NAŘÍZENÍ EVROPSKÉHO PARLAMENTU A RADY (EU) č. 235/2014
ze dne 11. března 2014,
kterým se zřizuje finanční nástroj pro demokracii a lidská práva ve světě
EVROPSKÝ PARLAMENT A RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o fungování Evropské unie, a zejména na články 209 a 212 této smlouvy,
s ohledem na návrh Evropské komise,
po postoupení návrhu legislativního aktu vnitrostátním parlamentům,
s ohledem na stanovisko Evropského hospodářského a sociálního výboru (1),
s ohledem na stanovisko Výboru regionů (2),
v souladu s řádným legislativním postupem (3),
vzhledem k těmto důvodům:
(1)
Toto nařízení představuje jeden z nástrojů, který přímo podporuje vnější politiky Unie, a nahrazuje nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 1889/2006 (4). Zřizuje finanční nástroj pro prosazování a podporu demokracie a lidských práv ve světě, který umožní poskytování pomoci nezávisle na souhlasu vlád a jiných orgánů veřejné moci dotčených třetích zemí.
(2)
Článek 2 Smlouvy o Evropské unii stanoví, že Unie je založena na hodnotách úcty k lidské důstojnosti, svobody, demokracie, rovnosti, právního státu a dodržování lidských práv, včetně práv příslušníků menšin. Tyto hodnoty jsou společné členským státům ve společnosti vyznačující se pluralismem, nepřípustností diskriminace, tolerancí, spravedlností, solidaritou a rovností žen a mužů.
(3)
Podle článku 2 a čl. 3 odst. 3 Smlouvy o EU a článku 8 Smlouvy o fungování EU představuje rovnost žen a mužů základní hodnotu a cíl Unie a Unie by měla podporovat a zohledňovat rovnost žen a mužů v rámci všech svých činností.
(4)
Článek 21 Smlouvy o EU stanoví, že vnější činnost Unie má spočívat na zásadách, které se uplatnily při jejím založení, tedy na zásadách demokracie, právního státu, univerzálnosti a nedělitelnosti lidských práv a základních svobod, úcty k lidské důstojnosti, zásadách rovnosti a solidarity a dodržování zásad Charty Organizace spojených národů a mezinárodního práva.
(5)
V rámci zásad a cílů vnější činnosti Unie tvoří prosazování lidských práv, demokracie, právního státu a řádné správy věcí veřejných a podpora udržitelného růstu podporujícího začlenění dva základní pilíře rozvojové politiky Unie. Závazek dodržovat, prosazovat a chránit lidská práva a demokratické zásady je jedním z podstatných prvků smluvních vztahů Unie se třetími zeměmi.
(6)
Společné sdělení vysoké představitelky Unie pro zahraniční věci a bezpečnostní politiku a Komise ze dne 12. prosince 2011 nazvané „Lidská práva a demokracie jako priority vnější činnosti EU - na cestě k efektivnějšímu přístupu“ navrhlo konkrétní opatření pro zvýšenou účinnost a soudržnost přístupu Unie k lidským právům a demokracii.
(7)
Nástroj, který se tímto zřizuje, by měl přispívat k dosahování cílů vnější činnosti Unie, včetně cílů její rozvojové politiky, zejména pak cílů vytyčených ve společném prohlášení Rady a zástupců vlád členských států, zasedajících v Radě, Evropského parlamentu a Komise o rozvojové politice Unie nazvaném „Evropský konsensus“ a ve sdělení Komise ze dne 13. října 2011 nazvaném „Zvýšení dopadu rozvojové politiky EU: Agenda pro změnu“ a cílů politik Unie, které souvisejí s lidskými právy, včetně cílů nastíněných ve strategickém rámci a akčním plánu EU pro lidská práva a demokracii, jež Rada přijala dne 25. června 2012.
(8)
V souladu se strategickým rámcem EU pro lidská práva a demokracii a akčním plánem pro lidská práva a demokracii a za účelem začlenění zásad v oblasti lidských práv do provádění tohoto nařízení by Unie měla uplatňovat přístup založený na právech, který by zahrnoval všechna lidská práva, ať už občanská a politická, hospodářská, sociální či kulturní.
(9)
Příspěvek Unie k demokracii a právnímu státu a k prosazování a ochraně lidských práv a základních svobod se opírá o Všeobecnou deklaraci lidských práv, Mezinárodní pakt o občanských a politických právech a Mezinárodní pakt o hospodářských, sociálních a kulturních právech, jakož i o jiné nástroje pro lidská práva přijaté v rámci Organizace spojených národů a příslušné regionální nástroje pro lidská práva.
(10)
Rovnost žen a mužů, práva žen včetně posílení postavení žen a nepřípustnost diskriminace patří mezi základní lidská práva a ta jsou zásadní pro sociální spravedlnost i pro boj proti nerovnosti. Jejich prosazování by mělo být jednou z průřezových priorit tohoto nařízení.
(11)
Demokracie a lidská práva jsou neoddělitelně spojeny a vzájemně se posilují, jak připomněla Rada ve svých závěrech o podpoře demokracie v rámci vnějších vztahů EU ze dne 18. listopadu 2009. Základní svobody myšlení, svědomí a náboženského vyznání nebo přesvědčení, projevu, shromažďování a sdružování jsou předpokladem pro politický pluralismus, demokratický proces a otevřenou společnost, zatímco demokratická kontrola, vnitrostátní odpovědnost a rozdělení moci jsou nezbytné pro udržení nezávislého soudnictví a právního státu, jež jsou následně nutné pro účinnou ochranu lidských práv.
(12)
Vytváření a udržování kultury lidských práv a podpora vzniku nezávislé občanské společnosti, mimo jiné posilováním její úlohy v dané zemi a zajišťováním toho, aby byla demokracie prospěšná všem, je úkol, který je naléhavý a obtížný zejména v nově vznikajících demokraciích a v podstatě nikdy nekončí; v první řadě přísluší lidem dotčené země, čímž se však nesnižuje odpovědnost mezinárodního společenství. Vyžaduje si existenci řady institucí, včetně vnitrostátních demokratických parlamentů a místně volených shromáždění, které zajišťují účast, zastoupení, vnímavost a odpovědnost. V této souvislosti je třeba zvláštní pozornost věnovat transformujícím se zemím a dále nestabilním a postkonfliktním zemím. Měly by být zohledněny zkušenosti a poznatky získané při přechodu k demokracii v rámci unijních politik rozšíření a sousedství.
(13)
Aby bylo možné řešit tyto otázky účinně, transparentně, včas a pružně i po skončení platnosti nařízení (ES) č. 1889/2006, bude i nadále zapotřebí zvláštních finančních zdrojů a samostatného finančního nástroje, který bude moci dále nezávisle fungovat.
(14)
Pomoc Unie podle tohoto nařízení by měla být koncipována takovým způsobem, aby doplnila různé další nástroje pro provádění jejích politik souvisejících s demokracií a lidskými právy. Tyto nástroje sahají od politického dialogu a diplomatických nót až po různé nástroje finanční a technické spolupráce, včetně zeměpisně a tematicky zaměřených programů. Pomoc Unie by rovněž měla doplňovat akce více zaměřené na krizové situace uskutečňované v rámci nástroje stability zřízeného nařízením Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 230/2014 (5), včetně naléhavých opatření potřebných během prvních fází procesu transformace.
(15)
Unie má podle tohoto nařízení poskytovat pomoc, která má ve spolupráci s občanskou společností řešit globální, regionální, celostátní a místní otázky lidských práv a demokratizace. Občanskou společností se v této souvislosti rozumí všechny typy sociálních opatření prováděných jednotlivci či skupinami, jež jsou nezávislé na státu a jejichž činnosti přispívají k prosazování lidských práv a demokracie, včetně obránců lidských práv, jak je definuje Deklarace OSN o právu a povinnosti jednotlivců, skupin a společenských organizací prosazovat a chránit všeobecně uznávaná lidská práva a základní svobody (Deklarace OSN o obráncích lidských práv). Při provádění tohoto nařízení by se měly náležitě zohlednit místní strategie Unie v oblasti lidských práv pro jednotlivé země.
(16)
Cíle demokracie a lidských práv musí být čím dál tím více začleňovány do všech nástrojů pro financování vnější činnosti. Pomoc Unie podle tohoto nařízení by však měla mít navíc zvláštní doplňující a dodatečnou úlohu, která vyplývá z její globální povahy a z nezávislosti akcí na souhlasu vlád a dalších orgánů veřejné moci třetích zemí. Tato úloha by měla umožňovat spolupráci a partnerství s občanskou společností v citlivých otázkách lidských práv a demokracie, včetně požívání lidských práv migranty a práv žadatelů o azyl a vnitřně vysídlených osob, a zároveň zajišťovat pružnost a nezbytnou schopnost reagovat na měnící se situaci nebo potřeby příjemců či krizová období. Toto nařízení by mělo Unii umožnit formulovat a podporovat zvláštní cíle a opatření na mezinárodní úrovni, které nesouvisejí se zeměpisnou polohou ani s krizí a které vyžadují nadnárodní přístup nebo se vztahují na činnosti prováděné v Unii a v řadě třetích zemí. Toto nařízení by navíc mělo stanovit nezbytný rámec operacím, jakou je podpora nezávislých volebních pozorovatelských misí vedených Unií, které vyžadují soudržnost politik, jednotný systém řízení a společné normy pro realizaci.
(17)
Rozvoj a upevňování demokracie podle tohoto nařízení může případně zahrnovat poskytování strategické podpory vnitrostátním demokratickým parlamentům a ustavujícím shromážděním, zejména s cílem posílit jejich schopnost podporovat a prosazovat demokratické reformní procesy.
(18)
Unie by měla věnovat zvláštní pozornost zemím a naléhavým situacím, ve kterých jsou lidská práva a základní svobody nejvíce ohroženy a jejich nedodržování je obzvláště výrazné a systematické. V takových případech by mělo být politickou prioritou prosazovat dodržování příslušného mezinárodního práva, poskytnout místní občanské společnosti konkrétní podporu a prostředky na akce a přispět k její činnosti, jež se uskutečňuje za velmi obtížných podmínek. V těchto zemích či situacích a s cílem řešit naléhavé potřeby ochrany obránců lidských práv a demokratických aktivistů by Unie měla být schopna reagovat pružně a včas prostřednictvím rychlejších a flexibilnějších správních postupů a s využitím řady finančních mechanismů. Tak by tomu mělo být zejména v případě, kdy by výběr konkrétního postupu mohl přímo ovlivnit účinnost opatření nebo by příjemci mohli být vystaveni vážnému zastrašování, odvetným opatřením nebo jiným rizikům.
(19)
V souladu s vlastními příslušnými pokyny by měla Unie při konfliktech prosazovat, aby všechny strany konfliktu plnily své právní závazky vyplývající z mezinárodního humanitárního práva. V transformujících se zemích by měla pomoc Unie podle tohoto nařízení dále podpořit vhodné podmínky umožňující vstup politických aktérů prosazujících demokratický pluralitní systém s více politickými stranami. Toto nařízení by se měl rovněž zaměřit na prosazování demokratických struktur, rozdělení moci a odpovědné orgány veřejné moci.
(20)
Volební pozorovatelské mise Unie významně a úspěšně přispívají k demokratickým procesům ve třetích zemích. Prosazování a podpora demokracie se však zdaleka netýkají pouze samotného volebního procesu, a proto by se měl brát v potaz všechny fáze volebního cyklu. Na volební pozorovatelské mise Unie by se proto z celkového objemu finančních prostředků dostupných podle tohoto nařízení neměla vynaložit nepřiměřeně vysoká částka.
(21)
Je třeba zdůraznit význam vytvoření funkce zvláštního zástupce EU pro lidská práva. Zvláštní zástupce EU pro lidská práva by měl přispívat k jednotě, soudržnosti a účinnosti činnosti Unie a její politiky v oblasti lidských práv a pomáhat zajišťovat, aby všechny nástroje Unie a členských států byly uplatňovány konzistentním způsobem v zájmu dosažení cílů politiky Unie.
(22)
Unie by měla usilovat o co nejúčinnější využití dostupných zdrojů k optimalizaci dopadu své vnější činnosti. Toho by mělo být dosahováno soudržností a doplňkovostí nástrojů Unie pro vnější činnost, jakož i vytvářením synergie mezi tímto nařízením, ostatními nástroji Unie pro financování vnější činnosti a dalšími politikami Unie. To by mělo dále vést ke vzájemnému posílení programů navržených na základě nástrojů pro financování vnější činnosti.
(23)
V zájmu prosazování doplňkovosti svých činností mají Unie a členské státy usilovat o pravidelné výměny informací a v počáteční fázi programového procesu se vzájemně konzultovat. Unie by rovněž měla konzultovat jiné dárce a příslušné aktéry.
(24)
Komise a případně Evropská služba pro vnější činnost (ESVČ) by měly pořádat pravidelné a časté výměny názorů a informací s Evropským parlamentem. Kromě toho by měl být Evropskému parlamentu a Radě poskytnut přístup k dokumentům, aby mohly tyto orgány mohly na základě odpovídajících informací vykonávat kontrolní pravomoci podle nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 182/2011 (6). Opatření podle tohoto nařízení by měla řádně zohledňovat stanoviska Evropského parlamentu a Rady.
(25)
Unie by měla usilovat - ve vhodných případech i prostřednictvím svých delegací - o pravidelné výměny informací a konzultace s občanskou společností na všech úrovních, mimo jiné i ve třetích zemích, v co nejranější fázi plánovacího procesu, aby usnadnila poskytování příslušných příspěvků občanské společnosti a zajistila, že v daném procesu plní smysluplnou úlohu.
(26)
Za účelem přizpůsobení oblasti působnosti tohoto nařízení rychle se vyvíjející realitě v třetích zemích by měla být na Komisi přenesena pravomoc přijímat akty v souladu s článkem 290 Smlouvy o fungování EU, pokud jde o priority vymezené v příloze tohoto nařízení. Je obzvláště důležité, aby Komise v rámci přípravné činnosti vedla odpovídající konzultace, a to i na odborné úrovni. Při přípravě a vypracování aktu v přenesené pravomoci by Komise měla zajistit, aby byly příslušné dokumenty předány současně, včas a vhodným způsobem Evropskému parlamentu a Radě.
(27)
Prováděcí pravomoci související s programováním a financováním opatření podporovaných podle tohoto nařízení by měly být vykonávány v souladu s nařízením (EU) č. 182/2011. S ohledem na povahu těchto prováděcích aktů, zejména jejich politické zaměření nebo finanční dopady, by se měl při jejich přijímání v zásadě použít přezkumný postup, s výjimkou technických prováděcích opatření malého finančního rozsahu.
(28)
Společná pravidla a postupy pro provádění nástrojů Unie pro financování vnější činnosti jsou stanoveny v nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 236/2014 (7).
(29)
Toto nařízení stanoví finanční krytí na celou dobu své použitelnosti, které představuje pro Evropský parlament a Radu hlavní referenční částku při ročním rozpočtovém procesu ve smyslu bodu 17 interinstitucionální dohody ze dne 2. prosince 2013 mezi Evropským parlamentem, Radou a Komisí o rozpočtové kázni, spolupráci v rozpočtových záležitostech a řádném finančním řízení (8).
(30)
Organizaci a fungování ESVČ stanoví rozhodnutí Rady 2010/427/EU (9).
(31)
Jelikož cíle tohoto nařízení, totiž prosazování demokracie a lidských práv ve světě, nemůže být dosaženo uspokojivě členskými státy, ale spíš jej, z důvodu jeho rozsahu a účinků, může být lépe dosaženo na úrovni Unie, může Unie přijmout opatření v souladu se zásadou subsidiarity stanovenou v článku 5 Smlouvy o EU. V souladu se zásadou proporcionality stanovenou v uvedeném článku nepřekračuje toto nařízení rámec toho, co je nezbytné pro dosažení tohoto cíle.
(32)
Je vhodné zajistit plynulý a nepřerušený přechod mezi nařízením (ES) č. 1889/2006 a tímto nařízením a uvést dobu použitelnosti tohoto nařízení do souladu s dobou použitelnosti nařízení Rady (EU, Euratom) č. 1311/2013 (10). Proto by se toto nařízení mělo použít od 1. ledna 2014 d 31. prosince 2020,
PŘIJALY TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Předmět a cíle
Tímto nařízením se zřizuje evropský nástroj pro demokracii a lidská práva (dále jen „nástroj pro demokracii a lidská práva“) pro období 2014-2020, v jehož rámci Unie napomáhá rozvoji a upevňování demokracie, právního státu a dodržování všech lidských práv a základních svobod.
Cílem této pomoci je zejména:
a)
podpořit, rozvíjet a upevňovat demokracii ve třetích zemích, a to zlepšením participativní a zastupitelské demokracie, posílením celkového demokratického cyklu, zejména pak posílením aktivní úlohy občanské společnosti v rámci tohoto cyklu, a právního státu a dále zlepšením spolehlivosti volebních procesů (zejména prostřednictvím volebních pozorovatelských misí Unie);
b)
zlepšit respektování a dodržování lidských práv a základních svobod, jak jsou vyhlášeny ve Všeobecné deklaraci lidských práv OSN a v dalších mezinárodních a regionálních nástrojích pro lidská práva, a posílit jejich ochranu, prosazování, uplatňování a sledování jejich dodržování, zejména podporou příslušných organizací občanské společnosti, obránců lidských práv a obětí represe a zneužívání práv.
Článek 2
Oblast působnosti
1. Pomoc Unie se zaměřuje na tyto oblasti:
a)
podpora a zlepšování participativní a zastupitelské demokracie v souladu s přístupem opírajícím se o celkový demokratický cyklus, včetně parlamentní demokracie, a procesů demokratizace, zejména prostřednictvím organizací občanské společnosti na místní, celostátní a mezinárodní úrovni, mimo jiné:
i)
prosazováním svobody sdružování a shromažďování, neomezeného pohybu osob, svobody přesvědčení a projevu včetně projevu politického, uměleckého a kulturního, neomezeného přístupu k informacím, svobody tisku a nezávislých, pluralitních sdělovacích prostředků (tradičních i těch, které využívají informační a komunikační technologie), svobody internetu a opatření v boji proti administrativním překážkám, které brání výkonu těchto svobod, včetně boje proti cenzuře, a to zejména přijímáním a prováděním příslušných právních předpisů;
ii)
posilováním právního státu, prosazováním nezávislosti soudů a zákonodárců, podporou a vyhodnocováním právních a institucionálních reforem a jejich provádění a prosazováním přístupu ke spravedlnosti, jakož i podporou vnitrostátních institucí působících v oblasti lidských práv;
iii)
podporou a posilováním Mezinárodního trestního soudu, mezinárodních trestních tribunálů ad hoc a procesů přechodného soudnictví a mechanismů pravdy a usmiřování;
iv)
podporou přechodu k demokracii a reforem za účelem dosažení účinné a transparentní demokratické a vnitrostátní odpovědnosti a dohledu, mimo jiné i v bezpečnostním sektoru a soudnictví, a posilováním opatření proti korupci;
v)
podporou politického pluralismu a demokratické politické reprezentace a povzbuzováním politické účasti žen a mužů, zejména příslušníků marginalizovaných a ohrožených skupin, a to jako voličů i jako kandidátů, na demokratických reformních procesech na místní, regionální a celostátní úrovni;
vi)
posilováním místní demokracie zajištěním lepší spolupráce mezi organizacemi občanské společnosti a místními orgány, čímž se posílí politické zastoupení na úrovni, jež je nejblíže občanům;
vii)
podporou rovné účasti žen a mužů na společenském, hospodářském a politickém životě a podporou rovnosti žen a mužů, účasti žen na rozhodovacích procesech a politického zastoupení žen, zejména v procesech politické transformace, demokratizace a budování státu;
viii)
podporou rovné účasti osob se zdravotním postižením na společenském, hospodářském a politickém životě, včetně opatření k usnadnění výkonu souvisejících svobod, a podporou rovných příležitostí, nediskriminace a politického zastoupení;
ix)
podporou opatření směřujících k usnadnění pokojného usmíření mezi různými vrstvami společnosti, včetně podpory opatření k budování důvěry v oblasti lidských práv a demokratizace;
b)
prosazování a ochrana lidských práv a základních svobod vyhlášených ve Všeobecné deklaraci lidských práv OSN a v jiných mezinárodních a regionálních nástrojích v oblasti občanských, politických, hospodářských, sociálních a kulturních práv, zejména prostřednictvím organizací občanské společnosti, mimo jiné pokud jde o:
i)
zrušení trestu smrti a vyhlášení moratorií za účelem jeho zrušení a v zemích, kde trest smrti stále existuje, prosazování jeho zrušení a dodržování mezinárodních minimálních standardů;
ii)
předcházení mučení, špatnému zacházení a jinému krutému, nelidskému a ponižujícímu zacházení nebo trestání, jakož i násilným zmizením, a dále rehabilitaci obětí mučení;
iii)
podporu a ochranu obránců lidských práv, včetně řešení jejich naléhavých potřeb ochrany, v souladu s článkem 1 Deklarace OSN o obráncích lidských práv, a poskytování pomoci těmto osobám; na tyto cíle by se mohl vztahovat mechanismus pro obránce lidských práv, včetně dlouhodobější pomoci a přístupu k úkrytu;
iv)
boj proti rasismu, xenofobii a diskriminaci z jakéhokoli důvodu, zejména na základě pohlaví, rasy, barvy pleti, kasty, etnického nebo sociálního původu, genetických rysů, jazyku, náboženského vyznání nebo přesvědčení, politických či jakýchkoli jiných názorů, příslušnosti k národnostní menšině, majetku, narození, zdravotního postižení, věku, sexuální orientace a genderové identity;
v)
svobodu myšlení, svědomí a náboženského vyznání či přesvědčení, mimo jiné opatřeními k odstranění všech forem nenávisti, nesnášenlivosti a diskriminace, které souvisejí s náboženským vyznáním či přesvědčením, a posilováním tolerance a respektování náboženské a kulturní rozmanitosti uvnitř společnosti i mezi různými společnostmi;
vi)
práva původního obyvatelstva, jak jsou vyhlášena v Deklaraci OSN o právech původních obyvatel, zejména s důrazem na význam jeho zapojení do vývoje projektů, které se ho týkají, a poskytováním podpory v zájmu usnadnění interakce původního obyvatelstva s mezinárodními mechanismy a jeho účasti na nich;
vii)
práva příslušníků národnostních nebo etnických, náboženských a jazykových menšin, jak jsou vyhlášena v Deklaraci OSN o právech příslušníků národnostních, etnických, náboženských a jazykových menšin;
viii)
práva lesbických, gay, bisexuálních, transsexuálních a intersexuálních osob (LGBTI), včetně opatření na dekriminalizaci homosexuality, boj proti homofobnímu a transfobnímu násilí a pronásledování a prosazování svobody shromažďování, sdružování a projevu pro LGBTI osoby;
ix)
práva žen, jak jsou vyhlášena v Úmluvě OSN o odstranění všech forem diskriminace žen a v opčních protokolech k ní připojených, včetně opatření k boji proti všem formám násilí páchaného na ženách a dívkách, zejména proti mrzačení ženských pohlavních orgánů, vynuceným a předem dohodnutým sňatkům, zločinům „ze cti“, domácímu a sexuálnímu násilí a obchodování se ženami a dívkami;
x)
práva dítěte, jak jsou vyhlášena v Úmluvě OSN o právech dítěte a v opčních protokolech k ní připojených, včetně boje proti dětské práci, obchodování s dětmi a dětské prostituci a najímání a nasazování dětských vojáků, a ochranu dětí před diskriminací, ať již na základě rasy, barvy pleti, pohlaví, jazyka, náboženského vyznání nebo přesvědčení, politických nebo jiných názorů, národnostního, etnického nebo sociálního původu, majetku, zdravotního postižení, rodu či jiného postavení;
xi)
práva osob se zdravotním postižením, jak jsou stanovena v Úmluvě OSN o právech osob se zdravotním postižením;
xii)
hospodářská, sociální a kulturní práva, včetně práva na přiměřenou životní úroveň a základní pracovní normy;
xiii)
sociální odpovědnost podniků, zejména pak prováděním obecných zásad OSN v oblasti podnikání a lidských práv, a svobodu podnikání stanovenou v článku 16 Listiny základních práv Evropské unie;
xiv)
výchovu, odborné vzdělávání a sledování dodržování práv v oblasti lidských práv a demokracie;
xv)
podporu místních, regionálních, celostátních nebo mezinárodních organizací občanské společnosti působících v oblasti ochrany, prosazování nebo obrany lidských práv a základních svobod;
xvi)
podporu zlepšování podmínek a dodržování standardů ve věznicích, v souladu s lidskou důstojností a základními právy;
c)
posílení mezinárodního rámce pro ochranu lidských práv, spravedlnosti, rovnosti žen a mužů, právního státu a demokracie a pro prosazování mezinárodního humanitárního práva, zejména:
i)
poskytováním podpory mezinárodním a regionálním nástrojům a subjektům v oblasti lidských práv, spravedlnosti, právního státu a demokracie;
ii)
posilováním spolupráce občanské společnosti s mezinárodními a regionálními mezivládními organizacemi a podporováním činností občanské společnosti, včetně budování kapacit nevládních organizací, jež jsou zaměřeny na podporu mezinárodních a regionálních nástrojů v oblasti lidských práv, spravedlnosti, právního státu a demokracie a sledování jejich provádění;
iii)
odbornou přípravou a šířením informací o mezinárodním humanitárním právu a podporou jeho prosazování;
d)
budování důvěry v demokratické volební procesy a instituce a zlepšování jejich spolehlivosti a transparentnosti ve všech fázích volebního cyklu, zejména:
i)
prostřednictvím nasazování volebních pozorovatelských misí Unie a dalších opatření ke sledování volebních procesů;
ii)
přispíváním k rozvoji volební pozorovatelské kapacity vnitrostátních organizací občanské společnosti na regionální a místní úrovni a podporováním jejich iniciativ s cílem zvýšit účast na volebním procesu a na navazujících opatřeních;
iii)
podporováním opatření zaměřených na důsledné začlenění volebních procesů do demokratického cyklu, na šíření informací a provádění doporučení volebních pozorovatelských misí Unie, zejména prostřednictvím spolupráce s organizacemi občanské společnosti, jakož i ve spolupráci s příslušnými orgány veřejné moci, včetně parlamentů a vlád, v souladu s tímto nařízením;
iv)
prosazováním pokojného výsledku volebních procesů, omezení násilí v průběhu voleb a akceptace věrohodných výsledků všemi segmenty společnosti.
2. U všech opatření uvedených v tomto nařízení se v příslušných případech zohlední zásady nediskriminace na jakémkoli základě, začleňování hlediska rovnosti žen a mužů, účasti, posílení postavení, odpovědnosti, otevřenosti a transparentnosti.
3. Opatření uvedená v tomto nařízení se provádějí na území třetích zemí nebo bezprostředně souvisejí se situacemi, k nimž dochází ve třetích zemích nebo s celosvětovými nebo regionálními opatřeními.
4. Opatření uvedená v tomto nařízení berou v úvahu specifika krizových nebo naléhavých situací a zemí či situací, které se vyznačují velkým deficitem základních svobod, ve kterých je nejvíce ohrožena bezpečnost lidí nebo ve kterých organizace na ochranu lidských práv a obránci lidských práv působí v nejsložitějších podmínkách.
Článek 3
Koordinace, soudržnost a doplňkovost pomoci Unie
1. Pomoc Unie podle tohoto nařízení je v souladu s celkovým rámcem vnější činnosti Unie a doplňuje pomoc poskytovanou na základě jiných nástrojů nebo dohod o vnější pomoci.
2. V zájmu posílení účinnosti, jednoty a soudržnosti vnější činnosti Unie usilují Unie a členské státy o pravidelné výměny informací a v počáteční fázi programového procesu se vzájemně konzultují, aby podpořily doplňkovost a soudržnost svých činností, a to jak na rozhodovací úrovni, tak i v praxi. Tyto konzultace mohou vést ke společnému programování a společným činnostem Unie a členských států. Unie rovněž konzultuje jiné dárce a subjekty.
3. Komise a případně ESVČ pořádají pravidelné výměny názorů a informací s Evropským parlamentem.
4. Unie usiluje o pravidelné výměny informací a konzultace s občanskou společností na všech úrovních, mimo jiné i ve třetích zemích. Zejména Unie, kdykoli je to možné a v souladu s příslušnými postupy, poskytuje technické vedení a podporu v souvislosti s procesem podávání žádostí.
Článek 4
Obecný rámec pro programování a provádění
1. Pomoc Unie podle tohoto nařízení se provádí v souladu s nařízením (EU) č. 236/2014 prostřednictvím těchto opatření:
a)
strategických dokumentů uvedených v článku 5 a popřípadě jejich revizí;
b)
ročních akčních programů, individuálních opatření a podpůrných opatření podle článků 2 a 3 nařízení (EU) č. 236/2014;
c)
zvláštních opatření podle článku 2 nařízení (EU) č. 236/2014.
2. Při veškerém programování nebo přezkumech programů probíhajících po zveřejnění zprávy o přezkumu v polovině období podle článku 17 nařízení (EU) č. 236/2014 (dále jen „zpráva o přezkumu v polovině období“) se zohlední její výsledky, zjištění a závěry.
Článek 5
Strategické dokumenty
1. Strategické dokumenty stanovují strategii Unie ohledně pomoci, již Unie poskytuje podle tohoto nařízení, vycházející z priorit Unie, mezinárodní situace a činnosti hlavních partnerů. Jsou v souladu s celkovým záměrem, cíli, oblastí působnosti a zásadami tohoto nařízení.
2. Strategické dokumenty stanoví prioritní oblasti, jež byly vybrány pro financování Unií v době platnosti tohoto nařízení, zvláštní cíle, očekávané výsledky a ukazatele výkonnosti. V těchto dokumentech se rovněž uvedou orientační finanční příděly, jak celkové, tak i pro jednotlivé prioritní oblasti, případně ve formě rozpětí.
3. Strategické dokumenty se schvalují přezkumným postupem podle čl. 16 odst. 3 nařízení (EU) č. 236/2014. Strategické dokumenty se aktualizují v souladu s tímto postupem, pokud to vyžadují významné změny okolností a politiky.
Článek 6
Tematické priority a přenesení pravomocí
Specifické cíle a priority, které má pomoc Unie podle tohoto nařízení sledovat, jsou uvedeny v příloze.
Komise je zmocněna přijímat akty v přenesené pravomoci měnící tematické priority stanovené v příloze tohoto nařízení. Komise zejména do 31. března 2018 přijme akt v přenesené pravomoci, kterým se mění příloha tohoto nařízení v návaznosti na zveřejnění zprávy o přezkumu v polovině období a na základě doporučení v ní obsažených.
Článek 7
Výkon přenesené pravomoci
1. Pravomoc přijímat akty v přenesené pravomoci uvedená v článku 6 je svěřena Komisi za podmínek stanovených v tomto článku.
2. Pravomoc přijímat akty v přenesené pravomoci uvedená v článku 6 je svěřena Komisi na dobu platnosti tohoto nařízení.
3. Evropský parlament nebo Rada mohou přenesení pravomoci uvedené v článku 6 kdykoli zrušit. Rozhodnutím o zrušení se ukončuje přenesení pravomoci v něm blíže určené. Rozhodnutí nabývá účinku prvním dnem po zveřejnění rozhodnutí v Úředním věstníku Evropské unie nebo k pozdějšímu dni, který je v něm upřesněn. Nedotýká se platnosti již platných aktů v přenesené pravomoci.
4. Přijetí aktu v přenesené pravomoci Komise neprodleně oznámí současně Evropskému parlamentu a Radě.
5. Akt v přenesené pravomoci přijatý podle článku 6 vstoupí v platnost, pouze pokud proti němu Evropský parlament nebo Rada nevysloví námitky ve lhůtě dvou měsíců ode dne, kdy jim byl tento akt oznámen, nebo pokud Evropský parlament i Rada před uplynutím této lhůty uvědomí Komisi o tom, že námitky nevysloví. Z podnětu Evropského parlamentu nebo Rady se tato lhůta prodlouží o dva měsíce.
Článek 8
Výbor
Komisi je nápomocen Výbor pro demokracii a lidská práva. Tento výbor je výborem ve smyslu nařízení (EU) č. 182/2011.
Článek 9
Přístup k dokumentům
Aby Evropský parlament a Rada mohly vykonávat kontrolní pravomoci na základě odpovídajících informací, mají v souladu s příslušnými pravidly přístup ke všem dokumentům nástroje pro demokracii a lidská práva, které se této kontroly týkají.
Článek 10
Finanční krytí
Finanční krytí pro provádění tohoto nařízení na období 2014-2020 činí 1 332 752 000 EUR.
Roční rozpočtové prostředky schvaluje Evropský parlament a Rada v mezích víceletého finančního rámce.
Článek 11
Evropská služba pro vnější činnost
Toto nařízení se uplatňuje v souladu s rozhodnutím 2010/427/EU.
Článek 12
Vstup v platnost
Toto nařízení vstupuje v platnost prvním dnem po vyhlášení v Úředním věstníku Evropské unie.
Použije se ode dne 1. ledna 2014 do dne 31. prosince 2020.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
Ve Štrasburku dne 11. března 2014.
REGLAMENTO (UE) N o 235/2014 DEL PARLAMENTO EUROPEO Y DEL CONSEJO
de 11 de marzo de 2014
por el que se establece un instrumento financiero para la democracia y los derechos humanos a escala mundial
EL PARLAMENTO EUROPEO Y EL CONSEJO DE LA UNIÓN EUROPEA,
Visto el Tratado de Funcionamiento de la Unión Europea y, en particular, sus artículos 209 y 212,
Vista la propuesta de la Comisión Europea,
Previa transmisión del proyecto de acto legislativo a los Parlamentos nacionales,
Visto el dictamen del Comité Económico y Social Europeo (1),
Visto el dictamen del Comité de las Regiones (2),
De conformidad con el procedimiento legislativo ordinario (3),
Considerando lo siguiente:
(1)
El presente Reglamento constituye uno de los instrumentos que proporcionan apoyo directo a la política exterior de la Unión, y sustituye al Reglamento (CE) no 1889/2006 del Parlamento Europeo y del Consejo (4). Establece un instrumento financiero para la promoción y respaldo de la democracia y los derechos humanos a escala mundial que permite facilitar ayuda con independencia del acuerdo de los Gobiernos y autoridades públicas de los terceros países en cuestión.
(2)
El artículo 2 del Tratado de la Unión Europea (TUE) establece que la Unión se fundamenta en los valores de respeto de la dignidad humana, libertad, democracia, igualdad, Estado de Derecho y respeto de los derechos humanos, incluidos los derechos de las personas pertenecientes a minorías. Estos valores son comunes a los Estados miembros en una sociedad caracterizada por el pluralismo, la no discriminación, la tolerancia, la justicia, la solidaridad y la igualdad entre mujeres y hombres.
(3)
De conformidad con los artículos 2 y 3, apartado 3, del TUE así como con el artículo 8 del Tratado de Funcionamiento de la Unión Europea (TFUE), la igualdad entre mujeres y hombres es uno de los valores y objetivos fundamentales de la Unión, y la Unión debe promover e integrar la igualdad de género en todas sus actividades.
(4)
En virtud del artículo 21 del TUE, la acción exterior de la Unión debe guiarse en los principios que han inspirado su creación, y que son los siguientes: la democracia, el Estado de Derecho, la universalidad e indivisibilidad de los derechos humanos y de las libertades fundamentales, el respeto de la dignidad humana, los principios de igualdad y solidaridad y el respeto de los principios de la Carta de las Naciones Unidas y del Derecho internacional.
(5)
Dentro del marco de los principios y objetivos de la acción exterior de la Unión, el fomento de los derechos humanos, la democracia, el principio de legalidad y el buen gobierno, así como de un crecimiento incluyente y sostenible, constituyen los dos pilares básicos de la política de desarrollo de la Unión. El compromiso de respeto, fomento y protección de los derechos humanos y de los principios democráticos es un elemento esencial de las relaciones contractuales de la Unión con terceros países.
(6)
La Comunicación conjunta de la Alta Representante de la Unión Europea para Asuntos Exteriores y Política de Seguridad y de la Comisión Europea, de 12 de diciembre de 2011, titulada «Derechos humanos y democracia en el centro de la acción exterior de la UE - hacia un enfoque más eficaz» propuso medidas específicas para aumentar la eficacia y coherencia del enfoque de la Unión hacia los derechos humanos y la democracia.
(7)
El instrumento que se establece en el presente Reglamento se propone contribuir a alcanzar los objetivos de la acción exterior de la Unión, inclusive los de su Política de Desarrollo, en particular los objetivos establecidos en la Declaración conjunta del Consejo y los Representantes de los Estados miembros reunidos en el seno del Consejo, el Parlamento Europeo, y la Comisión sobre de la Política de Desarrollo de la Unión Europea titulada «el Consenso Europeo», y en la Comunicación de la Comisión de 13 de octubre de 2011, titulada «Aumentar el impacto de la política de desarrollo de la UE. Un Programa para el Cambio», y los de las políticas de la Unión relativos a los derechos humanos, incluidos los objetivos reseñados en el Marco Estratégico de la UE y el Plan de Acción para los derechos humanos y la democracia, adoptados por el Consejo el 25 de junio de 2012.
(8)
De conformidad con el Marco estratégico y el Plan de Acción de la UE sobre los derechos humanos y la democracia, con el fin de integrar los principios de los derechos humanos en la aplicación del presente Reglamento, la UE debe aplicar un enfoque basado en los derechos que abarque todos los derechos humanos, ya sean civiles, políticos, económicos, sociales o culturales.
(9)
La contribución de la Unión a la democracia y el Estado de Derecho y al fomento y protección de los derechos humanos y las libertades fundamentales se basa en la Declaración Universal de Derechos Humanos, el Pacto internacional de derechos civiles y políticos, el Pacto Internacional sobre los Derechos económicos, sociales y culturales y en otros instrumentos de derechos humanos adoptados en el marco de las Naciones Unidas, así como en los correspondientes instrumentos regionales de derechos humanos.
(10)
La igualdad de género, los derechos de la mujer, incluida la emancipación de la mujer, y la no discriminación son derechos humanos fundamentales y son esenciales tanto para que exista justicia social como para luchar contra las desigualdades. Su promoción debe ser una prioridad transversal del presente Reglamento.
(11)
La democracia y los derechos humanos están inextricablemente relacionados y se refuerzan mutuamente, tal como se recuerda en las conclusiones del Consejo de 18 de noviembre de 2009 sobre el apoyo a la democracia en el ámbito de las relaciones exteriores de la UE. Las libertades fundamentales de pensamiento, de conciencia y de religión o creencia, de expresión, asociación y reunión son condiciones previas para el pluralismo político, el proceso democrático y la existencia de una sociedad abierta, al tiempo que el control democrático, la responsabilidad nacional y la separación de poderes son esenciales para sostener un sistema judicial independiente y el Estado de Derecho, que, a su vez, son imprescindibles para la protección efectiva de los derechos humanos.
(12)
La tarea de construir y de mantener una cultura de derechos humanos y de apoyar la aparición de una sociedad civil independiente, también mediante la mejora del papel de dicha sociedad en los países en cuestión y haciendo que la democracia funcione para todos, aunque resulte especialmente urgente y difícil en las nuevas democracias, es esencialmente un desafío continuo, que corresponde ante todo y especialmente a la población del país de que se trate, sin que ello menoscabe en absoluto el compromiso de la comunidad internacional. Para ello es necesaria una serie de instituciones, incluidos los parlamentos democráticos nacionales y las asambleas electas a escala local, que deben garantizar la participación, la representación, la sensibilización y la responsabilidad. En este contexto, debe prestarse atención particular a los países en transición, así como en situaciones de fragilidad o posteriores a conflictos. También deben tenerse en cuenta las experiencias y enseñanzas de transición extraídas en el camino hacia la democracia en el marco de las políticas de ampliación y de vecindad de la Unión.
(13)
Para abordar tales cuestiones de forma eficaz, transparente y flexible y a su debido tiempo una vez haya caducado el Reglamento (CE) no 1889/2006, existe una necesidad constante de recursos financieros específicos y de un instrumento financiero separado que puedan seguir utilizándose independientemente.
(14)
La ayuda de la Unión con arreglo al presente Reglamento debe diseñarse de forma que complemente otras varias herramientas para la ejecución de las políticas sobre democracia y derechos humanos de la Unión. Dichas herramientas van desde el diálogo político y las gestiones diplomáticas hasta diversos instrumentos de cooperación financiera y técnica, incluidos los programas tanto geográficos como temáticos. La ayuda de la Unión también debe complementar las intervenciones relacionadas más específicamente con las crisis en el marco del Instrumento para contribuir a la estabilidad y la paz, establecido por el Reglamento (CE) no 230/2014 del Parlamento Europeo y del Consejo (5) incluidas las acciones urgentes necesarias durante las primeras fases del proceso de transición.
(15)
Con arreglo al presente Reglamento, la Unión debe proporcionar ayuda a la resolución de cuestiones de derechos humanos y democratización a nivel mundial, regional, nacional y local, en colaboración con la sociedad civil. A este respecto la sociedad civil debe entenderse que abarca todos los tipos de acciones sociales a cargo de personas o grupos independientes del Estado y cuyas actividades ayuden a fomentar los derechos humanos y la democracia, incluidos los defensores de los derechos humanos tal y como se definen en la Declaración de las Naciones Unidas sobre el derecho y el deber de los individuos, los grupos y las instituciones de promover y proteger los derechos humanos y las libertades fundamentales universalmente reconocidos (Declaración sobre los defensores de los derechos humanos). En la aplicación del presente Reglamento, se debe prestar la debida atención a las estrategias locales de los países de la Unión en materia de derechos humanos.
(16)
Además, mientras que los objetivos de democracia y de derechos humanos deben integrarse cada vez más en todos los instrumentos de financiación de la ayuda exterior, la ayuda de la Unión conforme al presente Reglamento tendrá un papel complementario y adicional específico en virtud de su naturaleza global y su independencia de acción frente a los gobiernos y autoridades públicas de los terceros países interesados. Ese papel debe permitir la cooperación y la colaboración con la sociedad civil en lo que respecta a las cuestiones sensibles de derechos humanos y democracia, incluido el disfrute de los derechos humanos por los migrantes, los derechos de los solicitantes de asilo y de los desplazados internos, proporcionando la flexibilidad y la reactividad requerida para reaccionar ante circunstancias cambiantes, así como frente a las necesidades de los beneficiarios o a períodos de crisis. El presente Reglamento también debe poder facilitar a la Unión la capacidad de articular y apoyar objetivos y medidas específicos a nivel internacional, independientemente de criterios geográficos o de crisis, lo que puede requerir un planteamiento transnacional o implicar operaciones tanto en la Unión como en una serie de terceros países. Por otro lado, el presente Reglamento debe proporcionar el marco necesario para operaciones tales como las misiones independientes de observación electoral de la Unión (UE MOE), que requieren coherencia política, un sistema unificado de gestión y normas de funcionamiento comunes.
(17)
El desarrollo y la consolidación de la democracia con arreglo al presente Reglamento puede posiblemente incluir el brindar apoyo estratégico a los parlamentos democráticos nacionales y a las asambleas elegidas localmente, en particular para potenciar su capacidad de apoyar y hacer avanzar los procesos de reformas democráticas.
(18)
La Unión debe prestar especial atención a los países y situaciones de urgencia en los que estén más amenazados los derechos humanos y las libertades fundamentales y sea especialmente grave y sistemática la falta de respeto por dichos derechos y libertades. En tales casos, las prioridades políticas debe n ser promover el respeto de los instrumentos internacionales pertinentes, proporcionar apoyo tangible y medios de acción a la sociedad civil local y contribuir a su trabajo, realizado en circunstancias muy difíciles. En dichos países o situaciones y a fin de responder a las necesidades urgentes de protección de los defensores de los derechos humanos y de los activistas en favor de la democracia, la Unión debe ser capaz de responder de forma flexible y oportuna, haciendo uso de procedimientos administrativos más rápidos y flexibles y mediante una gama de mecanismos de financiación. Así debe ocurrir especialmente en caso de que la elección de las modalidades de procedimiento pueda afectar directamente a la eficacia de las medidas o someter a los beneficiarios a graves intimidaciones o represalias o a otros tipos de riesgos.
(19)
En situaciones de conflicto, la Unión debe favorecer el cumplimiento por todas las partes en conflicto de sus obligaciones jurídicas en aplicación del Derecho internacional humanitario, con arreglo a las directrices pertinentes de la UE. Además, en los países en transición, la ayuda de la Unión contemplada en el presente Reglamento deberá apoyar y hacer posibles entornos adecuados que faciliten el surgimiento de actores políticos comprometidos con un sistema democrático pluralista multipartidista. El presente Reglamento debe tratar, asimismo, de fomentar estructuras democráticas, la división de poderes y autoridades públicas responsables.
(20)
Las UE MOE contribuyen de manera significativa y fructífera a los procesos democráticos en los terceros países. No obstante, el fomento y apoyo de la democracia va mucho más allá del mero proceso electoral y, por este motivo, deben tenerse en cuenta todas las fases del ciclo electoral. Por consiguiente, el importe destinado a las UE MOE no debería representar una parte desproporcionada de la financiación total disponible en el marco del presente Reglamento.
(21)
Debe subrayarse la importancia de la creación del cargo de Representante Especial de la UE para los Derechos Humanos (REUE), que habrá de contribuir a la unidad, coherencia y eficacia de la acción y de la política de derechos humanos de la Unión y que debe ayudar a garantizar que todos los instrumentos de la Unión Europea y las acciones de los Estados miembros se comprometan coherentemente con el fin de alcanzar los objetivos políticos de la Unión.
(22)
La Unión debe tratar de hacer el uso más eficiente posible de los recursos disponibles a fin de optimizar el impacto de su acción exterior. Dicho objetivo debe lograrlo a través de la coherencia y la complementariedad entre los instrumentos de la Unión para la acción exterior, así como de la creación de sinergias entre el presente Reglamento, otros instrumentos de la Unión para financiar la acción exterior y otras políticas de la Unión. Todo ello debe llevar aparejado un refuerzo mutuo de los programas elaborados con arreglo a los instrumentos para financiar la acción exterior.
(23)
La Unión y los Estados miembros deben procurar intercambiar información periódicamente y consultarse entre sí en la fase inicial del proceso de programación, con el fin de fomentar la complementariedad de sus respectivas actividades. La Unión debe consultar asimismo a otros donantes y actores pertinentes
(24)
La Comisión y el Servicio Europeo de Acción Exterior (SEAE) deben, según proceda, celebrar con regularidad y frecuencia intercambios de opiniones e información con el Parlamento Europeo. Además, debe darse al Parlamento Europeo y al Consejo acceso a los documentos, para que puedan ejercer con conocimiento de causa su derecho de control conforme al Reglamento (UE) no 182/2011 del Parlamento Europeo y del Consejo (6). Las medidas que se adopten en virtud del presente Reglamento deberán tener en cuenta las opiniones del Parlamento Europeo y del Consejo.
(25)
La Unión, incluso, cuando resulte adecuado, mediante sus Delegaciones, deberá procurar intercambiar información regularmente con la sociedad civil y consultar con ella, a todos los niveles, también en terceros países, tan pronto como resulte adecuado dentro del proceso de programación, con el fin de facilitar las respectivas contribuciones de la sociedad civil y garantizar así que desempeñe un papel significativo en dicho proceso.
(26)
Con objeto de adaptar el ámbito de aplicación de este Reglamento a la realidad que está evolucionando rápidamente en terceros países, deberían conferirse a la Comisión, competencias para adoptar actos con arreglo al artículo 290 del TFUE con respecto a las prioridades definidas en el anexo al presente Reglamento. Es especialmente importante que la Comisión efectúe a las consultas adecuadas durante sus trabajos preparatorios, incluso a nivel de expertos. A la hora de preparar y elaborar los actos delegados, la Comisión debe velar por una transmisión simultánea, puntual y adecuada de los documentos pertinentes al Parlamento Europeo y al Consejo.
(27)
Las competencias de ejecución en materia de programación y financiación de las acciones que reciban apoyo en el marco del presente Reglamento deberán ejercerse de conformidad con el Reglamento (UE) no 182/2011. Dada la naturaleza de estos actos de ejecución, en particular su orientación política o sus implicaciones financieras, para su adopción debería utilizarse, en principio, el procedimiento de examen, salvo en caso de medidas técnicas de ejecución de escasa magnitud financiera.
(28)
Las normas y procedimientos comunes para la aplicación de los instrumentos de financiación de la acción exterior de la Unión se recogen en el Reglamento (UE) no 236/2014 del Parlamento Europeo y del Consejo (7).
(29)
El presente Reglamento debe establecer una dotación financiera para todo su período de aplicación que, a tenor del apartado 17 del Acuerdo Interinstitucional de 2 de diciembre de 2013 entre el Parlamento Europeo, el Consejo y la Comisión sobre disciplina presupuestaria, cooperación en materia presupuestaria y buena gestión financiera (8), ha de constituir la referencia principal para el Parlamento Europeo y el Consejo durante el procedimiento presupuestario anual.
(30)
La organización y el funcionamiento del SEAE se establecen en la Decisión 2010/427/UE del Consejo (9).
(31)
Dado que los objetivos del presente Reglamento, a saber, la promoción de la democracia y de los derechos humanos en todo el mundo, no pueden ser alcanzados de manera suficiente por los Estados miembros y que, debido a sus dimensiones y efectos, pueden lograrse mejor a escala de la Unión, esta puede adoptar medidas, de acuerdo con el principio de subsidiariedad establecido en el artículo 5 del TUE. De conformidad con el principio de proporcionalidad establecido en el mismo artículo, el presente Reglamento no excede de lo necesario para alcanzar dichos objetivos.
(32)
Conviene velar por una transición sin interrupción entre el Reglamento (CE) no 1889/2006 y el presente Reglamento, y adaptar el periodo de aplicación del presente Reglamento al del Reglamento (UE, Euratom) no 1311/2013 del Consejo (10). Por consiguiente, el presente Reglamento debe aplicarse a partir del 1 de enero de 2014 hasta el 31 de diciembre de 2020.
HAN ADOPTADO EL PRESENTE REGLAMENTO:
Artículo 1
Objeto y objetivos
El presente Reglamento establece un Instrumento Europeo para la democracia y los derechos humanos (IEDDH) para el período 2014-2020, en cuyo marco la Unión prestará ayuda al desarrollo y la consolidación de la democracia y el Estado de Derecho y del respeto de los derechos humanos y las libertades fundamentales.
La finalidad de dicha ayuda será, en particular:
a)
apoyar, desarrollar y consolidar la democracia en los terceros países, mediante el refuerzo de la democracia participativa y representativa, el fortalecimiento del ciclo democrático global, en particular mediante el refuerzo del papel activo de la sociedad civil dentro de dicho ciclo, el Estado de Derecho y el aumento de la fiabilidad de los procesos electorales, en particular mediante UE MOE.
b)
incrementar el respeto y la observancia de los derechos humanos y las libertades fundamentales proclamados en la Declaración Universal de Derechos Humanos de las Naciones Unidas y otros instrumentos internacionales y regionales de derechos humanos, y reforzar su protección, fomento, aplicación y seguimiento, principalmente a través del apoyo a las organizaciones pertinentes de la sociedad civil, a los defensores de los derechos humanos y a las víctimas de represión y de abusos;
Artículo 2
Ámbito de aplicación
1. La ayuda de la Unión se orientará al:
a)
fomento y refuerzo de la democracia participativa y representativa, en consonancia con el enfoque global de ciclo democrático, incluida la democracia parlamentaria, y de los procesos de democratización, sobre todo mediante las organizaciones de la sociedad civil, a escala local, nacional e internacional entre otras cosas a través de:
i)
el fomento de la libertad de asociación y reunión, la circulación sin trabas de las personas, la libertad de opinión y expresión, incluidas la expresión política, artística y cultural, el acceso irrestricto a la información, la libertad de prensa y la independencia y el pluralismo de los medios de comunicación, tanto los tradicionales como los basados en las TIC, y la libertad en Internet, así como medidas para luchar contra los obstáculos administrativos al ejercicio de esas libertades, incluida la lucha contra la censura, en particular mediante la adopción y aplicación de la legislación pertinente;
ii)
el refuerzo del Estado de Derecho fomentando la independencia del poder judicial y legislativo, apoyando y evaluando las reformas jurídicas e institucionales y su puesta en práctica, y fomentando el acceso a la justicia; así como el apoyo a las instituciones nacionales de derechos humanos;
iii)
el impulso y la consolidación de la Corte Penal Internacional, los tribunales penales internacionales ad hoc y los procesos de justicia transicional, así como los mecanismos de reconciliación y búsqueda de la verdad;
iv)
el apoyo a la transición a la democracia y las reformas para lograr la responsabilidad y el control democráticos y nacionales efectivos y transparentes, también en los sectores de la seguridad y la justicia, y el fortalecimiento de medidas contra la corrupción;
v)
el fomento del pluralismo político y la representación política democrática y el impulso de la participación política de hombres y mujeres, en particular de los miembros de grupos marginados y vulnerables, tanto en calidad de electores como de candidatos; en los procesos de reforma democrática a escala local, regional y nacional
vi)
el refuerzo de la democracia local garantizando una mejor cooperación entre las organizaciones de la sociedad civil y las autoridades locales, fortaleciendo de esta manera la representación política al nivel que se encuentre más cercano a los ciudadanos;
vii)
el fomento de la participación en igualdad de condiciones de mujeres y hombres en la vida social, económica y política y el apoyo a la igualdad de los sexos, la participación de las mujeres en los procesos decisorios y la representación política de la mujer, en particular en los procesos de transición política, democratización y construcción del Estado;
viii)
el fomento de la participación en la vida social, económica y política, en igualdad de condiciones, de las personas con discapacidad, incluidas las medidas para facilitar su ejercicio de las libertades conexas y el apoyo de la igualdad de oportunidades, la no discriminación y la representación política;
ix)
el apoyo a medidas encaminadas a facilitar la conciliación pacífica entre segmentos de sociedades, incluidas las medidas encaminadas a afianzar la confianza en los ámbitos de los derechos humanos y la democratización;
b)
promoción y protección de los derechos humanos y las libertades fundamentales proclamados en la Declaración Universal de Derechos Humanos de las Naciones Unidas y demás instrumentos internacionales y regionales en el ámbito de los derechos civiles, políticos, económicos, sociales y culturales, especialmente por medio de las organizaciones de la sociedad civil, en particular en el ámbito de:
i)
la abolición de la pena de muerte, y la promulgación de moratorias con miras a su abolición y, allí donde aún esté vigente la pena de muerte, la defensa de su abolición y la observancia de los criterios internacionales mínimos;
ii)
la prevención de la tortura, los malos tratos y otros tipos de trato o castigo crueles inhumanos y degradantes así como las desapariciones forzadas, y la rehabilitación de las víctimas de la tortura;
iii)
el apoyo, la protección y la ayuda a los defensores de los derechos humanos, que abarca la atención a sus necesidades urgentes de protección, de conformidad con el artículo 1 de la Declaración de las Naciones Unidas sobre los defensores de los derechos humanos; estos objetivos, incluida la asistencia a más largo plazo y el acceso a refugios, podrían abarcarse con un mecanismo para los defensores de los derechos humanos;
iv)
la lucha contra el racismo y la xenofobia y la discriminación por cualquier motivo, incluido el sexo, la raza, el color, la casta, el origen étnico o social, las características genéticas, la lengua, la religión o las creencias, las opiniones políticas o de otro tipo, la pertenencia a una minoría nacional, la posición económica, el nacimiento, la discapacidad, la edad, la orientación sexual y la identidad de género;
v)
la libertad de pensamiento, de conciencia y de religión o creencia, entre otras cosas mediante medidas para eliminar todas las formas de odio, intolerancia y discriminación por motivos de religión o creencias, y fomentando la tolerancia y el respeto de la diversidad religiosa y cultural, dentro de cada sociedad y entre unas sociedades y otras;
vi)
los derechos de los pueblos indígenas proclamados en la Declaración de las Naciones Unidas sobre los derechos de los pueblos indígenas, entre otros, destacando la importancia de su implicación en el desarrollo de proyectos que les atañen y proporcionando apoyo para facilitar su interacción en los mecanismos internacionales y su participación en los mismos;
vii)
los derechos de las personas pertenecientes a minorías nacionales o étnicas, religiosas y lingüísticas, proclamados en la Declaración de las Naciones Unidas sobre los derechos de las personas pertenecientes a minorías nacionales o étnicas, religiosas y lingüísticas;
viii)
los derechos de personas lesbianas, gays, bisexuales, transexuales e intersexuales (LGBTI), incluidas medidas para despenalizar la homosexualidad, combatir la violencia y la persecución contra homosexuales y transexuales, y fomentar la libertad de reunión, asociación y expresión de las personas LGBTI;
ix)
los derechos de la mujer, tal como se establecen en la Convención de las Naciones Unidas sobre la eliminación de todas las formas de discriminación contra la mujer y sus protocolos facultativos, incluidas medidas para combatir todas las formas de violencia contra las mujeres y las niñas, en particular la mutilación genital femenina, los matrimonios forzosos y concertados, los crímenes de «honor», la violencia doméstica y sexual y la trata de mujeres y niñas;
x)
los derechos del niño, tal como se proclaman en la Convención de las Naciones Unidas sobre los Derechos del Niño y sus Protocolos facultativos, incluyendo la lucha contra el trabajo infantil, la trata de niños y la prostitución infantil, el reclutamiento y la utilización de niños como soldados, y la protección de los niños contra la discriminación sin distinción alguna por motivos de raza, color, sexo, idioma, religión o creencias, opinión política o de otra índole, origen nacional, étnico o social, posición económica, impedimentos físicos, nacimiento o cualquier otra condición del niño;
xi)
los derechos de las personas con discapacidad, tal y como están establecidos en la Convención de las Naciones Unidas sobre los derechos de las personas con discapacidad;
xii)
los derechos económicos, sociales y culturales, incluido el derecho a un nivel de vida suficiente, así como las normas laborales básicas;
xiii)
la responsabilidad social de las empresas, en particular mediante la aplicación de los Principios Rectores de las Naciones Unidas sobre las empresas y los derechos humanos, y la libertad de empresa tal y como se recoge en el artículo 16 de la Carta de Derechos Fundamentales de la Unión Europea;
xiv)
la educación, formación y supervisión en el ámbito de los derechos humanos y la democracia;
xv)
el apoyo a las organizaciones de la sociedad civil a escala local, regional, nacional o internacional que participan en la protección, el fomento y la defensa de los derechos humanos y las libertades fundamentales;
xvi)
el fomento de la mejora de las condiciones carcelarias y el cumplimiento de normas en las prisiones, respetando la dignidad humana y los derechos fundamentales;
c)
la consolidación del marco internacional para la protección de los derechos humanos, la justicia, la igualdad entre hombres y mujeres, el Estado de Derecho y la democracia y para la promoción del Derecho internacional humanitario, en especial:
i)
proporcionando apoyo a los instrumentos y organismos internacionales y regionales en el ámbito de los derechos humanos, la justicia, el Estado de Derecho y la democracia;
ii)
incentivando la cooperación de la sociedad civil con organizaciones intergubernamentales internacionales y regionales y apoyando las actividades de la sociedad civil, incluida la creación de capacidades de las organizaciones no gubernamentales, encaminadas al fomento y el control de la aplicación de los instrumentos internacionales y regionales en el ámbito de los derechos humanos, la justicia, el Estado de Derecho y la democracia;
iii)
impartiendo formación y difundiendo información sobre el Derecho internacional humanitario, y apoyando su aplicación;
d)
la instauración de un clima de confianza y en torno a los procesos electorales y las instituciones democráticos, y el fomento de su fiabilidad y transparencia durante todas las fases del ciclo electoral, en especial mediante:
i)
el envío de UE MOE y otras medidas para la supervisión de los procesos electorales;
ii)
la contribución al desarrollo de la capacidad de observación electoral de organizaciones de la sociedad civil nacionales a nivel regional y local, y el apoyo de las iniciativas de estas destinadas a aumentar la participación en los procesos electorales y su seguimiento;
iii)
el apoyo a medidas encaminadas a la integración coherente de los procesos electorales en el ciclo democrático, difundiendo información sobre el mismo y aplicando las recomendaciones de las UE MOE, trabajando, en particular, con las organizaciones de la sociedad civil, así como en cooperación con las autoridades públicas pertinentes, incluidos parlamentos y gobiernos, con arreglo al presente Reglamento;
iv)
el fomento de un resultado pacífico del proceso electoral, la reducción de la violencia electoral y la aceptación de resultados creíbles para todos los segmentos de la sociedad.
2. Los principios de no discriminación por ninguna razón ni circunstancia, incorporación de la perspectiva de género, participación, emancipación, responsabilidad, apertura y transparencia, se tendrán en cuenta cuando sea oportuno en todas las medidas mencionadas en el presente Reglamento.
3. Las medidas a que se refiere el presente Reglamento se ejecutarán en el territorio de terceros países o estarán directamente relacionadas con situaciones que surjan en terceros países, o con actuaciones a escala mundial o regional.
4. Las medidas a que se refiere el presente Reglamento tendrán en cuenta las características específicas de las situaciones de crisis o emergencia y los países o las situaciones en que haya una ausencia notable de libertades fundamentales, en que la seguridad humana corra mayor peligro o en que las organizaciones y defensores de los derechos humanos actúen en las condiciones más difíciles.
Artículo 3
Coordinación, coherencia y complementariedad de la ayuda de la Unión
1. La ayuda de la Unión en virtud del presente Reglamento será coherente con el marco general de la acción exterior de la Unión y complementaria de la que dispongan otros instrumentos o acuerdos de ayuda exterior.
2. Para dar mayor efectividad, coherencia y congruencia a la acción exterior de la Unión, ésta y los Estados miembros procurarán intercambiar información periódicamente y se consultarán entre sí en la fase inicial del proceso de programación, con el fin de fomentar la complementariedad y la coherencia de sus respectivas actividades tanto a escala de la toma de decisiones como in situ. Estas consultas podrán dar lugar a una programación conjunta y a una actuación conjunta entre la Unión y sus Estados miembros. La Unión consultará asimismo a otros donantes y actores.
3. La Comisión y el SEAE celebrarán, según proceda, intercambios periódicos de opiniones e información con el Parlamento Europeo.
4. La Unión procurará intercambiar información periódicamente con la sociedad civil y le consultará, a todos los niveles, incluso en terceros países. En particular la Unión facilitará, cuando sea posible y con arreglo a los correspondientes procedimientos, guía y apoyo técnicos por lo que respecta a los procedimientos de solicitud.
Artículo 4
Marco general de programación y ejecución
1. La ayuda de la Unión conforme al presente Reglamento se ejecutará de conformidad con el Reglamento (UE) no 236/2014 y a través de las siguientes medidas:
a)
documentos de estrategia, a que se refiere el artículo 5, y sus posibles revisiones;
b)
programas de acción anuales, medidas individuales y medidas de apoyo en virtud de los artículos 2 y 3 del Reglamento (UE) no 236/2014;
c)
medidas especiales en virtud del artículo 2 del Reglamento (UE) no 236/2014;
2. Toda actividad de programación o revisión de los programas que se lleve a cabo después de la publicación del informe de revisión intermedia a que se refiere el artículo 17 del Reglamento (UE) no 236/2014 (el «informe de revisión intermedia») tendrá en cuenta sus resultados, constataciones y conclusiones.
Artículo 5
Documentos de estrategia
1. Los documentos de estrategia establecerán la estrategia de ayuda de la Unión con arreglo al presente Reglamento, tomando como base las prioridades de la Unión, la situación internacional y las actividades de los principales interesados. Dichos documentos serán coherentes con el fin general, los objetivos, el ámbito de aplicación y los principios del presente Reglamento.
2. Los documentos de estrategia establecerán las áreas prioritarias seleccionadas para su financiación por la Unión durante el período de vigencia del presente Reglamento, los objetivos específicos, los resultados esperados y los indicadores de rendimiento. Establecerán también la dotación financiera indicativa, globalmente y para cada ámbito prioritario, cuando proceda, en forma de intervalo de valores.
3. Los documentos de estrategia se aprobarán de conformidad con el procedimiento de examen establecido en el artículo 16, apartado 3 del Reglamento (UE) no 236/2014. Cuando un cambio considerable de circunstancias y política lo requieran, los documentos de estrategia se actualizarán de conformidad con el mismo procedimiento.
Artículo 6
Prioridades temáticas y delegación de competencias
Los objetivos y las prioridades específicos que deben perseguirse mediante la ayuda de la Unión en el marco del presente Reglamento se indican en el anexo.
Se faculta a la Comisión para que adopte actos delegados por los que se modifiquen las prioridades temáticas establecidas en el anexo. En particular, tras la publicación del informe de revisión intermedia y tomando como base las recomendaciones que se formulen en dicho informe, la Comisión adoptará a más tardar el 31 de marzo de 2018 un acto delegado por el que se modifique el anexo.
Artículo 7
Ejercicio de la delegación de poderes
1. Se otorgan a la Comisión los poderes para adoptar actos delegados a que se refiere el artículo 6 en las condiciones establecidas en el presente artículo.
2. Los poderes para adoptar actos delegados mencionados en el artículo 6 se otorgan a la Comisión por el período de aplicación del presente Reglamento.
3. La delegación de poderes mencionada en el artículo 6 podrá ser revocada en cualquier momento por el Parlamento Europeo o por el Consejo. La decisión de revocación pondrá término a la delegación de las competencias que en ella se especifiquen. Surtirá efecto el día siguiente al de la publicación de la decisión en el Diario Oficial de la Unión Europea o en una fecha posterior que se precisará en dicha decisión. No afectará a la validez de los actos delegados que ya estén en vigor.
4. Tan pronto como la Comisión adopte un acto delegado lo notificará simultáneamente al Parlamento Europeo y al Consejo.
5. Los actos delegados adoptados en virtud del artículo 6 entrarán en vigor únicamente si, en un plazo de dos meses desde su notificación al Parlamento Europeo y al Consejo, ni el Parlamento Europeo ni el Consejo formulan objeciones o si, antes del vencimiento de dicho plazo, tanto el uno como el otro informan a la Comisión de que no las formularán. El plazo se prorrogará dos meses a iniciativa del Parlamento Europeo o del Consejo.
Artículo 8
Comité
La Comisión estará asistida por un Comité de Democracia y Derechos Humanos (el «Comité»). Dicho Comité será un comité a tenor del Reglamento (UE) no 182/2011.
Artículo 9
Acceso a los documentos
Con objeto de garantizar el ejercicio de sus competencias de control con conocimiento de causa, el Parlamento Europeo y el Consejo tendrán acceso a todos los documentos del IEDDH que sean pertinentes para tal ejercicio, con arreglo a las normas aplicables.
Artículo 10
Dotación financiera
La dotación financiera para la aplicación del presente Reglamento durante el período 2014-2020 será de 1 332 752 000 EUR.
Los créditos anuales serán autorizados por el Parlamento Europeo y el Consejo dentro de los límites del Marco Financiero Plurianual.
Artículo 11
Servicio Europeo de Acción Exterior
El presente Reglamento se aplicará de conformidad con la Decisión 2010/427/UE.
Artículo 12
Entrada en vigor
El presente Reglamento entrará en vigor al día siguiente de su publicación en el Diario Oficial de la Unión Europea.
Será aplicable desde el 1 de enero de 2014 hasta el 31 de diciembre de 2020.
El presente Reglamento será obligatorio en todos sus elementos y directamente aplicable en cada Estado miembro.
Hecho en Estrasburgo, el 11 de marzo de 2014.