PROVÁDĚCÍ ROZHODNUTÍ KOMISE
ze dne 14. října 2014
o určení třetí země, kterou Komise považuje za nespolupracující třetí zemi podle nařízení Rady (ES) č. 1005/2008, kterým se zavádí systém Společenství pro předcházení, potírání a odstranění nezákonného, nehlášeného a neregulovaného rybolovu
(2014/715/EU)
EVROPSKÁ KOMISE,
s ohledem na Smlouvu o fungování Evropské unie,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 1005/2008 ze dne 29. září 2008, kterým se zavádí systém Společenství pro předcházení, potírání a odstranění nezákonného, nehlášeného a neregulovaného rybolovu, mění nařízení (EHS) č. 2847/93, (ES) č. 1936/2001 a (ES) č. 601/2004 a zrušují nařízení (ES) č. 1093/94 a (ES) č. 1447/1999 (1), a zejména na článek 31 uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
1. ÚVOD
(1)
Nařízením (ES) č. 1005/2008 (dále jen „nařízení o rybolovu NNN“) se zavádí systém Evropské unie pro předcházení, potírání a odstranění nezákonného, nehlášeného a neregulovaného rybolovu (dále jen „rybolov NNN“).
(2)
Kapitola VI nařízení o rybolovu NNN stanoví postup určení nespolupracujících třetích zemí, oznámení zemím určeným jako nespolupracující třetí země, vytvoření seznamu nespolupracujících zemí, vyškrtnutí ze seznamu nespolupracujících zemí, zveřejnění seznamu nespolupracujících zemí a veškerá mimořádná opatření.
(3)
Podle článku 31 nařízení o rybolovu NNN může Evropská komise určit třetí země, které považuje za nespolupracující země v boji proti rybolovu NNN. Třetí země může být určena jako nespolupracující třetí země, pokud neplní povinnosti, které jsou jí uloženy v rámci mezinárodního práva jako státu vlajky, státu přístavu, pobřežnímu státu nebo státu trhu, týkající se přijetí opatření pro předcházení, potírání a odstranění rybolovu NNN.
(4)
Určení nespolupracujících třetích zemí je založeno na přezkumu všech informací ve smyslu čl. 31 odst. 2 nařízení o rybolovu NNN.
(5)
V souladu s článkem 33 nařízení o rybolovu NNN může Rada stanovit seznam nespolupracujících zemí. Vůči těmto zemím se uplatní opatření stanovená v článku 38 nařízení o rybolovu NNN.
(6)
V souladu s čl. 20 odst. 1 nařízení o rybolovu NNN jsou státy vlajky, které jsou třetími zeměmi, povinné oznámit Komisi svá opatřeních pro provádění, kontrolu a vymáhání právních a správních předpisů a opatření pro zachování a řízení zdrojů, která musí rybářská plavidla dodržovat.
(7)
V souladu s čl. 20 odst. 4 nařízení o rybolovu NNN Komise administrativně spolupracuje s třetími zeměmi v oblastech týkajících se provádění ustanovení tohoto nařízení o osvědčení o úlovku.
(8)
V souladu s článkem 32 nařízení o rybolovu NNN oznámila Komise rozhodnutím ze dne 15. listopadu 2012 (2) (rozhodnutí ze dne 15. listopadu 2012) osmi třetím zemím, že zvažuje možnost, že budou určeny jako nespolupracující třetí země na základě nařízení o rybolovu NNN.
(9)
Ve svém rozhodnutí ze dne 15. listopadu 2012 Komise uvedla informace o základních skutečnostech a faktorech, z nichž toto předběžné určení vychází.
(10)
Dne 15. listopadu 2012 Komise v samostatných dopisech rovněž oznámila osmi třetím zemím skutečnost, že zvažuje možnost, že budou určeny jako nespolupracující třetí země. K těmto dopisům bylo připojeno rozhodnutí ze dne 15. listopadu 2012.
(11)
Komise v těchto dopisech zdůraznila, že s cílem zabránit, aby byly dotčené třetí země určeny a navrženy pro oficiální zařazení na seznam jako nespolupracující třetí země podle článků 31 a 33 nařízení o rybolovu NNN, se tyto země vyzývají, aby v úzké spolupráci s Komisí vypracovaly a provedly akční plán k nápravě nedostatků uvedených v rozhodnutí ze dne 15. listopadu 2012. Včasným a účinným prováděním akčního plánu mohou dotčené země předejít situaci, kdy budou určeny jako nespolupracující třetí země a kdy bude předložen návrh na jejich zařazení na konečný seznam.
(12)
V důsledku toho Komise vyzvala osm dotčených třetích zemí, aby: i) přijaly všechna opatření nezbytná k provedení opatření uvedených v akčních plánech, které Komise navrhla, ii) vyhodnotily provádění opatření uvedených v akčních plánech, které Komise navrhla, iii) zasílaly Komisi každých šest měsíců podrobné zprávy s hodnocením provádění každého opatření, mimo jiné z hlediska jejich individuální a/nebo celkové účinnosti při zajišťování plně vyhovujícího systému pro kontrolu rybolovu.
(13)
Osm dotčených třetích zemí dostalo možnost odpovědět písemně na otázky výslovně uvedené v rozhodnutí Komise, stejně jako na další relevantní informace. To umožnilo uvedeným zemím předložit doklady k vyvrácení nebo doplnění skutečností uvedených v rozhodnutí ze dne 15. listopadu 2012 nebo případně přijmout akční plán ke zlepšení stavu a opatření k nápravě této situace. Těmto osmi zemím bylo zaručeno právo na vyžádání nebo poskytnutí dodatečných informací.
(14)
Komise proto prostřednictvím svého rozhodnutí a dopisů ze dne 15. listopadu 2012 zahájila s těmito osmi třetími zeměmi dialog a uvedla, že za dostatečné období, aby se v této záležitosti v zásadě dosáhlo dohody, považuje období šesti měsíců.
(15)
Komise nadále vyhledávala a ověřovala všechny informace, které považovala za nezbytné. Ústní a písemné připomínky předložené těmito osmi třetími zeměmi v návaznosti na rozhodnutí Komise ze dne 15. listopadu 2012 byly zváženy a zohledněny. Uvedených osm zemí bylo o úvahách Komise průběžně informováno buď ústně, nebo písemně.
(16)
Šrílanské demokratické socialistické republice (dále jen „Šrí Lanka“) se nepodařilo vyvrátit skutečnosti uvedené Komisí ani realizovat akční plán k nápravě dané situace.
(17)
Toto prováděcí rozhodnutí Komise, které určuje Šrí Lanku jako třetí zemi, kterou Komise považuje za nespolupracující v boji proti rybolovu NNN, je výsledkem šetření a dialogu, které proběhly v souvislosti s prováděním nařízení o rybolovu NNN. Tento proces probíhal v souladu s hmotněprávními a procesními požadavky stanovenými v tomto nařízení, které se týkámimo jiné povinností třetí země, které pro ně jakožto státy vlajky, přístavu, trhu nebo pobřežní státy vyplývají z mezinárodního práva v oblasti předcházení, potírání a odstranění rybolovu NNN.
(18)
Z prováděcího rozhodnutí Komise, které určuje Šrí Lanku jako třetí zemi, kterou Komise považuje za nespolupracující v boji proti rybolovu NNN, vyplývají důsledky uvedené v čl. 18 odst. 1 písm. g) nařízení o rybolovu NNN.
2. POSTUP VŮČI ŠRÍ LANCE
(19)
Dne 15. listopadu 2012 oznámila podle článku 32 nařízení NNN Komise Šrí Lance, že zvažuje možnost určit Šrí Lanku jako nespolupracující třetí zemi (3).
(20)
Komise vyzvala Šrí Lanku, aby v úzké spolupráci s jejími útvary vypracovala akční plán k nápravě nedostatků uvedených v rozhodnutí Komise ze dne 15. listopadu 2012.
921)
Hlavní nedostatky, které Komise v navrhovaném akčním plánu shledala, souvisely s několika případy nesplnění povinností vyplývajících z mezinárodního práva, které se týkaly zejména přijetí vhodného právního rámce, absence přiměřeného a účinného sledování, pozorovacího programu, odrazujícího sankčního systému a řádného provádění systému osvědčování úlovků. Další zjištěné nedostatky se obecněji vztahují k dodržování mezinárodních závazků, včetně doporučení a usnesení regionálních organizací pro řízení rybolovu. Bylo rovněž zjištěno nedodržování doporučení a usnesení příslušných orgánů, např. Mezinárodního akčního plánu Organizace spojených národů proti nezákonnému, nehlášenému a neregulovanému rybolovu (IPOA-NNN). Nedodržování nezávazných doporučení a usnesení však bylo považováno pouze za podpůrný důkaz, a nikoli za základ pro určení.
(22)
Podáním ze dne 14. prosince 2012 informovala Šrí Lanka Komisi o institucionálních opatřeních přijatých k odstranění nedostatků uvedených v navrhovaném akčním plánu.
(23)
Šrí Lanka předložila písemné připomínky dne 31. prosince 2012 a 4. ledna 2013.
(24)
Dopisem ze dne 7. února 2013 požádala Komise Šrí Lanku, aby poskytla aktualizované informace o klíčových oblastech navrhovaného akčního plánu.
(25)
Dne 13. března 2013 předložily šrílanské orgány tyto dokumenty: i) průvodní dopis a vysvětlující dopis; ii) aktualizované údaje o časovém harmonogramu všech opatření, která má Šrí Lanka přijmout; iii) aktualizované informace o klíčových oblastech navrhovaného akčního plánu; iv) národní akční plán pro boj proti rybolovu NNN na rok 2013; v) aktualizace administrativních postupů a pokynů pro používání osvědčení o úlovku; vi) rozpočtové prostředky na rok 2013 pro zřízení pobočky divize kontroly kvality ministerstva rybolovu a rozvoje vodních zdrojů; vii) návrhy znění revidovaných právních předpisů týkající se plnění právních povinností, sledování zámořského loďstva a odrazujících sankcí; viii) programy na zvýšení informovanosti provozovatelů o systému osvědčování úlovků; xi) kontrolní systém a x) pokyny pro postupy k prošetření činností NNN na volném moři.
(26)
Technické konzultace mezi Komisí a Šrí Lankou se uskutečnily dne 17. dubna 2013 v Bruselu. Během tohoto setkání orgány Šrí Lanky předložily Komisi svůj nový národní akční plán pro boj proti rybolovu NNN stejně jako plánovaná opatření na zlepšení křížové kontroly údajů uvedených v osvědčení o úlovku a zahájily revizi právního rámce.
(27)
Ve svém podání ze dne 30. května 2013 a ze dne 3. června 2013 Šrí Lanka zdůraznila své odhodlání včasně provádět cestovní mapu, kterou vypracovala, a zároveň přijala legislativní změny k posílení opatření k zákazu rybolovu NNN a zahájila postup zadávání veřejných zakázek na systém sledování plavidel (VMS).
(28)
Na základě pokroku zjištěného v období od listopadu 2012 do začátku června 2013 informovala Komise v dopise ze dne 11. června 2013 Šrí Lanku, že za účelem dosažení konkrétních výsledků při řešení nedostatků uvedených v rozhodnutí ze dne 15. listopadu 2012 a za účelem dokončení potřebných opatření prodlouží Komise dialog se Šrí Lankou o dalších devět měsíců - do 28. února 2014. Po tomto dopise Komise dne 20. června 2013 zaslala aktualizovaný návrh akčního plánu.
(29)
Šrí Lanka předložila dne 22. srpna 2013 zprávu o pokroku za období od 31. května 2013 do 15. srpna 2013, po které dne 28. října 2013 následovalo podání s informacemi o postupu přijímání novelizovaných právních předpisů.
(30)
Komise navštívila dotčené šrílanské orgány ve dnech 28.-30. ledna 2014. Tyto orgány byly informovány o vývoji situace v souladu s rozhodnutím ze dne 15. listopadu 2012 a navrhovaným akčním plánem. Během návštěvy Komise měly šrílanské orgány možnost učinit prohlášení a poskytnout příslušnou dokumentaci v reakci na rozhodnutí ze dne 15. listopadu 2012 a informovat Komisi o nejnovějším vývoji, pokud jde o pokrok akčního plánu.
(31)
Šrí Lanka podala další zprávu o pokroku dne 27. března 2014 za období 16. srpna 2013 až 21. března 2014, v jejímž rámci předložila tyto dokumenty: i) aktualizované informace o klíčových oblastech navrhovaného akčního plánu; ii) aktualizovaný harmonogram provádění národního akčního plánu boje proti rybolovu NNN; iii) dopisy ministerstva rybolovu a rozvoje vodních zdrojů ministerstvu zahraničních věcí se žádostí o přistoupení k dohodě FAO o dodržování opatření a šetření státních příslušníků podílejících se na rybolovné činnosti NNN pod vlajkami jiných států; iv) žádost o financování systému VMS a doklad o požadavku na transpondér; v) informace o zvyšování povědomí a vi) vzorky revidovaného deníku rybolovu na rok 2014 a plán kontroly v přístavech zaměřené na rybářská plavidla pro hlubinný rybolov a rybolov na volném moři. Informace se rovněž týkaly přijetí revidovaného zákona o rybolovu šrílanským parlamentem dne 5. listopadu 2013. Šrí Lanka podala dne 1. srpna 2014 dodatečnou zprávu o pokroku, která se vztahovala na období do července 2014 a která kromě aktualizovaných informací o klíčových oblastech navrhovaného akčního plánu a aktualizovaného harmonogramu provádění národního akčního plánu boje proti rybolovu NNN obsahovala též dopis ministerstva zahraničních věcí ministerstvu rybolovu a rozvoje vodních zdrojů, v němž bylo uvedeno, že opis listiny o přijetí pro přistoupení k dohodě FAO o dodržování opatření bude předložen po přistoupení; a zpráva dále zahrnovala žádost určenou generálnímu prokurátorovi na zavedení větších sankcí do stávajících právních předpisů, dva dopisy od navrhovatelů právních předpisů obsahující revidované návrhy předpisů o rybolovných operacích na volném moři a o shromažďování údajů o úlovku, jakož i shrnutí programů na zvyšování informovanosti kapitánů na volném moři a prováděcí zprávu pro IOTC o regionálním programu pozorovatelů. Dne 29. srpna 2014 poskytla Šrí Lanka dodatečné informace, v nichž vysvětlila, jaký posun učinila ve vztahu ke zjištěným nedostatkům (jednalo se o návrhy předpisů o rybolovných operacích na volném moři a o shromažďování údajů o úlovku, informační oběžník o sankcích, informace o programech pozorovatelů a o kontrolních programech, jakož i o informace o pokroku při nápravě zjištěných nedostatků). Ve dnech 18. a 19. září 2014 poskytla Šrí Lanka nové informace, které potvrzovaly přijetí předpisů o rybolovných operacích na volném moři a o shromažďování údajů o úlovku, úvahy ve vnitřní činnosti za účelem vypracování kabinetního memoranda o odrazujícím sankčním systému, úvahy za účelem splnění povinností vůči IOTC, informace o lodním deníku, výskytu kontrol a pozorovatelů a informace o možném částečném postupném zavádění transpondérů VMS na paluby šrílanských rybářských plavidel v období od ledna 2015 do srpna 2015 (ačkoliv smlouva s dodavatelem nebyla dosud podepsána ani provedena).
(32)
Komise nadále vyhledávala a ověřovala všechny informace, které považovala za nezbytné. Byly zváženy a zohledněny ústní a písemné připomínky předložené Šrí Lankou v návaznosti na rozhodnutí Komise ze dne 15. listopadu 2012 a Šrí Lanka byla zároveň průběžně informována buď ústně, nebo písemně o úvahách Komise.
(33)
S ohledem na získané poznatky, jak je uvedeno v 34. až 67. bodě odůvodnění, je Komise přesvědčena, že oblasti, které byly v rozhodnutí ze dne 15. listopadu 2012 popsány jako problematické a nedostatečné, Šrí Lanka nevyřešila uspokojivým způsobem. Šrí Lanka rovněž neprovedla v plném rozsahu opatření navrhovaná v průvodním akčním plánu.
3. URČENÍ ŠRÍ LANKY JAKO NESPOLUPRACUJÍCÍ TŘETÍ ZEMĚ
(34)
V souladu s čl. 31 odst. 3 nařízení o rybolovu NNN Komise přezkoumala, zda Šrí Lanka dodržovala své mezinárodní závazky jakožto stát vlajky, přístavu, trhu nebo pobřežního státu v souladu se zjištěními uvedenými v rozhodnutí ze dne 15. listopadu 2012 a příslušnými informacemi, které poskytla Šrí Lanka, s navrhovaným akčním plánem, stejně jako s opatřeními, která byla přijata k nápravě situace. Pro účel tohoto přezkumu Komise vzala v úvahu parametry uvedené v čl. 31 odst. 4 až 7 nařízení o rybolovu NNN.
3.1. Opakující se rybolov NNN (čl. 31 odst. 4 písm. a) nařízení o rybolovu NNN)
(35)
Jak bylo uvedeno v 292. bodě odůvodnění rozhodnutí ze dne 15. listopadu 2012, Komise zjistila, že Šrí Lanka nemá právní předpisy umožňující vydávání povolení k rybolovu na volném moři.
(36)
Jak je uvedeno v 296. bodě odůvodnění rozhodnutí ze dne 15. listopadu 2012, třináct plavidel Šrí Lanky bylo zařazeno do návrhu seznamu plavidel provádějících rybolov NNN vedeného Komisí pro tuňáky Indického oceánu (IOTC), protože byla zachycena při rybolovu v rozporu s opatřeními pro zachování a řízení zdrojů IOTC. Od rozhodnutí ze dne 15. listopadu 2012 Šrí Lanka nezakázala svým plavidlům provádět nezákonný rybolov na volném moři ani bezodkladně nepřijala právní předpisy umožňující rybolov na volném moři a vydávání povolení k rybolovu na volném moři, aby tak zabránila nezákonnému rybolovu svými rybářskými plavidly. Šrí Lanka místo toho 5. listopadu 2013 konečně přijala revidovaný zákon o rybolovu umožňující rybolov na volném moři. Byly vypracovány prováděcí právní předpisy pro vydávání povolení pro plavidla na volném moři, jež byly přijaty v září 2014, ovšem (podle podání příslušných orgánů) nebyly dosud provedeny. Šrí Lanka rovněž omezila počet plavidel působících v IOTC z 3 307 na 1 758, tato plavidla však stále provádí rybolov na základě správního povolení pro rybolov na volném moři, a nikoli na základě zákonného povolení. V tomto ohledu je třeba připomenout, že v souladu s čl. 18 odst. 3 písm. b) bodem ii) Dohody Organizace spojených národů o rybích populacích (4) (UNFSA) musí stát vlajky přijmout opatření zakazující jeho plavidlům rybolov na volném moři, pokud nemají řádné povolení nebo schválení k provádění rybolovu. Uvedená situace jednoznačně dokládá, že Šrí Lanka nepostupuje v souladu se svou mezinárodní právní odpovědností jakožto státu vlajky.
(37)
Od vydání rozhodnutí ze dne 15. listopadu 2012 byla podle informací získaných IOTC (5) v roce 2013 pobřežními státy zachycena tři plavidla plující pod šrílanskou vlajkou - Malshiri No. 1, Gold Marine 5 a Lakpriya 2, která pravděpodobně prováděla rybolov NNN. Připomíná se, že podle čl. 18 odst. 1 a 2 dohody UNFSA je stát vlajky odpovědný za svá plavidla provozovaná na volném moři. Kromě toho v souladu s článkem 118 Úmluvy Organizace spojených národů o mořském právu (UNCLOS) musí státy spolupracovat na zachování a řízení živých zdrojů; tuto povinnost jednoznačně narušuje přítomnost loďstva v IOTC bez zákonného povolení k rybolovu, které tak provádí rybolov NNN ve smyslu definice v článku 2 nařízení o rybolovu NNN.
(38)
V roce 2013 bylo navíc během kontroly při tranzitu přes území výlučné ekonomické zóny (EEZ) pobřežního státu zjištěno, že 13 dalších šrílanských plavidel nesplňuje opatření pro zachování a řízení živých zdrojů IOTC. Komise se domnívá, že pokračující rybolov prováděný plavidly Šrí Lanky, který je v rozporu s opatřeními pro zachování a řízení IOTC, představuje jednoznačný doklad, že Šrí Lanka neplní své povinnosti, které pro ni jako pro stát vlajky vyplývají z mezinárodního práva, jak je uvedeno v 37. bodě odůvodnění.
(39)
Situace rovněž dokládá neschopnost Šrí Lanky zajistit, aby se rybářská plavidla oprávněná plout pod její vlajkou nezapojovala do rybolovu NNN ani tento rybolov nepodporovala, což je v rozporu s bodem 34 IPOA-NNN, ve kterém se stanoví, že státy by měly zajistit, aby se rybářská plavidla oprávněná plout pod jejich vlajkou nezapojovala do rybolovu NNN ani tento rybolov nepodporovala. Kromě toho je existence plavidel plujících pod šrílanskou vlajkou, jak je uvedeno v 36. až 38. bodě odůvodnění, rovněž známkou nesplnění povinností ze strany Šrí Lanky vyplývajících z čl. 19 odst. 1 a 2 dohody UNFSA, kde se stanoví, že stát vlajky musí zajistit, aby plavidla plující pod jeho vlajkou dodržovala předpisy pro zachování a řízení zdrojů regionálních organizací pro řízení rybolovu.
(40)
Komise rovněž zjistila, že Šrí Lanka nemůže přijmout vhodná opatření k zabránění opakujícímu se rybolovu NNN kvůli nedostatkům ve svém právním rámci. Komise proto v rámci akčního plánu navrhla, aby byl proveden přezkum právního rámce pro zajištění dodržování mezinárodních závazků ve vztahu k volnému moři, a to za účelem odstranění nedostatku příslušných provozních prostředků určených k účinnému sledování šrílanského zámořského loďstva a vytvoření odrazujícího sankčního systému.
(41)
Jak již bylo uvedeno v 36. bodě odůvodnění tohoto rozhodnutí, Šrí Lanka přijala v listopadu 2013 revidovaný zákon o rybolovu umožňující jejím plavidlům provádět rybolov mimo výlučnou ekonomickou zónu Šrí Lanky. Avšak zákon potřebný pro provádění systému udělování povolení pro rybolov na volném moři je stále ve fázi návrhu, a proto není použitelný. Povolení jsou v současné době vydávána na základě správních rozhodnutí, bez předchozího vymezení postupů a nesystémovým způsobem. Kromě toho revidovaný zákon o rybolovu rovněž stanoví větší sankce za rybolov NNN, které by mohly být považovány za odrazující, pouze pro část šrílanského zámořského loďstva (zejména pro malé lodě, které loví mimo šrílanskou výlučnou ekonomickou zónu a pro které by mohly být sankce považovány za vhodné vzhledem k omezené rybolovné kapacitě těchto plavidel). Avšak šrílanská flotila větších plavidel (o délce větší než 24 m) se v letech 2013 a 2014 rozrostla a výši sankcí, které stanoví nový zákon o rybolovu pro tuto část flotily, nelze již považovat za odrazující; rybolovná kapacita těchto plavidel je 10-20krát větší než u menších plavidel. Současné právní předpisy (6) počítají s maximální pokutou ve výši 8 429 EUR (1 500 000 LKR (7)), kterou nelze považovat za účinnou z hlediska zajištění dodržování opatření a odrazování od jejich dalšího porušování a která nepřipraví pachatele o výhody vyplývající z jejich nezákonné činnosti. Výši těchto sankcí nelze pokládat za splňující požadavky čl. 19 odst. 2 dohody UNFSA, v němž se mimo jiné stanoví, že sankce by měly být dostatečně přísné a měly by připravovat pachatele o zisky vyplývající z jejich nezákonné činnosti. Komise se proto domnívá, že sankční systém zavedený Šrí Lankou je zjevně nepřiměřený a jednoznačně neodpovídá závažnosti možných porušení pravidel, možnému dopadu porušení pravidel na zdroje a případnému prospěchu, který může z takové nezákonné činnosti vyplývat.
(42)
Opatření přijatá Šrí Lankou jsou proto s ohledem na její povinnosti státu vlajky nedostatečná pro dosažení souladu s článkem 118 úmluvy UNCLOS a s články 18, 19 a 20 dohody UNFSA.
(43)
Vzhledem k 292. až 299. bodu odůvodnění rozhodnutí ze dne 15. listopadu 2012 a vzhledem k vývoji po 15. listopadu 2012 zastává Komise názor, že na základě ustanovení čl. 31 odst. 3 a čl. 31 odst. 4 písm. a) nařízení o rybolovu NNN neplní Šrí Lanka povinnosti, které pro ni jako pro stát vlajky vyplývají z mezinárodního práva ohledně plavidel provádějících rybolov NNN a rybolovu NNN prováděného rybářskými plavidly plujícími pod její vlajkou nebo jejími státními příslušníky, a nepřijala dostatečná opatření, aby čelila doloženému a opakujícímu se rybolovu NNN prováděnému plavidly, která dříve plula pod její vlajkou.
3.2. Špatná spolupráce a nepřijetí donucovacích opatření (čl. 31 odst. 5 písm. b), c) a d) nařízení o rybolovu NNN)
(44)
Jak je popsáno v 302. až 311. bodě odůvodnění rozhodnutí ze dne 15. listopadu 2012, Komise provedla analýzu toho, zda Šrí Lanka účinně spolupracuje s Komisí na vyšetřování rybolovu NNN a s ním spojených činností.
(45)
Pokud jde o plavidla uvedená v 293. bodě odůvodnění rozhodnutí ze dne 15. listopadu 2012, Šrí Lanka byla - jak vyplývá z 296. bodu odůvodnění uvedeného rozhodnutí - povinna podávat každý měsíc zprávy o opatřeních přijatých vůči těmto plavidlům. Tyto zprávy byly předloženy pouze v 9 z 12 měsíců v roce 2013 a pouze ve 2 ze 4 měsíců v roce 2014. V rozporu s ustanoveními článku 20 dohody UNFSA, podle kterého musí státy spolupracovat buď přímo, nebo prostřednictvím regionálních organizací pro řízení rybolovu, aby zajistily dodržování opatření pro zachování a řízení zdrojů přijatá regionálními organizacemi pro řízení rybolovu a jejich vymáhání, Šrí Lanka nesplnila své povinnosti vyplývající z mezinárodního práva, pokud jde o mezinárodní spolupráci a donucování.
(46)
Jak je uvedeno v 302. bodě odůvodnění rozhodnutí ze dne 15. listopadu 2012 a výše v 45. bodě odůvodnění, Šrí Lanka nesplnila své povinnosti vůči IOTC měsíčně podávat zprávy v souvislosti s 13 šrílanskými plavidly, u nichž se předpokládá, že jsou zapojena do rybolovu NNN, která však nejsou zařazena na seznam IOTC. Šrí Lanka proto neprokázala splnění podmínek čl. 94 odst. 2 písm. b) úmluvy UNCLOS, v němž se stanoví, že stát vlajky přejímá pod svou jurisdikci v rámci svých vnitrostátních právních předpisů každé plavidlo plující pod jeho vlajkou, jeho velitele, důstojníky i posádku.
(47)
Komise dále zkoumala, jak je uvedeno v 306. až 307. bodě odůvodnění rozhodnutí ze dne 15. listopadu 2012, zda Šrí Lanka přijala účinná donucovací opatření vůči provozovatelům plavidel odpovědným za provádění rybolovu NNN a zda byly použity dostatečně přísné sankce, aby připravily pachatele o zisky vyplývající z tohoto rybolovu.
(48)
Jak bylo vysvětleno v 41. bodě odůvodnění v návaznosti na rozhodnutí ze dne 15. listopadu 2012, na Šrí Lance nebyl zaveden odrazující sankční systém pro segment velkých plavidel šrílanské flotily. Stávající soubor sankcí není v souladu s požadavky čl. 19 odst. 2 dohody UNFSA, v němž se mimo jiné stanoví, že sankce by měly být dostatečně přísné a měly by připravovat pachatele o zisky vyplývající z jejich nezákonné činnosti.
(49)
Dostupné důkazy stále potvrzují, že Šrí Lanka neplní své povinnosti podle mezinárodního práva, co se týče účinných donucovacích opatření. V tomto ohledu, jak bylo vysvětleno v 36. až 38. bodě odůvodnění, pokračující rybolov prováděný plavidly Šrí Lanky, který je v rozporu s opatřeními pro zachování a řízení IOTC, svědčí o tom, že Šrí Lanka neplní povinnosti vůči svým plavidlům provádějícím činnost na volném moři, jak je stanoveno v čl. 18 odst. 1 a 2 dohody UNFSA.
(50)
Jak bylo zdůrazněno v 309. bodě odůvodnění rozhodnutí ze dne 15. listopadu 2012, úroveň rozvoje Šrí Lanky nelze považovat za činitel narušující schopnost příslušných orgánů spolupracovat s ostatními zeměmi a usilovat o vymáhání. Vyhodnocení konkrétních překážek rozvoje je dále uvedeno v 65. až 67. bodě odůvodnění.
(51)
Opatření přijatá Šrí Lankou jsou proto s ohledem na její povinnosti státu vlajky nedostatečná pro dosažení souladu s čl. 94 odst. 2 písm. b) úmluvy UNCLOS a s články 18 a 19 dohody UNFSA.
(52)
S ohledem na 302. až 311. bod odůvodnění rozhodnutí ze dne 15. listopadu 2012 a vývoj po 15. listopadu 2012 se Komise domnívá, že v souladu s čl. 31 odst. 3 a čl. 31 odst. 5 písm. b), c) a d) nařízení o rybolovu NNN Šrí Lanka neplní povinnosti, které jsou jí uloženy v rámci mezinárodního práva jako státu vlajky v souvislosti se spoluprací a donucovacími opatřeními.
3.3. Nedodržování mezinárodních pravidel (čl. 31 odst. 6 nařízení o rybolovu NNN)
(53)
Jak je popsáno v 314. až 334. bodě odůvodnění rozhodnutí ze dne 15. listopadu 2012, Komise provedla analýzu veškerých důležitých informací týkajících se statusu Šrí Lanky jako smluvní strany IOTC. Komise proto provedla analýzu veškerých informací, které považovala za důležité ve vztahu k dohodě Šrí Lanky o uplatňování opatření na zachování a řízení přijatých komisí IOTC v návaznosti na rozhodnutí ze dne 15. listopadu 2012.
(54)
Připomíná se, že od rozhodnutí ze dne 15. listopadu 2012 vydala komise IOTC výroční zprávy o plnění požadavků pro léta 2013 (8) a 2014 (9), z nichž vyplývá, že v letech 2012 a 2013 Šrí Lanka požadavky stále neplnila nebo je plnila jen částečně.
(55)
Pokud jde o zprávu o plnění požadavků pro rok 2013, Šrí Lanka nepředložila některé z požadovaných informací v oblasti statistiky a některých opatření pro zachování a řízení.
(56)
Zejména, pokud jde o usnesení IOTC 10/08 (10) o seznamu aktivních plavidel, Šrí Lanka neposkytla informace o mezinárodní rádiové volací značce pro každé plavidlo. Pokud jde o usnesení IOTC č. 06/03 (11) o přijetí systému sledování plavidel (VMS), Šrí Lanka nevybavila svá plavidla o celkové délce větší než 15 metrů systémy VMS a nevybudovala středisko pro sledování rybolovu (FMC). Šrí Lanka rovněž nepředložila povinnou zprávu o pokroku systému VMS. Pokud jde o usnesení IOTC 10/02 (12) o povinných statistických požadavcích, Šrí Lanka neposkytla údaje o četnosti a velikosti pro pobřežní rybolov a údaje o nominálních odlovech, údaje o úlovku a intenzitě rybolovu a četnosti a velikosti podle normy požadované tímto usnesením pro pobřežní rybolov, hladinný lov a rybolov pomocí dlouhých lovných šňůr. Pokud jde o usnesení IOTC 05/05 (13) o předkládání údajů týkajících se žraloků, tyto požadavky splnila Šrí Lanka jen částečně, protože údaje o úlovcích pro tenatové sítě a dlouhé lovné šňůry jsou uvedeny společně.Pokud jde o usnesení IOTC 12/05 (14) o překládkách v přístavu, nepředložila Šrí Lanka povinnou zprávu.Pokud jde o usnesení IOTC 11/04 o pozorovatelích (15), Šrí Lanka neprovedla regionální programy pozorovatelů, jak požaduje toto usnesení. Šrí Lanka zejména nevytvořila program pozorovatelů v povinném rozsahu 5 % na moři pro plavidla delší než 24 metrů a neplní povinnosti pozorovatelů podávat zprávy.
(57)
Pokud jde o zprávu o plnění požadavků pro rok 2014, Šrí Lanka nepředložila některé z požadovaných informací v oblasti statistiky a některých opatření pro zachování a řízení.
(58)
Zejména, pokud jde o usnesení IOTC 13/02 (16),Šrí Lanka nepřijala právní a správní předpisy, které by stanovily povinné označování vybavení. Pokud jde o usnesení IOTC 13/08 (17), Šrí Lanka nepředložila plán řízení pro lovná zařízení s uzavíracím mechanismem (FAD) ani nebyla přijata žádná právní a správní opatření pro osm plavidel lovících košelkovými nevody v souladu s požadavky usnesení IOTC 12/13 (18). V roce 2014 opět ve vztahu k usnesení 06/03 (19) Šrí Lanka nevybavila svá plavidla o celkové délce větší než 15 metrů systémy VMS a nevybudovala středisko pro sledování rybolovu (FMC) ani nepředložila povinnou zprávu o pokroku systému sledování plavidel (VMS).Pokud jde o usnesení IOTC 10/02 o povinných statistických údajích, neoznámila Šrí Lanka údaje o nominálních odlovech, údaje o úlovku a intenzitě rybolovu a četnosti a velikosti podle normy požadované tímto usnesením.Pokud jde o usnesení IOTC 13/06 (20) a 12/04 (21), Šrí Lanka neprovedla zákaz lovu žraloka dlouhoploutvého ani nezavedla pro plavidla lovící košelkovými nevody povinné vybavení podběráky a pro plavidla používající dlouhé lovné šňůry povinné vybavení nástroji na odříznutí lovné šňůry a vyjmutí háčku. V roce 2014 Šrí Lanka opět ve vztahu k usnesení 11/04 (22) neprovedla programy pozorovatelů, jak požaduje toto usnesení.Šrí Lanka zejména nevytvořila program pozorovatelů v povinném rozsahu 5 % na moři pro plavidla delší než 24 metrů a neplní povinnosti pozorovatelů podávat zprávy. Pokud jde o usnesení IOTC 10/10 (23), Šrí Lanka neposkytla zprávu o dovozu, vykládce a překládce tuňáka a produktů z příbuzných druhů ryb v přístavech.
(59)
Neposkytnutí informací, které požaduje IOTC, a nesplnění povinností IOTC podle 56. a 58. bodu odůvodnění ze strany Šrí Lanky je dokladem toho, že Šrí Lanka nesplnila povinnosti státu vlajky stanovené v úmluvě UNCLOS a v dohodě UNFSA. Zejména neposkytnutí včasných statistických informací, informací o systému VMS, o úlovku a intenzitě, překládkách v přístavu, programu pozorovatelů oslabuje schopnost Šrí Lanky plnit své povinnosti v souladu s články 117 a 118 úmluvy UNCLOS. Tyto články stanoví povinnosti státu přijmout pro své státní příslušníky opatření na zachování živých zdrojů na volném moři a spolupracovat na opatřeních pro zachování a řízení živých zdrojů v oblasti volného moře.
(60)
Jak je uvedeno v 322. bodě odůvodnění rozhodnutí ze dne 15. listopadu 2012, během návštěvy Komise na Šrí Lance v listopadu 2010 byla zjištěna řada dalších skutečností, a to zejména pokud jde o chybějící systém VMS a právní předpisy pro podávání zpráv o úlovcích. V 319. a 321. bodě odůvodnění rozhodnutí ze dne 15. listopadu 2012 jsou v důsledku zpráv o plnění požadavků IOTC pro léta 2011 a 2012 uvedeny další skutečnosti týkající se například chybějícího programu pozorovatelů a špatného podávání zpráv o plavidlech a státních příslušnících, u nichž bylo zjištěno zapojení do rybolovu NNN.V tomto ohledu z informací předložených šrílanskými orgány ve vztahu k právním předpisům v oblasti rybolovu na volném moři, vytvoření funkčního systému VMS, spolehlivého programu pozorovatelů a k evidenci úlovků a podávání zpráv o úlovcích vyplynulo, že orgány nezajistily účinnou a účelnou kontrolu a sledování plavidel plujících pod vlajkou Šrí Lanky v souladu s mezinárodními závazky. Šrí Lanka, jak je uvedeno v 36., 40. a 41. bodě odůvodnění, byla především vyzvána, aby vypracovala podrobný právní rámec umožňující rybolov na volném moři společně s povoleními k rybolovu na volném moři a aby splnila usnesení IOTC, a to zejména pokud jde o sledování, kontrolu a dohled nad vlastní flotilou, včetně systému VMS, lodního deníku a systému podávání zpráv o úlovcích a programu pozorovatelů.Pokud jde o právní předpisy v oblasti rybolovu na volném moři, byl změněn zákon o rybolovu, aby umožňoval rybolov na volném moři, a bylo navrženo prováděcí nařízení k vydávání povolení, jež bylo nakonec přijato v září 2014. Jelikož však bylo dané prováděcí nařízení přijato až v září 2014 a nedostává se informací o tom, jak bude provedeno, jsou v současnosti vydávána pouze administrativní povolení, přičemž šrílanská plavidla jsou provozována bez systému VMS. Pokud jde o regionální program pozorovatelů, z dokumentů poskytnutých šrílanskými orgány vyplynulo, že i přes výběr a přijetí několika inspektorů nebude velká část loďstva pokryta z důvodu malého počtu inspektorů (45) v poměru k velkému počtu plavidel (1 758 v rejstříku plavidel IOTC). Šrí Lanka však nepředložila žádné návrhy na řešení tohoto vážného problému v kontextu IOTC, v důsledku kterého není odpovídajícím způsobem zajištěno pokrytí loďstva plujícího pod šrílanskou vlajkou na volném moři kvůli nedostatečným prostředkům pro inspekci.V tomto ohledu je třeba připomenout, že Šrí Lanka má vážné problémy při vykazování údajů pro IOTC, což ohrožuje schopnost země vykonávat povinnosti státu vlajky.
(61)
Pokud jde o systém VMS, jak je uvedeno v 316., 321. a 322. bodě odůvodnění rozhodnutí ze dne 15. listopadu 2012 a v 60. bodě odůvodnění tohoto rozhodnutí, Komise připomíná různé problémy, na které upozorňuje IOTC. V návaznosti na rozhodnutí ze dne 15. listopadu 2012 Šrí Lanka uvedla, že se nachází v procesu zavádění systému VMS. Předložila Komisi právní předpisy prokazující požadavek na transpondér na palubě od 1. listopadu 2011 a uvedla, že už byl vybrán poskytovatel služeb. Nebylo však zajištěno financování a jednání mezi šrílanskými orgány a příslušnými finančními institucemi probíhají už déle než 18 měsíců. Jednání se týkají podmínek úvěru na nákup a instalaci FMC a poskytování finanční pomoci provozovatelům při instalaci a provozování systému VMS v přiměřené lhůtě pro celou flotilu provádějící rybolov na volném moři. V důsledku toho není na Šrí Lance zřízeno středisko FMC. Systém VMS je navíc stále ve vývoji a nebyl dosud uveden do provozu. Komise během své návštěvy v lednu 2014 zjistila, jak potvrzuje následné podání Šrí Lanky a zprávy o plnění požadavků IOTC pro léta 2013 a 2014, že rybářská plavidla Šrí Lanky stále nejsou vybavena systémem VMS. Pokud jde o soulad s požadavky IOTC na systém VMS, existují rozpory mezi zprávami o plnění požadavků IOTC pro léta 2013 a 2014 a kroky Šrí Lanky. Zprávy o plnění požadavků uvádějí údaje o částečném plnění, zatímco z informací poskytnutých Šrí Lankou jednoznačně vyplývá, že nedošlo k žádné skutečné realizaci systému VMS. Šrí Lanka proto nesplňuje podmínky stanovené v čl. 18 odst. 3 písm. g) dohody UNFSA s ohledem na údaje o schopnosti šrílanských orgánů v oblasti sledování, kontroly a dohledu, zejména provozní schopnosti řídit vlastní flotilu a schopnosti vývoje a realizace funkčního systému VMS.
(62)
Ze skutečností uvedených v oddílu 3.3 vyplývá, že Šrí Lanka porušuje podmínky čl. 18 odst. 3 dohody UNFSA.
(63)
Šrí Lanka proto s ohledem na své povinnosti státu vlajky nesplňuje dostatečně podmínky článku 117, 118 úmluvy UNCLOS a čl. 18 odst. 3 dohody UNFSA.
(64)
S ohledem na 314. až 334. bod odůvodnění rozhodnutí ze dne 15. listopadu 2012 a vývoj po přijetí tohoto rozhodnutí se Komise domnívá, že v souladu s čl. 31 odst. 3 a 6 nařízení o rybolovu NNN Šrí Lanka neplní své povinnosti, které má podle mezinárodního práva, co se týče mezinárodních pravidel, předpisů a opatření pro zachování a řízení zdrojů.
3.4. Zvláštní omezení rozvojových zemí
(65)
Připomíná se, že podle ukazatele lidského rozvoje zavedeného OSN (24) je Šrí Lanka považována za zemi na středním stupni lidského rozvoje (92. místo ze 186 zemí). Potvrzuje to i příloha II nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 1905/2006 (25), kde je Šrí Lanka uvedena v kategorii zemí s nižšími středními příjmy.
(66)
Jak je uvedeno v 337. bodě odůvodnění rozhodnutí ze dne 15. listopadu 2012, nebylo možno zjistit žádný průkazný důvod, který by naznačoval, že skutečnost, že Šrí Lanka neplní povinnosti vyplývající pro ni z mezinárodního práva, je důsledkem nedostatečného rozvoje. Po 15. listopadu 2012 nebyl předložen žádný další konkrétní důkaz, který by prokazoval, že zjištěné nedostatky jsou důsledkem nedostatečné kapacity a správní infrastruktury.
(67)
S ohledem na 336. až 337. bod odůvodnění rozhodnutí ze dne 15. listopadu 2012 a vývoj po 15. listopadu 2012 se Komise domnívá, že v souladu s čl. 31 odst. 7 nařízení o rybolovu NNN stav rozvoje a celková výkonnost Šrí Lanky v oblasti rybolovu nejsou nepříznivě ovlivněny její úrovní rozvoje.
4. ZÁVĚR TÝKAJÍCÍ SE URČENÍ NESPOLUPRACUJÍCÍ TŘETÍ ZEMĚ
(68)
S ohledem na závěry týkající se skutečnosti, že Šrí Lanka neplní povinnosti vyplývající z mezinárodního práva pro stát vlajky, stát přístavu, pobřežní stát nebo stát trhu a nepřijímá kroky směřující k předcházení, potírání a odstranění rybolovu NNN, měla by být v souladu s článkem 31 nařízení o rybolovu NNN určena jako země, kterou Komise považuje za nespolupracující třetí zemi v boji proti rybolovu NNN.
(69)
Podle čl. 18 odst. 1 písm. g) nařízení o rybolovu NNN jsou příslušné orgány členských států povinny odmítnout dovoz produktů rybolovu do Unie, aniž by musely žádat dodatečné důkazy nebo posílat žádost o pomoc státu vlajky, pokud si jsou vědomy, že osvědčení o úlovku potvrdily orgány státu vlajky určeného v souladu s článkem 31 uvedeného nařízení jako nespolupracující stát. Nepříznivý dopad na obchod by měl nastávat pokud možno co nejpozvolněji s cílem usnadnit - během období mezi dnem vstupu tohoto prováděcího rozhodnutí Komise v platnost a případnými opatřeními přijatými Radou - přizpůsobení dotčených stran nové situaci a s cílem poskytnout hospodářským subjektům, mimo jiné i malým a středním podnikům, vzhledem ke zvláštním vlastnostem produktů rybolovu ze Šrí Lanky a ke zvláštním vlastnostem dodavatelů na Šrí Lance, dostatek času na přizpůsobení. V důsledku toho by uplatňování tohoto rozhodnutí mělo být odloženo o tři měsíce. Tento odklad by neměl mít žádný dopad na potřebu rychlých opatření ze strany Rady pro urychlené řešení situace na Šrí Lance v souvislosti s rybolovem NNN.
(70)
Je třeba prohlásit, že určení Šrí Lanky jako země, kterou Komise pro účely tohoto rozhodnutí považuje za nespolupracující, nebrání tomu, aby Komise nebo Rada učinily jakýkoli následný krok za účelem vypracování seznamu nespolupracujících zemí.
(71)
V případě, že Rada zařadí Šrí Lanku na seznam nespolupracujících zemí podle článku 33 nařízení o NNN, toto předcházející rozhodnutí o určení se stane zastaralým.
5. POSTUP PROJEDNÁVÁNÍ VE VÝBORU
(72)
Opatření stanovená tímto rozhodnutím jsou v souladu se stanoviskem Výboru pro rybolov a akvakulturu,
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
Šrílanská demokratická socialistická republika je určena jako třetí země, kterou Komise považuje za nespolupracující třetí zemi v boji proti nezákonnému, nehlášenému a neregulovanému rybolovu.
Článek 2
Toto rozhodnutí vstupuje v platnost dnem 14. ledna 2015.
V Bruselu dne 14. října 2014.
DECISIÓN DE EJECUCIÓN DE LA COMISIÓN
de 14 de octubre de 2014
por la que se identifica a un tercer país que la Comisión considera tercer país no cooperante conforme al Reglamento (CE) no 1005/2008 del Consejo por el que se establece un sistema comunitario para prevenir, desalentar y eliminar la pesca ilegal, no declarada y no reglamentada
(2014/715/UE)
LA COMISIÓN EUROPEA,
Visto el Tratado de Funcionamiento de la Unión Europea,
Visto el Reglamento (CE) no 1005/2008 del Consejo, de 29 de septiembre de 2008, por el que se establece un sistema comunitario para prevenir, desalentar y eliminar la pesca ilegal, no declarada y no reglamentada, se modifican los Reglamentos (CEE) no 2847/93, (CE) no 1936/2001 y (CE) no 601/2004, y se derogan los Reglamentos (CE) no 1093/94 y (CE) no 1447/1999 (1), y, en particular, su artículo 31,
Considerando lo siguiente:
1. INTRODUCCIÓN
(1)
El Reglamento (CE) no 1005/2008 («el Reglamento INDNR») establece un sistema de la Unión para prevenir, desalentar y eliminar la pesca ilegal, no declarada y no reglamentada (pesca INDNR).
(2)
El capítulo VI del Reglamento INDNR contempla el procedimiento relativo a la identificación de terceros países no cooperantes, las gestiones ante los países considerados terceros países no cooperantes, el establecimiento de una lista de países no cooperantes, la supresión de un Estado de la lista de países no cooperantes, la publicidad de la lista de países no cooperantes y eventuales medidas de urgencia.
(3)
Conforme al artículo 31 del Reglamento INDNR, la Comisión Europea puede identificar a los terceros países que considere que no cooperan en la lucha contra la pesca INDNR. Se podrá considerar tercer país no cooperante al país que no cumpla la obligación de adoptar medidas para prevenir, desalentar y eliminar la pesca INDNR que le corresponde, en virtud del Derecho internacional, en su calidad de Estado de abanderamiento, Estado rector del puerto, Estado ribereño o Estado de comercialización.
(4)
La identificación de terceros países no cooperantes debe basarse en el análisis de toda la información obtenida de conformidad con el artículo 31, apartado 2, del Reglamento INDNR.
(5)
De conformidad con el artículo 33 del Reglamento INDNR, el Consejo podrá elaborar una lista de países no cooperantes. Las medidas recogidas en el artículo 38 del Reglamento INDNR son aplicables a dichos países.
(6)
Conforme al artículo 20, apartado 1, del Reglamento INDNR, los Estados de abanderamiento que son terceros países han de remitir a la Comisión una notificación relativa al correspondiente régimen de aplicación, control y observancia de las leyes, reglamentos y medidas de conservación y ordenación que deben cumplir los buques de su flota pesquera.
(7)
Con arreglo al artículo 20, apartado 4, del Reglamento INDNR, la Comisión debe cooperar administrativamente con los terceros países en los ámbitos relacionados con la aplicación de las disposiciones sobre certificación de capturas establecidas en dicho Reglamento.
(8)
De conformidad con lo dispuesto en el artículo 32 del Reglamento INDNR, mediante Decisión de la Comisión de 15 de noviembre de 2012 (2) (en lo sucesivo, «la Decisión de 15 de noviembre de 2012»), la Comisión notificó a ocho terceros países la posibilidad de que se les considerara países no cooperantes conforme al Reglamento INDNR.
(9)
En su Decisión de 15 de noviembre de 2012, la Comisión incluyó la información relativa a los hechos y consideraciones fundamentales subyacentes a la identificación preliminar.
(10)
Asimismo, el 15 de noviembre de 2012, la Comisión notificó a los ocho terceros países, por medio de cartas independientes, que estaba valorando la posibilidad de considerarlos terceros países no cooperantes. La Decisión de 15 de noviembre de 2012 se adjuntó a dichas cartas.
(11)
En dichas cartas, la Comisión hacía hincapié en que, a fin de evitar ser considerados terceros países no cooperantes y, en cuanto tales, ser propuestos para su inclusión oficial en una lista, tal como prevén los artículos 31 y 33 del Reglamento INDNR, los terceros países afectados debían elaborar y aplicar, en estrecha colaboración con ella, un plan de acción para subsanar las deficiencias señaladas en la Decisión de 15 de noviembre de 2012. Una aplicación oportuna y eficaz del plan de acción por parte de los países en cuestión podría haberles evitado ser identificados como terceros países no cooperantes y la propuesta de ser incluidos en la lista definitiva.
(12)
Como consecuencia de ello, la Comisión invitó a los ocho terceros países implicados a: i) adoptar todas las medidas necesarias para llevar a cabo las actuaciones contempladas en los planes de acción propuestos por la Comisión; ii) evaluar la aplicación de las actuaciones contempladas en los planes de acción propuestos por la Comisión, y iii) remitirle cada seis meses informes pormenorizados donde se evalúe la aplicación de cada actuación, a fin de determinar, entre otras cosas, su eficacia global, ya sea individual o colectiva, en lo que respecta a garantizar la existencia de un sistema de control de la pesca plenamente conforme.
(13)
A los ocho terceros países en cuestión se les ofreció la oportunidad de responder por escrito a las cuestiones explícitamente indicadas en la Decisión de la Comisión, así como a cualquier otra información pertinente. A dichos países se les permitió presentar pruebas con vistas a refutar o completar los hechos referidos en la Decisión del 15 de noviembre de 2012 o adoptar, en su caso, un plan de acción y medidas para mejorar y corregir la situación. Se aseguró a los ocho países el derecho a solicitar información adicional o a suministrarla.
(14)
Por consiguiente, por medio de su Decisión y de las cartas de 15 de noviembre de 2012, la Comisión abrió un proceso de diálogo con los ocho terceros países e indicó que consideraba que un período de seis meses debería ser, en principio, suficiente para llegar a un acuerdo.
(15)
La Comisión continuó recabando y verificando toda la información que estimó necesaria. Se examinaron y tuvieron en cuenta todas las observaciones orales y escritas presentadas por los ocho terceros países a raíz de la Decisión de 15 de noviembre de 2012. Se mantuvo informados a los ocho países, bien de forma oral o por escrito, acerca de las consideraciones de la Comisión.
(16)
La República Socialista Democrática de Sri Lanka (Sri Lanka) no refutó los hechos invocados por la Comisión ni aplicó el plan de acción necesario para corregir la situación.
(17)
La presente Decisión de Ejecución de la Comisión, por la que se determina que la Comisión considera a Sri Lanka tercer país no cooperante en la lucha contra la pesca INDNR, es el resultado de un proceso de investigación y diálogo en el contexto de aplicación del Reglamento INDNR. Este proceso cumple con los requisitos sustantivos y de procedimiento establecidos en dicho Reglamento, que hace referencia, entre otras cosas, a las obligaciones que tiene el tercer país de adoptar medidas para prevenir, desalentar y eliminar la pesca INDNR, en virtud del Derecho internacional, en su calidad de Estado de abanderamiento, Estado rector del puerto, Estado ribereño o Estado de comercialización.
(18)
La Decisión de Ejecución de la Comisión para identificar a Sri Lanka como tercer país que la Comisión considera no cooperante en la lucha contra la pesca INDNR conlleva las consecuencias contempladas en el artículo 18, apartado 1, letra g), del Reglamento INDNR.
2. PROCEDIMIENTO CON RESPECTO A SRI LANKA
(19)
El 15 de noviembre de 2012, la Comisión notificó a Sri Lanka, en virtud del artículo 32 del Reglamento INDNR, que contemplaba la posibilidad de identificar a Sri Lanka como un tercer país no cooperante (3).
(20)
La Comisión invitó a Sri Lanka a establecer, en estrecha colaboración con sus servicios, un plan de acción destinado a corregir las deficiencias detectadas en su Decisión de 15 de noviembre de 2012.
(21)
La principal deficiencia constatada por la Comisión en el plan de acción propuesto tiene que ver con varios tipos de incumplimiento de obligaciones contempladas en el Derecho internacional, en particular, en lo tocante a la adopción de un marco jurídico apropiado, así como la ausencia de una supervisión apropiada y eficaz, la falta de un programa de observación, la inexistencia de un sistema de sanciones disuasivas y la inadecuada aplicación del sistema de certificación de capturas. Otras deficiencias detectadas están relacionadas en general con el cumplimiento de obligaciones internacionales, entre las que cabe citar las recomendaciones y resoluciones de las organizaciones regionales de ordenación pesquera (OROP). También se ha observado el incumplimiento de recomendaciones y resoluciones que emanan de organismos relevantes, tal como el Plan de Acción Internacional para prevenir, desalentar y eliminar la pesca ilegal, no declarada y no reglamentada de las Naciones Unidas (PAI-INDNR). No obstante, el incumplimiento de recomendaciones y resoluciones no vinculantes se ha considerado solamente una prueba suplementaria, y no el fundamento de la identificación.
(22)
Sri Lanka informó a la Comisión, mediante su propuesta de 14 de diciembre 2012, de los arreglos institucionales establecidos con el fin de subsanar las deficiencias observadas en el plan de acción propuesto.
(23)
El 31 de diciembre de 2012 y el 4 de enero de 2013, Sri Lanka remitió observaciones por escrito.
(24)
En carta de 7 de febrero de 2013, la Comisión solicitó a Sri Lanka que facilitara información actualizada sobre los ámbitos clave del plan de acción sugerido.
(25)
El 13 de marzo de 2013, las autoridades de Sri Lanka presentaron los siguientes documentos: i) carta de presentación y carta explicativa; ii) actualización del calendario de aplicación de Sri Lanka para todas las medidas que se adopten; iii) información actualizada sobre ámbitos clave del plan de acción sugerido; iv) el plan de acción nacional de 2013 para la lucha contra la pesca INDNR; v) actualizaciones sobre los procedimientos administrativos y las directrices para el uso de certificados de capturas; vi) asignación del presupuesto de 2013 para el establecimiento de una suboficina de la División de Control de Calidad del Departamento de Pesca y Desarrollo de Recursos Acuáticos en el aeropuerto; vii) redacción de textos para revisar la legislación relativa al cumplimiento de obligaciones legales, supervisión de la flota de larga distancia y sanciones disuasorias; viii) acciones de sensibilización de los operadores en el sistema de certificación de capturas; xi) sistema de inspección, y x) directrices de los procedimientos para investigar las actividades de la pesca INDNR en alta mar.
(26)
El 17 de abril de 2013 se celebraron consultas técnicas entre la Comisión y Sri Lanka en Bruselas. Durante la reunión, las autoridades de Sri Lanka presentaron a la Comisión su reciente plan de acción nacional para luchar contra la pesca INDNR, así como las medidas previstas para mejorar la comprobación de la información contenida en los certificados de capturas y la revisión iniciada del marco jurídico.
(27)
Con los documentos presentados el 30 de mayo de 2013 y el 3 de junio de 2013, Sri Lanka subrayó su compromiso de aplicar puntualmente una hoja de ruta, elaborada por Sri Lanka, y al mismo tiempo adoptar modificaciones legislativas destinadas a mejorar las medidas punitivas por la práctica de la pesca INDNR y poner en marcha el proceso de adquisición del Sistema de Localización de Buques (SLB).
(28)
Basándose en los progresos logrados en el período comprendido entre noviembre de 2012 y principios de junio de 2013, la Comisión informó a Sri Lanka, mediante carta de 11 de junio de 2013, de que, con el fin de lograr resultados tangibles que subsanen las deficiencias indicadas en la Decisión de 15 de noviembre de 2012 y permitan adoptar las acciones necesarias, la Comisión deseaba mantener un proceso de diálogo con Sri Lanka durante un período adicional de nueve meses, hasta el 28 de febrero de 2014. A esta carta siguió una propuesta actualizada del plan de acción de la Comisión el 20 de junio de 2013.
(29)
El 22 de agosto de 2013, Sri Lanka presentó un informe sobre los progresos realizados en el período comprendido entre el 31 de mayo de 2013 y el 15 de agosto de 2013, seguido de los documentos presentados el 28 de octubre de 2013 con información sobre el procedimiento de adopción de la legislación modificada.
(30)
Entre el 28 y el 30 de enero de 2014, la Comisión visitó a las autoridades de Sri Lanka implicadas. Las autoridades fueron informadas de la evolución de la situación de conformidad con la Decisión de 15 de noviembre de 2012 y el plan de acción propuesto. Durante la visita de la Comisión, las autoridades de Sri Lanka tuvieron la oportunidad de hacer declaraciones y presentar los documentos pertinentes en respuesta a la Decisión de 15 de noviembre de 2012 y de informar a la Comisión sobre las últimas novedades en cuanto al progreso del plan de acción.
(31)
El 27 de marzo de 2014, Sri Lanka presentó otro informe sobre los progresos realizados entre el 16 de agosto de 2013 y el 21 de marzo de 2014, presentando los siguientes documentos: i) información actualizada sobre ámbitos clave del plan de acción sugerido; ii) actualización del calendario de aplicación del plan de acción nacional para luchar contra la pesca INDNR; iii) cartas del Ministerio de Pesca y Desarrollo de Recursos Acuáticos al Ministerio de Asuntos Exteriores en las que se solicita la adhesión al acuerdo sobre cumplimiento de la FAO y la realización de investigaciones de los nacionales implicados en la pesca INDNR bajo el abanderamiento de otros Estados; iv) solicitud de financiación del SLB y demostración de los requisitos de transpondedores; v) información sobre la formación de sensibilización, y vi) ejemplares del cuaderno diario de pesca de 2014 revisado y plan de inspección en los puertos para los buques de pesca en aguas profundas y alta mar. La información incluía también la aprobación de la Ley de pesca revisada por el Parlamento de Sri Lanka el 5 de noviembre de 2013. Sri Lanka aportó el 1 de agosto de 2014 un informe adicional, referido al período que concluye en julio de 2014, que, además de información actualizada sobre algunos aspectos clave del plan de acción sugerido y de un calendario actualizado sobre la aplicación del plan de acción nacional para luchar contra la pesca INDNR, contenía un escrito del Ministerio de Asuntos Exteriores al Ministerio de Pesca y Desarrollo de Recursos Acuáticos en la que se informaba de que se presentará una copia del instrumento de aceptación para la adhesión al acuerdo de cumplimiento de la FAO una vez efectuada esta adhesión, una solicitud al Fiscal General al efecto de introducir mayores sanciones en la legislación actual, dos cartas del servicio de redacción jurídica con los proyectos de reglamento revisado sobre, respectivamente, las actividades de pesca en alta mar y la recogida de datos sobre capturas de peces, más un resumen de los programas de sensibilización para los patrones de alta mar y el informe a la CAOI sobre la aplicación de un plan de observación regional. Sri Lanka facilitó información adicional el 29 de agosto de 2014, explicando los progresos realizados en relación con las deficiencias detectadas (por ejemplo, proyectos de reglamentos sobre las actividades de pesca en alta mar y la recogida de datos sobre capturas de peces, circular informativa sobre sanciones, información sobre programas de observación e inspección e información sobre los avances conseguidos en relación con las deficiencias detectadas). Sri Lanka aportó nuevos documentos el 18 y 19 de septiembre de 2014, confirmando la adopción de los reglamentos sobre las actividades de pesca en alta mar y la recogida de datos sobre capturas de peces, una reflexión sobre los trabajos internos de redacción de un memorando del gabinete sobre un régimen sancionador disuasorio, una reflexión sobre cómo cumplir con la CAOI, información sobre el cuaderno diario de pesca, la inspección y la cobertura por observadores e información sobre una posible introducción gradual y parcial de transpondedores SLB (aunque aún no se había firmado ni aplicado el contrato con el contratista) en sus buques pesqueros en el período comprendido entre enero de 2015 y agosto de 2015.
(32)
La Comisión ha continuado recabando y verificando toda la información que ha estimado necesaria. Se han examinado, y han sido tenidas en cuenta, las observaciones orales y escritas presentadas por Sri Lanka a raíz de la Decisión de 15 de noviembre de 2012 y las consideraciones de la Comisión le han sido comunicadas oralmente o por escrito.
(33)
A la luz de los elementos reunidos, tal como se muestra en los considerandos 34 a 67, la Comisión considera que Sri Lanka no ha abordado de forma suficiente las cuestiones que son motivo de preocupación y las deficiencias descritas en la Decisión de 15 de noviembre 2012. Sri Lanka tampoco ha aplicado plenamente las medidas propuestas en el plan de acción adjunto.
3. IDENTIFICACIÓN DE SRI LANKA COMO TERCER PAÍS NO COOPERANTE
(34)
De conformidad con el artículo 31, apartado 3, del Reglamento INDNR, la Comisión examinó la conformidad de Sri Lanka con sus obligaciones internacionales en calidad de Estado de abanderamiento, Estado rector del puerto, Estado ribereño o Estado de comercialización, en consonancia con los resultados de la Decisión de 15 de noviembre de 2012 y con la información pertinente presentada al respecto por Sri Lanka, con el plan de acción propuesto, así como con las medidas adoptadas para corregir la situación. A efectos de esta revisión, la Comisión tuvo en cuenta los parámetros enumerados en el artículo 31, apartados 4 a 7, del Reglamento INDNR.
3.1. Pesca INDNR recurrente [artículo 31, apartado 4, letra a), del Reglamento INDNR]
(35)
Como se ponía de relieve en el considerando 292 de la Decisión de 15 de noviembre de 2012, la Comisión estableció que Sri Lanka no disponía de legislación en materia de expedición de licencias de pesca en alta mar.
(36)
Como se mencionaba en el considerando 296 de la Decisión de 15 de noviembre de 2012, 13 buques de Sri Lanka fueron incluidos en el proyecto de lista de buques INDNR de la Comisión del Atún para el Océano Índico (CAOI), pues sus operaciones de pesca habían quebrantado las medidas de conservación y ordenación de la CAOI. Desde la Decisión de 15 de noviembre de 2012, Sri Lanka no ha prohibido a sus buques la pesca ilegal en alta mar ni ha adoptado inmediatamente una legislación que permita la pesca en alta mar y la concesión de licencias para la pesca en alta mar con el fin de evitar las actividades ilegales de pesca de los buques pesqueros. Sri Lanka ha adoptado finalmente una Ley de pesca revisada el 5 de noviembre de 2013, que permite la pesca en alta mar. Ha elaborado una legislación de aplicación destinada a la concesión de licencias para los buques de alta mar, que ha sido aprobada en septiembre de 2014 (según información recibida de sus autoridades), pero no se ha aplicado aún. Sri Lanka también ha reducido el número de buques que faenan en la CAOI, de 3 307 a 1 758 buques; no obstante, estos buques siguen pescando con una licencia de alta mar administrativa y no con una licencia jurídica. En este sentido, cabe recordar que, con arreglo al artículo 18, apartado 3, letra b), inciso ii), del Acuerdo de las Naciones Unidas sobre las poblaciones de peces (4) (UNFSA), un Estado de abanderamiento ha de emprender las medidas necesarias para prohibir la pesca de sus buques en alta mar cuando no se encuentran debidamente autorizados o no disponen de las licencias necesarias para operar. La situación actual demuestra claramente que Sri Lanka no está actuando en consonancia con sus obligaciones internacionales como Estado de abanderamiento.
(37)
Después de la Decisión de 15 de noviembre de 2012 conforme a la información recuperada de la CAOI (5), tres buques que enarbolan el pabellón de Sri Lanka, Malshiri No. 1, Gold Marine 5 y Lakpriya 2, fueron apresados por los Estados ribereños en el año 2013 por estar presuntamente involucrados en actividades de pesca INDNR. Cabe señalar que, conforme al artículo 18, apartados 1 y 2, del Acuerdo de las Naciones Unidas sobre las poblaciones de peces, el Estado de abanderamiento es el responsable de los buques que enarbolan su pabellón y operan en alta mar. Además, de conformidad con lo dispuesto en el artículo 118 de la Convención de las Naciones Unidas sobre el Derecho del Mar (UNCLOS), el Estado de abanderamiento debe cooperar en la conservación y ordenación de los recursos vivos. Dichos recursos se encuentran claramente debilitados por la presencia de su flota, que opera en la CAOI sin licencias jurídicas de pesca y realiza, por tanto, actividades de pesca INDNR con arreglo a las definiciones del artículo 2 del Reglamento INDNR.
(38)
Por otra parte, en 2013 se constató que otros 13 buques de Sri Lanka, inspeccionados mientras transitaban por la Zona Económica Exclusiva (ZEE) de un Estado ribereño, quebrantaron las medidas de conservación y ordenación de la CAOI. La Comisión considera que la presencia continua de buques de Sri Lanka que operan quebrantando las medidas de conservación y ordenación de la CAOI constituye una indicación clara de que Sri Lanka incumple las responsabilidades como Estado de abanderamiento contraídas en virtud de la legislación internacional, tal como se describe en el considerando 37.
(39)
Demuestra también la ineficacia de Sri Lanka a la hora de garantizar que los buques de pesca autorizados a enarbolar su pabellón no participen en la pesca INDNR ni la apoyen, lo que no se ajusta al punto 34 del PAI sobre pesca INDNR, que estipula que los Estados deberán garantizar que los buques de pesca autorizados para enarbolar su pabellón no participen en la pesca INDNR ni presten apoyo a tales actividades. Por otra parte, la existencia de buques que enarbolan el pabellón de Sri Lanka a los que se refieren los considerandos 36 a 38 pone también de relieve el incumplimiento por parte de Sri Lanka de sus obligaciones contempladas en el artículo 19, apartados 1 y 2, del UNFSA, en virtud de las cuales un Estado de abanderamiento ha de garantizar que los buques que enarbolen su pabellón cumplen las normas de conservación y ordenación de las OROP.
(40)
La Comisión también llegó a la conclusión de que Sri Lanka no podía tomar medidas eficaces con respecto a la pesca INDNR recurrente debido a las deficiencias de su marco jurídico. Sugirió, por tanto, en el plan de acción, una revisión del marco jurídico destinada a garantizar el cumplimiento de las obligaciones internacionales en relación con alta mar, con el fin de subsanar la falta de medios operativos suficientes para supervisar eficazmente la flota de larga distancia de Sri Lanka y crear un sistema de sanciones disuasorias.
(41)
Como ya se ha mencionado en el considerando 36 de la presente Decisión, Sri Lanka adoptó en noviembre de 2013 una Ley de pesca revisada que permite a sus buques pescar fuera de su ZEE. Sin embargo, la ley necesaria para la aplicación de un sistema de licencias de alta mar está aún en elaboración y, por tanto, no es aplicable. Actualmente, las licencias las emite la administración sin un procedimiento predeterminado y de un modo no sistémico. Además, la Ley de pesca revisada también había previsto un aumento de las sanciones a las infracciones de pesca INDNR, que se podrían considerar como elemento disuasorio solo para una parte de la flota de larga distancia de Sri Lanka (en concreto, para las embarcaciones de pequeña escala que pescan fuera de la ZEE de Sri Lanka, para las que las sanciones podrían considerarse pertinentes en vista de su limitada capacidad de pesca). Sin embargo, la flota de buques de gran escala de Sri Lanka (con más de 24 metros de eslora) se ha incrementado en 2013 y 2014 y el nivel de las sanciones previstas por la nueva Ley de pesca, que es aplicable a esta parte de la flota, no puede haberse considerado disuasorio, ya que la capacidad de pesca de estos buques es entre 10 y 20 veces más grande que la de las embarcaciones más pequeñas. La legislación actual (6) prevé una sanción máxima de 8 429 EUR [1 500 000 rupias esrilanquesas (LKR) (7)], que no puede considerarse eficaz para garantizar el cumplimiento, desalentar las infracciones y privar a los infractores de los beneficios derivados de sus actividades ilegales. Por consiguiente, no puede considerarse que el nivel de tales sanciones esté en consonancia con el artículo 19, apartado 2, del UNFSA, que estipula, entre otras cosas, que las sanciones deben ser suficientemente severas y privar a los infractores de los beneficios derivados de sus actividades ilegales. La Comisión considera, por tanto, que el régimen sancionador introducido por Sri Lanka resulta manifiestamente inadecuado y no proporcionado a la gravedad de las infracciones cometidas, las posibles repercusiones sobre los recursos de tales infracciones y el posible beneficio que podría derivarse de tales operaciones ilegales.
(42)
Por consiguiente, las acciones llevadas a cabo por Sri Lanka a la luz de sus obligaciones como Estado de abanderamiento resultan insuficientes para cumplir las disposiciones del artículo 118 de la UNCLOS y los artículos 18, 19 y 20 del UNFSA.
(43)
En vista de los considerandos 292 a 299 de la Decisión de 15 de noviembre de 2012 y de los progresos realizados tras el 15 de noviembre de 2012, la Comisión considera que, de conformidad con el artículo 31, apartado 3, y el artículo 31, apartado 4, letra a), del Reglamento INDNR, Sri Lanka ha incumplido las obligaciones contraídas como Estado de abanderamiento en virtud de la legislación internacional en relación con los buques INDNR y la pesca INDNR llevada a cabo por buques pesqueros que enarbolaban su pabellón o por sus nacionales, o realizada con su apoyo, así como que no ha emprendido las acciones necesarias para luchar contra la pesca INDNR documentada y recurrente efectuada por buques que enarbolaban su pabellón.
3.2. Falta de cooperación y observancia [artículo 31, apartado 5, letras b), c) y d), del Reglamento INDNR]
(44)
Tal como se describía en los considerandos 302 a 311 de la Decisión de 15 de noviembre de 2012, la Comisión analizó si Sri Lanka cooperaba de manera eficaz con la Comisión en materia de investigaciones y actividades asociadas.
(45)
En cuanto a los buques a los que se refería el considerando 293 de la Decisión de 15 de noviembre de 2012, Sri Lanka quedaba obligada, como se indicaba en el considerando 296 de la Decisión, a informar mensualmente sobre las acciones emprendidas contra los buques. Dichos informes solo se llevaron a cabo para 9 de los 12 meses del año 2013 y para 2 de los 4 meses del año 2014. En contravención de lo dispuesto en el artículo 20 del UNFSA, que establece las obligaciones de los Estados de investigar y colaborar directamente o a través de las OROP para garantizar el cumplimiento y la ejecución de las medidas de conservación y ordenación de la OROP, Sri Lanka ha incumplido sus obligaciones en virtud del derecho internacional con respecto a la cooperación internacional y la aplicación de la normativa.
(46)
Tal como se describía en el considerando 302 de la Decisión de 15 de noviembre de 2012, así como en el considerando 45 anterior, Sri Lanka no cumplió con sus obligaciones de presentación de informes mensuales a la CAOI para los 13 buques de Sri Lanka que estaban presuntamente implicados en actividades de pesca INDNR, pero que no estaban incluidos en la lista de la CAOI. Por tanto, Sri Lanka no ha demostrado cumplir las condiciones del artículo 94, apartado 2, letra b), de la UNCLOS, que establecen que un Estado de abanderamiento debe ejercer control con arreglo a su legislación nacional sobre los buques que enarbolan su pabellón, así como su capitán, oficiales y tripulación.
(47)
Además, tal como se describía en los considerandos 306 a 307 de la Decisión de 15 de noviembre de 2012, la Comisión analizó si Sri Lanka había adoptado medidas coercitivas efectivas respecto de los operadores involucrados en actividades de pesca INDNR y si había impuesto sanciones suficientemente severas que privaran a los infractores de los beneficios obtenidos con esas actividades.
(48)
Tal como se explica en el considerando 41, tras la aprobación de la Decisión de 15 de noviembre de 2012, Sri Lanka no ha establecido un sistema de sanciones disuasivas para el segmento de grandes buques de su flota. El actual catálogo de sanciones no concuerda con el artículo 19, apartado 2, del UNFSA, que estipula, entre otras cosas, que las sanciones deben ser suficientemente severas y privar a los infractores de los beneficios derivados de sus actividades ilegales.
(49)
Las pruebas recabadas siguen confirmando que Sri Lanka no ha cumplido las obligaciones contraídas en virtud de la legislación internacional en relación con las medidas coercitivas efectivas necesarias. A este respecto y, como se explica en los considerandos 36 a 38, la existencia continua de buques pesqueros que infringen las medidas de conservación y ordenación de la CAOI pone de manifiesto el incumplimiento por parte de Sri Lanka de sus responsabilidades con respecto a sus buques que faenan en alta mar, conforme a lo dispuesto en el artículo 18, apartados 1 y 2, del UNFSA.
(50)
Tal como se subrayaba en el considerando 309 de la Decisión de 15 de noviembre de 2012, el índice de desarrollo de Sri Lanka no se puede considerar un factor que socave la capacidad de las autoridades competentes de cooperar con otros países y emprender acciones coercitivas. La evaluación de las limitaciones específicas del desarrollo se describe con más detalle en los considerandos 65 a 67.
(51)
Por consiguiente, las acciones llevadas a cabo por Sri Lanka a la luz de sus obligaciones como Estado de abanderamiento resultan insuficientes para cumplir las disposiciones del artículo 94, apartado 2, letra b), de la UNCLOS y los artículos 18 y 19 del UNFSA.
(52)
Teniendo en cuenta los considerandos 302 a 311 de la Decisión de 15 de noviembre de 2012 y los progresos realizados con posterioridad al 15 de noviembre de 2012, la Comisión considera que, con arreglo al artículo 31, apartado 3, y al artículo 31, apartado 5, letras b), c) y d), del Reglamento INDNR, Sri Lanka ha incumplido las obligaciones contraídas como Estado de abanderamiento en virtud de la legislación internacional con respecto a sus esfuerzos en materia de cooperación y observancia.
3.3. Falta de aplicación de las normas internacionales (artículo 31, apartado 6, del Reglamento INDNR)
(53)
Tal como se describía en los considerandos 314 a 334 de la Decisión de 15 de noviembre de 2012, la Comisión analizó la información que consideró relevante con respecto a la situación de Sri Lanka como Parte contratante de la CAOI. Asimismo, la Comisión analizó toda la información considerada relevante con respecto al acuerdo de Sri Lanka de aplicar las medidas de conservación y ordenación aprobadas por la CAOI, a raíz de la Decisión de 15 de noviembre de 2012.
(54)
Hay que recordar que, desde la Decisión de 15 de noviembre de 2012, la CAOI publicó informes sobre cumplimiento anuales, para 2013 (8) y 2014 (9) respectivamente, que mostraban que Sri Lanka seguía sin cumplir las medidas o las cumplía solo parcialmente en los años 2012 y 2013.
(55)
Con respecto al informe sobre cumplimiento de 2013, Sri Lanka no presentó parte de la información requerida en cuanto a estadísticas y algunas medidas de conservación y ordenación.
(56)
En particular, en lo que se refiere a la Resolución 10/08 (10) de la CAOI sobre la lista de buques activos, Sri Lanka no facilitó información sobre el indicativo internacional de radio de cada buque. En cuanto a la Resolución 06/03 (11) de la CAOI sobre la adopción de un Sistema de Localización de Buques (SLB), Sri Lanka no pudo equipar sus buques de más de 15 metros de eslora total con SLB ni tampoco pudo construir un centro de seguimiento de pesca (CSP). Sri Lanka tampoco ha presentado el informe obligatorio sobre el progreso del SLB. Con respecto a la Resolución 10/02 (12) de la CAOI sobre los requisitos estadísticos obligatorios, Sri Lanka no ha informado de los datos de frecuencia de tallas de las pesquerías costeras ni de las capturas nominales, ni tampoco de los datos de capturas y esfuerzo y de la frecuencia de tallas que exige la Resolución para las pesquerías costeras, pesquerías de superficie y pesca con palangre. En relación con la Resolución 05/05 (13) de la CAOI sobre la presentación de datos relativos a tiburones, Sri Lanka la cumple solo parcialmente, dado que los datos de capturas con red de enmalle y con palangre se han facilitado combinados. En lo que respecta a la Resolución 12/05 (14) de la CAOI sobre transbordos llevados a cabo en el puerto, Sri Lanka no ha aportado el informe obligatorio. En relación con la Resolución 11/04 de la CAOI sobre los observadores (15), Sri Lanka no ha aplicado el programa de observación regional exigido por esta Resolución. En concreto, Sri Lanka no ha establecido el programa de observación para el 5 % obligatorio en el mar en el caso de embarcaciones que superen los 24 metros de eslora y no cumple la obligación de información de los observadores.
(57)
Con respecto a los informes sobre cumplimiento del año 2014, Sri Lanka no presentó la información obligatoria sobre las estadísticas, ni tampoco sobre las medidas de conservación y ordenación.
(58)
En particular, en lo que respecta a la Resolución 13/02 (16) de la CAOI, Sri Lanka no ha adoptado una legislación de marcado obligatorio de los artes de pesca. En cuanto a la Resolución 13/08 (17) de la CAOI, Sri Lanka no ha presentado un plan de ordenación sobre dispositivos de concentración de peces (DCP), ni adoptado las medidas jurídicas y administrativas para los 8 buques cerqueros de conformidad con la Resolución 12/13 (18) de la CAOI. Nuevamente en 2014, en lo que se refiere a la Resolución 06/03 (19) de la CAOI, Sri Lanka no ha equipado sus buques de más de 15 metros de eslora total con SLB, no ha construido un centro de seguimiento de pesca y no ha presentado el informe obligatorio sobre el progreso del SLB. En cuanto a la Resolución 10/02 de la CAOI sobre los requisitos estadísticos obligatorios, Sri Lanka no ha informado de los datos de capturas nominales, capturas y esfuerzo y frecuencia de las tallas que exige esta Resolución. En lo que se refiere a las Resoluciones 13/06 (20) y 12/04 (21) de la CAOI, Sri Lanka no ha incorporado la prohibición sobre tiburones oceánicos ni ha cumplido con las obligaciones de que los cerqueros lleven redes de inmersión y los palangreros, cortacabos y desenganchadores. De nuevo en 2014, con respecto a la Resolución 11/04 (22), Sri Lanka no ha implantado el sistema de observación exigido. En concreto, Sri Lanka no ha establecido el programa de observación para el 5 % obligatorio en el mar en el caso de embarcaciones que superen los 24 metros de eslora y no cumple la obligación de información de los observadores. Con respecto a la Resolución 10/10 (23) de la CAOI, Sri Lanka no facilitó el informe sobre importación, desembarque y transbordo de productos de túnidos y especies afines en los puertos.
(59)
La omisión de Sri Lanka con respecto al envío a la CAOI de la información necesaria y el cumplimiento de las obligaciones de la CAOI recogidas en los considerandos 56 a 58 demuestra el incumplimiento de sus obligaciones como Estado de abanderamiento recogidas en la UNCLOS y el UNFSA. En particular, el hecho de no proporcionar información oportuna sobre estadísticas, SLB, capturas y esfuerzo, transbordo en el puerto y el programa de observación socava la capacidad de Sri Lanka para cumplir sus obligaciones en virtud de los artículos 117 y 118 de la UNCLOS. Estos artículos establecen los deberes de un Estado de adoptar medidas para que sus nacionales conserven los recursos vivos de alta mar y de cooperar con las medidas de conservación y ordenación de los recursos vivos en las zonas de alta mar.
(60)
Tal como se describía en el considerando 322 de la Decisión de 15 de noviembre de 2012, se descubrieron varios problemas durante la visita de la Comisión a Sri Lanka en noviembre de 2010, en concreto en lo que respecta a la inexistencia de SLB y de legislación en materia de información sobre capturas. Otros elementos de interés, tales como la falta de un sistema de observación y la mala calidad de los informes en relación con los buques y los nacionales identificados como implicados en la pesca INDNR, se mencionaban en los considerandos 319 y 321 de la Decisión de 15 de noviembre de 2012, como resultado de los informes sobre cumplimiento de la CAOI relativos a 2011 y 2012. En este sentido, la información presentada por las autoridades de Sri Lanka en relación con la legislación sobre pesca en alta mar, la creación de un SLB funcional, un programa de observación fiable y el registro y los informes sobre capturas, dio a conocer que las autoridades no habían garantizado un control y supervisión eficaces ni eficientes de los buques que enarbolaban el pabellón de Sri Lanka de conformidad con las obligaciones internacionales. En particular, como se indica en los considerandos 36, 40 y 41, se invitó a Sri Lanka a elaborar un marco jurídico completo para permitir la pesca en alta mar junto con las licencias de pesca en alta mar y a cumplir las resoluciones de la CAOI, en particular con respecto a la supervisión, el control y la vigilancia de su propia flota, lo que incluye un SLB, un cuaderno diario y un sistema de información de capturas y un sistema de observación. En lo que respecta a la legislación sobre pesca en alta mar, se modificó la Ley de pesca para permitir la pesca en alta mar y se elaboró un reglamento de aplicación sobre concesión de licencias, adoptado finalmente en septiembre de 2014. Al no haber sido adoptado este reglamento hasta septiembre de 2014, y a falta de información sobre su aplicación, solo se están concediendo licencias administrativas, mientras que los buques de Sri Lanka faenan sin ningún SLB. En lo que se refiere al sistema de observación regional, los documentos presentados por las autoridades de Sri Lanka revelaron que, a pesar de la selección y contratación de algunos inspectores, una gran parte de la flota no quedaba cubierta debido al pequeño número de inspectores (45) con respecto al gran número de buques (1 758 en el registro de buques de la CAOI). Sri Lanka no ha realizado ninguna propuesta para hacer frente a este grave problema en el contexto de la CAOI, lo que significa que no hay una adecuada cobertura de la flota con el pabellón de Sri Lanka que faena en alta mar debido a la falta de medios de inspección. A este respecto, cabe recordar que Sri Lanka tiene graves problemas a la hora de comunicar datos a la CAOI, lo que socava la capacidad del país para ejercer sus obligaciones como Estado de abanderamiento.
(61)
Con respecto al SLB, según lo descrito en los considerandos 316, 321 y 322 de la Decisión de 15 de noviembre de 2012 y en el considerando 60 de la presente Decisión, la Comisión recuerda diversos problemas señalados por la CAOI. Tras la Decisión de 15 de noviembre de 2012, Sri Lanka indicó que se encontraba en proceso de incorporar el SLB. El 1 de noviembre de 2011, presentó a la Comisión la legislación que demostraba la necesidad de un transpondedor a bordo e indicó que ya se había seleccionado un proveedor de servicios. Sin embargo, la financiación no tuvo lugar y las negociaciones entre las autoridades de Sri Lanka y la institución financiera en cuestión llevan en curso más de 18 meses. Las negociaciones se refieren a las condiciones de un préstamo para comprar e instalar un centro de seguimiento de pesca y proporcionar asistencia financiera a los operadores con el fin de que instalen y pongan en funcionamiento el SLB en toda la flota de alta mar dentro de un plazo razonable. Como resultado de ello, Sri Lanka no dispone de un centro de seguimiento de pesca. Además, el SLB se encuentra aún en desarrollo y no se ha puesto en funcionamiento. La Comisión determinó durante su visita de enero de 2014 que, según confirman las comunicaciones posteriores de Sri Lanka y los informes sobre cumplimiento de la CAOI de 2013 y 2014, los buques de pesca de Sri Lanka no están todavía equipados con SLB. En cuanto al cumplimiento de los requisitos de SLB de la CAOI, existen discrepancias entre los informes sobre cumplimiento de la CAOI de 2013 y 2014 y las acciones de Sri Lanka. Los informes sobre cumplimiento alegan un cumplimiento parcial, mientras que la información proporcionada por Sri Lanka muestra claramente que no se ha producido la implementación real de un SLB. Por tanto, Sri Lanka no cumple las condiciones contempladas en el artículo 18, apartado 3, letra g), del UNFSA a la luz de la información recabada sobre las capacidades de supervisión, control y vigilancia de las autoridades de Sri Lanka, especialmente en cuanto a su capacidad de gestión de su flota y de desarrollo e implementación de un SLB funcional.
(62)
Los hechos recogidos en la sección 3.3 muestran claramente que el comportamiento de Sri Lanka infringe el artículo 18, apartado 3, del UNFSA.
(63)
Por consiguiente, las acciones llevadas a cabo por Sri Lanka a la luz de sus obligaciones como Estado de abanderamiento resultan insuficientes para cumplir las disposiciones de los artículos 117 y 118 de la UNCLOS y el artículo 18, apartado 3, del UNFSA.
(64)
Teniendo en cuenta los considerandos 314 a 334 de la Decisión de 15 de noviembre de 2012 y los progresos realizados con posterioridad a dicha Decisión, la Comisión considera que, con arreglo al artículo 31, apartados 3 y 6, del Reglamento INDNR, Sri Lanka ha incumplido las obligaciones contraídas en virtud de la legislación internacional con respecto a las normas, reglamentos y medidas de conservación y ordenación internacionales.
3.4. Limitaciones específicas de los países en desarrollo
(65)
Cabe señalar que, con arreglo al Índice de Desarrollo Humano de las Naciones Unidas (24), Sri Lanka se considera un país con un índice de desarrollo humano medio (ocupa el puesto 92 en una lista de 186 países). Ello también queda confirmado por el anexo II del Reglamento (CE) no 1905/2006 del Parlamento Europeo y del Consejo (25), en el que Sri Lanka se incluye en la categoría de los países de renta intermedia.
(66)
Tal como se describe en el considerando 337 de la Decisión de 15 de noviembre de 2012, no existen pruebas que corroboren que el incumplimiento de Sri Lanka de las obligaciones contraídas en virtud de la legislación internacional sea el resultado de una falta de desarrollo. Con posterioridad al 15 de noviembre de 2012 no se presentó ninguna prueba concreta adicional que concluya que las deficiencias detectadas se deban a la falta de capacidad e infraestructura administrativa.
(67)
Teniendo en cuenta los considerandos 336 a 337 de la Decisión de 15 de noviembre de 2012 y los progresos realizados con posterioridad al 15 de noviembre de 2012, la Comisión considera que, con arreglo al artículo 31, apartado 7, del Reglamento INDNR, el estado de desarrollo en materia de pesca y el comportamiento general de Sri Lanka en relación con ese sector no se encuentran menoscabados por el nivel de desarrollo del país.
4. CONCLUSIÓN SOBRE LA IDENTIFICACIÓN DE UN TERCER PAÍS NO COOPERANTE
(68)
En vista de las conclusiones expuestas anteriormente con respecto al incumplimiento por parte de Sri Lanka de las obligaciones contraídas como Estado de abanderamiento, Estado rector del puerto, Estado ribereño o Estado de comercialización con arreglo a la legislación internacional para emprender acciones encaminadas a prevenir, desalentar y eliminar la pesca INDNR, dicho país debe ser identificado, de conformidad con el artículo 31 del Reglamento INDNR, como país que la Comisión considera tercer país no cooperante en la lucha contra la pesca INDNR.
(69)
Visto el artículo 18, apartado 1, letra g), del Reglamento INDNR, las autoridades competentes de los Estados miembros están obligadas a rechazar la importación en la Unión de productos de la pesca sin tener que pedir ninguna otra prueba ni enviar una solicitud de asistencia al Estado de abanderamiento cuando se tenga constancia de que el certificado de captura ha sido validado por las autoridades de un Estado de abanderamiento identificado como no cooperante de conformidad con el artículo 31 de dicho Reglamento. Las consecuencias negativas para el comercio, en la medida de lo posible, se incorporarán gradualmente, a fin de facilitar, en el período comprendido entre la fecha de entrada en vigor de la presente Decisión de Ejecución de la Comisión y de las posibles medidas adoptadas por el Consejo, la adecuación de las partes a la nueva situación y de proporcionar a los agentes económicos el tiempo necesario para la adaptación, teniendo en cuenta las características especiales de los productos de la pesca procedentes de Sri Lanka y de las empresas proveedoras de Sri Lanka, como su tamaño pequeño y mediano, entre otras. Por lo tanto, la aplicación de la presente Decisión se aplazará un período de tres meses. Este aplazamiento no debería tener ningún efecto sobre la necesidad de tomar medidas rápidas por parte del Consejo para abordar con prontitud la situación en Sri Lanka en relación con la pesca INDNR.
(70)
Cabe señalar que la identificación de Sri Lanka como país que la Comisión considera no cooperante a efectos de esta Decisión no impide ninguna acción posterior por parte de la Comisión o del Consejo a efectos de la elaboración de una lista de países no cooperantes.
(71)
En el caso de que el Consejo incluya a Sri Lanka en la lista de terceros países no cooperantes de conformidad con las disposiciones del artículo 33 del Reglamento INDNR, esta Decisión de identificación anterior quedaría obsoleta.
5. PROCEDIMIENTO DE COMITÉ
(72)
Las medidas previstas en la presente Decisión se ajustan al dictamen del Comité de Pesca y Acuicultura.
HA ADOPTADO LA PRESENTE DECISIÓN:
Artículo 1
Se identifica a la República Socialista Democrática de Sri Lanka como tercer país que la Comisión considera no cooperante en la lucha contra la pesca ilegal, no declarada y no reglamentada.
Artículo 2
La presente Decisión entrará en vigor el 14 de enero de 2015.
Hecho en Bruselas, el 14 de octubre de 2014.