NAŘÍZENÍ KOMISE (EU) č. 1068/2013
ze dne 30. října 2013,
kterým se mění příloha II nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 1333/2008, pokud jde o používání difosforečnanů (E 450), trifosforečnanů (E 451) a polyfosforečnanů (E 452) v čerstvých solených rybách
(Text s významem pro EHP)
EVROPSKÁ KOMISE,
s ohledem na Smlouvu o fungování Evropské unie,
s ohledem na nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 1333/2008 ze dne 16. prosince 2008 o potravinářských přídatných látkách (1), a zejména na čl. 10 odst. 3 a čl. 30 odst. 5 uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1)
Příloha II nařízení (ES) č. 1333/2008 obsahuje seznam potravinářských přídatných látek Unie schválených pro použití v potravinách a podmínky jejich použití.
(2)
Tento seznam může být pozměněn postupem podle nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 1331/2008 ze dne 16. prosince 2008, kterým se stanoví jednotné povolovací řízení pro potravinářské přídatné látky, potravinářské enzymy a potravinářská aromata (2).
(3)
Podle čl. 3 odst. 1 nařízení (ES) č. 1331/2008 může být seznam potravinářských přídatných látek Unie aktualizován buď z podnětu Komise, nebo na základě podání žádosti.
(4)
Dne 19. června 2009 byla předložena žádost o povolení používání difosforečnanů (E 450), trifosforečnanů (E 451) a polyfosforečnanů (E 452) v čerstvých solených rybách a byla zpřístupněna členským státům.
(5)
Ryby lze upravovat a konzervovat přidáním vysokého množství soli do surového materiálu. Solení se vyvinulo z jednorázového procesu do procesu sestávajícího z několika kroků, mezi něž patří fáze nasolování, která umožňuje kratší dobu solení a poměrně homogenní koncentraci soli ve svalovině ryb. Za tímto účelem jsou ryby nejprve nasoleny pomocí vstřiku a/nebo aplikace solného nálevu, a to připraveným solným nálevem s kontrolovanou koncentrací soli. Poté jsou ryby soleny za sucha (tzv. suchosolení), aby se docílilo správné koncentrace soli v konečném produktu.
(6)
Během této dlouhé konzervace může stále nastat oxidace, zejména u lipidů přítomných ve svalovině ryb. To vede ke změně barvy a chuti. Oxidaci urychlují ionty kovů přítomné ve svalovině ryb a použitá sůl. Jelikož vytvářejí chemické komplexy s ionty kovů, ukázaly se difosforečnany (E 450), trifosforečnany (E 451) a polyfosforečnany (E 452) nejúčinnější ochranou solených ryb před oxidací. Většina přidaných fosforečnanů a soli je odstraněna namáčením do vody před spotřebou. Obsah vody v konečném čerstvém soleném výrobku se tímto použitím fosforečnanů nezvyšuje. Solené ryby se zachovanou původní barvou a chutí jsou žádány zejména na trzích ve Španělsku, Itálii a Řecku.
(7)
V souladu s článkem 3 ve spojení s čl. 6 odst. 4 směrnice Evropského parlamentu a Rady 2000/13/ES ze dne 20. března 2000 o sbližování právních předpisů členských států týkajících se označování potravin, jejich obchodní úpravy a související reklamy (3) musí být používání fosforečnanů v čerstvých solených rybách uvedeno v seznamu složek. Provozovatelé potravinářských podniků mohou rovněž na svých výrobcích uvést, že polyfosforečnany nebyly použity.
(8)
Vzhledem k tomu, že většina přidaných fosforečnanů je odstraněna během namáčení do vody, bude expozice spotřebitelů fosforečnanům minimální, a z tohoto důvodu nemá pravděpodobně vliv na lidské zdraví. Je proto vhodné umožnit používání difosforečnanů (E 450), trifosforečnanů (E 451) a polyfosforečnanů (E 452) ke konzervaci čerstvých solených ryb.
(9)
Podle čl. 3 odst. 2 nařízení (ES) č. 1331/2008 je Komise povinna požádat o stanovisko Evropského úřadu pro bezpečnost potravin za účelem aktualizace seznamu potravinářských přídatných látek Unie stanoveného v příloze II nařízení (ES) č. 1333/2008, s výjimkou případů, kdy tato aktualizace pravděpodobně nemá vliv na lidské zdraví. Vzhledem k tomu, že povolení používání difosforečnanů (E 450), trifosforečnanů (E 451) a polyfosforečnanů (E 452) ke konzervaci čerstvých solených ryb představuje aktualizaci uvedeného seznamu, která pravděpodobně nemá vliv na lidské zdraví, není nutné žádat o stanovisko Evropského úřadu pro bezpečnost potravin.
(10)
Bacalhau neboli portugalská treska se vyrábí dalším sušením čerstvých solených ryb. Používání polyfosforečnanů by tento proces sušení mohlo ovlivnit. Kromě toho by toto použití rovněž mohlo bránit rozvoji typické barvy a chuti portugalské tresky bacalhau. Solené ryby, které jsou ošetřeny pomocí fosforečnanů, by proto nebyly žádány výrobci tradičních bacalhau. Aby se umožnilo výrobcům tradičních bacalhau přizpůsobit se situaci, kdy lze na trh uvést ryby ošetřené pomocí fosforečnanů, mělo by být navrženo přechodné období. Během tohoto období mohou výrobci tradičních bacalhau uzavírat dohody s dodavateli a seznámit se s analytickými metodami, které se mohou používat ke kontrole přítomnosti fosforečnanů přidávaných do ryb.
(11)
V zájmu dalšího posouzení dopadu na dostupnost čerstvých solených ryb pro výrobu bacalhau bude Komise po tři roky sledovat používání polyfosforečnanů v hlavních producentských zemích solené tresky.
(12)
Příloha II nařízení (ES) č. 1333/2008 by proto měla být odpovídajícím způsobem změněna.
(13)
Opatření stanovená tímto nařízením jsou v souladu se stanoviskem Stálého výboru pro potravinový řetězec a zdraví zvířat,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Příloha II nařízení (ES) č. 1333/2008 se mění v souladu s přílohou tohoto nařízení.
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost dvacátým dnem po vyhlášení v Úředním věstníku Evropské unie.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
V Bruselu dne 30. října 2013.
REGLAMENTO (UE) No 1068/2013 DE LA COMISIÓN
de 30 de octubre de 2013
por el que se modifica el anexo II del Reglamento (CE) no 1333/2008 del Parlamento Europeo y del Consejo en lo relativo al uso de Difosfatos (E 450), Trifosfatos (E 451) y Polifosfatos (E 452) en el pescado salado en húmedo
(Texto pertinente a efectos del EEE)
LA COMISIÓN EUROPEA,
Visto el Tratado de Funcionamiento de la Unión Europea,
Visto el Reglamento (CE) no 1333/2008 del Parlamento Europeo y del Consejo, de 16 de diciembre de 2008, sobre aditivos alimentarios (1), y, en particular, su artículo 10, apartado 3, y su artículo 30, apartado 5,
Considerando lo siguiente:
(1)
El Reglamento (CE) no 1333/2008 establece en su anexo II una lista de aditivos alimentarios de la Unión autorizados para ser utilizados en alimentos, así como las condiciones de su utilización.
(2)
Dicha lista puede modificarse de conformidad con el procedimiento contemplado en el Reglamento (CE) no 1331/2008 del Parlamento Europeo y del Consejo, de 16 de diciembre de 2008, por el que se establece un procedimiento de autorización común para los aditivos, las enzimas y los aromas alimentarios (2).
(3)
Con arreglo a lo dispuesto en el artículo 3, apartado 1, del Reglamento (CE) no 1331/2008, la lista de aditivos alimentarios de la Unión puede actualizarse, bien por iniciativa de la Comisión, bien en respuesta a una solicitud.
(4)
El 19 de junio de 2009 se presentó una solicitud de autorización del uso de Difosfatos (E 450), Trifosfatos (E 451) y Polifosfatos (E 452) en el pescado salado en húmedo, que se ha puesto a disposición de los Estados miembros.
(5)
El pescado se puede someter a procesos de curado y conserva añadiendo grandes cantidades de sal a la materia prima. La salazón ha evolucionado, pasando de ser un proceso de una sola etapa a un proceso que incluye varias etapas, incluida una manipulación previa a la salazón que permite un tiempo de salazón más corto y una concentración de sal relativamente homogénea en el músculo de pescado. Para ello, el pescado se sala previamente, bien inyectándole una solución salina, bien dejándolo en salmuera en dicha solución, preparada con una concentración de sal controlada. Posteriormente, el pescado se sala en seco (se cura) a fin de obtener la concentración de sal adecuada en el producto final.
(6)
Durante este largo proceso de conserva, puede producirse oxidación, especialmente en los lípidos presentes en el músculo de pescado. Esto llevará a un cambio de color y sabor. Los iones de metal presentes en el músculo de pescado y en la sal utilizada aceleran la oxidación. Debido a que forman compuestos químicos con los iones de metal, los Difosfatos (E 450), Trifosfatos (E 451) y Polifosfatos (E 452) han demostrado ser los más eficaces para proteger el pescado salado de la oxidación. La mayoría de los fosfatos añadidos, así como la sal, se eliminan mediante el remojo previo al consumo. El uso de fosfatos no incrementa el contenido de agua en el producto salado en fresco final. Especialmente en los mercados de España, Grecia e Italia hay una importante demanda de pescado en salazón que haya conservado el color y el sabor originales.
(7)
Según el artículo 3, en conjunción con el artículo 6, apartado 4, de la Directiva 2000/13/CE del Parlamento Europeo y del Consejo, de 20 de marzo de 2000, relativa a la aproximación de las legislaciones de los Estados miembros en materia de etiquetado, presentación y publicidad de los productos alimenticios (3), el uso de fosfatos en el pescado salado en húmedo debe mencionarse en la lista de ingredientes del etiquetado. Los operadores de empresa alimentaria también pueden indicar en sus productos que no se han utilizado polifosfatos.
(8)
Puesto que la mayor parte de los fosfatos se eliminan durante el remojo en agua, la exposición del consumidor a los fosfatos será mínima y, en consecuencia, no son susceptibles de tener una repercusión en la salud de las personas. Por tanto, procede permitir el uso de Difosfatos (E 450), Trifosfatos (E 451) y Polifosfatos (E 452) para la conservación de pescado salado en húmedo.
(9)
Con arreglo a lo dispuesto en el artículo 3, apartado 2, del Reglamento (CE) no 1331/2008, la Comisión debe recabar el dictamen de la Autoridad Europea de Seguridad Alimentaria con vistas a la actualización de la lista de aditivos alimentarios de la Unión establecida en el anexo II del Reglamento (CE) no 1333/2008, salvo en el caso de que la actualización de que se trate no pueda tener una repercusión en la salud humana. Puesto que la autorización del uso de Difosfatos (E 450), Trifosfatos (E 451) y Polifosfatos (E 452) para la conservación de pescado salado en húmedo constituye una actualización de dicha lista que no puede tener una repercusión sobre la salud humana, no es necesario solicitar el dictamen de la Autoridad Europea de Seguridad Alimentaria.
(10)
El bacalhau (bacalao portugués) se obtiene dejando secar de nuevo el pescado salado en húmedo. El uso de polifosfatos podría influir en este proceso de secado. Además, este uso también podría obstaculizar el desarrollo del color y el sabor típicos del bacalhau. Por eso, los productores de bacalhau tradicional rechazarían el pescado salado tratado con fosfatos. Debe proponerse un período transitorio a fin de permitir que los productores de bacalhau tradicional se adapten a una situación en que se puede comercializar el pescado tratado con fosfatos. Durante este período, los productores de bacalhau tradicional pueden cerrar acuerdos con los proveedores y familiarizarse con los métodos analíticos que pueden utilizarse para controlar la presencia de fosfatos añadidos en el pescado.
(11)
Con objeto de evaluar más pormenorizadamente el impacto de la disponbilidad de pescado salado en húmedo para la producción de bacalhau, la Comisión supervisará durante tres años el uso de polifosfatos en los principales países productores de bacalao.
(12)
Por tanto, procede modificar el anexo II del Reglamento (CE) no 1333/2008 en consecuencia.
(13)
Las medidas previstas en el presente Reglamento se ajustan al dictamen del Comité Permanente de la Cadena Alimentaria y de Sanidad Animal.
HA ADOPTADO EL PRESENTE REGLAMENTO:
Artículo 1
El anexo II del Reglamento (CE) no 1333/2008 queda modificado con arreglo a lo dispuesto en el anexo del presente Reglamento.
Artículo 2
El presente Reglamento entrará en vigor el vigésimo día siguiente al de su publicación en el Diario Oficial de la Unión Europea.
El presente Reglamento será obligatorio en todos sus elementos y directamente aplicable en cada Estado miembro.
Hecho en Bruselas, el 30 de octubre de 2013.