ROZHODNUTÍ RADY č. 189/2014/EU
ze dne 20. února 2014,
kterým se Francie opravňuje, aby uplatňovala sníženou sazbu některých nepřímých daní na „tradiční“ rum vyrobený na Guadeloupu, ve Francouzské Guyaně, na Martiniku a Réunionu, a kterým se zrušuje rozhodnutí 2007/659/ES
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o fungování Evropské unie, a zejména na článek 349 této smlouvy,
s ohledem na návrh Evropské komise,
po postoupení návrhu legislativního aktu vnitrostátním parlamentům,
s ohledem na stanovisko Evropského parlamentu (1),
v souladu se zvláštním legislativním postupem,
vzhledem k těmto důvodům:
(1)
Rozhodnutí Rady 2007/659/ES (2) oprávnilo Francii, aby na „tradiční“ rum vyrobený na Guadeloupu, ve Francouzské Guyaně, na Martiniku a Réunionu (dále jen „dotyčné čtyři nejvzdálenější regiony“) a prodávaný na metropolitním území Francie uplatňovala sníženou sazbu spotřební daně, která může být nižší než minimální sazba spotřební daně stanovená směrnicí Rady 92/84/EHS (3), avšak ne o více než 50 % základní vnitrostátní sazby spotřební daně z alkoholu. Od 1. ledna 2011 je snížená sazba spotřební daně omezena roční kvótou ve výši 120 000 hektolitrů čistého alkoholu. Platnost této odchylky skončila dnem 31. prosince 2013.
(2)
Dne 12. března 2013 požádaly francouzské orgány Komisi, aby předložila návrh na rozhodnutí Rady, kterým se za stejných podmínek prodlužuje odchylka stanovená v rozhodnutí 2007/659/ES na dalších sedm let, tj. do dne 31. prosince 2020. Dne 3. července a 2. srpna 2013 byly k této žádosti předloženy doplňující informace a změny týkající se různých francouzských daní, na které se má navrhované rozhodnutí vztahovat.
(3)
Francouzské orgány Komisi rovněž informovaly, že Francie dne 1. ledna 2012 pozměnila vnitrostátní právní předpisy týkající se příspěvku „cotisation sur les boissons alcooliques“, známého také jako „vignette sécurité sociale“ (VSS), což je příspěvek z alkoholických nápojů prodávaných ve Francii do národního fondu nemocenského pojištění za účelem boje proti zdravotním rizikům spojeným s nestřídmým užíváním těchto produktů, který je vybírán vedle vnitrostátní spotřební daně. Změnil se zejména daňový základ ze 160 EUR za hektolitr na 533 EUR za hektolitr čistého alkoholu a bylo zavedeno omezení výše příspěvku VSS, jež bylo spojeno s platnou spotřební daní.
(4)
V souvislosti se žádostí francouzských orgánů o prodloužení platnosti odchylky stanovené v rozhodnutí 2007/659/ES do dne 31. prosince 2020 požádaly francouzské orgány Komisi, aby ode dne 1. ledna 2012 zahrnula příspěvek VSS do seznamu daní, v jejichž případě lze na „tradiční“ rum vyrobený v dotyčných čtyřech nejvzdálenějších regionech uplatňovat nižší sazbu.
(5)
Místo prodloužení platnosti odchylky stanovené v rozhodnutí 2007/659/ES je vhodnější přijmout nové rozhodnutí o odchylce týkající se obou daní, tj. spotřební daně stanovené směrnicí 92/84/EHS a příspěvku VSS.
(6)
Vzhledem k malému rozsahu místního trhu mohou lihovary v dotyčných čtyřech nejvzdálenějších regionech rozvíjet svou činnost pouze tehdy, mají-li dostatečný přístup na trh metropolitní Francie, který představuje pro jejich rum hlavní odbytiště (71 % z celkového množství). Skutečnost, že pro „tradiční“ rum je obtížné konkurovat na trhu Unie, lze kromě specifické strukturální sociální a hospodářské situace těchto nejvzdálenějších regionů, která je prohlubována zvláštními omezeními uvedenými v článku 349 Smlouvy o fungování EU, přisoudit vyšším výrobním nákladům a vyšším daním za láhev, neboť „tradiční“ rum se obvykle stáčí do lahví o větším objemu a má vyšší obsah alkoholu.
(7)
Výrobní náklady hodnotového řetězce cukrová třtina-cukr-rum jsou v dotyčných čtyřech nejvzdálenějších regionech vyšší než v jiných oblastech světa. Zejména mzdové náklady jsou vyšší, neboť v dotyčných čtyřech nejvzdálenějších regionech se používají francouzské sociální právní předpisy. Na tyto nejvzdálenější regiony se rovněž vztahují unijní normy v oblasti životního prostředí a bezpečnosti, jež vyžadují značné investice a náklady, které přímo nesouvisejí s produktivitou, i když prostředky na tyto investice jsou částečně čerpány ze strukturálních fondů Unie. Kromě toho jsou lihovary v dotyčných čtyřech nejvzdálenějších regionech menší než lihovary mezinárodních seskupení. Z této skutečnosti vyplývají vyšší výrobní náklady na jednotku výstupu. Podle francouzských orgánů všechny tyto přímé dodatečné výrobní náklady, včetně nákladů na dopravu a pojištění, celkově odpovídají přibližně 12 % francouzské spotřební daně, jež se v roce 2012 v zásadě uplatňovala na lihoviny s vyšším obsahem alkoholu.
(8)
„Tradiční“ rum prodávaný v metropolitní Francii se obvykle stáčí do lahví o větším objemu (60 % rumu se prodává v lahvích o objemu 1 litr) a má vyšší obsah alkoholu (v rozmezí od 40° do 59°) než konkurenční rum, jenž je obvykle uváděn na trh v lahvích o objemu 0,7 litru a má obsah alkoholu 37,5°. Vyšší obsah alkoholu s sebou zase přináší vyšší spotřební daně, vyšší příspěvek VSS a dále pak vyšší DPH za litr prodaného rumu. Proto kumulativní „dodatečné náklady“, tedy vyšší výrobní náklady, vyšší náklady na přepravu a vyšší daně (spotřební daň a DPH), odpovídají 40 % až 50 % francouzské spotřební daně, jež se v roce 2012 v zásadě uplatňovala na lihoviny s vyšším obsahem alkoholu. Kromě toho změna základu pro výpočet příspěvku VSS ze 160 EUR za hektolitr na 533 EUR za hektolitr čistého alkoholu od 1. ledna 2012 by bývala měla (včetně DPH) další nepříznivý dopad na cenu „tradičního“ rumu, jenž se na trh uvádí s vyšším obsahem alkoholu; jedná se zhruba o 10 % základní sazby spotřební daně. Za účelem vyrovnání tohoto dalšího nepříznivého účinku, úzce spjatého se specifickou strukturální sociální a hospodářskou situací dotyčných čtyř nejvzdálenějších regionů, která je prohlubována zvláštními omezeními uvedenými v článku 349 Smlouvy o fungování EU, by ve prospěch „tradičního“ rumu z dotyčných čtyř nejvzdálenějších regionů měla být snížena sazba příspěvku VSS.
(9)
Daňové zvýhodnění vztahující se na harmonizované spotřební daně a příspěvek VSS, jež má být povoleno, musí zůstat přiměřené, aby nebyla narušena integrita a soudržnost právního řádu Unie, včetně ochrany nenarušené hospodářské soutěže na vnitřním trhu a politiky státních podpor.
(10)
Měly by být proto zohledněny dodatečné náklady vyplývající z praxe, která trvala více než deset let a jež spočívá v prodeji „tradičního“ rumu s vyšším obsahem alkoholu, což přináší vyšší daně.
(11)
V roce 2012 Francie na „tradiční“ rum uplatňovala spotřební daň ve výši 903 EUR na hektolitr čistého alkoholu, což odpovídá 54,4 % základní sazby spotřební daně. Rovněž uplatňovala příspěvek VSS ve výši 361,20 EUR na hektolitr čistého alkoholu, což odpovídá 67,8 % základní sazby příspěvku VSS. Obě snížení dohromady odpovídají daňovému zvýhodnění ve výši 928,80 EUR na hektolitr čistého alkoholu, což představuje daňové zvýhodnění oproti souhrnným základním sazbám (spotřební dani a příspěvku VSS) ve výši 42,8 %.
(12)
Rozhodnutí 2007/659/ES oprávnilo Francii, aby snížila vnitrostátní spotřební daň na „tradiční“ rum až o 50 % základní vnitrostátní sazby spotřební daně z alkoholu. Uvedené rozhodnutí nezahrnovalo sníženou sazbu příspěvku VSS z „tradičního“ rumu, která byla zavedena až jako kompenzační opatření za dodatečné náklady, jež v případě uvedeného rumu přinesla ode dne 1. ledna 2012 reforma systému příspěvku VSS.
(13)
K nápravě této situace je nezbytné na příspěvek VSS uplatnit tytéž zásady, které byly uplatněny v případě odchylky od článku 110 Smlouvy o fungování EU týkající se harmonizovaných spotřebních daní. Zároveň by od ledna roku 2014 měla být omezena horní hranice daňového zvýhodnění, které lze poskytnout, na maximální procentní podíl základních sazeb za hektolitr čistého alkoholu harmonizované spotřební daně z lihovin s vysokým obsahem alkoholu a příspěvku VSS.
(14)
Nová odchylka by měla být udělena na sedm let, tedy od 1. ledna 2014 do 31. prosince 2020.
(15)
Francie by měla předložit zprávu z poloviny období, aby Komise mohla posoudit, zda stále existují důvody pro odchylku, zda daňové zvýhodnění poskytnuté Francií je stále přiměřené a zda je možné uvažovat o alternativních opatřeních k systému daňové odchylky, jež jsou k tomu pro podporu konkurenceschopnosti hodnotového řetězce cukrová třtina-cukr-rum rovněž dostačující, přičemž se vezme v úvahu jejich mezinárodní rozměr.
(16)
V rozhodnutí 2007/659/ES nemohly být původně zohledněny nové okolnosti, jež nastaly po reformě systému příspěvku VSS. Výjimečně, při zohlednění uvedené specifické strukturální sociální a hospodářské situace dotyčných čtyř nejvzdálenějších regionů, je proto od 1. ledna 2012 odůvodněné použít předmětný režim snížené sazby příspěvku VSS.
(17)
Tímto rozhodnutím není dotčeno případné použití článků 107 a 108 Smlouvy o fungování EU.
(18)
Rozhodnutí 2007/659/ES by proto mělo být zrušeno,
PŘIJALA TOTO ROZHODUTÍ:
Článek 1
Odchylně od článku 110 Smlouvy o fungování EU je Francie na svém metropolitním území oprávněna na „tradiční“ rum vyrobený na Guadeloupu, ve Francouzské Guyaně, na Martiniku a Réunionu rozšířit uplatňování sazby spotřební daně, jež je nižší než plná daň na alkohol stanovená v článku 3 směrnice 92/84/EHS, a uplatňovat sazbu příspěvku „cotisation sur les boissons alcooliques“ (VSS), jež je nižší než plná sazba použitelná na základě francouzských vnitrostátních právních předpisů.
Článek 2
Odchylka uvedená v článku 1 je omezena na rum vymezený v příloze II bodě 1 písm. f) nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 110/2008 (4), jenž se vyrábí na Guadeloupu, ve Francouzské Guyaně, na Martiniku a Réunionu z cukrové třtiny sklízené v místě výroby a který má obsah jiných těkavých látek než ethanol a methanol nejméně 225 gramů na hektolitr čistého alkoholu a obsah alkoholu nejméně 40 % obj.
Článek 3
1. Snížené sazby spotřební daně a příspěvku VSS, které jsou uvedeny v článku 1 a jež se uplatňují na rum podle článku 2, jsou omezeny na roční kvótu ve výši 120 000 hektolitrů čistého alkoholu.
2. Snížené sazby spotřební daně a příspěvku VSS uvedené v článku 1 tohoto rozhodnutí mohou být nižší než minimální sazba spotřební daně na alkohol stanovená ve směrnici 92/84/EHS, avšak nemohou být o více než 50 % nižší, než je plná sazba spotřební daně na alkohol stanovená podle článku 3 směrnice 92/84/EHS, nebo v případě příspěvku VSS než plná sazba spotřební daně na alkohol.
3. Kumulované daňové zvýhodnění, jež je povoleno v souladu s odstavcem 2 tohoto článku, nesmí být vyšší než 50 % plné sazby na alkohol stanovené podle článku 3 směrnice 92/84/EHS.
Článek 4
Do 31. července 2017 zašle Francie Komisi zprávu, aby jí umožnila určit, zda stále existují důvody pro udělení odchylky a zda Francií poskytnuté daňové zvýhodnění stále je a se vší pravděpodobností zůstane přiměřené a dostatečné pro podporu konkurenceschopnosti hodnotového řetězce cukrová třtina-cukr-rum na Guadeloupu, ve Francouzské Guyaně, na Martiniku a Réunionu.
Článek 5
Toto rozhodnutí se použije ode dne 1. ledna 2014 do 31. prosince 2020 s výjimkou ustanovení článku 1 a čl. 3 odst. 1 a 2, která se použijí ode dne 1. ledna 2012.
Článek 6
1. Rozhodnutí 2007/659/ES se zrušuje.
2. Odkazy na zrušené rozhodnutí se považují za odkazy na toto rozhodnutí.
Článek 7
Toto rozhodnutí je určeno Francouzské republice.
V Bruselu dne 20. února 2014.
DECISIÓN N o 189/2014/UE DEL CONSEJO
de 20 de febrero de 2014
por la que se autoriza a Francia a aplicar un tipo reducido de determinados impuestos indirectos al ron «tradicional» producido en Guadalupe, la Guayana Francesa, Martinica y Reunión, y por la que se deroga la Decisión 2007/659/CE
EL CONSEJO DE LA UNIÓN EUROPEA,
Visto el Tratado de Funcionamiento de la Unión Europea y, en particular, su artículo 349,
Vista la propuesta de la Comisión Europea,
Previa transmisión del proyecto de acto legislativo a los Parlamentos nacionales,
Visto el dictamen del Parlamento Europeo (1),
De conformidad con un procedimiento legislativo especial,
Considerando lo siguiente:
(1)
La Decisión 2007/659/CE del Consejo (2) autorizaba a Francia a aplicar al ron «tradicional» producido en Guadalupe, la Guayana Francesa, Martinica y Reunión (en lo sucesivo, «las cuatro regiones ultraperiféricas de que se trata»), y vendido en el territorio metropolitano francés, un tipo reducido de impuesto especial que puede ser inferior al tipo mínimo del impuesto especial establecido en la Directiva 92/84/CEE del Consejo (3), pero no inferior en más del 50 % al tipo normal nacional del impuesto especial sobre el alcohol. A partir del 1 de enero de 2011, el tipo reducido del impuesto especial se limita a un contingente anual de 120 000 hectolitros de alcohol puro. Dicha excepción expiró el 31 de diciembre de 2013.
(2)
El 12 de marzo de 2013, las autoridades francesas pidieron a la Comisión que presentase una propuesta de decisión del Consejo con el fin de prorrogar el período de la excepción establecida en la Decisión 2007/659/CE en las mismas condiciones, durante un período de siete años, hasta el 31 de diciembre de 2020. Dicha solicitud se completó con la presentación, el 3 de julio y el 2 de agosto de 2013 respectivamente, de información adicional y modificada en relación con los diferentes impuestos franceses afectados por la decisión propuesta.
(3)
Las autoridades francesas informaron también a la Comisión de que Francia había modificado, con efectos a partir del 1 de enero de 2012, la normativa nacional relativa a la tributación sobre las bebidas alcohólicas (cotisation sur les boissons alcooliques), también conocida como «tarifa de seguridad social» (vignette sécurité sociale, en lo sucesivo denominada «la VSS»), una contribución recaudada por la Caja Nacional del Seguro de Enfermedad aplicable a las bebidas alcohólicas con el objetivo de compensar los riesgos que para la salud implica el consumo inmoderado de este producto y que se aplica además del impuesto especial nacional. En particular, la base imponible se cambió de 160 EUR por hectolitro a 533 EUR por hectolitro de alcohol puro, introduciéndose asimismo una limitación del importe de la VSS ligada al impuesto especial aplicable.
(4)
En el contexto de la solicitud de las autoridades francesas de prórroga de la excepción establecida en la Decisión 2007/659/CE hasta el 31 de diciembre de 2020, las autoridades francesas solicitaron a la Comisión que incluyera a partir del 1 de enero de 2012 la VSS en la lista de impuestos a los que puede aplicarse un tipo de derecho más bajo para el ron «tradicional» producido en las cuatro regiones ultraperiféricas de que se trata.
(5)
Es más adecuado adoptar una nueva decisión relativa a una excepción que abarque ambos impuestos: la diferenciación del derecho especial establecida en la Directiva 92/84/CEE y la VSS, en lugar de extender la excepción establecida en la Decisión 2007/659/CE.
(6)
Dada la dimensión reducida del mercado local, las destilerías de las cuatro regiones ultraperiféricas de que se trata solo pueden mantener sus actividades si tienen suficiente acceso al mercado en el territorio metropolitano francés, que constituye la principal salida para su producción de ron (71 %). Cabe atribuir la dificultad que encuentra el ron «tradicional» para competir en el mercado de la Unión -además de a la situación socioeconómica estructural de estas regiones ultraperiféricas, unida a las limitaciones especiales a que se refiere el artículo 349 del Tratado de Funcionamiento de la Unión Europea (TFUE)- a dos parámetros: mayores costes de producción y unos impuestos más elevados por botella, pues el ron «tradicional» suele comercializarse con mayores grados de alcohol y en botellas más grandes.
(7)
Los costes de producción de la cadena de valor que forman la caña de azúcar, el azúcar y el ron en las cuatro regiones ultraperiféricas de que se trata son mayores que en otras regiones del mundo. En especial, los costes salariales son más elevados, ya que la legislación social francesa es aplicable en las cuatro regiones ultraperiféricas de que se trata. Estas regiones ultraperiféricas están también sujetas a las normas de seguridad y medioambientales de la Unión, que requieren importantes inversiones y costes que no están directamente vinculados con la productividad, incluso aunque parte de estas inversiones está cubierta por los fondos estructurales de la Unión. Además, las destilerías de las cuatro regiones ultraperiféricas de que se trata son más pequeñas que las de los grupos internacionales. Esto genera unos costes unitarios de producción más elevados. Según las autoridades francesas, en 2012 todos esos costes de producción adicionales directos, incluidos los gastos de transporte y de seguro equivalían a alrededor del 12 % del impuesto especial francés aplicable normalmente a los alcoholes de alta graduación.
(8)
El ron «tradicional» vendido en el territorio metropolitano francés suele comercializarse en botellas más grandes (el 60 % se vende en botellas de 1 litro) y con mayor grado de alcohol (entre 40° y 59°) que los rones competidores, que generalmente se comercializan en botellas de 0,7 litros de 37,5°. El mayor grado de alcohol da lugar, a su vez, a mayores impuestos especiales y VSS y, además, a un mayor impuesto sobre el valor añadido (IVA) por litro de ron vendido. Así, la suma de los «costes adicionales», es decir, mayores costes de producción, de transporte e impuestos (especiales e IVA) correspondía en 2012 a entre el 40 % y el 50 % del impuesto especial francés aplicable normalmente a los alcoholes fuertes. Por otra parte, el cambio de la base de cálculo de la VSS de 160 EUR por hectolitro a 533 EUR por hectolitro de alcohol puro a partir del 1 de enero de 2012 parece haber tenido, incluido el IVA, un nuevo impacto negativo en el precio del ron «tradicional» (comercializado con mayores grados de alcohol), que corresponde a aproximadamente el 10 % del impuesto especial normal. A fin de compensar estos efectos adversos adicionales, estrechamente vinculados con las situaciones socioeconómicas estructurales específicas de las cuatro regiones ultraperiféricas de que se trata, combinadas con las limitaciones especiales a que se refiere el artículo 349 del TFUE, se debería introducir también una reducción de la VSS para que beneficie al ron «tradicional» de las cuatro regiones ultraperiféricas de que se trata.
(9)
Para que la ventaja fiscal que cubre tanto la armonización de los impuestos especiales como la VSS sea autorizada debe seguir siendo proporcionada con el fin de no poner en peligro la integridad y coherencia del ordenamiento jurídico de la Unión, incluida la salvaguardia de una competencia sin distorsiones en el mercado interior y las políticas de ayudas públicas.
(10)
Por consiguiente, deben ser tenidos también en cuenta los sobrecostes derivados de la práctica comercial, que data de un decenio, de vender el ron «tradicional» con mayor graduación alcohólica, lo que conlleva unos mayores impuestos.
(11)
En 2012, Francia aplicó un impuesto especial de 903 EUR por hectolitro de alcohol puro al ron «tradicional», lo que corresponde al 54,4 % del tipo normal del impuesto. También aplicó una VSS de 361,20 EUR por hectolitro de alcohol puro, lo que corresponde al 67,8 % del tipo normal de la VSS. Ambas reducciones, en conjunto, suponen una ventaja fiscal de 928,80 EUR por hectolitro de alcohol puro, o una ventaja fiscal en comparación con los tipos normales agregados (impuestos especiales y VSS) del 42,8 %.
(12)
La Decisión 2007/659/CE autorizaba a Francia a reducir el impuesto especial nacional aplicable al ron «tradicional» hasta un 50 % con respecto al tipo normal nacional del impuesto especial sobre el alcohol. Dicha Decisión no incluía el tipo reducido de la VSS para el ron «tradicional», que solo fue introducido como medida compensatoria por la carga adicional que para ese ron supuso la reforma del sistema de la VSS a partir del 1 de enero de 2012.
(13)
Es necesario poner remedio a esta situación, aplicando también a la VSS los mismos principios que fueron aplicados a una excepción a lo dispuesto en el artículo 110 del TFUE para los impuestos especiales armonizados. Al mismo tiempo, a partir del 1 de enero de 2014 debería limitarse la ventaja fiscal concedida a un porcentaje máximo de los tipos normales por hectolitro de alcohol puro del impuesto especial armonizado sobre el alcohol fuerte y la VSS.
(14)
Debe concederse una nueva excepción por siete años, del 1 de enero de 2014 al 31 de diciembre de 2020.
(15)
Conviene que Francia presente un informe intermedio para que la Comisión pueda examinar si las razones que justifican la excepción siguen existiendo, si la ventaja fiscal concedida por Francia sigue siendo proporcionada y si pueden adoptarse medidas alternativas a un sistema de excepción fiscal que también sean suficientes para apoyar la cadena de valor competitiva que forman la caña de azúcar, el azúcar y el ron, teniendo en cuenta su dimensión internacional.
(16)
La Decisión 2007/659/CE no pudo tener en cuenta de partida las nuevas circunstancias tras la reforma del sistema de la VSS. Excepcionalmente, y teniendo en cuenta la situación socioeconómica específica de las cuatro regiones ultraperiféricas de que se trata, se justifica la aplicación del régimen de tipo reducido de la VSS a partir del 1 de enero de 2012.
(17)
La presente Decisión no afecta a la posible aplicación de las disposiciones de los artículos 107 y 108 del TFUE.
(18)
Por consiguiente, procede derogar la Decisión 2007/659/CE.
HA ADOPTADO LA PRESENTE DECISIÓN:
Artículo 1
Como excepción a lo dispuesto en el artículo 110 del TFUE, se autoriza a Francia a prorrogar la aplicación, en su territorio metropolitano, al ron «tradicional» producido en Guadalupe, la Guayana Francesa, Martinica y Reunión, de un tipo reducido de impuesto especial inferior al tipo íntegro del impuesto sobre el alcohol establecido en el artículo 3 de la Directiva 92/84/CEE, y a aplicar un tipo de la exacción denominada «cotisation sur les boissons alcooliques» (cotización sobre las bebidas alcohólicas) («VSS») inferior al tipo íntegro aplicable con arreglo a la normativa nacional francesa.
Artículo 2
La excepción prevista en el artículo 1 se limitará al ron tal como se define en el punto 1, letra f), del anexo II del Reglamento (CE) no 110/2008 del Parlamento Europeo y del Consejo (4), producido en Guadalupe, la Guayana Francesa, Martinica y Reunión a partir de caña de azúcar cosechada en el lugar de producción, con un contenido de sustancias volátiles distintas del alcohol etílico y del metanol igual o superior a 225 gramos por hectolitro de alcohol puro y cuyo grado alcohólico volumétrico sea igual o superior al 40 %.
Artículo 3
1. Los tipos reducidos de los impuestos especiales y de la VSS a que se refiere el artículo 1 aplicables al ron mencionado en el artículo 2 se limitarán a un contingente anual de 120 000 hectolitros de alcohol puro.
2. Los tipos reducidos de los impuestos especiales y de la VSS a que se refiere el artículo 1 de la presente Decisión podrán ser inferiores al tipo mínimo del impuesto especial sobre el alcohol establecido en la Directiva 92/84/CEE, pero no podrán ser inferiores en más del 50 % al tipo íntegro del impuesto sobre el alcohol establecido de conformidad con el artículo 3 de la Directiva 92/84/CEE o al tipo íntegro del impuesto sobre el alcohol para la VSS.
3. La ventaja fiscal acumulada autorizada de conformidad con el apartado 2 del presente artículo no podrá ser superior al 50 % del tipo íntegro del impuesto sobre el alcohol establecido de conformidad con el artículo 3 de la Directiva 92/84/CEE.
Artículo 4
A más tardar el 31 de julio de 2017, Francia presentará un informe a la Comisión para que esta pueda examinar si aún se dan las razones que justifican la excepción y si la ventaja fiscal concedida por Francia ha sido, y se espera que siga siendo, proporcionada y suficiente para apoyar la competitividad de la cadena de valor que forman la caña de azúcar, el azúcar y el ron en Guadalupe, la Guayana Francesa, Martinica y Reunión.
Artículo 5
La presente Decisión será aplicable desde el 1 de enero de 2014 hasta el 31 de diciembre de 2020, salvo el artículo 1 y el artículo 3, apartados 1 y 2, que se aplicarán desde el 1 de enero de 2012.
Artículo 6
1. Queda derogada la Decisión 2007/659/CE.
2. Toda referencia a la Decisión derogada se entenderá hecha a la presente Decisión.
Artículo 7
El destinatario de la presente Decisión es la República Francesa.
Hecho en Bruselas, el 20 de febrero de 2014.