(85)
Tento trh je mezi jiným charakterizován existencí dvou prodejních kanálů, tj. prodeje pod vlastní obchodní značkou výrobce a prodeje pod značkou maloobchodníka. Prodej prostřednictvím prvního kanálu má - na rozdíl od druhého kanálu - zpravidla za následek vyšší prodejní náklady, především na odbyt a reklamu, a žádá si také vyšší prodejní ceny.
(86)
Šetřením bylo prokázáno, že veškerý dovoz od spolupracujících thajských vývozců spadal do druhého prodejního kanálu, tj. prodeje pod značkou maloobchodníka. Při rozboru újmy bylo proto považováno za náležité rozlišovat - kde to bylo relevantní - mezi prodejem výrobního odvětví Unie pod jeho vlastní značkou a pod značkou maloobchodníka, protože dumpingový dovoz konkuruje především obdobným výrobkům výrobního odvětví Unie prodávaným pod značkou maloobchodníka. Toto rozlišení se uplatnilo zejména při stanovování objemů prodeje, prodejních cen a ziskovosti. Pro úplnost jsou však v tabulkách níže uvedeny a okomentovány také úhrnné údaje (včetně vlastní značky i značky maloobchodníka). Během období přezkumného šetření představoval prodej výrobního odvětví Unie pod značkou maloobchodníka zhruba 70 % celkového objemu prodeje výrobního odvětví Unie a zhruba 60 % jeho hodnoty prodeje.
(87)
Vzhledem k tomu, že kukuřice cukrová se v Unii zpracovává pouze v letních měsících, řada ukazatelů újmy je pro rok 2011 i období přezkumného šetření (1. dubna 2011 až 30. března 2012) téměř shodná. To platí především pro výrobu a výrobní kapacitu.
3.1 Makroekonomické prvky
a) Výroba
(88)
Z úrovně kolem 372 000 tun v roce 2008 klesla v průběhu posuzovaného období výroba výrobního odvětví Unie o 8 %. Konkrétně v roce 2009 klesla o 25 %, v roce 2010 o 13 procentních bodů a v roce 2011/OPŠ opět stoupla o 31 procentních bodů.
2008
2009
2010
2011
OPŠ
Výroba (v tunách)
371 764
279 265
231 790
344 015
343 873
Index (2008 = 100)
100
75
62
93
92
b) Kapacita a využití kapacity
(89)
Výrobní kapacita činila v letech 2008, 2009 a 2010 přibližně 480 000 tun a v roce 2011/OPŠ klesla o 9 procent. Důvodem poklesu bylo uzavření jednoho závodu jednoho výrobce v Unii zařazeného do vzorku.
2008
2009
2010
2011
OPŠ
Výrobní kapacita (v tunách)
488 453
488 453
488 453
444 055
444 055
Index (2008 = 100)
100
100
100
91
91
Využití kapacity (%)
76
57
47
77
77
Index (2008 = 100)
100
75
62
102
102
Zdroj:
šetření.
(90)
V roce 2008 dosáhlo využití kapacity 76 %. V roce 2009 kleslo na 57 %, v roce 2010 kleslo o dalších 47 % a v roce 2011/OPŠ opět stouplo na 77 %. Během celého posuzovaného období bylo využití kapacity stabilní, protože snižování výroby probíhalo v souladu se snižováním výrobní kapacity.
c) Objem prodeje
(91)
Prodej vlastní výroby výrobního odvětví Unie pod značkou maloobchodníka na trhu Unie odběratelům, kteří nejsou ve spojení, se nejprve snížil o 6 % v roce 2009, pak stoupl o 17 procentních bodů v roce 2010 a o dalších 24 procentních bodů v roce 2011. Od roku 2011 do období přezkumného šetření tento prodej opět o 4 procentní body klesl. Za období od roku 2008 do období přezkumného šetření se tedy tento prodej zvýšil celkově o přibližně 31 %.
2008
2009
2010
2011
OPŠ
Objem prodeje EU (pod značkou maloobchodníka) odběratelům, kteří nejsou ve spojení (v tunách)
161 544
151 058
179 562
218 876
212 425
Index (2008 = 100)
100
94
111
135
131
Objem prodeje EU (pod vlastní značkou a značkou maloobchodníka) odběratelům, kteří nejsou ve spojení (v tunách)
262 902
248 995
280 586
318 237
312 623
Index (2008 = 100)
100
95
107
121
119
Zdroj:
šetření.
(92)
Celkový (jak pod vlastní značkou, tak pod značkou maloobchodníka) prodej vlastní výroby výrobního odvětví Unie na trhu Unie odběratelům, kteří nejsou ve spojení, vykazoval víceméně podobný trend, třebaže méně výrazný. Nejdříve v roce 2009 klesl o 5 %, načež stoupl v roce 2010 o 12 procentních bodů a v roce 2011 a o dalších 14 procentních bodů. Od roku 2011 do období přezkumného šetření prodej opět o 2 procentní body klesl. Za období od roku 2008 do období přezkumného šetření se tedy tento prodej zvýšil celkově o přibližně 19 %.
d) Podíl na trhu
(93)
Výrobní odvětví Unie mělo v letech 2008 a 2009 tržní podíl ve výši 83 %. Tento podíl vzrostl v roce 2010 na 88 %, v roce 2011 na 91 % a poté v období přezkumného šetření mírně klesl na 90 %. Za posuzované období se tržní podíl výrobního odvětví Unie celkově zvýšil o 7 procentních bodů.
2008
2009
2010
2011
OPŠ
Tržní podíl výrobního odvětví Unie (pod vlastní značkou a pod značkou maloobchodníka) (%)
83
83
88
91
90
Index (2008 = 100)
100
100
106
110
109
Zdroj:
šetření.
e) Růst
(94)
Mezi rokem 2008 a obdobím přezkumného šetření, kdy se spotřeba Unie zvýšila o 9 %, stoupl objem prodeje výrobního odvětví Unie pod značkou maloobchodníka na trhu Unie o 31 %, zatímco objem prodeje výrobního odvětví Unie pod vlastní značkou i značkou maloobchodníka na trhu Unie stoupl o 19 %. Mezi rokem 2008 a obdobím přezkumného šetření se tržní podíl výrobního odvětví Unie zvýšil přibližně o 7 procentních bodů, zatímco dumpingový vývoz ztratil přibližně 6 procentních bodů. Závěrem tedy je, že výrobní odvětví Unie dokázalo využít rostoucího trhu.
f) Zaměstnanost
(95)
Úroveň zaměstnanosti ve výrobním odvětví Unie se nejprve mezi lety 2008 a 2009 snížila o 17 %, pak opět v roce 2010 o 5 procentních bodů klesla, ale v roce 2011/OPŠ už o 11 procentních bodů vzrostla. Zaměstnanost ve výrobním odvětví Unie klesla za posuzované období celkově o 11 %, tedy ze zhruba 2 300 na zhruba 2 000 osob.
2008
2009
2010
2011
OPŠ
Zaměstnanost (v osobách)
2 278
1 896
1 786
2 038
2 035
Index (2008 = 100)
100
83
78
89
89
Zdroj:
šetření.
g) Produktivita
(96)
Produktivita pracovních sil výrobního odvětví Unie, měřená jako výstup (v tunách) na zaměstnanou osobu za rok, z počáteční úrovně 163 tun na zaměstnance nejprve v roce 2009 poklesla o 10 % a v roce 2010 o dalších 10 procentních bodů a poté v roce 2011 vzrostla o 23 procentních bodů a o 1 procentní bod v období přezkumného šetření. Produktivita výrobního odvětví Unie se za posuzované období celkově zvýšila o 4 %. Tento vývoj odráží skutečnost, že pokles pracovních sil byl prudší než pokles výroby.
2008
2009
2010
2011
OPŠ
Produktivita (v tunách na zaměstnance)
163
147
130
169
169
Index (2008 = 100)
100
90
80
103
104
Zdroj:
šetření.
h) Faktory ovlivňující prodejní ceny
(97)
Jednotkové ceny prodeje výrobků výrobního odvětví Unie pod značkou maloobchodníka účtované odběratelům, kteří nejsou ve spojení, se v roce 2009 zvýšily o 7 %, v roce 2010 snížily o 8 procentních bodů a v roce 2011 dále snížily o 5 procentních bodů. Od roku 2011 do období přezkumného šetření se o 3 procentní body zvýšily. Za posuzované období se tyto ceny snížily celkově o 3 %, a to z 1 073 EUR/t na 1 041 EUR/t v období přezkumného šetření.
2008
2009
2010
2011
OPŠ
Jednotková cena na trhu v Unii (výrobky pod značkou maloobchodníka) (EUR/t)
1 073
1 152
1 057
1 008
1 041
Index (2008 = 100)
100
107
99
94
97
Jednotková cena na trhu v Unii (výrobky pod vlastní značkou a značkou maloobchodníka) (EUR/t)
1 248
1 305
1 219
1 182
1 215
Index (2008 = 100)
100
105
98
95
97
Zdroj:
šetření.
(98)
Celkové (pod vlastní značkou i značkou maloobchodníka) prodejní ceny výrobního odvětví Unie na trhu Unie účtované odběratelům, kteří nejsou ve spojení, vykazovaly víceméně podobný trend. Nejdříve v roce 2009 stouply o 5 %, načež v roce 2010 klesly o 7 procentních bodů a v roce 2011 a o další 3 procentní body. Od roku 2011 do období přezkumného šetření se o 2 procentní body zvýšily. Za posuzované období se tyto ceny snížily celkově o 3 %, a to z 1 248 EUR/t na 1 215 EUR/t v období přezkumného šetření.
i) Velikost dumpingového rozpětí
(99)
Šetření prokázalo pokračování dumpingu a velikost skutečných rozpětí dumpingu (tj. až 44 %) nelze považovat za zanedbatelnou.
j) Překonání účinků dřívějšího dumpingu
(100)
Z výše zkoumaných makroekonomických ukazatelů a níže zkoumaných mikroekonomických ukazatelů vyplývá, že ačkoli antidumpingová opatření částečně splnila zamýšlený cíl, tedy odstranit újmu způsobenou výrobcům Unie, výrobní odvětví se stále nachází v ohrozitelném a nestabilním postavení. Výkon segmentu výrobků pod značkou maloobchodníka, kterému přímo konkuruje thajský dovoz, je z hlediska ziskovosti opravdu slabý. Prodejní ceny výrobního odvětví Unie v tomto tržním segmentu se v průběhu posuzovaného období snížily o 3 %, přičemž však výrobní náklady se během stejného období o zhruba 10 % zvýšily. Výrobní odvětví Unie zjevně není schopno získat svoje náklady zpět, výsledkem čehož jsou výrazné ztráty. To má vzhledem k významu značky maloobchodníka v obchodování výrobního odvětví Unie s kukuřicí cukrovou (představuje totiž 70 % celkového objemu prodeje a 60 % celkové hodnoty prodeje) tíživý dopad na celkovou ziskovost. Účinky dřívějšího dumpingu tedy překonány nebyly a má se za to, že výrobní odvětví Unie zůstává vůči škodlivým účinkům dumpingového dovozu na trhu Unie zranitelné.
3.2 Mikroekonomické prvky
a) Zásoby
(101)
Úroveň konečného stavu zásob výrobního odvětví Unie během celého posuzovaného období průběžně klesala. V roce 2009 klesla o 2 %, v roce 2010 o 27 procentních bodů, v roce 2011 pak o další 2 procentní body a v období přezkumného šetření opět o dalších 24 procentních bodů. Je však třeba poznamenat, že úroveň zásob není pro toto výrobní odvětví významným ukazatelem újmy. Vysoká úroveň zásob na konci každého roku souvisí se skutečností, že sklizeň i konzervování končí každý rok zpravidla v říjnu. Zásoby proto představují zboží, které čeká na expedici v období od listopadu do července.
2008
2009
2010
2011
OPŠ
Konečný stav zásob (v tunách)
193 834
189 741
136 703
133 884
88 108
Index (2008 = 100)
100
98
71
69
45
Zdroj:
šetření.
b) Mzdy
(102)
Mezi rokem 2008 a obdobím přezkumného šetření se náklady práce snížily o 7 %. Konkrétně v roce 2009 se snížily o 16 %, dále v roce 2010 o 1 procentní bod a během roku 2011/OPŠ se zvýšily o 10 procentních bodů. Celkový pokles během posuzovaného období je způsoben snižováním zaměstnanosti.
2008
2009
2010
2011
OPŠ
Roční náklady práce (v EUR)
34 343 788
28 850 250
28 370 188
31 952 596
31 923 505
Index (2008 = 100)
100
84
83
93
93
Zdroj:
šetření.
c) Ziskovost a návratnost investic
(103)
Během posuzovaného období se ziskovost prodeje výrobků výrobního odvětví Unie pod značkou maloobchodníka, vyjádřená jako procento čistého prodeje, propadla z 5,6 % zisku v roce 2008 do 5,4 % ztráty v období přezkumného šetření.
2008
2009
2010
2011
OPŠ
Ziskovost EU (výrobky pod značkou obchodníka) (% čistého prodeje)
5,6
9,6
-3,3
-8,2
-5,4
Index (2008 = 100)
100
169
-59
- 145
-95
Ziskovost EU (výrobky pod vlastní značkou a značkou obchodníka) (% čistého prodeje)
8,5
10,8
0,7
-0,5
1,6
Index (2008 = 100)
100
127
8
-6
19
Návratnost investic (výrobky pod vlastní značkou a značkou maloobchodníka) (zisk v % čisté účetní hodnoty investic)
24,3
40,4
2,9
-3,0
4,4
Index (2008 = 100)
100
166
12
-13
18
Zdroj:
šetření.
(104)
Klesla také ziskovost prodeje výrobků výrobního odvětví Unie pod vlastní značkou i pod značkou maloobchodníka, a to z 8,5 % v roce 2008 na 1,6 % v období přezkumného šetření. Pokles je tedy méně prudký než u prodeje pouze pod značkou maloobchodníka. Pokles ziskovosti lze vysvětlit tím, že prodejní ceny klesly během posuzovaného období o 3 %, zatímco výrobní náklady (převážně nezpracovaná kukuřice cukrová a plechovky) se během stejného období zvýšily o 5 %. Výrobní odvětví Unie zjevně není schopno přenést zvýšené výrobní náklady na odběratele.
(105)
Návratnost investic, vyjádřená jako zisk (u výrobků pod vlastní značkou i značkou maloobchodníka) v procentech z čisté účetní hodnoty investic, sledovala víceméně trend ziskovosti. Klesla z 24,3 % v roce 2008 na 4,4 % v období přezkumného šetření, což znamená, že se během posuzovaného období propadla o 82 %.
d) Peněžní tok a schopnost navýšit kapitál
(106)
Čistý peněžní tok z provozní činnosti činil v roce 2008 přibližně 27 000 EUR. Poté v roce 2009 stoupl na zhruba 23 milionů EUR a v roce 2010 na zhruba 58 milionů EUR, než v roce 2011 opět klesl na zhruba 8 milionů. Od roku 2011 do období přezkumného šetření pak zase vzrostl na přibližně 11 milionů EUR. Žádný ze spolupracujících výrobců v Unii neuvedl, že měl s navyšováním kapitálu obtíže.
2008
2009
2010
2011
OPŠ
Peněžní tok (výrobky pod vlastní značkou a pod značkou maloobchodníků) (v EUR)
26 698
23 239 572
58 654 064
7 845 330
11 077 815
Index (2008 = 100)
100
87 047
219 698
29 386
41 494
Zdroj:
šetření.
e) Investice
(107)
Roční investice výrobního odvětví Unie do výroby obdobného výrobku se od roku 2008 do roku 2009 zvýšily o 45 %, od roku 2009 do roku 2010 snížily o 34 procentních bodů, v roce 2011 zvýšily o 57 procentních bodů a konečně od roku 2011 do období přezkumného šetření snížily o 4 procentní body. Za posuzované období se investice celkově zvýšily o 64 % a byly určeny k údržbě a obnově stávajícího vybavení, nikoli k navýšení kapacity.
2008
2009
2010
2011
OPŠ
Čisté investice (v EUR)
6 590 078
9 545 749
7 329 354
11 093 136
10 802 751
Index (2008 = 100)
100
145
111
168
164
Zdroj:
šetření.
4. Závěr ohledně újmy
(108)
Mezi rokem 2008 a obdobím přezkumného šetření vykázala řada ukazatelů negativní vývoj. Poklesla návratnost investic, objem výroby se snížil o 8 %, výrobní kapacita klesla o 9 % a zaměstnanost se snížila o 11 %. Pokud jde o nižší úrovně výroby, je třeba uvést, že v roce 2008 překonala výnosnost plodin očekávání, což ve stejném roce vedlo k vyššímu výstupu výrobního odvětví Unie. Díky slabšímu americkému dolaru se ve stejné době také zvýšila atraktivita dovozu z Thajska (který je fakturován zejména v USD). Toto zvýšení zásob kukuřice cukrové (jak v Unii, tak v Thajsku) se časově krylo s hospodářskou a finanční krizí v Unii, jež měla dopad na spotřebu. Výsledkem bylo, že zvýšenou výrobu EU nebylo možné celou prodat na trhu v Unii. To vedlo v následujících letech ke snižování výroby i zásob, ovšem nevysvětluje to v plném rozsahu utrpěnou újmu.
(109)
Během posuzovaného období se výrazně snížila ziskovost prodeje výrobků výrobního odvětví Unie s kukuřicí cukrovou (jak pod vlastní značkou, tak pod značkou maloobchodníka). Segment výrobků pod značkou maloobchodníka, kde výrobní odvětví v Unii čelí konkurenci dovozu z Thajska, je zjevně ztrátový (během období přezkumného šetření se ziskovost propadla z více než 5 % zisku do více než 5 % ztráty). Výrobci z Unie snížili prodejní ceny na trhu Unie o 3 % a na úkor ziskovosti se jim podařilo získat zpět tržní podíl. Výrobní odvětví potřebuje prodej pod značkou maloobchodníka, protože po výrobcích pod vlastní značkou není dostatečná poptávka a vzhledem k tomu, že prodej pod značkou obchodníka představuje okolo 60 % celkové hodnoty prodeje, snížila se během posuzovaného období celková ziskovost z 8,5 % na 1,6 %.
(110)
Některé ukazatele naznačují, že díky přijatým opatřením výrobní odvětví znovu získalo svoje postavení. Objem thajského dovozu a jeho odpovídající tržní podíl se propadl téměř o polovinu, a to z 12 % v roce 2008 na pouhých 6 % v období přezkumného šetření. Tržní podíl výrobního odvětví Unie se naopak zvýšil z 83 % v roce 2008 na 90 % v období přezkumného šetření. Průměrné ceny thajského dovozu navíc v období přezkumného šetření neklesly pod ceny výrobního odvětví Unie, ale zároveň zabránily tomu, aby výrobní odvětví Unie přesunulo zvýšené náklady na odběratele. Také další ukazatele zaznamenaly pozitivní vývoj. Využití kapacity se během posuzovaného období zvýšilo o 2 % a bylo během období přezkumného šetření se 77 % poměrně vysoké. Objem prodeje výrobního odvětví Unie pod značkou maloobchodníka, který přímo konkuruje thajskému dovozu, se zvýšil o 31 % a celkový prodej v obou segmentech dohromady se zvýšil o 19 %. Investice se zvýšily o 64 %. Tyto faktory naznačují, že výrobní odvětví bylo schopné se zotavit. Nebylo však schopno dosáhnout natolik uspokojivé úrovně ziskovosti, aby dokázalo udržet podstatný podíl na trhu, kde si konkurují pouze výrobní odvětví v Unii a thajský dovoz (dovoz z jiných třetích zemí je roztroušený a nevýznamný).
(111)
Konkurenční prostředí na trhu v Unii je vskutku choulostivé. Na straně jedné u jedné části trhu - segmentu výrobků pod vlastní značkou - nečelí výrobní odvětví v Unii vnější konkurenci. Vyjednávací schopnost vlastníků značek vůči maloobchodníkům je silná. Jsou to totiž oni, kdo určuje ceny. Trh, na kterém čtyři výrobci zařazení do vzorku drží 54 % podíl, je konsolidovaný. Na straně druhé v segmentu privátních značek hrají prim maloobchodníci. Kvůli konkurenci zvenčí a konkurenci uvnitř Unie jsou ceny pod neustálým tlakem. Výsledkem je to, že pro výrobce z EU je mnohem těžší přesunout zvýšení výrobních nákladů (zejména kukuřice cukrové či plechovek) na odběratele (výrobní náklady výrobního odvětví Unie se během posuzovaného období zvýšily o 5 %), a to kvůli cenovému tlaku thajského dovozu.
(112)
Je jasné, že výrobní odvětví Unie dokázalo zvýšit svůj tržní podíl preferováním objemu před cenou. Nelze však opominout skutečnost, že u větší části obchodu s kukuřicí cukrovou (pod značkou maloobchodníka) nebylo schopno získat svoje náklady zpět. Lze tedy dojít k závěru, že postavení výrobního odvětví Unie je stále ohrozitelné a nestabilní.
(113)
Několik stran uvedlo, že výrobní odvětví Unie se již zotavilo, neboť došlo ke zlepšení několika ukazatelů, zejména pokud jde o vysoký tržní podíl výrobního odvětví Unie a negativní podbízení.
(114)
Uznává se, že obrázek újmy výrobního odvětví Unie není jednoznačný. Antidumpingová cla splnila částečně svůj účel odstraněním části újmy způsobené výrobnímu odvětví Unie v důsledku dumpingového dovozu z Thajska. Ve výsledku je však postavení výrobního odvětví Unie stále nestabilní, zejména s ohledem na nízkou a klesající ziskovost.
(115)
Negativní podbízení a silný tržní podíl výrobního odvětví Unie nepoukazují automaticky na absenci újmy. Situace, kdy dumpingový dovoz z Thajska (s dumpingovými rozpětími až 44 %) pokračuje, má za následek stlačování cen na trhu v Unii. Výrobní odvětví Unie ve snaze znovu získat podíl na trhu stlačilo ceny, což vedlo ke zhoršení ziskovosti.
(116)
Jedna zúčastněná strana namítla, že posouzení újmy by mělo vycházet z celkového výkonu výrobního odvětví Unie, a nikoli z výkonu jednoho segmentu trhu.
(117)
V souladu s původním šetřením vycházelo posouzení újmy z výkonu výrobního odvětví Unie celkem (vlastní značka + značka maloobchodníka), jakož i - u několika ukazatelů újmy (ziskovost, objem prodeje a prodejní ceny) - z prodeje pod značkou maloobchodníka. Nedošlo ke změně okolností, jež by opravňovaly odklon od této metodiky, která je tak platná pro posouzení postavení výrobního odvětví v Unii. Jak je uvedeno v 84. a 85. bodě odůvodnění, trh s kukuřicí cukrovou je stále charakterizován existencí dvou prodejních kanálů a všechen dovoz spolupracujících thajských vývozců spadal pod kanál prodeje pod značkou maloobchodníka. I kdyby byl navíc zohledněn jen celkový výkon výrobního odvětví Unie, nezměnilo by to z důvodu nízké a klesající ziskovosti závěr, že výrobní odvětví Unie je v nestabilním postavení. Na základě výše uvedených úvah se námitka zamítá.
(118)
Dvě zúčastněné strany namítly, že neschopnost výrobního odvětví v Unii může být důsledkem hospodářské soutěže v Unii.
(119)
Situace na trhu v Unii, pokud jde o hospodářskou soutěž, však není diametrálně odlišná od situace v období posuzovaném v původním šetření (dva prodejní kanály, zhruba 20 výrobců v Unii). Nicméně v roce 2002, předtím, než thajský dovoz za dumpingové ceny vstoupil na trh v Unii, dosáhlo výrobní odvětví Unie zisku ve výši 20 % celkem (vlastní značka + značka maloobchodníka) a 17 % (značka maloobchodníka). To dokládá, že hospodářská soutěž v Unii nebrání výrobnímu odvětví v Unii dosahovat zdravých ziskových rozpětí. Je to totiž pokračující přítomnost dumpingového dovozu a výsledné stlačování cen, které výrobnímu odvětví Unie brání zvyšovat ceny.
F. PRAVDĚPODOBNOST OPAKOVÁNÍ ÚJMY
(120)
Na základě výše uvedených trendů se jeví, že antidumpingová opatření částečně splnila zamýšlený cíl, tedy odstranit újmu způsobenou výrobcům v Unii. Na druhé straně, jak dokazuje negativní vývoj řady ukazatelů újmy, výrobní odvětví se stále nachází v ohrozitelném a nestabilním postavení.
(121)
Jak je uvedeno výše, thajští výrobci disponují volnou kapacitou, díky které mohou velmi rychle navýšit vývoz. Thajské obchodní statistiky navíc potvrzují, že Thajsko v roce 2011 vyvezlo do třetích zemí přibližně 144 000 tun, což je zhruba sedmkrát více než objem thajského vývozu do Unie. Vzhledem k lukrativnějším cenám na trhu v Unii ve srovnání s trhy některých třetích zemí je pravděpodobné, že kdyby bylo umožněno, aby antidumpingová opatření pominula, byla by významná množství, v současnosti vyvážená do těchto třetích zemí, přesměrována na trh v Unii. Podobně náhlý vývoj byl sledován již v původním šetření, kdy se tržní podíl thajského dovozu do Unie během pouhých tří let téměř zdvojnásobil, a to z 6,8 % v roce 2002 na 12,7 % v roce 2005.
(122)
Na základě výše uvedeného lze tedy dojít k závěru, že v případě zrušení opatření existuje pravděpodobnost opakování újmy.
(123)
Několik zúčastněných stran vyjádřilo pochybnosti o závěrech týkajících se pravděpodobnosti opakování újmy. Jejich argument konkrétně zněl, že 5 % cenový rozdíl mezi trhem v Unii a trhy třetích zemí je příliš malý na to, aby stál za přesměrování vývozu kukuřice cukrové na trh v Unii. Tento argument řeší již 61. bod odůvodnění. Vedle toho strany argumentovaly tím, že kukuřice cukrová není komodita, kterou lze snadno přesouvat mezi trhy. Tento argument však není opodstatněný a nekoresponduje se zjištěními tohoto šetření.
(124)
V případě pravděpodobnosti opakování újmy jde sice o výhledové hodnocení, vychází však ze skutečností uvedených ve 121. bodě odůvodnění. Tato námitka se proto zamítá.
G. ZÁJEM UNIE
(125)
V souladu s článkem 21 základního nařízení bylo zjišťováno, zda by zachování stávajících antidumpingových opatření nebylo v rozporu se zájmem Unie jako celku. Zjištění zájmu Unie vycházelo ze zhodnocení jednotlivých dotčených zájmů. Všechny zúčastněné strany dostaly podle čl. 21 odst. 2 základního nařízení příležitost předložit svá stanoviska.
1. Zájem výrobního odvětví Unie
(126)
Jak je uvedeno výše, výrobní odvětví Unie se stále nachází v ohrozitelném a zranitelném postavení. Úlevu v podobě pokračování opatření by využilo ke zvýšení prodejních cen (zvláště výrobků pod značkou maloobchodníka), aby získalo zpět zvýšené výrobní náklady. Výrobní odvětví by si tak mohlo vylepšit finanční situaci.
2. Zájem maloobchodníků a odběratelů
(127)
O spolupráci bylo požádáno více než 40 dovozců/maloobchodníků a dvě spotřebitelské/obchodní organizace. Spolupracoval jen jeden maloobchodník. Jeho dovoz představoval malý zlomek celkového dovozu z Thajska během období přezkumného šetření. Podíl jeho obratu v souvislosti s kukuřicí cukrovou byl ve srovnání s jeho celkovým obratem zanedbatelný. Další prodej kukuřice cukrové navíc vytvořil během období přezkumného šetření velmi vysoký zisk. Tato hlediska nasvědčují tomu, že na maloobchodníky by případné prodloužení platnosti opatření nemělo nepřiměřený dopad.
(128)
Několik obchodních sdružení zároveň učinilo podání a zúčastnilo se slyšení. Podle nich by antidumpingová opatření měla být zrušena, a to z důvodu malého a zmenšujícího se tržního podílu thajského dovozu v době, kdy je tržní podíl výrobního odvětví Unie vysoký a dále se zvyšuje.
(129)
Pokud jde o spotřebitele, průměrná útrata jedné domácnosti za kukuřici cukrovou je velmi malá, nejvýše 5 EUR ročně. Protože současná opatření jsou mírná, účinek pokračování opatření by byl pro spotřebitele nejspíš zanedbatelný.
(130)
S ohledem na výše uvedené a vzhledem k celkově nízké míře spolupráce není pravděpodobné, že by navrhovaná opatření podstatně ovlivnila situaci maloobchodníků a spotřebitelů v Unii.
3. Riziko nedostatečného zásobení/hospodářská soutěž na trhu v Unii
(131)
Nejprve je třeba připomenout, že cílem antidumpingových opatření není zamezit přístup dovozům, na něž se opatření vztahují, do Unie, nýbrž odstranit dopad narušených tržních podmínek vzniklých v důsledku pokračujícího výskytu dumpingových dovozů.
(132)
Během období přezkumného šetření se spotřeba v Unii zvýšila o 9 % na zhruba 350 000 tun. Kapacita výrobního odvětví Unie během celého posuzovaného období převyšovala poptávku v Unii a v období přezkumného šetření dosáhla zhruba 440 000 tun. Mezi výrobci v EU existuje dostatečná hospodářská soutěž. Při míře využití kapacity 77 % během období přezkumného šetření je zjevné, že výrobní odvětví Unie disponuje volnou kapacitou, aby v případě zvýšené poptávky mohlo dále zvýšit výrobu. Část poptávky může uspokojit také dovoz z jiných třetích zemí, především ze Spojených států amerických a Čínské lidové republiky. Jak je uvedeno výše, je nutné vyzdvihnout, že cílem antidumpingových opatření není zamezit dovozu z Thajska do Unie. Poněvadž opatření jsou mírná, lze očekávat, že dovoz z Thajska bude i nadále představovat jistý podíl na trhu v Unii.
(133)
Vzhledem k výše uvedenému nelze dojít k závěru, že by zachování antidumpingových opatření mohlo případně vést k nedostatečnému zásobení trhu v Unii nebo k omezení hospodářské soutěže na trhu v Unii.
4. Závěr ohledně zájmu Unie
(134)
Na základě výše uvedeného je zjevné, že negativní dopad pokračování opatření by byl omezený a v žádném případě by nebyl neúměrný výhodám, jež by z prodloužení opatření plynuly výrobnímu odvětví Unie.
H. ANTIDUMPINGOVÁ OPATŘENÍ
(135)
Všechny strany byly informovány o stěžejních skutečnostech a důvodech, na jejichž základě byl přijat záměr doporučit, aby byla stávající opatření zachována. Byl jim rovněž poskytnut čas na podání připomínek k poskytnutým informacím. Podání a připomínky byly v odůvodněných případech náležitě vzaty v úvahu.
(136)
Z výše uvedených skutečností vyplývá, že antidumpingová opatření použitelná na dovoz některých připravených nebo konzervovaných zrn kukuřice cukrové pocházejících z Thajska by měla být zachována, jak je stanoveno v čl. 11 odst. 2 základního nařízení. Připomíná se, že tato opatření mají formu valorických cel různých sazeb.
(137)
Individuální sazby antidumpingového cla pro jednotlivé společnosti stanovené v tomto nařízení jsou použitelné výhradně pro dovoz dotčeného výrobku vyráběného těmito společnostmi, a tedy konkrétně uvedenými právnickými osobami. Dovoz dotčeného výrobku vyráběného jakoukoli jinou společností, jejíž název a adresa nejsou výslovně uvedeny v normativní části tohoto nařízení, včetně subjektů, které jsou s těmito výslovně jmenovanými společnostmi ve spojení, nemůže využít těchto sazeb a podléhá celní sazbě použitelné pro „všechny ostatní společnosti“.
(138)
Všechny žádosti o uplatňování těchto individuálních sazeb antidumpingového cla (např. po změně názvu subjektu nebo po založení nových výrobních nebo prodejních subjektů) by měly být neprodleně zaslány Komisi (8) se všemi náležitými údaji, zejména s údaji o jakýchkoli změnách činnosti společnosti, které se týkají výroby, domácího prodeje a prodeje na vývoz a které souvisejí například s uvedenou změnou názvu nebo s uvedenou změnou výrobních a prodejních subjektů. Je-li to na místě, nařízení se poté pozmění tak, že se aktualizuje seznam společností využívajících individuální celní sazby,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
1. Ukládá se konečné antidumpingové clo na dovoz kukuřice cukrové (Zea mays var. saccharata) v podobě zrn, připravené nebo konzervované v octě nebo kyselině octové, nezmrazené, v současnosti kódu KN ex 2001 90 30 (kód TARIC 2001903010) a kukuřice cukrové (Zea mays var. saccharata) v podobě zrn, připravené nebo konzervované jinak než v octě nebo kyselině octové, nezmrazené, jiné než výrobky čísla 2006, v současnosti kódu KN ex 2005 80 00 (kód TARIC 2005800010), pocházející z Thajska.
2. Sazba konečného antidumpingového cla, která se použije na čistou cenu s dodáním na hranice Unie před proclením, je pro výrobky popsané v odstavci 1 a vyrobené níže uvedenými společnostmi stanovena takto:
Společnost
Antidumpingové clo (v %)
Doplňkový kód TARIC
Karn Corn Co Ltd, 68 Moo 7 Tambol Saentor, Thamaka, Kanchanaburi 71130, Thajsko
3,1
A789
Kuiburi Fruit Canning Co., Ltd, 236 Krung Thon Muang Kaew Building, Sirindhorn Rd., Bangplad, Bangkok 10700, Thajsko
14,3
A890
Malee Sampran Public Co., Ltd, Abico Bldg. 401/1 Phaholyothin Rd., Lumlookka, Pathumthani 12130, Thajsko
12,8
A790
River Kwai International Food Industry Co., Ltd, 52 Thaniya Plaza, 21st Floor, Silom Rd., Bangrak, Bangkok 10500, Thajsko
12,8
A791
Sun Sweet Co., Ltd, 9 M. 1, Sanpatong, Chiang Mai 50120, Thajsko
11,1
A792
Spolupracující výrobci uvedení v příloze
12,9
A793
Všechny ostatní společnosti
14,3
A999
3. Není-li stanoveno jinak, použijí se platné celní předpisy.
Článek 2
Ustanovení čl. 1 odst. 2 může být změněno zařazením nového vyvážejícího výrobce mezi spolupracující společnosti nezařazené do vzorku, na něž se tudíž vztahuje vážená průměrná sazba cla ve výši 12,9 %, pokud nový vyvážející výrobce v Thajsku poskytne Komisi dostatečné důkazy o tom, že:
a)
v období přezkumného šetření (tj. od 1. dubna 2011 do 30. března 2012) nevyvezl do Unie výrobek popsaný v čl. 1 odst. 1;
b)
není ve spojení s žádným vývozcem ani výrobcem v Thajsku, na kterého se vztahují opatření uložená tímto nařízením, a
c)
vyvezl do Unie dotčený výrobek až po skončení období přezkumného šetření, nebo uzavřel neodvolatelný smluvní závazek vyvézt významné množství do Unie.
Článek 3
Toto nařízení vstupuje v platnost prvním dnem po vyhlášení v Úředním věstníku Evropské unie.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
V Bruselu dne 2. září 2013.
REGLAMENTO DE EJECUCIÓN (UE) No 875/2013 DEL CONSEJO
de 2 de septiembre de 2013
por el que se establece un derecho antidumping definitivo sobre las importaciones de determinado maíz dulce en grano preparado o conservado originario de Tailandia, tras una reconsideración por expiración en virtud del artículo 11, apartado 2, del Reglamento (CE) no 1225/2009
EL CONSEJO DE LA UNIÓN EUROPEA,
Visto el Tratado de Funcionamiento de la Unión Europea y, en particular, su artículo 291, apartado 2,
Visto el Reglamento (CE) no 1225/2009 del Consejo, de 30 de noviembre de 2009, relativo a la defensa contra las importaciones que sean objeto de dumping por parte de países no miembros de la Comunidad Europea (1) («el Reglamento de base»), y, en particular, su artículo 9 y su artículo 11, apartado 2,
Vista la propuesta presentada por la Comisión Europea previa consulta al Comité consultivo,
Considerando lo siguiente:
A. PROCEDIMIENTO
1. Medidas en vigor
(1)
A raíz de una investigación antidumping («la investigación inicial»), el Consejo impuso, mediante el Reglamento (CE) no 682/2007 (2), un derecho antidumping definitivo a las importaciones de determinado maíz dulce en grano preparado o conservado, clasificado actualmente en los códigos NC ex 2001 90 30 y ex 2005 80 00, originario de Tailandia («las medidas antidumping definitivas»). Las medidas adoptaron la forma de un derecho ad valorem comprendido entre el 3,1 % y el 12,9 %.
(2)
El Reglamento (CE) no 954/2008 (3) modificó el Reglamento (CE) no 682/2007 por lo que se refiere al tipo del derecho impuesto a una empresa y a «todas las demás empresas». Los tipos modificados van del el 3,1 % al 14,3 %. Las importaciones procedentes de dos productores exportadores tailandeses cuyos compromisos fueron aceptados por la Decisión 2007/424/CE de la Comisión (4) estaban exentas del derecho.
(3)
El Consejo, mediante el Reglamento (CE) no 847/2009 (5), consideró que los compromisos de precios con precios mínimos fijos de importación ya no eran adecuados para contrarrestar el efecto perjudicial del dumping. Por consiguiente, se retiraron los compromisos aceptados y se rechazaron las ofertas de compromiso de otros diez productores exportadores tailandeses.
2. Solicitud de reconsideración por expiración
(4)
Tras la publicación del anuncio de la próxima expiración (6) de las medidas antidumping definitivas en vigor, la Comisión recibió el 19 de marzo de 2012 una solicitud de inicio de una reconsideración por expiración de dichas medidas de conformidad con el artículo 11, apartado 2, del Reglamento de base. La solicitud fue presentada por la Association Européenne des Transformateurs de Maïs Doux (AETMD) («el denunciante») en nombre de productores que representan una proporción importante de la producción total de la Unión de maíz dulce en grano preparado o conservado, en este caso más del 50 %.
(5)
La solicitud se basaba en el argumento de que la expiración de las medidas probablemente daría lugar a una continuación o reaparición del dumping y del perjuicio para la industria de la Unión.
3. Inicio de una reconsideración por expiración
(6)
El 19 de junio de 2012, tras determinar, previa consulta al Comité consultivo, que existían suficientes pruebas para iniciar una reconsideración por expiración, la Comisión anunció el inicio de una reconsideración por expiración de conformidad con el artículo 11, apartado 2, del Reglamento de base, mediante la publicación de un anuncio en el Diario Oficial de la Unión Europea (7) («el anuncio de inicio»).
4. Investigación
4.1. Período de investigación de la reconsideración y período considerado
(7)
La investigación sobre la continuación del dumping abarcó el período comprendido entre el 1 de abril de 2011 y el 31 de marzo de 2012 («el período de investigación de reconsideración» o «PIR»). El análisis de las tendencias pertinentes para evaluar la probabilidad de una continuación del perjuicio abarcó el período comprendido entre el 1 de enero de 2008 y el final del período de investigación de reconsideración («el período considerado»).
4.2. Partes a las que afecta el procedimiento
(8)
La Comisión informó oficialmente del inicio de la reconsideración por expiración a los solicitantes, a los demás productores conocidos de la Unión, a los productores exportadores de Tailandia, a los importadores no vinculados, a los usuarios conocidos afectados y a los representantes del país exportador. Se invitó a las partes interesadas a presentar sus puntos de vista por escrito y a solicitar audiencia dentro del plazo establecido en el anuncio de inicio.
(9)
Se concedió audiencia a todas las partes interesadas que lo solicitaron y que demostraron que existían razones específicas por las que debían ser oídas.
(10)
Habida cuenta del número aparentemente elevado de productores exportadores tailandeses y de importadores no vinculados de la Unión afectados por la investigación, en el anuncio de inicio se contempló un muestreo, de conformidad con el artículo 17 del Reglamento de base. Para que la Comisión pudiera decidir si el muestreo era necesario y, en ese caso, seleccionar una muestra, se pidió a las partes mencionadas más arriba que se dieran a conocer a la Comisión en un plazo de quince días a partir del inicio de la reconsideración y que facilitaran a la Comisión la información solicitada en el anuncio de inicio.
(11)
En lo que se refiere a la selección de la muestra de productores exportadores de Tailandia, la Comisión recibió información completa de diecisiete productores exportadores, de los cuales nueve habían exportado a la Unión durante el PIR. Se decidió seleccionar una muestra de tres productores exportadores cuyas exportaciones combinadas representaban el 90 % de las cantidades totales exportadas a la Unión por los productores exportadores que cooperaron durante el PIR.
(12)
Dado que solo se recibió una respuesta de un importador no vinculado, no se aplicó el muestreo a los importadores no vinculados.
(13)
Teniendo en cuenta el gran número de productores de la Unión implicados en el presente procedimiento, en el anuncio de inicio se comunicó que la Comisión había seleccionado provisionalmente una muestra de productores de la Unión para la determinación del perjuicio, de conformidad con el artículo 17 del Reglamento de base. Se había hecho esta preselección a partir de la información de que disponía la Comisión en la fase de inicio teniendo en cuenta el volumen de ventas de los productores, el volumen de producción y la localización geográfica en la Unión. La muestra propuesta corresponde al mayor volumen de producción representativo que podía razonablemente investigarse en el tiempo disponible, que representa el 58 % de la producción total de la industria de la Unión. Además, la muestra propuesta es representativa en términos de localización geográfica de las empresas, ya que abarca tres Estados miembros diferentes. Los productores de la Unión fueron consultados sobre la muestra propuesta en la fecha de publicación del anuncio de inicio. Dado que no se dieron a conocer otros productores ni se recibieron comentarios sobre la muestra, la muestra propuesta fue confirmada.
(14)
Dos partes interesadas alegaron que la muestra de productores de la Unión se seleccionó únicamente de entre el grupo de solicitantes, y que debía haberse hecho un esfuerzo para incluir productores ajenos al grupo de solicitantes.
(15)
No obstante, se invitó a cooperar a todos los productores de la Unión conocidos, tanto solicitantes como no solicitantes. Diez productores de la Unión, tanto solicitantes como no solicitantes, presentaron información para el muestreo. Como se explica en el considerando 13, la muestra seleccionada corresponde al mayor volumen de producción representativo que podía razonablemente investigarse en el tiempo disponible, que representa el 58 % de la producción total de la industria de la Unión. La Comisión considera que la muestra seleccionada es representativa en términos de localización geográfica, con independencia de que los productores sean o no solicitantes. Por tanto, se rechaza la alegación.
(16)
La Comisión recabó y verificó toda la información que consideró necesaria para determinar la probabilidad de continuación o reaparición del dumping y el consiguiente perjuicio, así como el interés de la Unión. Con este fin, la Comisión envió cuestionarios a los productores exportadores y a los productores de la Unión seleccionados en la muestra, así como al importador no vinculado. Se llevaron a cabo inspecciones en los locales de las siguientes empresas:
a)
Productores de la Unión:
-
Bonduelle Conserve International SAS, Renescure, Francia,
-
Compagnie Générale de Conserve France SA, Theix, Francia,
-
Compagnie Générale de Conserve Hungary, Debrecen, Hungría,
-
Conserve Italia SCA, San Lazzaro di Savena, Italia;
b)
Productores exportadores de Tailandia:
-
Agri Sol., Ltd., Pathumthani City,
-
Lampang Food Products co, Ltd., Bangkok,
-
Sun Sweet Co., Ltd., Chiang Mai City.
(17)
Se concedió audiencia a todas las partes interesadas que lo solicitaron y que demostraron que existían razones específicas por las que debían ser oídas.
B. PRODUCTO AFECTADO Y PRODUCTO SIMILAR
1. Producto afectado
(18)
El producto afectado es el maíz dulce (Zea mays var. saccharata) en grano, preparado o conservado en vinagre o en ácido acético, sin congelar, clasificado actualmente con el código NC ex 2001 90 30, y el maíz dulce (Zea mays var. saccharata) en grano, preparado o conservado, salvo en vinagre o ácido acético, sin congelar, distinto de los productos de la partida 2006, clasificado actualmente con el código NC ex 2005 80 00, ambos originarios de Tailandia.
(19)
La investigación demostró que, a pesar de las diferencias en la conservación, los diferentes tipos del producto afectado comparten las mismas características biológicas y químicas básicas y se utilizan básicamente para los mismos fines.
(20)
Dos partes interesadas alegaron que los códigos NC del maíz dulce no solo corresponden al producto afectado, sino que también incluyen cantidades considerables de maíz «baby» enlatado que no se produce en la Unión ni corresponde al producto similar, y sugirieron que la Comisión incluye maíz «baby» en sus datos.
(21)
Sin embargo, la investigación se ha centrado exclusivamente en el producto objeto de las medidas, que excluye el maíz «baby», utilizando los códigos TARIC correspondientes como base del análisis. Por lo tanto, la alegación se rechaza por ser factualmente incorrecta.
2. Producto similar
(22)
Se constató que el maíz dulce producido y vendido en la Unión por la industria de la Unión y el maíz dulce producido y vendido en Tailandia poseen fundamentalmente las mismas características físicas y químicas y se destinan a los mismos usos básicos que el maíz dulce producido en Tailandia y vendido para la exportación a la Unión. Se considera, por lo tanto, que son productos similares con arreglo a lo establecido en el artículo 1, apartado 4, del Reglamento de base.
C. PROBABILIDAD DE CONTINUACIÓN O REAPARICIÓN DEL DUMPING
(23)
De conformidad con el artículo 11, apartado 2, del Reglamento de base, se examinó la probabilidad de que la expiración de las medidas condujera a una continuación o una reaparición del dumping.
1. Observaciones preliminares
(24)
Tal como se indica en el considerando 10, en vista del gran número potencial de productores exportadores que se manifestaron dispuestos a cooperar, se contempló un muestreo en el anuncio de inicio. Para determinar la probabilidad de la continuación o reaparición del dumping, se seleccionó una muestra de tres productores, que representaban aproximadamente el 90 % del total de las exportaciones de entre los productores exportadores que se manifestaron dispuestos a cooperar.
(25)
Dado que las cantidades de exportación de los tres productores exportadores de la muestra representaba en conjunto aproximadamente del 25 % de todas las exportaciones de Tailandia a la Unión durante el PIR, para evaluar la probabilidad de continuación o reaparición del dumping ha tenido que utilizarse información procedente de otras fuentes, como la solicitud de reconsideración y las estadísticas comerciales disponibles sobre las exportaciones (de las aduanas tailandesas) y las importaciones (de Eurostat).
(26)
Para determinar el margen de dumping no se han incluido las ventas a comerciantes en Tailandia cuando las mercancías iban destinadas a destinos de exportación desconocidos.
(27)
Al igual que en la investigación original, se ha constatado que algunos productores exportadores adquieren de proveedores externos parte de sus ventas del producto afectado. A efectos de la investigación, las ventas del producto afectado que no han sido fabricadas por los propios productores exportadores no se han tenido en cuenta a la hora de determinar sus márgenes de dumping respectivos.
2. Importaciones objeto de dumping durante el PIR
2.1. Determinación del valor normal
(28)
De conformidad con el artículo 2, apartado 2, frase primera, del Reglamento de base, para determinar el valor normal, se determinó en primer lugar, para cada uno de los tres productores exportadores, si sus ventas totales del producto similar en el mercado nacional durante el PIR eran representativas en comparación con el total de sus ventas de exportación a la Unión, es decir, si el volumen de ventas del producto similar destinado al consumo nacional representaba el 5 % o más de sus exportaciones del producto afectado a la Unión.
(29)
Las ventas del producto similar en el mercado nacional se consideraron representativas para una de las tres empresas incluidas en la muestra.
(30)
A continuación se examinó si los tipos del producto similar vendidos por esta empresa y destinados al consumo nacional eran idénticos o directamente comparables a los tipos de productos destinados a ser exportados a la Unión. Para cada uno de esos tipos, se determinó si las ventas del producto similar destinadas al consumo nacional eran suficientemente representativas a efectos de lo dispuesto en el artículo 2, apartado 2, del Reglamento de base. Las ventas destinadas al consumo nacional eran suficientemente representativas si representaban el 5 % o más del volumen total de ventas del tipo comparable exportado a la Unión.
(31)
Se constató que, para esta empresa, solo uno de los tipos del producto similar era directamente comparable al tipo exportado a la Unión. Por otra parte, ese tipo concreto de producto se había vendido también en cantidades representativas en el mercado nacional.
(32)
Posteriormente se analizó si, en el caso de la empresa mencionada en el considerando 31, el tipo de producto se había vendido en el curso de operaciones comerciales normales de conformidad con el artículo 2, apartado 4, del Reglamento de base. Este análisis se llevó a cabo estableciendo la proporción de ventas nacionales rentables a clientes independientes del tipo de producto en cuestión.
(33)
Se constató que más del 80 % del volumen de ventas destinado al consumo en el mercado nacional era rentable y, de conformidad con el artículo 2, apartado 4, para determinar el valor normal se utilizaron todas las transacciones de este tipo concreto.
(34)
Para el tipo de producto afectado para el que las ventas interiores eran representativas y se habían realizado en el curso de operaciones comerciales normales, el valor normal se estableció sobre la base del precio real en el mercado nacional, calculado como la media ponderada de los precios de todas las ventas nacionales de ese tipo durante el PIR.
(35)
Para los otros dos productores exportadores cuyas ventas en el mercado nacional no se consideraron representativas (uno de los cuales no vendía el producto similar para el consumo nacional), y para el tercer productor exportador, cuyas ventas globales se consideraron representativas pero para el que las cantidades de varios tipos de producto similar vendidas en el mercado nacional no se consideraron representativas, el valor normal se calculó con arreglo al artículo 2, apartado 3, del Reglamento de base.
(36)
El valor normal se calculó añadiendo al coste de fabricación de cada tipo de producto exportado a la Unión una cantidad razonable en concepto de gastos de venta, generales y administrativos y de beneficio.
(37)
De conformidad con el artículo 2, apartado 6, del Reglamento de base, para los dos productores exportadores que habían efectuado ventas destinadas al consumo nacional, en cantidades inferiores o superiores al 5 % de sus respectivas cantidades de ventas a la Unión, los gastos de venta, generales y administrativos y el margen de beneficio se tomaron de las ventas respectivas de las empresas en el curso de operaciones comerciales normales en el mercado nacional.
(38)
Para el tercer productor exportador, que no vendía el producto similar para consumo nacional, de conformidad con el artículo 2, apartado 6, letra a), del Reglamento de base, los gastos de venta, generales y administrativos y el beneficio utilizados constituían la media ponderada de los gastos de venta, generales y administrativos y del beneficio de los otros dos productores exportadores mencionados en el considerando 37.
(39)
Dos partes interesadas se declararon en desacuerdo con la metodología explicada en el considerando 37, es decir, el uso de los beneficios para calcular un valor normal, cuando el beneficio se basa en las ventas nacionales realizadas en volúmenes inferiores al 5 % de las cantidades vendidas a la Unión, alegando que, si no se considera que las cantidades vendidas en el mercado son suficientes para ser representativas, tampoco debería utilizarse el beneficio de esas transacciones.
(40)
No obstante, en la investigación original se utilizó la misma metodología y, dado que no han cambiado las circunstancias, la Comisión considera que dicha metodología sigue siendo válida a efectos del presente procedimiento.
2.2. Determinación del precio de exportación
(41)
Todas las ventas de los productores exportadores incluidos en la muestra se hicieron directamente a clientes no vinculados de la Unión. El precio de venta se determinó con arreglo a lo dispuesto en el artículo 2, apartado 8, del Reglamento de base, a partir de los precios pagados o pagaderos por estos clientes independientes en la Unión.
2.3. Comparación y ajustes
(42)
El valor normal y el precio de exportación se compararon tomando como base el precio franco fábrica. A fin de garantizar una comparación ecuánime, se tuvieron en cuenta las diferencias que afectan a la comparabilidad de los precios, de conformidad con el artículo 2, apartado 10, del Reglamento de base.
(43)
Se efectuaron ajustes para tener en cuenta las diferencias en los costes de transporte, seguros, manipulación y carga, las comisiones y los gastos bancarios cuando procedía y se justificó debidamente.
(44)
Por otra parte, de conformidad con el artículo 2, apartado 10, letra d), del Reglamento de base, y con arreglo a la metodología aplicada en la investigación original, se realizaron ajustes por las diferencias en la fase comercial en el caso de los productores exportadores cuyas ventas en el mercado nacional se hacían con su propia marca, pero cuyas ventas a la Unión se hacían con marcas de minoristas. El nivel del ajuste, calculado en forma de reducción del margen de beneficio utilizado para calcular el valor normal, como se indica en el considerando 33, se calculó sobre la base de la relación de los márgenes de beneficio obtenidos por la industria de la Unión en los productos vendidos con su propia marca y en todos los productos. Por tanto, el margen de beneficio se redujo entre un 20 % y un 50 %.
(45)
Dos partes interesadas afirmaron que el mercado nacional tailandés y el de la Unión no pueden compararse, porque su tamaño es diferente y porque los productores tailandeses venden con su propia marca en su mercado nacional.
(46)
En primer lugar, cabe recordar que el considerando 22 establece que el maíz dulce vendido en el mercado nacional tailandés y el vendido para su exportación al mercado de la Unión son similares a tenor del artículo 1, apartado 4, del Reglamento de base.
(47)
En segundo lugar, debido a las diferencias en el nivel comercial, se ajustó el margen de beneficio (un ajuste a la baja de entre el 20 % y el 50 % del margen de beneficio generado por las ventas nacionales con su propia marca), lo que también coincide con la metodología utilizada en la investigación original.
2.4. Dumping durante el PIR
(48)
Sobre la base de lo anterior, los márgenes de dumping, expresados como porcentaje del precio neto franco en la frontera de la Unión, no despachado de aduana, se situaban entre un 8 % y un 44 %.
3. Evolución de las importaciones en caso de derogación de las medidas
3.1. Capacidad de producción de los productores exportadores
(49)
La producción de maíz dulce depende del acceso a maíz recién cosechado suministrado a la industria conservera directamente después de la cosecha. El maíz recién cosechado se enlata en las veinticuatro horas posteriores a la cosecha y, por tanto, la capacidad de producción del producto afectado está directamente vinculada a la disponibilidad de maíz recién cosechado.
(50)
En Tailandia, la temporada de cosecha es de entre nueve y diez meses al año y abarca dos cosechas anuales. Para evaluar las capacidades técnicas disponibles para la fabricación, es preciso incluir en el análisis los condicionantes estacionales relativos a las materias primas.
(51)
Los tres productores exportadores de la muestra tenían una capacidad técnica combinada de entre 130 000 y 150 000 toneladas. El porcentaje de utilización real de la capacidad técnica disponible osciló entre el 50 % y el 80 %.
(52)
Varias partes interesadas alegaron que, aunque aceptaban la metodología utilizada para tener en cuenta el acceso a las materias primas a efectos del cálculo de la capacidad técnica, la capacidad adicional disponible se había exagerado.
(53)
Tal como se indica en el considerando 50, no puede utilizarse toda la capacidad técnica, ya que en determinadas épocas del año no se dispone de maíz dulce recién cosechado. Sin embargo, la investigación ha mostrado que algunos productores incluidos en la muestra consiguieron utilizar su capacidad al 80 % o por encima de este porcentaje, mientras que, en el caso de otros productores de la muestra, la utilización de la capacidad fue muy inferior. Dado que todos los productores tienen un acceso comparable a las materias primas, esta menor utilización de la capacidad no puede explicarse solo por no disponer de maíz dulce recién cosechado en determinadas épocas del año.
(54)
Según la información facilitada por la Asociación tailandesa de empresas transformadoras de alimentos, el volumen total de las exportaciones de Tailandia al resto del mundo aumentó de forma constante alrededor de un 20 % durante el período considerado, alcanzando un volumen de entre 150 000 y 200 000 toneladas durante el PIR. Esto demuestra que la cantidad de maíz dulce disponible puede aumentar, y de hecho aumenta de forma constante, cuando los productores exportadores necesitan más cantidad. A este respecto, cabe observar que la producción total de maíz amarillo osciló en Tailandia entre 4,1 millones y 4,5 millones de toneladas durante el período considerado. Aun reconociendo que la producción de maíz amarillo no puede transformarse en maíz dulce en una proporción de 1:1, es evidente que, dada la gran diferencia de volúmenes producidos, incluso un pequeño cambio en las cantidades producidas de maíz amarillo a maíz dulce podría tener un impacto sustancial en la producción total de maíz dulce de Tailandia.
(55)
Sobre esta base, se estableció que los tres productores de la muestra podrían producir una cantidad adicional de entre 40 000 y 60 000 toneladas anuales («capacidad excedentaria efectiva»), que supone entre el doble y el triple del total de las exportaciones tailandesas a la Unión del producto afectado.
(56)
Por tanto, puede considerarse que la capacidad excedentaria efectiva de los productores incluidos en la muestra es, por sí sola, significativa. Además, en Tailandia hay otros quince productores conocidos del producto afectado, que tienen un acceso similar a la gran producción de maíz dulce tailandés.
(57)
A partir de la información obtenida de otras fuentes, es decir,
-
información recogida en presentaciones de internet de los productores exportadores,
-
información recogida en relación con el ejercicio de muestreo, e
-
información recogida en la base de datos establecida con arreglo al artículo 14, apartado 6, del Reglamento de base,
puede concluirse que al menos dos grandes productores exportadores, uno de los cuales cooperó en la investigación de reconsideración pero no fue seleccionado para la muestra (y, por tanto, no facilitó toda la información detallada a este respecto), cuentan con una capacidad conjunta de entre 50 000 y 100 000 toneladas.
(58)
Por último, nada indica que el nivel de consumo del mercado nacional tailandés o los mercados de terceros países aumentaría hasta el punto de absorber el aumento de producción si se utilizara la capacidad excedentaria de los productores tailandeses. En particular, el mercado nacional tailandés es pequeño y, por término medio, solo representa entre el 1 % y el 2 % de las ventas totales de todos los productores tailandeses de la muestra. Esto confirma que la producción adicional de maíz dulce se exportaría fuera de Tailandia.
3.2. Atractivo del mercado de la Unión
(59)
Al comparar los precios de exportación del producto afectado a la Unión con los precios del producto similar en el mercado nacional, se observan dos hechos: En el mercado nacional los precios son relativamente elevados (debido a las ventas con marca propia) y los volúmenes son relativamente pequeños en comparación con las exportaciones. Por tanto, no se aprecia riesgo de que las ventas del mercado nacional se desvíen a la Unión si se derogan las medidas.
(60)
Al comparar los precios de exportación del producto afectado a la Unión con los precios del producto similar en mercados de terceros países, se observa que, para los tres productores exportadores de la muestra, los precios de venta a la Unión son, por término medio, un 14 % superiores.
(61)
Las estadísticas comerciales de las aduanas tailandesas también confirman esta conclusión. Tras convertir el peso logístico (lata más maíz más líquido) declarado en peso neto (maíz más líquido) siguiendo la metodología de la solicitud de reconsideración, los precios por kilogramo aplicados a la Unión son, por término medio, un 5 % más altos que los aplicados a terceros países.
(62)
Aunque varias partes han expresado dudas respecto a que una diferencia de precios del 5 % o el 14 % sea lo suficientemente significativa para provocar que los flujos comerciales se desvíen a la Unión, la investigación ha mostrado que es probable que se produzca en el mercado del maíz dulce. En el presente procedimiento, previamente se concedió a una empresa tailandesa (Karn Corn) un tipo de derecho inferior entre un 8 % y un 10 % inferior al de la mayoría de los demás exportadores tailandeses. Esta ventaja de entre el 8 % y el 10 %, fue, sin embargo, suficiente para que multiplicara por siete su cuota en las exportaciones tailandesas a la Unión entre el período de la investigación original y el PIR de la presente investigación.
(63)
Además, pese al derecho antidumping del 3,1 % en vigor, Karn Corn aumentó más de un 100 % las cantidades que exportaba a la Unión desde la imposición de los derechos, lo que demuestra el atractivo del mercado de la Unión en comparación con otros mercados, incluso en el caso de una pequeña diferencia de precios.
(64)
Para concluir, si bien el riesgo de desviación del tráfico comercial del mercado nacional al mercado de la Unión es bastante limitado por la existencia de ventas de marca propia en el primero, existe un riesgo considerable de que las ventas a terceros países se desvíen al mercado de la Unión, ya que en este último se aplican precios superiores.
(65)
Varias partes interesadas alegaron que los precios son comparablemente menos atractivos en el mercado de la Unión que en otros países, como Japón. Por tanto, el riesgo de desvío del comercio si se derogaran las medidas se habría sobrevalorado.
(66)
Se recuerda que las ventas a terceros países se tratan agrupadas y la conclusión expuesta en el considerando 63 se basa en precios aplicados a todos los terceros países por término medio. Evidentemente, dentro de este grupo de terceros países, en algunos países los precios de exportación son mayores y en otros menores, y cuanto menor es el precio de exportación, mayor es el riesgo de desvío comercial si las medidas dejan de tener efecto.
(67)
Por otra parte, una de las partes interesadas alegó que los vínculos contractuales con los importadores de terceros países no permiten cambiar fácilmente de un cliente de un país a otro de diferente país.
(68)
Aunque pueden existir, y mantenerse a corto plazo, los vínculos contractuales entre productores exportadores de Tailandia e importadores de determinados terceros países, no hay pruebas que indiquen que esas obligaciones contractuales no puedan eliminarse progresivamente para poder vender a mercados con precios más elevados, como los del mercado de la Unión.
(69)
Por último, algunas partes interesadas alegaron que las exportaciones a determinados terceros países, como Corea del Sur, no son comparables, ya que pueden diferir en la gama de productos (por ejemplo, el tamaño de las latas de conserva) y las condiciones de venta (por ejemplo, las condiciones de envío).
(70)
Se recuerda que los resultados de las comparaciones de los considerandos 58 a 60 son indicadores de las diferencias de los precios de exportación a todos los terceros países. Por lo tanto, las repercusiones de las cuestiones relacionadas con las exportaciones tailandesas a un pequeño número de mercados respecto a la comparación global son limitadas. Además, puesto que los datos de las exportaciones tailandesas se registran a precio fob, la incidencia de cualquier diferencia en las condiciones o los costes del transporte se limita al coste del transporte en el interior de Tailandia y, por tanto, no puede ser significativa.
(71)
A falta de pruebas que demuestren que el precio medio aplicado a todos los terceros países no es comparable con el precio de exportación a la Unión, la conclusión expuesta en el considerando 63 es válida.
4. Conclusión sobre la probabilidad de continuación o reaparición del dumping
(72)
Parece probable que, si las medidas se derogan, el precio relativamente más elevado del mercado de la Unión atraería importantes volúmenes del producto afectado que actualmente se venden en terceros países a precios inferiores.
(73)
Los productores exportadores de Tailandia siguieron practicando dumping durante el PIR.
(74)
Por otra parte, la capacidad adicional disponible en Tailandia y el hecho de que los precios son considerablemente más altos en el mercado de la Unión que en los mercados de terceros países permiten concluir que existe un riesgo de que aumenten las exportaciones del producto afectado si se derogan las medidas.
(75)
En conclusión, existe una gran probabilidad de que continúe el dumping si se derogan las medidas.
D. DEFINICIÓN DE INDUSTRIA DE LA UNIÓN
(76)
Durante el PIR, veinte productores aproximadamente de la Unión fabricaron el producto similar. Se considera, por tanto, que la producción de estos productores (establecida a partir de la información facilitada por los productores que cooperaron y, por lo que respecta a los otros productores de la Unión, de los datos de la solicitud de reconsideración) constituye la producción de la Unión en el sentido del artículo 4, apartado 1, del Reglamento de base.
(77)
Como se ha explicado en el considerando 13, dado el gran número de productores de la Unión, se seleccionó una muestra. A efectos del análisis del perjuicio, los indicadores de perjuicio se establecieron en los dos niveles siguientes:
-
Se evaluaron los elementos macroeconómicos (producción, capacidad, volumen de ventas, cuota de mercado, crecimiento, empleo, productividad, precios medios unitarios, magnitud de los márgenes de dumping y recuperación de los efectos de prácticas de dumping anteriores) a escala de la producción de la Unión en su conjunto, sobre la base de la información obtenida de los productores que cooperaron y, por lo que respecta a los otros productores de la Unión, de una estimación basada en los datos de la solicitud de reconsideración.
-
Los elementos microeconómicos (existencias, salarios, rentabilidad, rendimiento de las inversiones, flujo de caja, capacidad de reunir capital e inversiones) relativos a los productores de la Unión incluidos en la muestra se analizaron sobre la base de su información.
E. SITUACIÓN EN EL MERCADO DE LA UNIÓN
1. Consumo de la Unión
(78)
El consumo de la Unión se estableció sobre la base de los volúmenes de ventas de la producción propia de la industria de la Unión destinada al mercado de la Unión, los datos sobre volúmenes de importación en el mercado de la Unión obtenidos de la base de datos 14.6 y, por lo que se refiere a los demás productores de la Unión, a partir de la información que figuraba en la solicitud.
(79)
Durante el período considerado, el consumo en la Unión aumentó un 9 %. Aunque de 2008 a 2009 se redujo un 5 %, en 2010 y 2011 aumentó respectivamente 6 y 9 puntos porcentuales (es decir, respecto al año anterior). A continuación, se estabilizaron más o menos durante el PIR a un nivel de unas 350 000 toneladas.
2008
2009
2010
2011
PIR
Consumo total de la Unión (toneladas)
318 413
301 594
320 027
351 279
347 533
Índice (2008 = 100)
100
95
101
110
109
2. Importaciones procedentes del país afectado
a) Volumen
(80)
El volumen de importaciones del producto afectado en la Unión procedentes del país afectado disminuyó un 43 %, desde unas 38 000 toneladas en 2008 a unas 22 000 toneladas en el PIR. En 2009 disminuyó un 15 %, en 2010 disminuyó 20 puntos porcentuales más, y en 2011 disminuyó otros 11 puntos porcentuales, antes de aumentar ligeramente 3 puntos porcentuales durante el PIR.
2008
2009
2010
2011
PIR
Volumen de las importaciones procedentes de Tailandia
38 443
32 616
24 941
20 710
21 856
Índice (2008 = 100)
100
85
65
54
57
Cuota de mercado de las importaciones procedentes de Tailandia (%)
12
11
8
6
6
Precio de las importaciones procedentes de Tailandia (EUR/tonelada)
835
887
806
775
807
Índice (2008 = 100)
100
106
96
93
97
Fuente:
Base de datos 14.6.
b) Cuota de mercado
(81)
La cuota de mercado en el país afectado correspondiente a los exportadores tailandeses en el mercado de la Unión disminuyó gradualmente aproximadamente un 50 % o 6 puntos porcentuales durante el período considerado, del 12 % en 2008 al 6 % en el PIR. En concreto, la cuota de mercado en Tailandia pasó del 12 % en 2008 al 11 % en 2009, al 8 % en 2010 y al 6 % en 2011/PIR.
c) Precios
i) Evolución de los precios
(82)
Entre 2008 y el PIR, el precio medio de las importaciones del producto afectado originario del país afectado descendió un 3 %, pasando de 835 EUR/tonelada en 2008 a 807 EUR/tonelada en el PIR. Concretamente, la producción aumentó un 6 % en 2008, y luego disminuyó 10 puntos porcentuales en 2010 y otros 3 puntos porcentuales en 2011. Desde 2011 hasta el PIR, estos precios se incrementaron de nuevo 4 puntos porcentuales.
ii) Subcotización de precios
(83)
Se estableció una comparación de precios para tipos similares del producto entre los precios de venta en la Unión de los productores exportadores y los de la industria de la Unión. Con este fin, los precios franco fábrica de la industria de la Unión, una vez deducidas todas las reducciones e impuestos, se compararon con los precios cif en la frontera de la Unión de los productores exportadores del país afectado, debidamente ajustados para los derechos convencionales y los costes de descarga y de despacho de aduana. La comparación mostró que, durante el PIR, los precios del producto afectado originario del país afectado vendido en la Unión, fueron, en general, mayores que los precios de la industria de la Unión. Asimismo, sobre la base de las estadísticas de importación (base de datos 14.6), no existía margen de subcotización para todas las importaciones de la Unión procedentes de Tailandia (para los dos exportadores que cooperaron y para las empresas que no cooperaron, con independencia de la combinación de productos).
3. Situación de la industria de la Unión
(84)
De conformidad con el artículo 3, apartado 5, del Reglamento de base, la Comisión examinó todos los índices y factores económicos pertinentes en relación con la situación de la industria de la Unión.
(85)
Este mercado se caracteriza, entre otras cosas, por dos canales de ventas, es decir, las ventas bajo la marca propia del productor y las ventas bajo marcas de minoristas. Las ventas efectuadas a través del primer canal, en comparación con las del segundo canal, generan habitualmente costes de venta más altos, destinados en particular a la comercialización y la publicidad, y exigen también precios de venta más altos.
(86)
La investigación mostró que todas las importaciones de los exportadores tailandeses que cooperaron pertenecían al segundo canal, es decir, al canal de marcas de minorista. Por tanto, para analizar el perjuicio, siempre que era pertinente, se consideró conveniente distinguir entre las ventas de la industria de la Unión con su propia marca y con marca de minoristas, ya que la competencia de las importaciones objeto de dumping afecta en primer lugar a los productos similares de la industria de la Unión vendidos con marcas de minoristas. Esta distinción se hizo en especial para la determinación de los volúmenes de ventas, precios de venta y rentabilidad. Sin embargo, en aras de la exhaustividad, en las tablas siguientes también se muestran y comentan los totales (incluidas tanto la marca propia como las marcas de minoristas). Durante el PIR, las ventas de la industria de la Unión con marcas de minoristas representaron alrededor del 70 % del volumen de ventas total de la industria de la Unión y en torno al 60 % del valor de sus ventas.
(87)
Dado que en la Unión el maíz dulce solo se procesa durante los meses de verano, varios indicadores de perjuicio son prácticamente idénticos para 2011 y el PIR (del 1 de abril de 2011 al 30 de marzo de 2012). Esto se aplica, en particular, a la producción y la capacidad de producción.
3.1. Elementos macroeconómicos
a) Producción
(88)
Desde un nivel de unas 372 000 toneladas en 2008, la producción de la industria de la Unión disminuyó un 8 % durante el período considerado. Específicamente, en 2009 disminuyó un 25 %, 13 puntos porcentuales en 2010, y aumentó 31 puntos porcentuales en 2011/PIR.
2008
2009
2010
2011
PIR
Producción (toneladas)
371 764
279 265
231 790
344 015
343 873
Índice (2008 = 100)
100
75
62
93
92
b) Capacidad e índices de utilización de la capacidad
(89)
La capacidad de producción fue de unas 488 000 toneladas en 2008, 2009 y 2010 y disminuyó un 9 % en 2011/PIR. La disminución se debió a que uno de los productores de la Unión incluido en la muestra cerró una de sus plantas.
2008
2009
2010
2011
PIR
Capacidad de producción (toneladas)
488 453
488 453
488 453
444 055
444 055
Índice (2008 = 100)
100
100
100
91
91
Utilización de la capacidad (%)
76
57
47
77
77
Índice (2008 = 100)
100
75
62
102
102
Fuente:
Investigación.
(90)
La utilización de la capacidad fue del 76 % en 2008. En 2009 cayó al 57 % y en 2010 al 47 %, antes de aumentar hasta el 77 % en 2011/PIR. Durante todo el período considerado, la utilización de la capacidad se ha mantenido estable, ya que la reducción de la producción ha estado en consonancia con la reducción de la capacidad de producción.
c) Volumen de ventas
(91)
Por lo que se refiere a la producción de la industria de la Unión destinada a la venta con marcas de minoristas, las ventas en el mercado de la Unión a clientes no vinculados disminuyó primero un 6 % en 2009, y aumentó después 17 puntos porcentuales en 2010, y otros 24 puntos porcentuales en 2011. Desde 2011 hasta el PIR, estas ventas disminuyeron de nuevo 4 puntos porcentuales. En conjunto, entre 2008 y el PIR, estas ventas aumentaron en torno a un 31 %.
2008
2009
2010
2011
PIR
Volumen de ventas de la Unión (marcas de minoristas) a clientes no vinculados (toneladas)
161 544
151 058
179 562
218 876
212 425
Índice (2008 = 100)
100
94
111
135
131
Volumen de ventas de la Unión (marcas propias y de minoristas) a clientes no vinculados (toneladas)
262 902
248 995
280 586
318 237
312 623
Índice (2008 = 100)
100
95
107
121
119
Fuente:
Investigación.
(92)
Las ventas totales (con marcas propias y con marcas de minoristas) de la producción propia de la industria de la Unión en el mercado de la Unión a clientes no vinculados siguió, más o menos, un patrón similar, aunque ligeramente menos pronunciado. Primero disminuyeron un 5 % en 2009, y luego aumentaron 12 puntos porcentuales en 2010 y otros 14 puntos porcentuales en 2011. Desde 2011 hasta el PIR, estas ventas disminuyeron otros 2 puntos porcentuales. En conjunto, entre 2008 y el PIR, estas ventas aumentaron en torno a un 19 %.
d) Cuota de mercado
(93)
La cuota de mercado de la industria de la Unión fue del 83 % en 2008 y 2009. En 2010 aumentó al 88 % y en 2011 al 91 %, antes de disminuir ligeramente hasta el 90 % en el PIR. En total, la cuota de mercado de la industria de la Unión durante el período considerado aumentó siete puntos porcentuales.
2008
2009
2010
2011
PIR
Cuota de mercado de la industria de la Unión (marcas propias y de minoristas) (%)
83
83
88
91
90
Índice (2008 = 100)
100
100
106
110
109
Fuente:
Investigación.
e) Crecimiento
(94)
Entre 2008 y el PIR, cuando el consumo de la Unión aumentó un 9 %, el volumen de ventas de la industria de la Unión en el mercado de la Unión destinadas a la venta con marcas de minoristas aumentó un 31 %, mientras que el volumen de ventas de la industria de la Unión en el mercado de la Unión destinadas a la marca propia y a las marcas de minoristas aumentó un 19 %. Entre 2008 y el PIR, la industria de la Unión ganó unos 7 puntos porcentuales de cuota de mercado, mientras que la cuota de mercado de las importaciones objeto de dumping bajó unos 6 puntos porcentuales. Se concluye, por lo tanto, que la industria de la Unión se benefició de un mercado en crecimiento.
f) Empleo
(95)
El nivel de empleo de la industria de la Unión disminuyó un 17 % entre 2008 y 2009, después perdió 5 puntos porcentuales en 2010 y aumentó 11 puntos porcentuales en 2011/PIR. En conjunto, el empleo de la industria de la Unión disminuyó un 11 % en el período considerado, es decir, de unas 2 300 personas a unas 2 000 personas.
2008
2009
2010
2011
PIR
Empleo (personas)
2 278
1 896
1 786
2 038
2 035
Índice (2008 = 100)
100
83
78
89
89
Fuente:
Investigación.
g) Productividad
(96)
La productividad de la mano de obra de la industria de la Unión, medida como producción (toneladas) por persona empleada por año, partiendo de un nivel de 163 toneladas por empleado, disminuyó primero un 10 % en 2009 y otros 10 puntos porcentuales en 2010, y posteriormente aumentó 23 puntos porcentuales en 2011 y 1 punto porcentual en el PIR. En total, la productividad de la industria de la Unión aumentó un 4 % durante el período considerado. Esta evolución refleja que el descenso del empleo fue más pronunciado que el de la producción.
2008
2009
2010
2011
PIR
Productividad (tonelada por trabajador)
163
147
130
169
169
Índice (2008 = 100)
100
90
80
103
104
Fuente:
Investigación.
h) Factores que influyen en los precios de venta
(97)
Los precios unitarios de las ventas de la industria de la Unión en lo que respecta a los productos con marcas de minoristas a clientes no vinculados aumentaron un 7 % en 2009 y disminuyeron 8 puntos porcentuales en 2010 y otros 5 puntos porcentuales en 2011. Desde 2011 hasta el PIR, aumentaron otros 3 puntos porcentuales. En conjunto, estos precios disminuyeron un 3 % en el período considerado, de 1 073 EUR/tonelada a 1 041 EUR/tonelada en el PIR.
2008
2009
2010
2011
PIR
Precio unitario en el mercado de la Unión (marcas de minoristas) (EUR/tonelada)
1 073
1 152
1 057
1 008
1 041
Índice (2008 = 100)
100
107
99
94
97
Precio unitario en el mercado de la Unión (marca propia y marcas de minoristas) (EUR/tonelada)
1 248
1 305
1 219
1 182
1 215
Índice (2008 = 100)
100
105
98
95
97
Fuente:
Investigación.
(98)
Los precios de venta totales (marca propia y marcas de minoristas) de la industria de la Unión a clientes no vinculados en el mercado de la Unión siguieron más o menos una evolución similar. Aumentaron un 5 % en 2009, y disminuyeron 7 puntos porcentuales en 2010 y otros 3 puntos porcentuales en 2011. Desde 2011 hasta el PIR, aumentaron otros 2 puntos porcentuales. En conjunto, estos precios disminuyeron un 3 % en el período considerado, de 1 248 EUR/tonelada a 1 215 EUR/tonelada en el PIR.
i) Magnitud del margen de dumping
(99)
La investigación ha establecido que el dumping continúa y que la magnitud de los márgenes reales de dumping (es decir, hasta el 44 %) no puede considerarse insignificante.
j) Recuperación tras anteriores prácticas de dumping
(100)
Los macroindicadores examinados antes y los microindicadores que se examinan a continuación muestran que, aunque las medidas antidumping han alcanzado parcialmente el resultado previsto de eliminar el perjuicio sufrido por los productores de la Unión, la industria todavía se encuentra en una situación vulnerable y frágil. De hecho, la rentabilidad es baja en el segmento de marcas de minoristas, que compite directamente con las importaciones tailandesas. Los precios de venta de la industria de la Unión en este segmento de mercado disminuyeron un 3 % durante el período considerado, mientras que los costes de producción aumentaron aproximadamente el 10 % durante el mismo período. Es evidente que la industria de la Unión no ha podido recuperar sus costes, lo que ha dado lugar a pérdidas significativas. Dada la importancia de las marcas de minoristas para la industria de la Unión de maíz dulce (que representan el 70 % del volumen total de sus ventas y el 60 % del valor total de sus ventas), esto ha afectado a la rentabilidad global. Así pues, no ha podido establecerse una recuperación real del dumping anterior, y se considera que la industria de la Unión sigue siendo vulnerable al efecto perjudicial de cualquier importación objeto de dumping en el mercado de la Unión.
3.2. Elementos microeconómicos
a) Existencias
(101)
El nivel de existencias de cierre de la industria de la Unión se ha reducido constantemente durante el período considerado. Disminuyó un 2 % en 2009, 27 puntos porcentuales en 2010, 2 puntos porcentuales en 2011 y otros 24 puntos porcentuales durante el PIR. Sin embargo, cabe observar que el nivel de existencias no es un indicador significativo del perjuicio para esta industria concreta. El alto nivel de existencias a finales del año se debe a que la cosecha y el enlatado suelen terminar en octubre de cada año. Las existencias son, por lo tanto, mercancías en espera de ser enviadas durante el período que se extiende de noviembre a julio.
2008
2009
2010
2011
PIR
Existencias de cierre (toneladas)
193 834
189 741
136 703
133 884
88 108
Índice (2008 = 100)
100
98
71
69
45
Fuente:
Investigación.
b) Salarios
(102)
Entre 2008 y el PIR, los costes laborales disminuyeron un 7 %. En concreto, disminuyeron un 16 % en 2009, 1 punto porcentual más en 2010 y aumentaron 10 puntos porcentuales en 2011/PIR. La disminución global durante el período considerado se debe a la reducción del empleo.
2008
2009
2010
2011
PIR
Coste anual de la mano de obra (EUR)
34 343 788
28 850 250
28 370 188
31 952 596
31 923 505
Índice (2008 = 100)
100
84
83
93
93
Fuente:
Investigación.
c) Rentabilidad y rendimiento de la inversión
(103)
Durante el período considerado, la rentabilidad de las ventas de la industria de la Unión sobre los productos destinados a ser vendidos con marcas de minoristas, expresada como porcentaje de ventas netas, se redujo de un beneficio del 5,6 % en 2008 a una pérdida del 5,4 % en el PIR.
2008
2009
2010
2011
PIR
Rentabilidad de la Unión (marcas de minoristas) (% de ventas netas)
5,6 %
9,6 %
-3,3 %
-8,2 %
-5,4 %
Índice (2008 = 100)
100
169
-59
- 145
-95
Rentabilidad de la Unión (marca propia y marcas de minoristas) (% de ventas netas)
8,5 %
10,8 %
0,7 %
-0,5 %
1,6 %
Índice (2008 = 100)
100
127
8
-6
19
Rendimiento de las inversiones (marcas propias y de minoristas) (beneficio neto en porcentaje del valor contable neto de las inversiones)
24,3 %
40,4 %
2,9 %
-3,0 %
4,4 %
Índice (2008 = 100)
100
166
12
-13
18
Fuente:
Investigación.
(104)
La rentabilidad de las ventas de la industria de la Unión en lo que se refiere a los productos destinados a la venta tanto con la marca propia como con marcas de minoristas disminuyó igualmente de un 8,5 % en 2008 a un 1,6 % en el PIR. La reducción es, por tanto, menos pronunciada que en el caso de las ventas con marcas de minoristas exclusivamente. El descenso de la rentabilidad se explica por el hecho de que los precios de venta disminuyeron un 3 % durante el período considerado, mientras que los costes de producción (principalmente maíz dulce sin transformar y latas de conserva) aumentaron un 5 % durante el mismo período. Evidentemente, la industria de la Unión no ha podido repercutir el aumento de los costes de producción a sus clientes.
(105)
El rendimiento de las inversiones, expresado como el beneficio (tanto para la marca propia como para las de minoristas) en porcentaje del valor contable neto de las inversiones, siguió una tendencia similar a la de la rentabilidad. Disminuyó de un nivel en torno al 24,3 % en 2008 a un 4,4 % en el PIR, reduciéndose, por tanto, un 82 % durante el período considerado.
d) Flujo de caja y capacidad de financiación
(106)
El flujo de caja neto de las actividades de explotación se cifró en torno a 27 000 EUR en 2008. Aumentó a unos 23 millones EUR en 2009 y a unos 58 millones EUR en 2010, antes de volver a bajar a unos 8 millones EUR en 2011. Desde 2011 hasta el PIR, aumentó a unos 11 millones EUR. Ninguno de los productores de la Unión que cooperaron indicó que experimentara dificultades para financiarse.
2008
2009
2010
2011
PIR
Flujo de caja (marcas propias y de minoristas) (EUR)
26 698
23 239 572
58 654 064
7 845 330
11 077 815
Índice (2008 = 100)
100
87 047
219 698
29 386
41 494
Fuente:
Investigación.
e) Inversiones
(107)
Las inversiones anuales de la industria de la Unión en la producción del producto similar aumentaron un 45 % entre 2008 y 2009, disminuyeron 34 puntos porcentuales entre 2009 y 2010, aumentaron 57 puntos porcentuales en 2011 y finalmente disminuyeron 4 puntos porcentuales desde 2011 hasta el PIR. En conjunto, durante el período considerado, la inversión aumentó un 64 % y se destinó al mantenimiento y la renovación del equipo existente, pero no a aumentar la capacidad.
2008
2009
2010
2011
PIR
Inversiones netas (EUR)
6 590 078
9 545 749
7 329 354
11 093 136
10 802 751
Índice (2008 = 100)
100
145
111
168
164
Fuente:
Investigación.
4. Conclusión sobre el perjuicio
(108)
Varios indicadores experimentaron un desarrollo negativo entre 2008 y el PIR. El rendimiento de las inversiones se redujo, el volumen de producción disminuyó un 8 %, la capacidad de producción disminuyó un 9 % y el empleo disminuyó un 11 %. Con respecto a los menores niveles de producción, cabe señalar que el rendimiento de los cultivos en 2008 fue superior a lo previsto, y dio lugar a una mayor producción de la industria de la Unión en el mismo año. Durante el mismo período, las importaciones procedentes de Tailandia (facturadas sobre todo en dólares americanos) se volvieron más atractivas por la depreciación del dólar. Este aumento de la oferta de maíz dulce (tanto de la Unión como tailandés) coincidió con la crisis económica y financiera de la Unión, que incidió en el consumo. En consecuencia, el aumento de la producción de la Unión no pudo ser totalmente vendido en el mercado de la Unión. Esto condujo a una reducción del nivel de producción y de las existencias en los siguientes años, pero no explica totalmente el perjuicio sufrido.
(109)
La rentabilidad de las ventas de maíz dulce de la industria de la Unión (tanto de marca propia como de marcas de minoristas) disminuyó de forma significativa a lo largo del período considerado. El segmento de marcas de minoristas, en el que la industria de la Unión compite con las importaciones tailandesas, arroja claras pérdidas (la rentabilidad cayó de un beneficio superior al 5 % en 2008 a una pérdida de más del 5 % durante el PIR). Los productores de la Unión bajaron un 3 % sus precios de venta en el mercado de la Unión y consiguieron recuperar cuota de mercado a expensas de la rentabilidad. La industria necesita las ventas de marcas de minoristas, ya que no existe suficiente demanda de marca propia y, dado que las ventas de marcas de minoristas representan alrededor del 60 % del valor total de las ventas, la rentabilidad global disminuyó del 8,5 % al 1,6 % durante el período considerado.
(110)
Algunos indicadores muestran que, gracias a las medidas aplicadas, la industria recuperó su posición. El volumen de las importaciones procedentes de Tailandia y su correspondiente cuota de mercado se redujeron casi a la mitad, del 12 % en 2008 a solo el 6 % en el PIR. La cuota de mercado de la industria de la Unión aumentó del 83 % de 2008 al 90 % durante el PIR. Por otra parte, durante el PIR, los precios medios de las importaciones tailandesas no fueron inferiores a los de la industria de la Unión, pero, al mismo tiempo, impidieron que la industria de la Unión repercutiera el incremento de costes a sus clientes. También otros indicadores tuvieron una evolución positiva. La utilización de la capacidad aumentó un 2 % durante el período considerado y fue bastante elevada (77 % durante el PIR). El volumen de ventas de marcas de minoristas de la industria de la Unión, que compiten directamente con las importaciones tailandesas, aumentó un 31 % y las ventas totales de ambos segmentos combinados aumentó un 19 %. Las inversiones aumentaron un 64 %. Estos factores indican que la industria se recuperó. Sin embargo, no fue capaz de alcanzar niveles de rentabilidad satisfactorios para mantener una cuota de mercado sustancial en un mercado en el que solo compiten la industria de la Unión y las importaciones tailandesas (las importaciones procedentes de otros terceros países son dispersas y de escasa cuantía).
(111)
La situación competitiva en el mercado de la Unión es delicada. Por un lado, en parte del mercado (el segmento de marca propia), la industria de la Unión no tiene competencia exterior. El poder de negociación de los propietarios de marcas con respecto a los minoristas es fuerte. De hecho, fijan el precio. Además, el mercado está consolidado y los cuatro productores de la muestra tienen un 54 % de cuota de mercado. Por otro lado, los minoristas dominan el segmento de marcas privadas. Debido a la competencia exterior y en la Unión, los precios están permanentemente bajo presión. En consecuencia, es más difícil para los productores de la Unión repercutir a sus clientes los incrementos de los costes de producción, principalmente de maíz dulce o latas (los costes de producción de la industria de la Unión aumentaron un 5 % durante el período considerado), debido a la presión ejercida sobre los precios por las importaciones tailandesas.
(112)
Es evidente que la industria de la Unión ha aumentado su cuota de mercado privilegiando el volumen sobre el precio. Sin embargo, no puede ignorarse que para la mayor parte de su negocio de maíz dulce (marcas de minoristas) no ha podido cubrir sus costes. Por tanto, cabe concluir que la situación de la industria de la Unión sigue siendo vulnerable y frágil.
(113)
Varias partes han comentado que la industria de la Unión se ha recuperado, ya que diversos indicadores han mejorado y, en particular, la cuota de mercado de la industria de la Unión es elevada y la subcotización es negativa.
(114)
En lo que respecta al perjuicio de la industria de la Unión, cabe reconocer que la situación es compleja. Las medidas antidumping han conseguido parcialmente su objetivo, al eliminar parte del perjuicio sufrido por la industria de la Unión a consecuencia de las importaciones objeto de dumping procedentes de Tailandia. Sin embargo, en conjunto, y en especial dado que la rentabilidad es reducida y decreciente, la situación de la industria de la Unión sigue siendo precaria.
(115)
Una subcotización negativa y una elevada cuota de mercado de la industria de la Unión no significan automáticamente que no exista perjuicio. La continuación de las importaciones objeto de dumping procedentes de Tailandia (con márgenes de dumping de hasta un 44 %) ha provocado una contención de precios en el mercado de la Unión. La industria de la Unión, en un intento por recuperar la cuota de mercado perdida, ha mantenido unos precios bajos, lo que ha reducido la rentabilidad.
(116)
Una parte interesada alegó que la evaluación del perjuicio debería basarse en los resultados globales de la industria de la Unión y no en los de un segmento de mercado.
(117)
En consonancia con la investigación original, la evaluación del perjuicio se ha basado en los resultados globales de la industria de la Unión (marcas propias y marcas de minoristas) y, para una serie de indicadores (rentabilidad, volumen de ventas y precios de venta), en las marcas de minoristas. No ha habido ningún cambio de circunstancias que justifique el abandono de esta metodología, que sigue siendo válida para evaluar la situación de la industria de la Unión. Como se ha indicado en los considerandos 84 y 85, en el mercado del maíz dulce siguen existiendo dos canales de ventas y todas las importaciones adquiridas a los exportadores tailandeses que cooperaron pertenecían al canal de marcas de minoristas. Además, aunque solo tuviéramos en cuenta los resultados globales de la industria de la Unión, no variaría la conclusión de que la situación de dicha industria es precaria, ya que la rentabilidad es reducida y decreciente. Sobre la base de dichas consideraciones, se rechaza la alegación.
(118)
Dos partes interesadas alegaron que las dificultades de la industria de la Unión podrían deberse a la competencia interna de la Unión.
(119)
Sin embargo, la situación de la competencia en el mercado de la Unión no difiere sustancialmente de la observada en el período considerado en la investigación original (dos canales de ventas y unos veinte productores de la Unión). No obstante, en 2002, antes de la llegada de exportaciones tailandesas a precios objeto de dumping al mercado de la Unión, la industria de la Unión tenía un nivel de beneficio de más del 20 % en conjunto (marcas propias y marcas de minoristas) y un 17 % en las marcas de minoristas. Esto demuestra que la competencia interna no es lo que impide a la industria de la Unión alcanzar unos márgenes saludables de beneficio. En cambio, la presencia continua de importaciones objeto de dumping y el bloqueo de precios resultante impiden que la industria de la Unión aumente sus precios.
F. PROBABILIDAD DE REAPARICIÓN DEL PERJUICIO
(120)
Sobre la base de las mencionadas tendencias, parece que las medidas antidumping han alcanzado parcialmente el resultado previsto de eliminar el perjuicio sufrido por los productores de la Unión. Por otra parte, tal como demuestra la evolución negativa de una serie de indicadores de perjuicio, la industria todavía se encuentra en una situación vulnerable y frágil.
(121)
Tal como se ha mencionado, los exportadores tailandeses tienen capacidad disponible para aumentar sus exportaciones muy rápidamente. Además, las estadísticas comerciales tailandesas confirman que Tailandia ha exportado unas 140 000 toneladas a terceros países en 2011, lo que supone alrededor de siete veces más que el volumen de exportación de Tailandia a la Unión. Dado que los precios en el mercado de la Unión son más lucrativos que los de algunos mercados de terceros países, es probable que cantidades significativas exportadas actualmente a estos países se reorienten al mercado de la Unión si las medidas antidumping dejan de tener efecto. Esta evolución brusca ya se observó en la investigación inicial, cuando la cuota de mercado de las importaciones de la Unión procedentes de Tailandia casi se multiplicó por dos en solo tres años, es decir, del 6,8 % en 2002 al 12,7 % en 2005.
(122)
Por consiguiente, sobre la base de lo anterior, puede concluirse que es probable que reaparezca el perjuicio si se derogan las medidas.
(123)
Varias partes interesadas expresaron dudas sobre la conclusión de que es probable que reaparezca el perjuicio. Se alega, en particular, que la diferencia de precio del 5 % entre el mercado de la Unión y los mercados de terceros países es demasiado pequeña para que las exportaciones de maíz dulce se reorienten al mercado de la Unión. Esta alegación ya se ha abordado en el considerando 61. También se alega que el maíz dulce no es una mercancía que pueda desviarse fácilmente de un mercado a otro. Sin embargo, esta alegación, no se ha justificado y no se corresponde con lo constatado en la presente investigación.
(124)
Aunque la evaluación de la probabilidad de reaparición del perjuicio es prospectiva, se basa en los hechos indicados en el considerando 121. Por tanto, se rechaza la alegación.
G. INTERÉS DE LA UNIÓN
(125)
De conformidad con el artículo 21 del Reglamento de base, se examinó si el mantenimiento de las medidas antidumping en vigor sería contrario al interés de la Unión en su conjunto. La determinación del interés de la Unión se basó en una apreciación de los diferentes intereses en juego. Se ofreció a todas las partes interesadas la posibilidad de dar a conocer sus puntos de vista de conformidad con el artículo 21, apartado 2, del Reglamento de base.
1. Interés de la industria de la Unión
(126)
Como se ha mencionado, la industria de la Unión sigue estando en una situación frágil y vulnerable. Aprovecharía el respiro que ofrecería la continuación de las medidas para aumentar sus precios de venta (en particular, para las marcas de minoristas) a fin de cubrir el aumento de los costes de producción. Esto le permitiría mejorar su situación financiera.
2. Interés de los minoristas y de los consumidores
(127)
Se ha solicitado cooperación a más de cuarenta importadores/minoristas y a dos organizaciones comerciales/de consumidores. Solo cooperó un minorista. Sus importaciones representan una pequeña parte de las importaciones totales procedentes de Tailandia durante el PIR. La cuota de su volumen de negocios relacionada con el maíz dulce era insignificante en comparación con su volumen de negocios total. Además, las reventas de maíz dulce generaron un beneficio muy elevado durante el PIR. Estos datos indican que los minoristas no se verían afectados de forma desproporcionada, aunque se ampliaran las medidas.
(128)
Al mismo tiempo, diversas asociaciones comerciales presentaron observaciones y asistieron a una audiencia. Alegaron que convendría eliminar las medidas antidumping, ya que la cuota de mercado de las importaciones tailandesas es escasa y decreciente, y coincide con un aumento de la cuota de mercado de la industria de la Unión.
(129)
En lo que se refiere a los consumidores, el gasto medio por hogar en maíz dulce es muy limitado y no supera los 5 EUR por año. Dado el moderado nivel de las medidas actuales, los efectos de un mantenimiento de las mismas probablemente serían insignificantes para los consumidores.
(130)
A la luz de lo hasta aquí expuesto, y dado el escaso grado de cooperación en general, se considera que es poco probable que la situación de los minoristas y los consumidores de la Unión se vea afectada significativamente por las medidas propuestas.
3. Riesgo de escasez de suministro/competencia en el mercado de la Unión
(131)
En primer lugar, debe recordarse que el objetivo de las medidas antidumping no es detener el acceso a la Unión de las importaciones a las que se imponen, sino eliminar el impacto de las condiciones de mercado distorsionadas que son consecuencia de la presencia continuada de importaciones objeto de dumping.
(132)
El consumo en la Unión aumentó un 9 % durante el PIR, y se situó en unas 350 000 toneladas. La capacidad de la industria de la Unión superó continuamente la demanda de la Unión durante el período considerado, alcanzando un nivel de alrededor de 440 000 toneladas en el PIR. Hay suficiente competencia entre los productores de la Unión. Parece que la industria de la Unión, que operó a un índice de utilización de la capacidad del 77 % durante el PIR, tiene capacidad disponible para aumentar su producción si aumenta la demanda. Las importaciones procedentes de otros terceros países, particularmente Estados Unidos y la República Popular de China, también pueden satisfacer parte de la demanda. Como se ha mencionado, cabe señalar que la finalidad de las medidas antidumping no es detener el acceso a la Unión de las importaciones procedentes de Tailandia. Teniendo en cuenta el bajo nivel de las medidas, se espera que las importaciones tailandesas sigan manteniendo una cierta cuota de mercado en la Unión.
(133)
Teniendo en cuenta dichas consideraciones, no puede concluirse que el mantenimiento de las medidas antidumping pueda provocar una escasez de suministro en el mercado de la Unión o una restricción de la competencia en el mercado de la Unión.
4. Conclusión sobre el interés de la Unión
(134)
Atendiendo a lo anterior, parece que los efectos negativos del mantenimiento de las medidas sería limitado y, en cualquier caso, no sería desproporcionado con respecto a las ventajas del mantenimiento de las medidas para la industria de la Unión.
H. MEDIDAS ANTIDUMPING
(135)
Se informó a todas las partes de los principales hechos y consideraciones en que se pretendía basar la recomendación de mantener las medidas vigentes. Además, se les concedió un plazo para formular observaciones tras comunicárseles dicha información. Se tuvieron en cuenta las observaciones y los comentarios pertinentes.
(136)
De lo anterior se desprende que, de conformidad con lo dispuesto en el artículo 11, apartado 2, del Reglamento de base, deben mantenerse las medidas antidumping aplicables a las importaciones de determinado maíz dulce en grano preparado o conservado, originario de Tailandia. Se recuerda que estas medidas consisten en derechos ad valorem de tipos diferenciados.
(137)
Los tipos del derecho antidumping para empresas individuales especificados en el presente Reglamento solo son aplicables a las importaciones del producto afectado fabricado por dichas empresas y, por tanto, por las personas jurídicas mencionadas expresamente. Las importaciones del producto afectado fabricado por cualquier otra empresa no citada específicamente en la parte dispositiva del presente Reglamento con su nombre y dirección, incluidas las entidades vinculadas a las específicamente citadas, no podrán beneficiarse de estos tipos y estarán sujetas al tipo de derecho aplicable a «todas las demás empresas».
(138)
Toda solicitud de aplicación de estos tipos individuales del derecho antidumping (por ejemplo, a raíz de un cambio de nombre de la entidad o de la creación de nuevas entidades de producción o venta) deberá dirigirse inmediatamente a la Comisión (8) junto con toda la información pertinente, en particular toda modificación de las actividades de la empresa relacionadas con la producción, las ventas en el mercado interior y de exportación derivada, por ejemplo, del cambio de nombre o del cambio de las entidades de producción o de venta. En caso necesario, el presente Reglamento se modificará consecuentemente, poniendo al día la lista de empresas que se benefician de los tipos de derecho individuales.
HA ADOPTADO EL PRESENTE REGLAMENTO:
Artículo 1
1. Se establece un derecho antidumping definitivo sobre las importaciones de maíz dulce (Zea mays var. saccharata) en grano, preparado o conservado en vinagre o en ácido acético, sin congelar, clasificado actualmente en el código NC ex 2001 90 30 (código TARIC 2001903010), y de maíz dulce (Zea mays var. saccharata) en grano preparado o conservado, excepto en vinagre o ácido acético, sin congelar, salvo los productos de la partida 2006, clasificado actualmente en el código NC ex 2005 80 00 (Código TARIC 2005800010), originario de Tailandia.
2. El tipo del derecho antidumping definitivo aplicable al precio neto franco en la frontera de la Unión, antes del despacho de aduana, de los productos descritos en el apartado 1 y producidos por las empresas enumeradas a continuación será el siguiente:
Empresa
Derecho antidumping (%)
Código TARIC adicional
Karn Corn Co Ltd, 68 Moo 7 Tambol Saentor, Thamaka, Kanchanaburi 71130, Tailandia
3,1
A789
Kuiburi Fruit Canning Co., Ltd, 236 Krung Thon Muang Kaew Building, Sirindhorn Rd., Bangplad, Bangkok 10700, Tailandia
14,3
A890
Malee Sampran Public Co., Ltd, Abico Bldg. 401/1 Phaholyothin Rd., Lumlookka, Pathumthani 12130, Tailandia
12,8
A790
River Kwai International Food Industry Co., Ltd, 52 Thaniya Plaza, 21st Floor, Silom Rd., Bangrak, Bangkok 10500, Tailandia
12,8
A791
Sun Sweet Co., Ltd, 9 M. 1, Sanpatong, Chiang Mai 50120, Tailandia
11,1
A792
Fabricantes que cooperaron recogidos en la lista del anexo
12,9
A793
Todas las demás empresas
14,3
A999
3. A menos que se especifique lo contrario, serán aplicables las disposiciones vigentes en materia de derechos de aduana.
Artículo 2
Se podrá modificar el artículo 1, apartado 2, añadiendo el nuevo productor exportador a las empresas cooperantes no incluidas en la muestra y, por tanto, sujetas al tipo del derecho medio ponderado del 12,9 %, siempre que un nuevo productor exportador de Tailandia presente a la Comisión pruebas suficientes de que:
a)
no exportó a la Unión el producto descrito en el artículo 1, apartado 1, durante el período de investigación de reconsideración (del 1 de abril de 2011 al 30 de marzo de 2012);
b)
no está vinculado a ninguno de los exportadores o productores tailandeses que están sujetos a las medidas impuestas por el presente Reglamento, y
c)
ha exportado realmente a la Unión el producto afectado después del período de investigación de reconsideración, o ha suscrito una obligación contractual irrevocable para exportar una cantidad significativa a la Unión.
Artículo 3
El presente Reglamento entrará en vigor el día siguiente al de su publicación en el Diario Oficial de la Unión Europea.
El presente Reglamento será obligatorio en todos sus elementos y directamente aplicable en cada Estado miembro.
Hecho en Bruselas, el 2 de septiembre de 2013.