NAŘÍZENÍ EVROPSKÉ CENTRÁLNÍ BANKY (EU) č. 468/2014
ze dne 16. dubna 2014,
kterým se stanoví rámec spolupráce Evropské centrální banky s vnitrostátními příslušnými orgány a vnitrostátními pověřenými orgány v rámci jednotného mechanismu dohledu (nařízení o rámci jednotného mechanismu dohledu)
(ECB/2014/17)
RADA GUVERNÉRŮ EVROPSKÉ CENTRÁLNÍ BANKY,
s ohledem na Smlouvu o fungování Evropské unie, a zejména na čl. 127 odst. 6 a článek 132 této smlouvy,
s ohledem na statut Evropského systému centrálních bank a Evropské centrální banky, a zejména na článek 34 tohoto statutu,
s ohledem na nařízení Rady (EU) č. 1024/2013 ze dne 15. října 2013, kterým se Evropské centrální bance svěřují zvláštní úkoly týkající se politik, které se vztahují k obezřetnostnímu dohledu nad úvěrovými institucemi (1), a zejména na čl. 4 odst. 3, článek 6 a čl. 33 odst. 2 tohoto nařízení,
s ohledem na Interinstitucionální dohodu mezi Evropským parlamentem a Evropskou centrální bankou o praktických podmínkách uplatňování demokratické odpovědnosti a dohledu nad plněním úkolů, které jsou ECB svěřeny v rámci jednotného mechanismu dohledu (2),
s ohledem na veřejné konzultace a analýzy provedené v souladu s čl. 4 odst. 3 nařízení (EU) č. 1024/2013,
s ohledem na návrh Rady dohledu a na základě konzultací s vnitrostátními příslušnými orgány,
vzhledem k těmto důvodům:
(1)
Nařízení (EU) č. 1024/2013 (dále jen „nařízení o jednotném mechanismu dohledu“) zavádí jednotný mechanismus dohledu, který sestává z Evropské centrální banky (ECB) a vnitrostátních příslušných orgánů zúčastněných členských států.
(2)
V rámci článku 6 nařízení o jednotném mechanismu dohledu má ECB výlučnou pravomoc plnit mikroobezřetnostní úkoly, které jí byly svěřeny na základě článku 4 uvedeného nařízení a které se týkají úvěrových institucí usazených v zúčastněných členských státech. ECB odpovídá za účinné a konzistentní fungování jednotného mechanismu dohledu a za výkon dohledu nad fungováním systému na základě odpovědnosti a postupů uvedených v článku 6 nařízení o jednotném mechanismu dohledu.
(3)
Pokud je to vhodné a aniž jsou dotčeny povinnosti a odpovědnost ECB za úkoly jí svěřené nařízením o jednotném mechanismu dohledu, mají vnitrostátní příslušné orgány povinnost pomáhat ECB s přípravou a prováděním veškerých aktů týkajících se úkolů uvedených v článku 4 nařízení o jednotném mechanismu dohledu v souvislosti se všemi úvěrovými institucemi, a to za podmínek stanovených v nařízení o jednotném mechanismu dohledu a v tomto nařízení, včetně pomoci při činnostech ověřování. Za tímto účelem by se vnitrostátní příslušné orgány při plnění úkolů uvedených v článku 4 nařízení o jednotném mechanismu dohledu měly řídit pokyny vydanými ECB.
(4)
Aniž by byla dotčena úloha Eurosystému a Evropské rady pro systémová rizika, musí ECB, vnitrostátní příslušné orgány a vnitrostátní pověřené orgány plnit makroobezřetnostní úkoly uvedené v článku 5 nařízení o jednotném mechanismu dohledu a postupovat podle koordinačních postupů zakotvených v tomto článku, v tomto nařízení a v příslušných právních předpisech Unie.
(5)
V rámci jednotného mechanismu dohledu jsou příslušné úkoly ECB a vnitrostátních příslušných orgánů v oblasti dohledu rozděleny podle významu subjektů, které spadají do oblasti působnosti jednotného mechanismu dohledu. Toto nařízení zejména vymezuje specifickou metodiku pro hodnocení tohoto významu, jak vyžaduje čl. 6 odst. 7 nařízení o jednotném mechanismu dohledu. ECB má působnost v oblasti přímého dohledu nad úvěrovými institucemi, finančními holdingovými společnostmi, smíšenými finančními holdingovými společnostmi usazenými v zúčastněných členských státech a pobočkami usazenými v zúčastněných členských státech a patřícími úvěrovým institucím usazeným v nezúčastněných členských státech, které jsou významné. Aniž by byla dotčena pravomoc ECB v konkrétních případech rozhodnout o převzetí přímého dohledu nad danými subjekty, je-li to nezbytné k zajištění důsledného uplatňování standardů dohledu, jsou vnitrostátní příslušné orgány odpovědné za přímý dohled nad méně významnými subjekty.
(6)
S cílem zohlednit aktuální vývoj v legislativě Unie v oblasti sankcí a judikaturu Evropského soudu pro lidská práva, pokud se týká oddělení stadia vyšetřování a rozhodování, zřídí ECB samostatnou vyšetřovací jednotku, která bude samostatně vyšetřovat porušení pravidel a rozhodnutí v oblasti dohledu.
(7)
Čl. 6 odst. 7 nařízení o jednotném mechanismu dohledu stanoví, že ECB na základě konzultace s vnitrostátními příslušnými orgány a na základě návrhu Rady dohledu přijme a zveřejní rámec pro provádění spolupráce mezi ECB a vnitrostátními příslušnými orgány v rámci jednotného mechanismu dohledu.
(8)
Čl. 33 odst. 2 nařízení o jednotném mechanismu dohledu stanoví, že ECB musí prostřednictvím nařízení a rozhodnutí zveřejnit podrobné operační postupy pro provádění úkolů, které jsou jí uvedeným nařízením svěřeny. Toto nařízení obsahuje ustanovení, kterými se provádí čl. 33 odst. 2, pokud se týká spolupráce mezi ECB a vnitrostátními příslušnými orgány v rámci jednotného mechanismu dohledu.
(9)
V důsledku těchto skutečností toto nařízení dále rozvíjí a upřesňuje postupy spolupráce, které jsou na základě nařízení o jednotném mechanismu dohledu zavedeny v rámci jednotného mechanismu dohledu mezi ECB a vnitrostátními příslušnými orgány, případně rovněž vnitrostátními pověřenými orgány, a tím zajišťuje účinné a konzistentní fungování jednotného mechansimu dohledu.
(10)
ECB přikládá velký význam komplexnímu posouzení úvěrových institucí včetně posouzení rozvahy, které musí provést před tím, než převezme své úkoly. To platí i pro všechny členské státy, které vstoupí do eurozóny, a připojí se tedy k jednotnému mechanismu dohledu po datu zahájení dohledu v souladu s čl. 33 odst. 2 nařízení o jednotném mechanismu dohledu.
(11)
Pro plynulé fungování jednotného mechanismu dohledu je zásadní, aby ECB plně spolupracovala s vnitrostátními příslušnými orgány a aby si vyměňovaly veškeré informace, které mohou mít dopad na jejich příslušné úkoly, zejména veškeré informace, které vnitrostátní příslušné orgány využívají, pokud se týká postupů, které mohou mít dopad na bezpečnost a spolehlivost dohlíženého subjektu nebo které ovlivňují postupy v oblasti dohledu nad těmito subjekty,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
ČÁST I
OBECNÁ USTANOVENÍ
Článek 1
Předmět a účel
1. Toto nařízení stanoví pravidla týkající se všech těchto skutečností:
a)
rámce uvedeného v čl. 6 odst. 7 nařízení o jednotném mechanismu dohledu, tj. rámce pro provádění článku 6 nařízení o jednotném mechanismu dohledu, pokud se týká spolupráce v rámci jednotného mechanismu dohledu, který obsahuje:
i)
specifickou metodiku pro posouzení a přezkum toho, zda dohlížený subjekt je klasifikován jako významný či méně významný podle kritérií vymezených v čl. 6 odst. 4 nařízení o jednotném mechanismu dohledu, a opatření vyplývající z tohoto posouzení,
ii)
vymezení postupů včetně lhůt, a to i ve vztahu k možnosti vnitrostátních příslušných orgánů vypracovat návrh rozhodnutí, jenž bude zaslán ECB ke zvážení, pro vztah mezi ECB a vnitrostátními příslušnými orgány ohledně dohledu nad významnými dohlíženými subjekty,
iii)
vymezení postupů včetně lhůt, pokud se týká vztahu mezi ECB a vnitrostátními příslušnými orgány ohledně dohledu nad méně významnými dohlíženými subjekty. Tyto postupy zejména vyžadují, aby vnitrostátní příslušné orgány v závislosti na jednotlivých případech vymezených v tomto nařízení:
-
oznámily ECB jakékoli podstatné řízení v oblasti dohledu,
-
na žádost ECB dále vyhodnotily konkrétní aspekty tohoto řízení,
-
ECB předaly návrhy podstatných rozhodnutí v oblasti dohledu, k nimž může ECB zaujmout stanovisko;
b)
spolupráce a výměny informací mezi ECB a vnitrostátními příslušnými orgány v rámci jednotného mechanismu dohledu, pokud jde o postupy, které se týkají významných dohlížených subjektů a méně významných dohlížených subjektů včetně společných postupů pro udělování povolení k zahájení činnosti úvěrové instituce, odebrání těchto povolení a posuzování nabývání a zcizování kvalifikovaných účastí;
c)
postupů týkajících se spolupráce mezi ECB, vnitrostátními příslušnými orgány a vnitrostátními pověřenými orgány, pokud se týká makroobezřetnostních úkolů a nástrojů ve smyslu článku 5 nařízení o jednotném mechanismu dohledu;
d)
postupů týkajících se fungování úzké spolupráce ve smyslu článku 7 nařízení o jednotném mechanismu dohledu, které se použijí ve vztahu mezi ECB, vnitrostátními příslušnými orgány a vnitrostátními pověřenými orgány;
e)
postupů týkajících se spolupráce mezi ECB a vnitrostátními příslušnými orgány ve vztahu k článkům 10 až 13 nařízení o jednotném mechanismu dohledu včetně určitých aspektů podávání zpráv v oblasti dohledu;
f)
postupů týkajících se příjímání rozhodnutí v oblasti dohledu, jež jsou určena dohlíženým subjektům a jiným osobám;
g)
jazykových ujednání mezi ECB a vnitrostátními příslušnými orgány a mezi ECB a dohlíženými subjekty a jinými osobami;
h)
postupů platných pro pravomoci ECB a vnitrostátních příslušných orgánů v oblasti sankcí v rámci jednotného mechanismu dohledu, pokud se týká úkolů svěřených ECB na základě nařízení o jednotném mechanismu dohledu;
i)
přechodných ustanovení.
2. Tímto nařízením nejsou dotčeny úkoly v oblasti dohledu, které ECB nebyly svěřeny na základě nařízení o jednotném mechanismu dohledu, a které proto mají i nadále vnitrostátní orgány.
3. Toto nařízení se vykládá zejména ve spojení s rozhodnutím ECB/2004/2 (3) a jednacím řádem Rady dohledu Evropské centrální banky (4), zejména pokud se týká rozhodování v rámci jednotného mechanismu dohledu včetně postupů, které se vztahují na Radu dohledu a Radu guvernérů, pokud se týká neuplatnění námitek ze strany Rady guvernérů ve smyslu čl. 26 odst. 8 nařízení o jednotném mechanismu dohledu, a ostatními příslušnými právními akty včetně rozhodnutí ECB/2014/16 (5).
Článek 2
Definice
Není-li uvedeno jinak, platí pro účely tohoto nařízení definice obsažené v nařízení o jednotném mechanismu dohledu spolu s těmito definicemi:
1)
„povolením“ se rozumí povolení ve smyslu definice obsažené v čl. 4 odst. 1 bodu 42 nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 575/2013 (6);
2)
„pobočkou“ se rozumí pobočka ve smyslu definice obsažené v čl. 4 odst. 1 bodu 17 nařízení (EU) č. 575/2013;
3)
„společnými postupy“ se rozumí postupy zakotvené v části V, pokud se týká udělování povolení k zahájení činnosti úvěrové instituce, odebrání povolení vykonávat tuto činnost a rozhodování ohledně kvalifikovaných účastí;
4)
„členským státem eurozóny“ se rozumí členský stát, jehož měnou je euro;
5)
„skupinou“ se rozumí skupina podniků, z nichž alespoň jeden je úvěrovou institucí, která se skládá z mateřského podniku a jeho dceřiných společností, nebo podniky vzájemně propojené ve smyslu článku 22 směrnice Evropského parlamentu a Rady 2013/34/EU (7), včetně jakékoli její podskupiny;
6)
„společným týmem dohledu“ se rozumí tým osob vykonávajících dohled, který je pověřen dohledem nad významným dohlíženým subjektem nebo nad významnou dohlíženou skupinou;
7)
„méně významným dohlíženým subjektem“ se rozumí jak a) méně významný dohlížený subjekt, který se nachází v členském státě eurozóny, tak b) méně významný dohlížený subjekt, který se nachází v členském státě mimo eurozónu, jenž je zúčastněným členským státem;
8)
„méně významným dohlíženým subjektem, který se nachází v členském státě eurozóny“ se rozumí dohlížený subjekt, který je usazen v členském státě eurozóny a který nemá postavení významného dohlíženého subjektu ve smyslu čl. 6 odst. 4 nařízení o jednotném mechanismu dohledu;
9)
„vnitrostátním příslušným orgánem“ se rozumí vnitrostátní příslušný orgán ve smyslu definice obsažené v čl. 2 bodu 2 nařízení o jednotném mechanismu dohledu. Touto definicí nejsou dotčena ujednání na základě vnitrostátních právních předpisů, která svěřují určité úkoly v oblasti dohledu národní centrální bance, která není určena jako vnitrostátní příslušný orgán. V tomto případě národní centrální banka plní tyto úkoly v rámci vymezeném ve vnitrostátních právních předpisech a v tomto nařízení. V tomto případě se odkaz na vnitrostátní příslušný orgán v tomto nařízení přiměřeně vztahuje na národní centrální banku, pokud jde o úkoly, které jsou jí přiděleny na základě vnitrostátních právních předpisů;
10)
„vnitrostátním příslušným orgánem v úzké spolupráci“ se rozumí vnitrostátní příslušný orgán pověřený zúčastněným členským státem v úzké spolupráci v souladu se směrnicí Evropského parlamentu a Rady 2013/36/EU (8);
11)
„vnitrostátním pověřeným orgánem“ se rozumí vnitrostátní pověřený orgán ve smyslu definice obsažené v čl. 2 bodu 7 nařízení o jednotném mechanismu dohledu;
12)
„vnitrostátním pověřeným orgánem v úzké spolupráci“ se rozumí vnitrostátní pověřený orgán mimo eurozónu, který zúčastněný členský stát v úzké spolupráci pověřil pro účely plnění úkolů souvisejících s článkem 5 nařízení o jednotném mechanismu dohledu;
13)
„členským státem mimo eurozónu“ se rozumí členský stát, jehož měnou není euro;
14)
„mateřským podnikem“ se rozumí mateřský podnik ve smyslu definice obsažené v čl. 4 odst. 1 bodu 15 nařízení (EU) č. 575/2013;
15)
„zúčastněným členským státem v úzké spolupráci“ se rozumí členský stát mimo eurozónu, který navázal úzkou spolupráci s ECB v souladu s článkem 7 nařízení o jednotném mechanismu dohledu;
16)
„významným dohlíženým subjektem“ se rozumí jak a) významný dohlížený subjekt, který se nachází v členském státě eurozóny, tak b) významný dohlížený subjekt, který se nachází v zúčastněném členském státě mimo eurozónu;
17)
„významným dohlíženým subjektem, který se nachází v členském státě eurozóny“ se rozumí dohlížený subjekt, který je usazen v členském státě eurozóny a který má postavení významného dohlíženého subjektu podle rozhodnutí ECB na základě čl. 6 odst. 4 nebo čl. 6 odst. 5 písm. b) nařízení o jednotném mechanismu dohledu;
18)
„významným dohlíženým subjektem, který se nachází v zúčastněném členském státě mimo eurozónu“ se rozumí dohlížený subjekt, který je usazen v zúčastněném členském státě mimo eurozónu a který má postavení významného dohlíženého subjektu podle rozhodnutí ECB na základě čl. 6 odst. 4 nebo čl. 6 odst. 5 písm. b) nařízení o jednotném mechanismu dohledu;
19)
„dceřinou společností“ se rozumí dceřiná společnost ve smyslu definice obsažené v čl. 4 odst. 1 bodu 16 nařízení (EU) č. 575/2013;
20)
„dohlíženým subjektem“ se rozumí kterýkoli z těchto subjektů: a) úvěrová instituce usazená v zúčastněném členském státě, b) finanční holdingová společnost usazená v zúčastněném členském státě, c) smíšená finanční holdingová společnost usazená v zúčastněném členském státě, pokud splňuje podmínky vymezené v bodu 21 písm. b), d) pobočka usazená v zúčastněném členském státě a patřící úvěrové instituci, která je usazena v nezúčastněném členském státě.
Ústřední protistrana ve smyslu definice obsažené v čl. 2 odst. 1 nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 648/2012 (9), která je kvalifikována jako úvěrová instituce ve smyslu směrnice 2013/36/EU, se považuje za dohlížený subjekt v souladu s nařízením o jednotném mechanismu dohledu, tímto nařízením a příslušnými právními předpisy Unie, aniž by přitom byl dotčen dohled, který nad ústřední protistranou vykonává dotčený vnitrostátní příslušný orgán ve smyslu nařízení (EU) č. 648/2012;
21)
„dohlíženou skupinou“ se rozumí kterýkoli z těchto subjektů:
a)
skupina, jejímž mateřským podnikem je úvěrová instituce nebo finanční holdingová společnost, jejíž ústředí se nachází v zúčastněném členském státě;
b)
skupina, jejímž mateřským podnikem je smíšená finanční holdingová společnost, jejíž ústředí se nachází v zúčastněném členském státě, je-li koordinátor finančního konglomerátu ve smyslu směrnice Evropského parlamentu a Rady 2002/87/ES (10) orgánem příslušným k dohledu nad úvěrovými institucemi a je-li rovněž koordinátorem ve funkci orgánu dohledu nad úvěrovými institucemi;
c)
dohlížené subjekty, které mají ústředí ve stejném zúčastněném členském státě, pokud jsou trvale přidruženy k ústřednímu subjektu, který nad nimi vykonává dohled za podmínek vymezených v článku 10 nařízení (EU) č. 575/2013 a který je usazen ve stejném zúčastněném členském státě;
22)
„významnou dohlíženou skupinou“ se rozumí dohlížená skupina, která má postavení významné dohlížené skupiny podle rozhodnutí ECB na základě čl. 6 odst. 4 nebo čl. 6 odst. 5 písm. b) nařízení o jednotném mechanismu dohledu;
23)
„méně významnou dohlíženou skupinou“ se rozumí dohlížená skupina, která nemá postavení významné dohlížené skupiny ve smyslu čl. 6 odst. 4 nařízení o jednotném mechanismu dohledu;
24)
„řízením ECB v oblasti dohledu“ se rozumí činnost ECB, která směřuje k přípravě vydání rozhodnutí ECB v oblasti dohledu včetně společných postupů a ukládání správních peněžitých sankcí. Na všechna řízení ECB v oblasti dohledu se vztahuje část III. Nestanoví-li část X jinak, platí část III rovněž pro ukládání správních peněžitých sankcí;
25)
„řízením vnitrostátního příslušného orgánu v oblasti dohledu“ se rozumí činnost vnitrostátního příslušného orgánu, která směřuje k přípravě vydání rozhodnutí vnitrostátního příslušného orgánu v oblasti dohledu, které je určeno jednomu či více dohlíženým subjektům nebo skupinám či jedné či více dalším osobám, včetně ukládání správních sankcí;
26)
„rozhodnutím ECB v oblasti dohledu“ se rozumí právní akt přijatý ECB při plnění úkolů a výkonů pravomocí, které byly ECB svěřeny nařízením o jednotném mechanismu dohledu, jenž má formu rozhodnutí ECB, je určen jednomu či více dohlíženým subjektům nebo skupinám či jedné či více dalším osobám a nejedná se o obecně závazný právní akt;
27)
„třetí zemí“ se rozumí země, která není členským státem, ani členským státem Evropského hospodářského prostoru;
28)
„pracovním dnem“ se rozumí den, který není sobotou, nedělí, ani svátkem ECB v souladu s kalendářem platným v ECB (11).
ČÁST II
USPOŘÁDÁNÍ JEDNOTNÉHO MECHANISMU DOHLEDU
HLAVA 1
STRUKTURY PRO DOHLED NAD VÝZNAMNÝMI A MÉNĚ VÝZNAMNÝMI DOHLÍŽENÝMI SUBJEKTY
KAPITOLA 1
Dohled nad významnými dohlíženými subjekty
Článek 3
Společné týmy dohledu
1. Společný tým dohledu bude ustaven pro dohled nad každým významným subjektem nebo každou významnou skupinou, nad nimiž je vykonáván dohled v zúčastněných členských státech. Každý společný tým dohledu se skládá ze zaměstnanců ECB a vnitrostátních příslušných orgánů jmenovaných podle článku 4, kteří pracují pod vedením pověřeného zaměstnance ECB (dále jen „koordinátor společného týmu dohledu“) a jednoho či více dílčích koordinátorů z vnitrostátních příslušných orgánů, jak je uvedeno dále v článku 6.
2. Aniž by byla dotčena ostatní ustanovení tohoto nařízení, zahrnují úkoly společného týmu dohledu zejména:
a)
provádění procesu dohledu a hodnocení uvedeného v článku 97 směrnice 2013/36/EU ve vztahu k významnému dohlíženému subjektu nebo významné dohlížené skupině, nad nimiž je vykonáván dohled ze strany společného týmu dohledu;
b)
účast na přípravě programu dohledových šetření při zohlednění procesu dohledu a hodnocení, přičemž tento program se předkládá Radě dohledu včetně plánu kontrol na místě ve smyslu článku 99 směrnice 2013/36/ES, a to pro významný dohlížený subjekt nebo významnou dohlíženou skupinu;
c)
provádění programu dohledových šetření, který byl schválen ECB, a všech rozhodnutí ECB v oblasti dohledu, pokud se týká významného dohlíženého subjektu nebo významné dohlížené skupiny, nad nimiž je vykonáván dohled ze strany společného týmu dohledu;
d)
zajištění koordinace s týmem provádějícím kontrolu na místě ve smyslu části XI, pokud se týká provádění plánu kontrol na místě;
e)
případná spolupráce s vnitrostátním příslušným orgánem.
Článek 4
Ustavení a složení společných týmů dohledu
1. ECB je pověřena ustavením a složením společných týmů dohledu. Jmenování zaměstnanců z řad vnitrostátních příslušných orgánů do společných týmů dohledu provádějí relevantní vnitrostátní příslušné orgány v souladu s odstavcem 2.
2. V souladu se zásadami uvedenými v čl. 6 odst. 8 nařízení o jednotném mechanismu dohledu a aniž by byl dotčen článek 31 uvedeného nařízení, vnitrostátní příslušný orgán jmenuje z řad svých zaměstnanců jednu či více osob členem nebo členy společného týmu dohledu. Zaměstnanec z řad vnitrostátního příslušného orgánu může být jmenován členem více než jednoho společného týmu dohledu.
3. Bez ohledu na odstavec 2 může ECB vyžadovat, aby vnitrostátní příslušné orgány změnily jmenování, jež učinily pro účely složení společného týmu dohledu.
4. Pokud v zúčastněném členském státě vykonává úkoly v oblasti dohledu více než jeden vnitrostátní příslušný orgán nebo pokud vnitrostátní právní předpisy zúčastněného členského státu svěří národní centrální bance konkrétní úkoly v oblasti dohledu a národní centrální banka není vnitrostátním příslušným orgánem, příslušné orgány koordinují svou účast ve společných týmech dohledu.
5. ECB a vnitrostátní příslušné orgány vzájemně konzultují a dohodnou se na využití zdrojů vnitrostátních příslušných orgánů v souvislosti se společnými týmy dohledu.
Článek 5
Zapojení zaměstnanců národních centrálních bank zúčastněných členských států
1. Národní centrální banky zúčastněných členských států, které jsou v souladu se svými vnitrostátními právními předpisy zapojeny do obezřetnostního dohledu nad významným dohlíženým subjektem nebo nad významnou dohlíženou skupinou, avšak nejsou vnitrostátními příslušnými orgány, mohou rovněž jednoho či několik svých zaměstnanců jmenovat do společného týmu dohledu.
2. O těchto jmenováních je třeba vyrozumět ECB a článek 4 se použije obdobně.
3. Jsou-li do společného týmu dohledu jmenováni zaměstnanci národních centrálních bank zúčastněných členských států, vykládají se odkazy na vnitrostátní příslušné orgány v souvislosti se společnými týmy dohledu tak, že obsahují odkaz na tyto národní centrální banky.
Článek 6
Koordinátor společného týmu dohledu a dílčí koordinátoři
1. Koordinátor společného týmu dohledu za pomoci dílčích koordinátorů z vnitrostátních příslušných orgánů ve smyslu odstavce 2 zajišťuje koordinaci činnosti společného týmu dohledu. Za tímto účelem se členové společného týmu dohledu řídí pokyny koordinátora společného týmu dohledu, pokud se týká jejich úkolů ve společném týmu dohledu. Tím nejsou dotčeny jejich úkoly a povinnosti ve vztahu k jejich relevantnímu vnitrostátnímu příslušnému orgánu.
2. Každý vnitrostátní příslušný orgán, který do společného týmu dohledu jmenuje více než jednoho zaměstnance, určí jednoho z těchto zaměstnanců jako dílčího koordinátora (dále jen „dílčí koordinátor z vnitrostátního příslušného orgánu“). Dílčí koordinátoři z vnitrostátních příslušných orgánů napomáhají koordinátorovi společného týmu dohledu, pokud jde o organizaci a koordinaci úkolů ve společném týmu dohledu, zejména pokud se týká zaměstnanců, kteří byli jmenováni týmž vnitrostátním příslušným orgánem jako příslušný dílčí koordinátor z vnitrostátního příslušného orgánu. Dílčí koordinátor z vnitrostátního příslušného orgánu může udílet pokyny členům společného týmu dohledu, kteří byli jmenováni stejným vnitrostátním příslušným orgánem, pokud tyto pokyny nejsou v rozporu s pokyny udělenými koordinátorem společného týmu dohledu.
KAPITOLA 2
Dohled nad méně významnými dohlíženými subjekty
Článek 7
Zapojení zaměstnanců z jiných vnitrostátních příslušných orgánů v týmu dohledu vnitrostátního příslušného orgánu
Aniž by byl dotčen čl. 31 odst. 1 nařízení o jednotném mechanismu dohledu, pokud ECB ve vztahu k dohledu nad méně významnými dohlíženými subjekty rozhodne, že je vhodné do týmu dohledu vnitrostátního příslušného orgánu zapojit zaměstnance z jednoho či více vnitrostátních příslušných orgánů, může ECB vyžadovat, aby vnitrostátní příslušný orgán zapojil zaměstnance těchto jiných vnitrostátních příslušných orgánů.
HLAVA 2
DOHLED NA KONSOLIDOVANÉM ZÁKLADĚ A ÚČAST ECB A VNITROSTÁTNÍCH PŘÍSLUŠNÝCH ORGÁNŮ V KOLEGIÍCH ORGÁNŮ DOHLEDU
Článek 8
Dohled na konsolidovaném základě
1. V souladu s článkem 111 směrnice 2013/36/EU vykonává ECB dohled na konsolidovaném základě nad úvěrovými institucemi, finančními holdingovými společnostmi nebo smíšenými finančními holdingovými společnostmi, které jsou významné na konsolidovaném základě, pokud je mateřský podnik mateřskou institucí v zúčastněném členském státě nebo mateřskou institucí v EU usazenou v zúčastněném členském státě.
2. Relevantní vnitrostátní příslušný orgán plní úkoly orgánu dohledu na konsolidovaném základě nad úvěrovými institucemi, finančními holdingovými společnostmi nebo smíšenými finančními holdingovými společnostmi, které jsou méně významné na konsolidovaném základě.
Článek 9
ECB jako předseda kolegia orgánů dohledu
1. Je-li ECB orgánem dohledu na konsolidovaném základě, předsedá kolegiu ustavenému podle článku 116 směrnice 2013/36/EU. Vnitrostátní příslušné orgány zúčastněných členských států, v nichž jsou usazeny případné mateřské podniky, dceřiné společnosti a významné pobočky ve smyslu článku 51 směrnice 2013/36/EU, jsou oprávněny účastnit se kolegia jako pozorovatelé.
2. Není-li ustaveno žádné kolegium podle článku 116 směrnice 2013/36/EU a významný dohlížený subjekt má pobočky v nezúčastněných členských státech, jež se považují za významné v souladu s čl. 51 odst. 1 směrnice 2013/36/EU, ECB spolu s příslušnými orgány hostitelských členských států ustaví kolegium orgánů dohledu.
Článek 10
ECB a vnitrostátní příslušné orgány jako členové kolegií orgánů dohledu
Není-li orgán dohledu na konsolidovaném základě v zúčastněném členském státě, účastní se ECB a vnitrostátní příslušné orgány kolegia orgánů dohledu v souladu s těmito pravidly a s příslušnými právními předpisy Unie:
a)
jsou-li dohlížené subjekty v zúčastněných členských státech všechny významnými dohlíženými subjekty, účastní se ECB kolegia orgánů dohledu jako člen, zatímco vnitrostátní příslušné orgány jsou oprávněny se téhož kolegia účastnit jako pozorovatelé;
b)
jsou-li dohlížené subjekty v zúčastněných členských státech všechny méně významnými dohlíženými subjekty, účastní se vnitrostátní příslušné orgány kolegia orgánů dohledu jako členové;
c)
jsou-li dohlížené subjekty v zúčastněných členských státech jak méně významnými, tak i významnými dohlíženými subjekty, účastní se ECB a vnitrostátní příslušné orgány kolegia orgánů dohledu jako členové. Vnitrostátní příslušné orgány zúčastněných členských států, v nichž jsou významné dohlížené subjekty usazeny, jsou oprávněny se účastnit kolegia orgánů dohledu jako pozorovatelé.
HLAVA 3
POSTUPY TÝKAJÍCÍ SE PRÁVA USAZOVÁNÍ A VOLNÉHO POHYBU SLUŽEB
KAPITOLA 1
Postupy týkající se práva usazování a volného pohybu služeb v rámci jednotného mechanismu dohledu
Článek 11
Právo usazování úvěrových institucí v rámci jednotného mechanismu dohledu
1. Významný dohlížený subjekt, který hodlá zřídit pobočku na území jiného zúčastněného členského státu, oznámí svůj záměr vnitrostátnímu příslušnému orgánu zúčastněného členského státu, v němž má významný dohlížený subjekt své ústředí. Informace se poskytují v souladu s požadavky vymezenými v čl. 35 odst. 2 směrnice 2013/36/EU. Vnitrostátní příslušný orgán okamžitě vyrozumí ECB o přijetí tohoto oznámení.
2. Méně významný dohlížený subjekt, který hodlá zřídit pobočku na území jiného zúčastněného členského státu, oznámí vnitrostátnímu příslušnému orgánu svůj záměr v souladu s požadavky vymezenými v čl. 35 odst. 2 směrnice 2013/36/EU.
3. Nerozhodne-li ECB do dvou měsíců od přijetí oznámení jinak, může být pobočka uvedená v odstavci 1 zřízena a může zahájit svou činnost. ECB oznámí tuto informaci vnitrostátnímu příslušnému orgánu zúčastněného členského státu, v němž bude pobočka usazena.
4. Nerozhodne-li vnitrostátní příslušný orgán domovského členského státu do dvou měsíců od přijetí oznámení jinak, může být pobočka uvedená v odstavci 2 zřízena a může zahájit svou činnost. Vnitrostátní příslušný orgán oznámí tuto informaci ECB a vnitrostátnímu příslušnému orgánu zúčastněného členského státu, v němž bude pobočka usazena.
5. Dojde-li ke změně jakékoli informace oznámené podle odstavců 1 a 2, oznámí dohlížený subjekt písemně tuto změnu vnitrostátnímu příslušnému orgánu, který původní informaci přijal, alespoň jeden měsíc před provedením změny. Tento vnitrostátní příslušný orgán informuje vnitrostátní příslušný orgán členského státu, v němž je pobočka usazena.
Článek 12
Využití volného pohybu služeb ze strany úvěrových institucí v rámci jednotného mechanismu dohledu
1. Významný dohlížený subjekt, který hodlá poprvé využít volného pohybu služeb vykonáváním své činnosti na území jiného zúčastněného členského státu, oznámí svůj záměr vnitrostátnímu příslušnému orgánu zúčastněného členského státu, v němž má významný dohlížený subjekt své ústředí. Informace se poskytují v souladu s požadavky vymezenými v čl. 39 odst. 1 směrnice 2013/36/EU. Vnitrostátní příslušný orgán okamžitě vyrozumí ECB o přijetí tohoto oznámení. Vnitrostátní příslušný orgán o oznámení vyrozumí též vnitrostátní příslušný orgán zúčastněného členského státu, v němž budou služby poskytovány.
2. Méně významný dohlížený subjekt, který hodlá poprvé využít volného pohybu služeb vykonáváním své činnosti na území jiného zúčastněného členského státu, to oznámí vnitrostátnímu příslušnému orgánu v souladu s požadavky vymezenými v čl. 39 odst. 1 směrnice 2013/36/EU. O oznámení se vyrozumí ECB a vnitrostátní příslušný orgán zúčastněného členského státu, v němž budou služby poskytovány.
KAPITOLA 2
Postupy týkající se práva usazování a volného pohybu služeb v rámci jednotného mechanismu dohledu ze strany úvěrových institucí usazených v nezúčastněných členských státech
Článek 13
Oznámení o využití práva usazování úvěrových institucí usazených v nezúčastněných členských státech v rámci jednotného mechanismu dohledu
1. Pokud příslušný orgán nezúčastněného členského státu oznamuje informace uvedené v čl. 35 odst. 2 směrnice 2013/36/EU postupem uvedeným v čl. 35 odst. 3 uvedené směrnice, vnitrostátnímu příslušnému orgánu zúčastněného členského státu, v němž má dojít ke zřízení pobočky, vnitrostátní příslušný orgán okamžitě vyrozumí o přijetí tohoto oznámení ECB.
2. Do dvou měsíců od přijetí oznámení od příslušného orgánu nezúčastněného členského státu se ECB, jedná-li se o pobočku, která je významná podle kritérií vymezených v článku 6 nařízení o jednotném mechanismu dohledu a v části IV tohoto nařízení, nebo relevantní vnitrostátní příslušný orgán, jedná-li se o pobočku, která je méně významná podle kritérií vymezených v článku 6 nařízení o jednotném mechanismu dohledu a v části IV tohoto nařízení, připraví na výkon dohledu nad pobočkou v souladu s články 40 až 46 směrnice 2013/36/EU a v případě potřeby stanoví podmínky, za nichž může pobočka z důvodů obecného zájmu vyvíjet svou činnost v hostitelském členském státě.
3. Vnitrostátní příslušné orgány sdělí ECB podmínky, za kterých může pobočka v jejich členském státě vyvíjet činnost na základě vnitrostátních právních předpisů a z důvodů obecného zájmu.
4. Změna jakékoli informace, kterou úvěrová instituce, jež hodlá zřídit pobočku, poskytla podle bodů b), c) nebo d) čl. 35 odst. 2 směrnice 2013/36/EU, se oznámí vnitrostátnímu příslušnému orgánu uvedenému v odstavci 1.
Článek 14
Příslušný orgán hostitelského členského státu pro pobočky
1. V souladu s čl. 4 odst. 2 nařízení o jednotném mechanismu dohledu vykonává ECB pravomoci příslušného orgánu hostitelského členského státu, pokud je pobočka významná ve smyslu čl. 6 odst. 4 uvedeného nařízení.
2. Je-li pobočka méně významná ve smyslu čl. 6 odst. 4 nařízení o jednotném mechanismu dohledu, vykonává pravomoci příslušného orgánu hostitelského členského státu vnitrostátní příslušný orgán zúčastněného členského státu, v němž je pobočka usazena.
Článek 15
Oznámení o využití volného pohybu služeb úvěrových institucí usazených v nezúčastněných členských státech v rámci jednotného mechanismu dohledu
Pokud příslušný orgán nezúčastněného členského státu činí oznámení ve smyslu čl. 39 odst. 2 směrnice 2013/36/EU, je adresátem tohoto oznámení vnitrostátní příslušný orgán zúčastněného členského státu, v němž je využíván volný pohyb služeb. O přijetí tohoto oznámení vnitrostátní příslušný orgán okamžitě vyrozumí ECB.
Článek 16
Příslušný orgán hostitelského členského státu pro volný pohyb služeb
1. V souladu s čl. 4 odst. 2 a v rozsahu čl. 4 odst. 1 nařízení o jednotném mechanismu dohledu plní ECB úkoly příslušného orgánu hostitelského členského státu ve vztahu k úvěrovým institucím usazeným v nezúčastněných členských státech, které využívají svobody volného pohybu služeb v zúčastněných členských státech.
2. Jedná-li se o volný pohyb služeb z důvodů obecného zájmu za určitých podmínek obsažených ve vnitrostátních právních předpisech zúčastněných členských států, informují vnitrostátní příslušné orgány o těchto podmínkách ECB.
KAPITOLA 3
Postupy týkající se práva usazování a volného pohybu služeb ve vztahu k nezúčastněným členským státům
Článek 17
Právo usazování a využití volného pohybu služeb ve vztahu k nezúčastněným členským státům
1. Významný dohlížený subjekt, který hodlá zřídit pobočku nebo využít volného pohybu služeb na území nezúčastněného členského státu, oznámí svůj záměr relevantnímu vnitrostátnímu příslušnému orgánu v souladu s příslušnými právními předpisy Unie. Vnitrostátní příslušný orgán okamžitě vyrozumí ECB o přijetí tohoto oznámení. ECB vykonává pravomoci příslušného orgánu domovského členského státu.
2. Méně významný dohlížený subjekt, který hodlá zřídit pobočku nebo využít volného pohybu služeb na území nezúčastněného členského státu, oznámí svůj záměr relevantnímu vnitrostátnímu příslušnému orgánu v souladu s příslušnými právními předpisy Unie. Relevantní vnitrostátní příslušný orgán vykonává pravomoci příslušného orgánu domovského členského státu.
HLAVA 4
DOPLŇKOVÝ DOZOR NAD FINANČNÍMI KONGLOMERÁTY
Článek 18
Koordinátor
1. ECB přebírá úkol koordinátora finančního konglomerátu v souladu s kritérii vymezenými v příslušných právních předpisech Unie ve vztahu k významnému dohlíženému subjektu.
2. Vnitrostátní příslušný orgán přebírá úkol koordinátora finančního konglomerátu v souladu s kritérii vymezenými v příslušných právních předpisech Unie ve vztahu k méně významnému dohlíženému subjektu.
ČÁST III
OBECNÁ USTANOVENÍ PLATNÁ PRO PROVOZOVÁNÍ JEDNOTNÉHO MECHANISMU DOHLEDU
HLAVA 1
ZÁSADY A POVINNOSTI
Článek 19
Přehled
Tato část vymezuje a) obecná pravidla pro provozování jednotného mechanismu dohledu ze strany ECB a vnitrostátních příslušných orgánů a b) ustanovení, podle kterých ECB postupuje při provádění řízení ECB v oblasti dohledu.
Obecné zásady a ustanovení, které platí mezi ECB a vnitrostátními příslušnými orgány v úzké spolupráci, jsou vymezeny v části IX.
Článek 20
Povinnost spolupracovat v dobré víře
ECB a vnitrostátní příslušné orgány mají povinnost spolupracovat v dobré víře a povinnost vyměňovat si informace.
Článek 21
Obecná povinnost vyměňovat si informace
1. Aniž by byla dotčena pravomoc ECB průběžně přímo přijímat informace vykázané dohlíženými subjekty, nebo mít k těmto informacím přímý přístup, vnitrostátní příslušné orgány zejména včas a přesně ECB poskytují veškeré informace, které jsou pro ECB nezbytné k plnění úkolů, jež byly ECB svěřeny na základě nařízení o jednotném mechanismu dohledu. Tyto informace zahrnují informace, které vyplývají z ověřování a činnosti na místě, jež provádějí vnitrostátní příslušné orgány.
2. Získává-li ECB informace přímo od právnických či fyzických osob uvedených v čl. 10 odst. 1 nařízení o jednotném mechanismu dohledu, poskytuje tyto informace vnitrostátním příslušným orgánům, kterých se tyto informace týkají, včas a přesně. Tyto informace zahrnují zejména informace, které jsou pro vnitrostátní příslušné orgány nezbytné k plnění jejich úlohy napomáhat ECB.
3. Aniž je dotčen odstavec 2, ECB poskytuje vnitrostátním příslušným orgánům pravidelný přístup k aktualizovaným informacím, které jsou pro vnitrostátní příslušné orgány nezbytné k plnění jejich úkolů týkajících se obezřetnostního dohledu.
Článek 22
Právo ECB udělit vnitrostátním příslušným orgánům nebo vnitrostátním pověřeným orgánům pokyn využít jejich pravomoci a přijmout opatření, pokud ECB má úkol v oblasti dohledu, avšak žádnou související pravomoc
1. V rozsahu nezbytném pro plnění úkolů, které jí byly svěřeny na základě nařízení o jednotném mechanismu dohledu, může ECB formou pokynů vyžadovat, aby vnitrostátní příslušné orgány a/nebo vnitrostátní pověřené orgány využily své pravomoci na základě podmínek vymezených ve vnitrostátních právních předpisech a v souladu s nimi a ve smyslu článku 9 nařízení o jednotném mechanismu dohledu, pokud nařízení o jednotném mechanismu dohledu nesvěřuje tyto pravomoci ECB.
2. Vnitrostátní příslušné orgány a/nebo vnitrostátní pověřené orgány (ve vztahu k článku 5 nařízení o jednotném mechanismu dohledu) informují ECB o výkonu těchto pravomocí bez zbytečného odkladu.
Článek 23
Jazykový režim mezi ECB a vnitrostátními příslušnými orgány
ECB a vnitrostátní příslušné orgány přijmou ujednání ohledně komunikace v rámci jednotného mechanismu dohledu, včetně jazyka či jazyků, které se budou používat.
Článek 24
Jazykový režim mezi ECB a právnickými či fyzickými osobami včetně dohlížených subjektů
1. Dokument, který dohlížený subjekt nebo jiná právnická či fyzická osoba, která v jednotlivém případě podléhá řízení ECB v oblasti dohledu, zasílá ECB, může být sepsán v kterémkoli úředním jazyce Unie, který si dohlížený subjekt nebo určitá osoba zvolí.
2. ECB, dohlížené subjekty a jiné právnické nebo fyzické osoby, které v jednotlivém případě podléhají řízení ECB v oblasti dohledu, se mohou dohodnout, že ve své písemné komunikaci, a to i pokud jde o rozhodnutí ECB v oblasti dohledu, budou používat výlučně jeden z úředních jazyků Unie.
Ukončení této dohody u používání stanoveného jazyka má dopad pouze na ty aspekty řízení ECB v oblasti dohledu, jež dosud nebyly provedeny.
Požadují-li účastníci ústního jednání, aby s nimi bylo jednáno v úředním jazyce Unie, který není jazykem řízení ECB v oblasti dohledu, musí být ECB o tomto požadavku informována s dostatečným předstihem tak, aby mohla učinit nezbytná opatření.
HLAVA 2
OBECNÁ USTANOVENÍ O SPRAVEDLIVÉM PROCESU PŘI PŘIJÍMÁNÍ ROZHODNUTÍ ECB V OBLASTI DOHLEDU
KAPITOLA 1
Řízení ECB v oblasti dohledu
Článek 25
Obecné zásady
1. Řízení ECB v oblasti dohledu zahájené v souladu s článkem 4 a oddílem 2 kapitoly III nařízení o jednotném mechanismu dohledu se provádí v souladu s článkem 22 nařízení o jednotném mechanismu dohledu a ustanoveními této hlavy.
2. Ustanovení této hlavy se nepoužijí na postupy prováděné správní revizní komisí.
Článek 26
Strany
1. Stranami řízení ECB v oblasti dohledu jsou:
a)
osoby, které podaly žádost;
b)
zamýšlení či skuteční adresáti rozhodnutí ECB v oblasti dohledu.
2. Vnitrostátní příslušné orgány se nepovažují za strany.
Článek 27
Zastoupení strany
1. Strana může být zastoupena právním či zákonným zástupcem či jiným zástupcem zmocněným na základě písemného pověření vykonávat veškeré úkony v souvislosti s řízením ECB v oblasti dohledu.
2. Odvolání mandátu je účinné až v okamžiku, kdy ECB obdrží písemné odvolání. ECB potvrdí přijetí tohoto odvolání.
3. Pokud si strana pro řízení ECB v oblasti dohledu jmenuje zástupce, ECB se v tomto řízení v oblasti dohledu obrací pouze na jmenovaného zástupce, ledaže konkrétní okolnosti vyžadují, aby se ECB obrátila na danou stranu přímo. Pokud se ECB obrací na stranu přímo, informuje o tom jejího zástupce.
Článek 28
Obecné povinnosti ECB a stran řízení ECB v oblasti dohledu
1. Řízení ECB v oblasti dohledu může být zahájeno z úřední povinnosti nebo na žádost strany. S výhradou odstavce 3 ECB určí skutečnosti, které budou relevantní pro přijetí konečného rozhodnutí v každém řízení ECB v oblasti dohledu zahájeném z úřední povinnosti.
2. ECB ve svém posouzení zohlední veškeré relevantní okolnosti.
3. S výhradou právních předpisů Unie je strana povinna účastnit se řízení ECB v oblasti dohledu a napomáhat při objasňování skutečností. V řízení ECB v oblasti dohledu zahájeném na žádost strany může ECB omezit určení skutečností na to, že stranu požádá, aby poskytla relevantní faktické informace.
Článek 29
Dokazování v řízení ECB v oblasti dohledu
1. S cílem zjistit skutečnosti daného případu používá ECB takové důkazy, které po náležitém uvážení považuje za vhodné.
2. Strany s výhradou právních předpisů Unie napomáhají ECB při zjišťování skutečností daného případu. S výhradou omezení v souvislosti se sankčními postupy na základě právních předpisů Unie strany zejména pravdivě uvedou skutečnosti, které jim jsou známy.
3. ECB může stanovit lhůtu, v níž jí strany mohou poskytnout důkazy.
Článek 30
Svědci a znalci v řízení ECB v oblasti dohledu
1. Považuje-li to za nezbytné, může ECB vyslýchat svědky a znalce.
2. Pokud ECB ustanoví znalce, v dohodě vymezí jeho úkol a stanoví lhůtu, ve které znalec předloží svou zprávu.
3. Pokud ECB vyslýchá svědky či znalce a pokud o to svědci či znalci požádají, mají nárok na náhradu cestovních nákladů a diety. Poté, co poskytnou své vyjádření, mají svědci nárok na náhradu ušlého výdělku a znalci mají nárok na dohodnutý poplatek za své služby. Náhrada se poskytuje v souladu s příslušnými ustanoveními o poskytování náhrad svědků a odměně znalců ze strany Soudního dvora Evropské unie.
4. ECB může požadovat, aby osoby uvedené v čl. 11 odst. 1 písm. c) nařízení o jednotném mechanismu dohledu se jako svědci dostavily do kanceláří ECB nebo do jiného místa v zúčastněném členském státě, které určí ECB. Je-li osoba uvedená v čl. 11 odst. 1 písm. c) nařízení o jednotném mechanismu dohledu právnickou osobou, jsou povinny se ve smyslu předchozí věty dostavit fyzické osoby, které tuto právnickou osobu zastupují.
Článek 31
Právo být vyslechnut
1. Před tím, než ECB přijme rozhodnutí ECB v oblasti dohledu určené straně, které by nepříznivě ovlivnilo práva této strany, musí být straně dána možnost předložit ECB písemné vyjádření ke skutečnostem, námitkám a právním důvodům, jež jsou relevantní pro rozhodnutí ECB v oblasti dohledu. Považuje-li to ECB za vhodné, může dát stranám možnost vyjádřit se ke skutečnostem, námitkám a právním důvodům, jež jsou relevantní pro rozhodnutí ECB v oblasti dohledu, na jednání. V oznámení, kterým ECB dává straně možnost vyjádřit se, uvede podstatný obsah zamýšleného rozhodnutí ECB v oblasti dohledu a podstatné skutečnosti, námitky a právní důvody, na nichž ECB hodlá založit své rozhodnutí. Ustanovení tohoto článku se nevztahují na oddíl 1 kapitoly III nařízení o jednotném mechanismu dohledu.
2. Dá-li ECB straně možnost vyjádřit se ke skutečnostem, námitkám a právním důvodům, jež jsou relevantní pro rozhodnutí ECB v oblasti dohledu, na jednání, není důvodem pro odročení jednání, pokud se strana bez řádné omluvy nedostaví. Je-li strana řádně omluvena, může ECB jednání odročit nebo může straně dát možnost vyjádřit se ke skutečnostem, námitkám a právním důvodům, jež jsou relevantní pro rozhodnutí ECB v oblasti dohledu, písemně. ECB vypracuje písemný zápis z jednání, který strany podepíší; kopii tohoto zápisu poskytne stranám.
3. Straně bude zásadně dána možnost písemně se vyjádřit ve lhůtě dvou týdnů od přijetí oznámení, v němž ECB uvedla skutečnosti, námitky a právní důvody, na nichž ECB hodlá založit rozhodnutí ECB v oblasti dohledu.
Na žádost strany může ECB tuto lhůtu přiměřeně prodloužit.
Za zvláštních okolností může ECB tuto lhůtu zkrátit na tři pracovní dny. Lhůta se na tři pracovní dny zkracuje rovněž v situacích uvedených v článcích 14 a 15 nařízení o jednotném mechanismu dohledu.
4. Bez ohledu na odstavec 3 a s výhradou odstavce 5 může ECB přijmout rozhodnutí ECB v oblasti dohledu určené straně, které by nepříznivě ovlivnilo práva této strany, aniž by straně dalo před přijetím rozhodnutí možnost vyjádřit se ke skutečnostem, námitkám a právním důvodům, jež jsou relevantní pro rozhodnutí ECB v oblasti dohledu, pokud se zdá, že je naléhavě třeba vydat rozhodnutí v zájmu zabránění závažnému poškození finančního systému.
5. Je-li rozhodnutí ECB v oblasti dohledu přijímáno naléhavě v souladu s odstavcem 4, bude straně dána možnost písemně se vyjádřit ke skutečnostem, námitkám a právním důvodům, jež jsou relevantní pro rozhodnutí ECB v oblasti dohledu, bez zbytečného odkladu po přijetí tohoto rozhodnutí. Straně bude zásadně dána možnost písemně se vyjádřit ve lhůtě dvou týdnů od přijetí rozhodnutí ECB v oblasti dohledu. Na žádost strany může ECB tuto lhůtu prodloužit; lhůta však nesmí být delší než šest měsíců. ECB rozhodnutí ECB v oblasti dohledu na základě vyjádření strany přezkoumá a buď jej potvrdí, zruší, změní, nebo jej zruší a nahradí novým rozhodnutím ECB v oblasti dohledu.
6. Odstavce 4 a 5 se nevztahují na řízení ECB v oblasti dohledu, které se týká sankcí podle článku 18 nařízení o jednotném mechanismu dohledu a části X tohoto nařízení.
Článek 32
Přístup ke spisům v řízení ECB v oblasti dohledu
1. V řízení ECB v oblasti dohledu jsou plně respektována práva na obhajobu dotčených osob. Za tímto účelem mají strany po zahájení řízení ECB v oblasti dohledu právo na přístup ke spisu ECB s výhradou oprávněných zájmů právnických a fyzických osob, které nejsou příslušnou stranou, na ochraně jejich obchodního tajemství. Právo na přístup ke spisu se nevztahuje na důvěrné informace. Vnitrostátní příslušné orgány bez zbytečného odkladu postoupí ECB veškeré žádosti, které obdržely v souvislosti s přístupem ke spisům souvisejícím s řízením ECB v oblasti dohledu.
2. Spis se skládá ze všech dokumentů, které ECB obdržela, vytvořila nebo sestavila v průběhu řízení ECB v oblasti dohledu, a to bez ohledu na prostředek, na němž jsou dokumenty uchovávány.
3. Tento článek nebrání tomu, aby ECB nebo vnitrostátní příslušné orgány zpřístupnily nebo použily informace, které jsou nezbytné k prokázání porušení.
4. ECB může stanovit, že přístup ke spisu bude umožněn jedním či více následujícími způsoby, přičemž se zohlední technické schopnosti stran:
a)
formou CD-ROMu nebo jiného zařízení pro uchovávání elektronických dat včetně zařízení, které může být k dispozici v budoucnu;
b)
pomocí kopií dostupného spisu v papírové formě zaslaných stranám poštou;
c)
výzvou, aby do dostupného spisu nahlédly v kancelářích ECB.
5. Pro účely tohoto článku mohou důvěrné informace zahrnovat interní dokumenty ECB a vnitrostátních příslušných orgánů a korespondenci mezi ECB a vnitrostátním příslušným orgánem nebo mezi vnitrostátními příslušnými orgány.
KAPITOLA 2
Rozhodnutí ECB v oblasti dohledu
Článek 33
Důvody pro rozhodnutí ECB v oblasti dohledu
1. Rozhodnutí ECB v oblasti dohledu je v souladu s odstavcem 2 doplněno odůvodněním tohoto rozhodnutí.
2. V odůvodnění se uvedou podstatné skutečnosti a právní důvody, na nichž se rozhodnutí ECB v oblasti dohledu zakládá.
3. S výhradou čl. 31 odst. 4 zakládá ECB své rozhodnutí v oblasti dohledu jen na skutečnostech a námitkách, k nimž se strana mohla vyjádřit.
Článek 34
Odkladný účinek
Aniž by byl dotčen článek 278 SFEU a čl. 24 odst. 8 nařízení o jednotném mechanismu dohledu, může ECB rozhodnout o pozastavení uplatňování rozhodnutí ECB v oblasti dohledu buď a) tak, že to uvede v rozhodnutí ECB v oblasti dohledu, nebo b) nejedná-li se o žádost o přezkum správní revizní komisí, na žádost adresáta rozhodnutí ECB v oblasti dohledu.
Článek 35
Oznamování rozhodnutí ECB v oblasti dohledu
1. ECB může rozhodnutí ECB v oblasti dohledu straně oznámit a) ústně, b) doručením nebo osobním předáním kopie rozhodnutí v oblasti dohledu, c) doporučenou poštou s potvrzením o přijetí, d) expresní zásilkovou službou, e) faxem nebo f) elektronicky v souladu s odstavcem 10.
2. Je-li na základě písemného pověření zmocněn zástupce, může ECB rozhodnutí ECB v oblasti dohledu oznámit zástupci. V těchto případech není ECB povinna rozhodnutí ECB v oblasti dohledu oznamovat rovněž dohlíženému subjektu, který je zastoupen tímto zástupcem.
3. V případě ústního oznamování rozhodnutí ECB v oblasti dohledu se má za to, že oznámení rozhodnutí je adresátovi doručeno, pokud zaměstnanec ECB informoval a) příslušnou fyzickou osobu, jedná-li se o fyzickou osobu, nebo b) zmocněného zástupce právnické osoby pro převzetí rozhodnutí ECB v oblasti dohledu, jedná-li se o právnickou osobu. V tomto případě se bez zbytečného odkladu po tomto ústním oznámení zašle adresátovi písemná kopie rozhodnutí ECB v oblasti dohledu.
4. V případě oznámení rozhodnutí ECB v oblasti dohledu doporučenou poštou s potvrzením o přijetí se má za to, že oznámení rozhodnutí ECB v oblasti dohledu je adresátovi doručeno v desátý den po předání dopisu poskytovateli poštovních služeb, ledaže z potvrzení o přijetí vyplývá, že dopis byl doručen v jiný den.
5. V případě oznámení rozhodnutí ECB v oblasti dohledu expresní zásilkovou službou se má za to, že oznámení rozhodnutí ECB v oblasti dohledu je adresátovi doručeno v desátý den po předání dopisu zásilkové službě, ledaže z dokumentu o doručení ze strany zásilkové služby vyplývá, že dopis byl doručen v jiný den.
6. Pro účely odstavců 4 a 5 musí být rozhodnutí ECB v oblasti dohledu adresováno na adresu vhodnou pro doručení (platnou adresu). Platná adresa je:
a)
v případě řízení ECB v oblasti dohledu zahájeného na žádost či podnět adresáta rozhodnutí ECB v oblasti dohledu adresa, kterou adresát uvedl ve své žádosti či podnětu;
b)
v případě dohlíženého subjektu poslední obchodní adresa ústředí, kterou dohlížený subjekt poskytl ECB;
c)
v případě fyzických osob poslední adresa poskytnutá ECB, a pokud nebyla ECB poskytnuta žádná adresa a fyzická osoba je zaměstnanec, vedoucí zaměstnanec nebo akcionář dohlíženého subjektu, obchodní adresa dohlíženého subjektu v souladu s písmenem b).
7. Každá osoba, která je stranou řízení ECB v oblasti dohledu, poskytne ECB na žádost platnou adresu.
8. Je-li osoba usazena nebo má-li sídlo či bydliště ve státě, který není členským státem, může ECB vyžadovat, aby strana v přiměřené době jmenovala oprávněného příjemce, který je rezidentem v členském státě nebo který má obchodní prostory v členském státě. Není-li oprávněný příjemce na žádost ECB jmenován a dokud nedojde ke jmenování tohoto oprávněného příjemce, může být veškerá komunikace zasílána v souladu s odstavci 3 až 5 a 9 na adresu strany, kterou má ECB k dispozici.
9. Pokud osoba, která je adresátem rozhodnutí ECB v oblasti dohledu, poskytne ECB faxové číslo, může ECB rozhodnutí ECB v oblasti dohledu oznámit tak, že kopii rozhodnutí ECB v oblasti dohledu zašle telefaxem. Má se za to, že rozhodnutí ECB v oblasti dohledu je adresátovi doručeno, pokud ECB obdržela zprávu o úspěšném doručení telefaxu.
10. ECB může stanovit kritéria, za nichž může být rozhodnutí ECB v oblasti dohledu doručeno elektronickými nebo jinými srovnatelnými prostředky komunikace.
HLAVA 3
OZNAMOVÁNÍ PORUŠENÍ PRAVIDEL
Článek 36
Oznamování porušení pravidel
Jakákoli osoba může v dobré víře podat přímo ECB oznámení, má-li tato osoba dostatečné důvody se domnívat, že toto oznámení odhalí porušení právních aktů uvedených v čl. 4 odst. 3 nařízení o jednotném mechanismu dohledu ze strany úvěrových institucí, finančních holdingových společností, smíšených finančních holdingových společností nebo příslušných orgánů (včetně ECB samotné).
Článek 37
Přiměřená ochrana oznamování porušení pravidel
1. Podá-li osoba v dobré víře oznámení o údajném porušení právních aktů uvedených v čl. 4 odst. 3 nařízení o jednotném mechanismu dohledu ze strany dohlížených subjektů, nebo ze strany příslušných orgánů, zachází se s tímto oznámením jako s chráněným.
2. Veškeré osobní údaje, které se týkají osoby, která činí chráněné oznámení, a osoby, která je údajně odpovědná za porušení, jsou chráněny v souladu s příslušným rámcem Unie pro ochranu údajů.
3. ECB nesdělí totožnost osoby, která učinila chráněné oznámení, bez předchozího výslovného souhlasu této osoby s výjimkou případu, kdy je toto zveřejnění vyžadováno na základě soudního příkazu v souvislosti s dalším vyšetřováním nebo následným soudním řízením.
Článek 38
Postupy pro přijímání následných opatření v návaznosti na oznámení
1. ECB posoudí všechna oznámení týkající se významných dohlížených subjektů. Oznámení týkající se méně významných dohlížených subjektů posoudí, pokud se týká porušení nařízení nebo rozhodnutí ECB. Když oznámení týkající se méně významných dohlížených subjektů obdrží vnitrostátní příslušné orgány, předají je ECB, aniž by při tom sdělily totožnost osoby, která oznámení učinila, pokud jim k tomu tato osoba nedala výslovný souhlas.
2. Aniž by byl dotčen odstavec 1, předá ECB oznámení týkající se méně významných dohlížených subjektů relevantnímu vnitrostátnímu příslušnému orgánu, aniž by při tom sdělila totožnost osoby, která oznámení učinila, pokud jí k tomu tato osoba nedala výslovný souhlas.
3. ECB si s vnitrostátními příslušnými orgány vyměňuje informace: a) s cílem posoudit oznámení, která byla zaslána ECB i relevantnímu vnitrostátnímu příslušnému orgánu, a koordinovat činnost a b) zjistit výsledek opatření přijatých v návaznosti na oznámení, která byla předána vnitrostátním příslušným orgánům.
4. Při určování toho, jak posuzovat přijatá oznámení a jaká přijmout opatření, postupuje ECB na základě rozumného uvážení.
5. V případě údajného porušení pravidel ze strany dohlížených subjektů poskytne příslušný dohlížený subjekt ECB veškeré informace a dokumenty, které ECB vyžaduje za účelem posouzení přijatých oznámení.
6. V případě údajného porušení pravidel ze strany příslušných orgánů (s výjimkou ECB), požádá ECB příslušný orgán, aby se vyjádřil k oznámeným skutečnostem.
7. Ve své každoroční zprávě ve smyslu čl. 20 odst. 2 nařízení o jednotném mechanismu dohledu ECB ve zkrácené nebo souhrnné formě poskytuje informace o přijatých oznámeních tak, aby nebylo možné identifikovat jednotlivé dohlížené subjekty nebo osoby.
ČÁST IV
URČOVÁNÍ POSTAVENÍ DOHLÍŽENÉHO SUBJEKTU JAKO VÝZNAMNÉHO NEBO MÉNĚ VÝZNAMNÉHO
HLAVA 1
OBECNÁ USTANOVENÍ O KLASIFIKACI SUBJEKTU JAKO VÝZNAMNÉHO NEBO MÉNĚ VÝZNAMNÉHO
Článek 39
Klasifikace dohlíženého subjektu jako významného na individuálním základě
1. Dohlížený subjekt se považuje za významný dohlížený subjekt, pokud tak ECB stanoví v rozhodnutí ECB, které je určeno příslušnému dohlíženému subjektu podle článků 43 až 49, přičemž toto rozhodnutí odůvodní.
2. Dohlížený subjekt není nadále klasifikován jako významný dohlížený subjekt, pokud ECB v rozhodnutí ECB, které je určeno danému dohlíženému subjektu a které odůvodní, stanoví, že se jedná o méně významný dohlížený subjekt, nebo že se již nadále nejedná o dohlížený subjekt.
3. Dohlížený subjekt může být klasifikován jako významný dohlížený subjekt na základě některého z těchto kritérií:
a)
jeho velikosti stanovené podle článků 50 až 55 (dále jen „kritérium velikosti“);
b)
jeho důležitosti pro hospodářství Unie nebo kteréhokoli zúčastněného členského státu stanovené v souladu s články 56 až 58 (dále jen „kritérium ekonomické důležitosti“);
c)
jeho významu ve vztahu k přeshraniční činnosti stanoveného v souladu s články 59 a 60 (dále jen „kritérium přeshraniční činnosti“);
d)
žádosti o přímou veřejnou finanční pomoc z Evropského mechanismu stability (ESM) nebo přijetí takové pomoci, jak je stanoveno v souladu s články 61 až 64 (dále jen „kritérium přímé veřejné finanční pomoci“);
e)
skutečnosti, že dohlížený subjekt je jednou ze tří nejvýznamnějších úvěrových institucí v zúčastněném členském státě, jak je stanoveno v souladu s článkem 65 a 66.
4. Nad významnými dohlíženými subjekty vykonává dohled přímo ECB, pokud zvláštní okolnosti neodůvodňují dohled ze strany relevantního vnitrostátního příslušného orgánu v souladu hlavou 9 této části.
5. ECB rovněž vykonává přímý dohled nad méně významným dohlíženým subjektem nebo nad méně významnou dohlíženou skupinou na základě rozhodnutí ECB, které ECB přijala podle čl. 6 odst. 5 písm. b) nařízení o jednotném mechanismu dohledu a na jehož základě bude ECB přímo vykonávat veškeré příslušné pravomoci uvedené v čl. 6 odst. 4 nařízení o jednotném mechanismu dohledu. Pro účely jednotného mechanismu dohledu se tento méně významný dohlížený subjekt nebo méně významná dohlížená skupina klasifikují jako významné.
6. Před přijetím rozhodnutí ECB uvedených v tomto článku ECB konzultuje relevantní vnitrostátní příslušné orgány. Každé rozhodnutí ECB uvedené v tomto článku se rovněž oznámí relevantním vnitrostátním příslušným orgánům.
Článek 40
Klasifikace dohlížených subjektů, které jsou součástí skupiny, jako významných
1. Je-li jeden či více dohlížených subjektů součástí dohlížené skupiny, stanoví se kritéria pro stanovení významu na nejvyšší úrovni konsolidace v rámci zúčastněných členských států v souladu s ustanoveními obsaženými v hlavě 3 až 7 v části IV.
2. Každý dohlížený subjekt, který je součástí dohlížené skupiny, se považuje za významný dohlížený subjekt za kterékoli z těchto okolností:
a)
pokud dohlížená skupina na nejvyšší úrovni konsolidace v rámci zúčastněných členských států splňuje kritérium velikosti, kritérium ekonomického významu nebo kritérium přeshraniční činnosti;
b)
pokud jeden z dohlížených subjektů, které jsou součástí dohlížené skupiny, splňuje kritérium přímé veřejné finanční pomoci;
c)
je-li jeden z dohlížených subjektů, které jsou součástí dohlížené skupiny, jednou ze tří nejvýznamnějších úvěrových institucí v zúčastněném členském státě.
3. Je-li stanoveno, že dohlížená skupina je významná nebo je-li stanoveno, že již významná není, přijme ECB rozhodnutí ECB o klasifikaci dohlíženého subjektu jako významného nebo o ukončení jeho klasifikace jako významného dohlíženého subjektu a každému dohlíženému subjektu, který je součástí dotčené dohlížené skupiny, v souladu s kritérii a postupy vymezenými v článku 39 poskytne data zahájení a ukončení přímého dohledu ze strany ECB.
Článek 41
Zvláštní ustanovení pro pobočky úvěrových institucí usazených v nezúčastněných členských státech
1. Všechny pobočky, které úvěrová instituce, která je usazena v nezúčastněném členském státě, otevřela v témže zúčastněném členském státě, se pro účely tohoto nařízení považují za jediný dohlížený subjekt.
2. S pobočkami, které úvěrová instituce, která je usazena v nezúčastněném členském státě, otevřela v různých zúčastněných členských státech, se pro účely tohoto nařízení jednotlivě zachází jako se samostatnými dohlíženými subjekty.
3. Aniž je dotčen odstavec 1, pobočky úvěrové instituce, která je usazena v nezúčastněném členském státě, se při určování, zda je splněno některé z kritérií vymezených v čl. 6 odst. 4 nařízení o jednotném mechanismu dohledu, posuzují jednotlivě jako samostatné dohlížené subjekty a odděleně od dceřiných společností téže úvěrové instituce.
Článek 42
Zvláštní ustanovení pro dceřiné společnosti úvěrových institucí usazených v nezúčastněných členských státech a ve třetích zemích
1. Dceřiné společnosti, které v jednom či více zúčastněných členských státech zřídila úvěrová instituce, která má ústředí v nezúčastněném členském státě nebo ve třetí zemi, se při určování, zda je splněno některé z kritérií vymezených v čl. 6 odst. 4 nařízení o jednotném mechanismu dohledu, posuzují odděleně od poboček této úvěrové instituce.
2. Při určování, zda je splněno některé z kritérií vymezených v čl. 6 odst. 4 nařízení o jednotném mechanismu dohledu, se posuzují samostatně ty dceřiné společnosti, které:
a)
jsou usazeny v zúčastněném členském státě;
b)
patří do skupiny, jejíž mateřský podnik má ústředí v nezúčastněném členském státě nebo ve třetí zemi, a
c)
nepatří do dohlížené skupiny v rámci zúčastněných členských států.
HLAVA 2
POSTUP PRO KLASIFIKACI DOHLÍŽENÝCH SUBJEKTŮ JAKO VÝZNAMNÝCH DOHLÍŽENÝCH SUBJEKTŮ
KAPITOLA 1
Klasifikace dohlíženého subjektu jako významného
Článek 43
Přezkum postavení dohlíženého subjektu
1. Nestanoví-li toto nařízení jinak, ECB alespoň jednou ročně přezkoumává, zda významný dohlížený subjekt nebo významná dohlížená skupina i nadále splňuje některé z kritérií stanovených v čl. 6 odst. 4 nařízení o jednotném mechanismu dohledu.
2. Nestanoví-li toto nařízení jinak, každý vnitrostátní příslušný orgán alespoň jednou ročně přezkoumává, zda méně významný dohlížený subjekt nebo méně významná dohlížená skupina splňuje některé z kritérií stanovených v čl. 6 odst. 4 nařízení o jednotném mechanismu dohledu. V případě méně významné dohlížené skupiny provádí tento přezkum relevantní vnitrostátní příslušný orgán zúčastněného členského státu, v němž je usazen mateřský podnik určený na nejvyšší úrovni konsolidace v rámci zúčastněných členských států.
3. Kdykoli poté, co obdrží relevantní informace, a zejména v případech uvedených v článku 52, může ECB přezkoumat a) zda dohlížený subjekt splňuje některé z kritérií stanovených v čl. 6 odst. 4 nařízení o jednotném mechanismu dohledu a b) zda významný dohlížený subjekt již nesplňuje některé z kritérií stanovených v čl. 6 odst. 4 nařízení o jednotném mechanismu dohledu.
4. Pokud vnitrostátní příslušný orgán usoudí, že méně významný dohlížený subjekt nebo méně významná dohlížená skupina splňuje některé z kritérií stanovených v čl. 6 odst. 4 nařízení o jednotném mechanismu dohledu, informuje o tom relevantní vnitrostátní příslušný orgán bez zbytečného odkladu ECB.
5. Na žádost ECB nebo vnitrostátního příslušného orgánu ECB a relevantní vnitrostátní příslušný orgán spolupracují při určení, zda je ve vztahu k dohlíženému subjektu nebo dohlížené skupině splněno některé z kritérií stanovených v čl. 6 odst. 4 nařízení o jednotném mechanismu dohledu.
6. Pokud ECB a) rozhodne, že převezme přímý dohled nad dohlíženým subjektem nebo nad dohlíženou skupinou nebo b) rozhodne o ukončení přímého dohledu nad dohlíženým subjektem nebo nad dohlíženou skupinou ze strany ECB, ECB a relevantní vnitrostátní příslušný orgán spolupracují s cílem zajistit plynulý přechod pravomocí v oblasti dohledu. Když ECB přebírá přímý dohled nad dohlíženým subjektem, připraví relevantní vnitrostátní příslušný orgán zejména zprávu, v níž uvede historii v oblasti dohledu a rizikový profil dohlíženého subjektu; když se relevantní vnitrostátní příslušný orgán stane příslušným k dohledu nad dotčeným subjektem, připraví takovou zprávu ECB.
7. ECB určí, zda jsou dohlížený subjekt nebo dohlížená skupina významné, přičemž použije kritéria stanovená v čl. 6 odst. 4 nařízení o jednotném mechanismu dohledu v pořadí stanoveném v tomto článku, a to: a) velikost; b) důležitost pro hospodářství Unie nebo kteréhokoli zúčastněného členského státu; c) význam přeshraniční činnosti; d) žádost o přímou veřejnou finanční pomoc z ESM či přijetí takové pomoci; e) skutečnost, že se jedná o jednu ze tří nejvýznamnějších úvěrových institucí v zúčastněném členském státě.
Článek 44
Postup, který se použije při určení významu dohlíženého subjektu
1. Při přijímání rozhodnutí o klasifikaci dohlíženého subjektu nebo dohlížené skupiny jako významných v souladu s touto hlavou ECB použije, není-li stanoveno jinak, procesní pravidla stanovená v hlavě 2 části III tohoto nařízení.
2. V časovém rámci vymezeném v článku 45 ECB každému dotčenému dohlíženému subjektu písemně oznámí rozhodnutí ECB o klasifikaci dohlíženého subjektu nebo dohlížené skupiny jako významných; toto rozhodnutí rovněž sdělí relevantnímu vnitrostátnímu příslušnému orgánu. V případě dohlížených subjektů, které jsou součástí významné dohlížené skupiny, ECB oznámí rozhodnutí ECB dohlíženému subjektu na nejvyšší úrovni konsolidace v rámci zúčastněných členských států a zajistí, aby byly všechny dohlížené subjekty v rámci významné dohlížené skupiny řádně informovány.
3. Dohlíženým subjektům, jimž ECB nezaslala oznámení ve smyslu odstavce 1, slouží seznam uvedený v čl. 49 odst. 2 jako oznámení jejich klasifikace jako méně významných.
4. ECB každému relevantnímu dohlíženému subjektu umožní, aby před přijetím rozhodnutí ECB podle odstavce 1 činil písemná podání.
5. Kromě toho ECB v souladu s čl. 39 odst. 6 relevantnímu vnitrostátnímu příslušnému orgánu umožní, aby činil písemné připomínky a vyjádření, které ECB náležitě vezme v úvahu.
6. Dohlížený subjekt nebo dohlížená skupina se klasifikují jako významný dohlížený subjekt nebo jako významná dohlížená skupina ode dne oznámení rozhodnutí ECB, které stanoví, že se jedná o významný dohlížený subjekt nebo o významnou dohlíženou skupinu.
KAPITOLA 2
Začátek a konec přímého dohledu ze strany ECB
Článek 45
Začátek přímého dohledu ze strany ECB
1. ECB v rozhodnutí ECB stanoví den, kdy převezme přímý dohled nad dohlíženým subjektem nebo dohlíženou skupinou, které byly klasifikovány jako významný dohlížený subjekt nebo významná dohlížená skupina. Toto rozhodnutí ECB může být stejné jako rozhodnutí podle čl. 44 odst. 2. S výhradou odstavce 2 ECB toto rozhodnutí ECB oznámí každému dotčenému dohlíženému subjektu alespoň jeden měsíc přede dnem, kdy převezme přímý dohled.
2. Pokud ECB přebírá přímý dohled nad dohlíženým subjektem nebo dohlíženou skupinou na základě žádosti o přímou veřejnou finanční pomoc z ESM, nebo na základě přijetí této pomoci, oznámí ECB rozhodnutí uvedené v odstavci 1 každému dotčenému dohlíženému subjektu včas alespoň jeden týden přede dnem, kdy převezme přímý dohled.
3. ECB poskytne kopie rozhodnutí ECB uvedených v odstavci 1 relevantním vnitrostátním příslušným orgánům.
4. ECB převezme přímý dohled nad dohlíženým subjektem nebo dohlíženou skupinou nejpozději 12 měsíců po dni, kdy ECB dohlíženému subjektu nebo dohlížené skupině oznámí rozhodnutí ECB podle čl. 44 odst. 2.
5. Pro účely tohoto článku ECB v případě dohlížené skupiny oznámí rozhodnutí ECB dohlíženému subjektu na nejvyšší úrovni konsolidace v rámci zúčastněných členských států a zajistí, aby byly všechny dohlížené subjekty v rámci této významné skupiny v příslušné lhůtě řádně informovány.
Článek 46
Konec přímého dohledu ze strany ECB
1. Pokud ECB rozhodne o tom, že přímý dohled nad dohlíženým subjektem nebo dohlíženou skupinou ze strany ECB skončí, vydá ECB rozhodnutí ECB adresované každému dotčenému dohlíženému subjektu, v němž uvede den a důvody, pro které bude přímý dohled ukončen. ECB přijme toto rozhodnutí alespoň jeden měsíc přede dnem, kdy přímý dohled ze strany ECB skončí. ECB rovněž poskytne kopii tohoto rozhodnutí ECB relevantním vnitrostátním příslušným orgánům. Čl. 45 odst. 5 se použije obdobně
2. ECB každému relevantnímu dohlíženému subjektu umožní, aby před přijetím rozhodnutí ECB podle odstavce 1 činil písemná podání.
3. Rozhodnutí ECB, které stanoví den, kdy skončí přímý dohled nad dohlíženým subjektem ze strany ECB, může být vydáno společně s rozhodnutím, na jehož základě je dohlížený subjekt klasifikován jako méně významný.
Článek 47
Důvody pro ukončení přímého dohledu ze strany ECB
1. V případě významného dohlíženého subjektu, který je takto klasifikován na základě a) své velikosti, b) své důležitosti pro hospodářství Unie nebo kteréhokoli zúčastněného členského státu nebo c) významu jeho přeshraniční činnosti, nebo proto, že je součástí dohlížené skupiny, která splňuje alespoň jedno z těchto kritérií, přijme ECB rozhodnutí ECB, v němž ukončí klasifikaci tohoto subjektu jako významného dohlíženého subjektu, jakož i přímý dohled nad ním, není-li po tři po sobě jdoucí kalendářní roky splněno žádné z kritérií uvedených v čl. 6 odst. 4 nařízení o jednotném mechanismu dohledu bud na individuálním základě, nebo ze strany dohlížené skupiny, k níž dohlížený subjekt patří.
2. V případě dohlíženého subjektu, který je klasifikován jako významný, protože bylo požádáno o přímou veřejnou finanční pomoc z ESM ve vztahu a) k němu, b) dohlížené skupině, k níž dohlížený subjekt patří, nebo c) dohlíženému subjektu, který patří do této skupiny a který není významný z jiných důvodů, přijme ECB rozhodnutí ECB, v němž ukončí klasifikaci tohoto subjektu jako významného dohlíženého subjektu, jakož i přímý dohled, pokud byla přímá veřejná finanční pomoc odepřena, zcela vrácena nebo ukončena. V případě vrácení či ukončení přímé veřejné finanční pomoci může být toto rozhodnutí přijato jen tři kalendářní roky po úplném vrácení nebo ukončení přímé veřejné finanční pomoci.
3. V případě dohlíženého subjektu, který je klasifikován jako významný, neboť je jednou ze tří nejvýznamnějších úvěrových institucí v zúčastněném členském státě, jak je stanoveno v článcích 65 až 66, nebo patří do dohlížené skupiny takové úvěrové instituce a který není významný z jiných důvodů, přijme ECB rozhodnutí ECB, v němž ukončí klasifikaci tohoto subjektu jako významného dohlíženého subjektu, jakož i přímý dohled, pokud příslušný dohlížený subjekt nebyl po tři po sobě jdoucí kalendářní roky jednou ze tří nejvýznamnějších úvěrových institucí v zúčastněném členském státě.
4. V případě dohlíženého subjektu, nad kterým vykonává přímý dohled ECB na základě rozhodnutí ECB přijatého podle čl. 6 odst. 5 písm. b) nařízení o jednotném mechanismu dohledu a který není významný z jiných důvodů, přijme ECB rozhodnutí ECB, v němž ukončí přímý dohled ze strany ECB, pokud přímý dohled není na základě odůvodněného uvážení ECB nadále nezbytný k zajištění důsledného používání vysokých standardů dohledu.
Článek 48
Probíhající řízení
1. Má-li dojít ke změně působnosti mezi ECB a vnitrostátním příslušným orgánem, orgán, jehož působnost má skončit (dále jen „orgán, jehož působnost končí“), informuje orgán, který se má stát příslušným (dále jen „orgán přebírající dohled“), o jakémkoli řízení v oblasti dohledu, které bylo formálně zahájeno a které vyžaduje rozhodnutí. Orgán, jehož působnost končí, poskytne tyto informace ihned poté, co se dozví o bezprostřední změně působnosti. Orgán, jehož působnost končí, tyto informace aktualizuje průběžně, a je-li třeba oznámit nové informace o řízení v oblasti dohledu, pravidelně každý měsíc. Orgán přebírající dohled může v řádně odůvodněných případech umožnit, aby oznámení bylo podáváno méně často. Pro účely článků 48 a 49 se řízením v oblasti dohledu rozumí řízení ECB nebo vnitrostátního příslušného orgánu v oblasti dohledu.
Před změnou působnosti spolupracuje orgán, jehož působnost končí, s orgánem přebírajícím dohled bez zbytečného odkladu po formálním zahájení jakéhokoli nového řízení v oblasti dohledu, které vyžaduje rozhodnutí.
2. Mění-li se působnost v oblasti dohledu, podnikne orgán, jehož působnost končí, kroky k ukončení jakéhokoli probíhajícího řízení v oblasti dohledu, které vyžaduje rozhodnutí, přede dnem, kdy má dojít ke změně působnosti v oblasti dohledu.
3. Pokud není možné formálně zahájené řízení v oblasti dohledu, které vyžaduje rozhodnutí, ukončit přede dnem, kdy dochází ke změně působnosti v oblasti dohledu, je orgánem příslušným k ukončení takového probíhajícího řízení v oblasti dohledu orgán, jehož působnost končí. Za tímto účelem si orgán, jehož působnost končí, ponechá veškeré příslušné pravomoci až do ukončení řízení v oblasti dohledu. Orgán, jehož působnost končí, dokončí dané probíhající řízení v oblasti dohledu v souladu s příslušnými právními předpisy na základě ponechaných pravomocí. Orgán, jehož působnost končí, informuje orgán přebírající dohled před tím, než přijme rozhodnutí v řízení v oblasti dohledu, které probíhalo před změnou působnosti. Orgánu přebírajícímu dohled poskytne kopii přijatého rozhodnutí a všechny relevantní dokumenty, které s rozhodnutím souvisejí.
4. Odchylně od odstavce 3 může ECB do jednoho měsíce poté, kdy obdrží informace nezbytné k dokončení svého hodnocení příslušného formálně zahájeného řízení v oblasti dohledu, po konzultaci s relevantním vnitrostátním příslušným orgánem rozhodnout, že přebírá dotčené řízení v oblasti dohledu. Pokud je z důvodů vnitrostátního práva rozhodnutí ECB vyžadováno před koncem období pro hodnocení řízení uvedeného v předchozí větě, poskytne vnitrostátní příslušný orgán ECB nezbytné informace a zejména upřesní časový rámec, v němž musí ECB rozhodnout, zda hodlá řízení převzít či nikoli. Pokud ECB řízení v oblasti dohledu převezme, oznámí své rozhodnutí převzít dané řízení v oblasti dohledu relevantnímu vnitrostátnímu příslušnému orgánu a stranám. ECB ve svém rozhodnutí ECB uvede důsledky převzetí takového řízení v oblasti dohledu.
5. ECB a relevantní vnitrostátní příslušný orgán spolupracují, pokud se týká dokončení jakéhokoli probíhajícího řízení, a mohou si za tímto účelem vyměňovat veškeré relevantní informace.
6. Tento článek se nevztahuje na společná řízení.
KAPITOLA 3
Seznam dohlížených subjektů
Článek 49
Zveřejnění
1. ECB zveřejní seznam, který obsahuje název každého dohlíženého subjektu a každé dohlížené skupiny, nad nimiž vykonává přímý dohled ECB, přičemž u příslušných dohlížených subjektů uvede také dohlíženou skupinu, do níž náleží, a konkrétní právní základ pro tento přímý dohled. V případě klasifikace subjektu jako významného na základě kritéria velikosti obsahuje seznam celkovou hodnotu aktiv dohlíženého subjektu nebo dohlížené skupiny. ECB rovněž zveřejní název dohlížených subjektů, které ačkoli splňují jedno z kritérií uvedených v čl. 6 odst. 4 nařízení o jednotném mechanismu dohledu, a byly by proto kvalifikovány jako významné, ECB přesto považuje za méně významné z důvodu zvláštních okolností podle hlavy 9 části IV, a ECB nad nimi proto nevykonává přímý dohled.
2. ECB zveřejní seznam, který obsahuje název každého dohlíženého subjektu, nad nímž vykonává dohled vnitrostátní příslušný orgán, a název relevantního vnitrostátního příslušného orgánu.
3. Seznamy uvedené v odstavcích 1 a 2 se zveřejňují elektronicky a jsou přístupné na internetových stránkách ECB.
4. Seznamy uvedené v odstavcích 1 a 2 se pravidelně aktualizují.
HLAVA 3
URČENÍ VÝZNAMU NA ZÁKLADĚ VELIKOSTI
Článek 50
Určení významu na základě velikosti
1. Zda jsou dohlížený subjekt nebo dohlížená skupina významné na základě kritéria velikost či nikoli, se určí s ohledem na celkovou hodnotu jejich aktiv.
2. Dohlížený subjekt nebo dohlížená skupina se klasifikují jako významné, je-li celková hodnota jejich aktiv vyšší než 30 miliard EUR (dále jen „práh velikosti“).
Článek 51
Základ pro určení, zda je dohlížený subjekt významný na základě velikosti či nikoli
1. Je-li dohlížený subjekt součástí dohlížené skupiny, celková hodnota jeho aktiv se určí na základě obezřetnostních konsolidovaných výkazů za dohlíženou skupinu ke konci roku v souladu s příslušnými právními předpisy.
2. Nelze-li celková aktiva určit na základě údajů uvedených v odstavci 1, určí se celková hodnota aktiv na základě poslední aktuální auditované konsolidované účetní závěrky vypracované v souladu s mezinárodními standardy účetního výkaznictví (IFRS), které jsou v Unii použitelné v souladu s nařízením Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 1606/2002 (12), a pokud tato účetní závěrka není k dispozici, na základě konsolidované roční závěrky vypracované v souladu s příslušnými vnitrostátními účetními právními předpisy.
3. Pokud dohlížený subjekt není součástí dohlížené skupiny, celková hodnota aktiv se určí na základě obezřetnostních individuálních výkazů ke konci roku v souladu s příslušnými právními předpisy.
4. Pokud celková aktiva nelze určit za použití údajů uvedených v odstavci 3, celková hodnota aktiv se určí na základě poslední aktuální auditované roční účetní závěrky vypracované v souladu s IFRS, které jsou v Unii použitelné v souladu s nařízením (ES) č. 1606/2002, a pokud tato roční závěrka není k dispozici, na základě roční závěrky vypracované v souladu s příslušnými vnitrostátními účetními právními předpisy.
5. Je-li dohlížený subjekt pobočkou úvěrové instituce, která je usazena v nezúčastněném členském státě, celková hodnota jeho aktiv se určuje na základě statistických údajů vykazovaných v souladu s nařízením Evropské centrální banky (ES) č. 25/2009 (ECB/2008/32) (13).
Článek 52
Základ pro určení významu na základě velikosti za zvláštních či výjimečných okolností
1. Dojde-li ve vztahu k méně významnému dohlíženému subjektu k výjimečné zásadní změně okolností, které jsou relevantní pro určení významu na základě kritéria velikosti, přezkoumá relevantní vnitrostátní příslušný orgán, zda je i nadále splněn práh velikosti či nikoli.
Dojde-li k takové změně ve vztahu k významnému dohlíženému subjektu, přezkoumá ECB, zda je i nadále splněn práh velikosti či nikoli.
Mezi výjimečnou zásadní změnu okolností, která je relevantní pro určení významu na základě kritéria velikosti, se řadí jakákoli z těchto skutečností: a) sloučení dvou či více úvěrových institucí, b) prodej nebo převod zásadní obchodní divize, c) převod akcií úvěrové instituce, kdy tato instituce již není součástí dohlížené skupiny, jejíž součástí byla před prodejem, d) konečné rozhodnutí provést řádnou likvidaci dohlíženého subjektu (nebo skupiny), e) srovnatelné faktické situace.
2. Méně významný dohlížený subjekt a v případě méně významné dohlížené skupiny méně významný dohlížený subjekt na nejvyšší úrovni konsolidace v rámci zúčastněných členských států informuje relevantní vnitrostátní příslušný orgán o všech změnách uvedených v odstavci 1.
Významný dohlížený subjekt a v případě dohlížené skupiny dohlížený subjekt na nejvyšší úrovni konsolidace v rámci zúčastněných členských států informuje ECB o všech změnách uvedených v odstavci 1.
3. Odchylně od pravidla tří let uvedeného v čl. 47 odst. 1 až 3 a v případě výjimečných okolností včetně těch uvedených v odstavci 1 ECB po konzultaci s vnitrostátními příslušnými orgány rozhodne, zda dotčené dohlížené subjekty jsou významné nebo méně významné, a určí datum, od něhož bude dohled vykonávat ECB nebo vnitrostátní příslušné orgány.
Článek 53
Skupiny konsolidovaných podniků
1. Pro účely určení významu na základě kritéria velikosti sestává dohlížená skupina konsolidovaných podniků z podniků, které musí být konsolidovány pro obezřetnostní účely v souladu s právními předpisy Unie.
2. Pro účely určení významu na základě kritéria velikosti dohlížená skupina konsolidovaných podniků zahrnuje rovněž dceřiné společnosti a pobočky v nezúčastněných členských státech a třetích zemích.
Článek 54
Metoda konsolidace
Metodou konsolidace je metoda konsolidace použitelná v souladu s právními předpisy Unie pro obezřetnostní účely.
Článek 55
Metoda pro výpočet celkových aktiv
Pro účely určení významu úvěrové instituce na základě kritéria velikosti se „celková hodnota aktiv“ odvozuje z řádky „celková aktiva“ v rozvaze vypracované v souladu s právními předpisy Unie pro obezřetnostní účely.
HLAVA 4
URČENÍ VÝZNAMU NA ZÁKLADĚ DŮLEŽITOSTI PRO HOSPODÁŘSTVÍ UNIE NEBO JAKÉHOKOLI ZÚČASTNĚNÉHO ČLENSKÉHO STÁTU
Článek 56
Práh významu pro národní hospodářství
Dohlížený subjekt usazený v zúčastněném členském státě nebo dohlížená skupina, jejíž mateřský podnik je usazen v zúčastněném členském státě, se klasifikují jako významné na základě jejich důležitosti pro ekonomiku příslušného zúčastněného členského státu, pokud:
(práh významu pro národní ekonomiku)
a
A ≥ EUR 5 miliard,
přičemž
A
je celková hodnota aktiv určená v souladu s články 51 až 55 pro daný kalendářní rok a
B
je hrubý domácí produkt v tržních cenách, jak je definován v bodě 8.89 přílohy A nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 549/2013 (14) (ESA 2010) a zveřejněn Eurostatem na daný kalendářní rok.
Článek 57
Kritéria pro určení významu na základě důležitosti pro ekonomiku Unie nebo kteréhokoli zúčastněného členského státu
1. ECB zejména při posuzování toho, zda dohlížený subjekt nebo dohlížená skupina jsou důležité pro ekonomiku Unie nebo zúčastněného členského státu z důvodů jiných než uvedených v článku 56, zohlední tato kritéria:
a)
význam dohlíženého subjektu nebo dohlížené skupiny pro konkrétní ekonomické sektory Unie nebo zúčastněného členského státu;
b)
vzájemnou propojenost dohlíženého subjektu nebo dohlížené skupiny s ekonomikou Unie nebo zúčastněného členského státu;
c)
nahraditelnost dohlíženého subjektu nebo dohlížené skupiny jako účastníka trhu i poskytovatele služeb klientům;
d)
obchodní, strukturální a operační složitost dohlíženého subjektu nebo dohlížené skupiny.
2. Čl. 52 odst. 3 se použije obdobně.
Článek 58
Určení významu na základě důležitosti pro ekonomiku kteréhokoli zúčastněného členského státu na žádost vnitrostátního příslušného orgánu
1. Vnitrostátní příslušný orgán může ECB oznámit, že dohlížený subjekt považuje za významný ve vztahu ke své tuzemské ekonomice.
2. ECB posoudí oznámení vnitrostátního příslušného orgánu na základě kritérií uvedených v čl. 57 odst. 1.
3. Článek 57 se použije obdobně.
HLAVA 5
URČENÍ VÝZNAMU NA ZÁKLADĚ DŮLEŽITOSTI PŘESHRANIČNÍ ČINNOSTI
Článek 59
Kritéria pro určení významu na základě významu přeshraniční činnosti dohlížené skupiny
1. ECB může dohlíženou skupinu považovat za významnou na základě její přeshraniční činnosti, pouze pokud mateřský podnik dohlížené skupiny zřídil dceřiné společnosti, které jsou samy úvěrovými institucemi, ve více než jednom jiném zúčastněném členském státě.
2. ECB může dohlíženou skupinu považovat za významnou na základě její přeshraniční činnosti, pouze pokud celková hodnota jejích aktiv přesahuje 5 miliard EUR a:
a)
poměr jejích přeshraničních aktiv k celkovým aktivům je vyšší než 20 % nebo
b)
poměr jejích přeshraničních pasiv k celkovým pasivům je vyšší než 20 %.
3. Čl. 52 odst. 3 se použije obdobně.
Článek 60
Přeshraniční aktiva a pasiva
1. „Přeshraničními aktivy“ se v kontextu dohlížené skupiny rozumí část celkových aktiv, ve vztahu k nimž je protistranou úvěrová instituce nebo jiná fyzická či právnická osoba, která se nachází v zúčastněném členském státě, který není členským státem, v němž má mateřský podnik příslušné dohlížené skupiny své ústředí.
2. „Přeshraničními pasivy“ se v kontextu dohlížené skupiny rozumí část celkových pasiv, ve vztahu k nimž je protistranou úvěrová instituce nebo jiná fyzická či právnická osoba, která se nachází v zúčastněném členském státě, který není členským státem, v němž má mateřský podnik příslušné dohlížené skupiny své ústředí.
HLAVA 6
URČENÍ VÝZNAMU NA ZÁKLADĚ ŽÁDOSTI O VEŘEJNOU FINANČNÍ POMOC Z ESM NEBO NA ZÁKLADĚ PŘIJETÍ TÉTO POMOCI
Článek 61
Žádost o přímou veřejnou finanční pomoc z ESM nebo přijetí této pomoci
1. O přímou veřejnou finanční pomoc pro dohlížený subjekt je požádáno, pokud člen ESM podá žádost o poskytnutí finanční pomoci ze strany ESM tomuto subjektu v souladu s rozhodnutím přijatým Radou guvernérů ESM v souladu s článkem 19 Smlouvy o zřízení Evropského mechanismu stability, pokud se týká přímé rekapitalizace úvěrové instituce, a s nástroji přijatými na základě tohoto rozhodnutí.
2. K přijetí přímé veřejné finanční pomoci ze strany úvěrové instituce dochází, když tuto finanční pomoc úvěrová instituce obdržela podle rozhodnutí a nástrojů uvedených v odstavci 1.
Článek 62
Povinnost vnitrostátních příslušných orgánů informovat ECB o možné žádosti méně významného dohlíženého subjektu o veřejnou finanční pomoc nebo o jejím přijetí ze strany tohoto subjektu
1. Aniž by byla dotčena povinnost informovat ECB o zhoršení finančního stavu méně významného dohlíženého subjektu vymezená v článku 96, vnitrostátní příslušný orgán informuje ECB, jakmile se dozví o možné potřebě veřejné finanční pomoci pro méně významný dohlížený subjekt, jež by měla být poskytnuta na vnitrostátní úrovni nepřímo z ESM a/nebo ze strany ESM.
2. S výjimkou řádně odůvodněných naléhavých případů předloží vnitrostátní příslušný orgán své posouzení finančního stavu méně významného dohlíženého subjektu ke zvážení ECB před tím, než jej předloží ESM.
Článek 63
Začátek a konec přímého dohledu
1. Dohlížený subjekt, v jehož případě bylo požádáno o přímou veřejnou finanční pomoc z ESM nebo který obdržel přímou veřejnou finanční pomoc z ESM, se klasifikuje jako významný dohlížený subjekt ode dne, kdy bylo jeho jménem požádáno o přímou veřejnou finanční pomoc.
2. ECB v rozhodnutí ECB v souladu s hlavou 2 stanoví den, kdy ECB převezme přímý dohled.
3. Čl. 52 odst. 3 se použije obdobně.
Článek 64
Rozsah
Je-li požádáno o přímou veřejnou finanční pomoc ve vztahu k dohlíženému subjektu, který je součástí dohlížené skupiny, klasifikují se jako významné všechny dohlížené subjekty, které jsou součástí dohlížené skupiny.
HLAVA 7
URČENÍ VÝZNAMU NA ZÁKLADĚ SKUTEČNOSTI, ŽE DOHLÍŽENÝ SUBJEKT JE JEDNOU ZE TŘÍ NEJVÝZNAMNĚJŠÍCH ÚVĚROVÝCH INSTITUCÍ V ZÚČASTNĚNÉM ČLENSKÉM STÁTĚ
Článek 65
Kritéria pro určení tří nejvýznamnějších úvěrových institucí v zúčastněném členském státě
1. Úvěrová instituce nebo dohlížená skupina se klasifikuje jako významná, je-li jednou ze tří nejvýznamnějších úvěrových institucí nebo dohlížených skupin v zúčastněném členském státě.
2. Pro účely určení tří nejvýznamnějších úvěrových institucí nebo dohlížených skupin v zúčastněném členském státě ECB a relevantní vnitrostátní příslušný orgán zohlední velikost dohlíženého subjektu, resp. dohlížené skupiny určenou podle článků 50 až 55.
Článek 66
Přezkum
1. Ve vztahu ke každému zúčastněnému členskému státu ECB do 1. října každého kalendářního roku určí, zda by tři úvěrové instituce nebo dohlížené skupiny s mateřským podnikem usazeným v takovém zúčastněném členském státě měly být klasifikovány jako významné dohlížené subjekty či nikoli.
2. Na žádost ECB vnitrostátní příslušné orgány ECB informují o třech nejvýznamnějších úvěrových institucích nebo dohlížených skupinách usazených v jejich příslušných zúčastněných členských státech do 1. října daného kalendářního roku. Vnitrostátní příslušné orgány určí tři nejvýznamnější úvěrové instituce nebo dohlížené skupiny na základě kritérií uvedených v článcích 50 až 55.
3. Za každou ze tří nejvýznamnějších úvěrových institucí nebo dohlížených skupin v zúčastněných členských státech předloží relevantní vnitrostátní příslušný orgán ECB zprávu, v níž uvede historii v oblasti dohledu a rizikový profil v jednotlivých případech, pokud úvěrová instituce nebo dohlížená skupina ještě není klasifikována jako významná.
Po přijetí informací uvedených v odstavci 2 provede ECB vlastní hodnocení. ECB může za tímto účelem relevantní vnitrostátní příslušný orgán požádat, aby poskytl příslušné informace.
4. Pokud dne 1. října každého roku není jedna či více ze tří nejvýznamnějších úvěrových institucí nebo dohlížených skupin v zúčastněném členském státě klasifikována jako významný dohlížený subjekt, přijme ECB v souladu s hlavou 2 rozhodnutí ve vztahu ke kterékoli ze tří nejvýznamnějších úvěrových institucí nebo dohlížených skupin, které nejsou klasifikovány jako významné.
5. Čl. 52 odst. 3 se uplatňují obdobně.
HLAVA 8
ROZHODNUTÍ ECB VYKONÁVAT PŘÍMÝ DOHLED NAD MÉNĚ VÝZNAMNÝMI DOHLÍŽENÝMI SUBJEKTY PODLE ČL. 6 ODST. 5 PÍSM. B) NAŘÍZENÍ O JEDNOTNÉM MECHANISMU DOHLEDU
Článek 67
Kritéria pro rozhodnutí ECB podle čl. 6 odst. 5 písm. b) nařízení o jednotném mechanismu dohledu
1. Podle čl. 6 odst. 5 písm. b) nařízení o jednotném mechanismu dohledu může ECB kdykoli na základě rozhodnutí ECB rozhodnout, že bude přímo vykonávat dohled nad méně významným dohlíženým subjektem nebo nad méně významnou dohlíženou skupinou, je-li to nezbytné k zajištění důsledného uplatňování vysokých standardů dohledu.
2. Před přijetím rozhodnutí ECB uvedeného v odstavci 1 ECB zohlední mimo jiné kterýkoli z těchto faktorů:
a)
zda je méně významný dohlížený subjekt nebo méně významná dohlížená skupina blízko ke splnění jednoho z kritérií uvedených v čl. 6 odst. 4 nařízení o jednotném mechanismu dohledu;
b)
vzájemnou propojenost méně významného dohlíženého subjektu nebo méně významné dohlížené skupiny s jinými úvěrovými institucemi;
c)
zda dotčený méně významný dohlížený subjekt je či není dceřinou společností dohlíženého subjektu, který má ústředí v nezúčastněném členském státě nebo ve třetí zemi a který zřídil jednu či více dceřiných společností, které jsou rovněž úvěrovými institucemi, nebo jednu či více poboček v zúčastněných členských státech, z nichž jedna či více jsou významné;
d)
skutečnost, že vnitrostátní příslušný orgán nepostupoval podle pokynů ECB;
e)
skutečnost, že vnitrostátní příslušný orgán nedodržuje akty uvedené v čl. 4 odst. 3 první pododstavec nařízení o jednotném mechanismu dohledu;
f)
skutečnost, že méně významný dohlížený subjekt požádal nebo nepřímo přijal finanční pomoc z EFSF nebo ESM.
Článek 68
Postup pro přípravu rozhodnutí ECB podle čl. 6 odst. 5 písm. b) nařízení o jednotném mechanismu dohledu na žádost vnitrostátního příslušného orgánu
1. ECB na žádost vnitrostátního příslušného orgánu posoudí, zda je třeba v souladu s nařízením o jednotném mechanismu dohledu přímo vykonávat dohled nad méně významným dohlíženým subjektem nebo nad méně významnou dohlíženou skupinou s cílem zajistit důsledné uplatňování vysokých standardů dohledu.
2. Vnitrostátní příslušný orgán ve své žádosti: a) identifikuje méně významný dohlížený subjekt nebo méně významnou dohlíženou skupinu, o které se vnitrostátní příslušný orgán domnívá, že by nad ní měla převzít přímý dohled ECB, a b) uvede, proč je dohled nad méně významným dohlíženým subjektem nebo méně významnou dohlíženou skupinou ze strany ECB nezbytný s cílem zajistit důsledné uplatňování vysokých standardů dohledu.
3. Spolu se svou žádostí předloží vnitrostátní příslušný orgán zprávu, v níž uvede historii v oblasti dohledu a rizikový profil méně významného dohlíženého subjektu nebo méně významné dohlížené skupiny.
4. Pokud ECB nesouhlasí s žádostí vnitrostátního příslušného orgánu, konzultuje s dotčeným vnitrostátním příslušným orgánem před provedením konečného posouzení, zda je dohled nad méně významným dohlíženým subjektem nebo nad méně významnou dohlíženou skupinou ze strany ECB nezbytný s cílem zajistit důsledné uplatňování vysokých standardů dohledu.
5. Pokud ECB rozhodne, že přímý dohled nad méně významným dohlíženým subjektem nebo nad méně významnou dohlíženou skupinou ze strany ECB je nezbytný s cílem zajistit důsledné uplatňování vysokých standardů dohledu, přijme rozhodnutí ECB v souladu s hlavou 2.
Článek 69
Postup pro přípravu rozhodnutí ECB podle čl. 6 odst. 5 písm. b) nařízení o jednotném mechanismu dohledu na základě vlastní iniciativy ECB
1. ECB může vnitrostátní příslušný orgán požádat, aby jí předložil zprávu, v níž uvede historii v oblasti dohledu a rizikový profil méně významného dohlíženého subjektu nebo méně významné dohlížené skupiny. ECB určí termín, do kterého by jí tato zpráva měla být předložena.
2. ECB konzultuje vnitrostátní příslušný orgán před provedením konečného posouzení, zda je dohled nad méně významným dohlíženým subjektem nebo nad méně významnou dohlíženou skupinou ze strany ECB nezbytný s cílem zajistit důsledné uplatňování vysokých standardů dohledu.
3. Dojde-li ECB k závěru, že přímý dohled nad méně významným dohlíženým subjektem nebo nad méně významnou dohlíženou skupinou ze strany ECB je nezbytný s cílem zajistit důsledné uplatňování vysokých standardů dohledu, přijme rozhodnutí ECB v souladu s hlavou 2.
HLAVA 9
ZVLÁŠTNÍ OKOLNOSTI, KTERÉ MOHOU ODŮVODNIT KLASIFIKACI DOHLÍŽENÉHO SUBJEKTU JAKO MÉNĚ VÝZNAMNÉHO, AČKOLI JSOU SPLNĚNA KRITÉRIA PRO JEHO KLASIFIKACI JAKO VÝZNAMNÉHO
Článek 70
Zvláštní okolnosti, které vedou ke klasifikaci významného dohlíženého subjektu jako méně významného
1. Zvláštní okolnosti ve smyslu druhého a pátého pododstavce čl. 6 odst. 4 nařízení o jednotném mechanismu dohledu (dále jen „zvláštní okolnosti“) jsou dány, nastanou-li zvláštní a skutkové okolnosti, kvůli nimž je klasifikace subjektu jako významného nepřiměřená s ohledem na cíle a zásady nařízení o jednotném mechanismu dohledu, a zejména s ohledem na nezbytnost zajistit důsledné uplatňování vysokých standardů dohledu.
2. Pojem „zvláštní okolnosti“ se vykládá úzce.
Článek 71
Posuzování výskytu zvláštních okolností
1. Zda jsou dány zvláštní okolnosti, které odůvodňují klasifikaci subjektu, který by jinak byl významným dohlíženým subjektem, jako méně významného, se určí v každém jednotlivém případě a konkrétně pro dotčený dohlížený subjekt nebo dohlíženou skupinu, nikoli však pro kategorie dohlížených subjektů.
2. Článek 40 se použije obdobně.
3. Články 44 až 46 a články 48 a 49 se použijí obdobně. ECB uvede v rozhodnutí ECB důvody, které ji vedly k závěru, že jsou zvláštní okolnosti dány.
Článek 72
Přezkum
1. ECB za podpory relevantních vnitrostátních příslušných orgánů alespoň jednou ročně přezkoumá, zda jsou ve vztahu k dohlíženému subjektu nebo dohlížené skupině, jež jsou klasifikovány jako méně významné z důvodu zvláštních okolností, i nadále zvláštní okolnosti dány.
2. Dotčený dohlížený subjekt poskytne veškeré informace a dokumenty, které si ECB vyžádá k provedení přezkumu uvedeného v odstavci 1.
3. Má-li ECB za to, že zvláštní okolnosti již nejsou dány, přijme rozhodnutí ECB, které je určeno příslušnému dohlíženému subjektu a které stanoví, že je klasifikován jako významný a že již nejsou dány zvláštní okolnosti.
4. Hlava 2 části IV se použije obdobně.
ČÁST V
SPOLEČNÁ ŘÍZENÍ
HLAVA 1
SPOLUPRÁCE PŘI ŽÁDOSTI O POVOLENÍ K PŘÍSTUPU K ČINNOSTI ÚVĚROVÉ INSTITUCE
Článek 73
Oznámení žádosti o povolení k přístupu k činnosti úvěrové instituce ECB
1. Vnitrostátní příslušný orgán, který obdrží žádost o povolení k přístupu k činnosti úvěrové instituce, která má být usazena v zúčastněném členském státě, vyrozumí ECB o přijetí této žádosti do 15 pracovních dnů.
2. Vnitrostátní příslušný orgán rovněž ECB informuje o lhůtě, ve které musí být rozhodnutí o žádosti vydáno a oznámeno žadateli v souladu s příslušnými vnitrostátními právními předpisy.
3. Není-li žádost úplná, vnitrostátní příslušný orgán na základě své vlastní inciativy nebo na žádost ECB požádá žadatele o poskytnutí požadovaných dodatečných informací. Veškeré dodatečné informace, které vnitrostátní příslušný orgán obdrží, zašle ECB do 15 pracovních dnů ode dne, kdy je tento orgán přijal.
Článek 74
Posouzení žádostí ze strany vnitrostátních příslušných orgánů
Vnitrostátní příslušný orgán, ke kterému byla žádost podána, posoudí, zda žadatel splňuje všechny podmínky pro vydání povolení uvedené v příslušných vnitrostátních právních předpisech členského státu vnitrostátního příslušného orgánu.
Článek 75
Rozhodnutí vnitrostátních příslušných orgánů o zamítnutí žádosti
Vnitrostátní příslušné orgány zamítnou žádosti, které nesplňují podmínky pro vydání povolení uvedené v příslušných vnitrostátních právních předpisech, a zašlou kopii svého rozhodnutí ECB.
Článek 76
Návrhy rozhodnutí vnitrostátních příslušných orgánů o povolení k přístupu k činnosti úvěrové instituce
1. Je-li vnitrostátní příslušný orgán přesvědčen, že žádost splňuje všechny podmínky pro vydání povolení uvedené v příslušných vnitrostátních právních předpisech, vypracuje návrh rozhodnutí, v němž navrhuje, aby ECB žadateli udělila povolení k přístupu k činnosti úvěrové instituce (dále jen „návrh rozhodnutí o povolení“).
2. Vnitrostátní příslušný orgán zajistí, aby návrh rozhodnutí o povolení byl ECB a žadateli oznámen alespoň 20 pracovních dnů před koncem maximálního období pro posouzení, které stanoví příslušné vnitrostátní právní předpisy.
3. Vnitrostátní příslušný orgán může navrhovat, aby byla k návrhu rozhodnutí o povolení připojena doporučení, podmínky nebo omezení v souladu s vnitrostátními a unijními právními předpisy. V těchto případech je za dodržování souladu s těmito podmínkami nebo omezeními zodpovědný vnitrostátní příslušný orgán.
Článek 77
Posouzení žádostí ze strany ECB a jednání se žadateli
1. ECB posoudí žádost na základě podmínek pro vydání povolení uvedených v příslušných právních předpisech Unie. Má-li ECB za to, že tyto podmínky nejsou splněny, dá žadateli možnost, aby se v souladu s článkem 31 písemně vyjádřil ke skutečnostem a námitkám, které jsou relevantní pro toto posouzení.
2. Je-li jednání považováno za nezbytné a ve všech ostatních případech, které jsou řádně odůvodněny, může ECB prodloužit maximální lhůtu pro rozhodování o žádosti v souladu s čl. 14 odst. 3 nařízení o jednotném mechanismu dohledu. Prodloužení lhůty žadateli oznámí v souladu s článkem 35 tohoto nařízení.
Článek 78
Rozhodnutí ECB o žádostech
1. ECB rozhodne o návrhu rozhodnutí o povolení, který obdrží od vnitrostátního příslušného orgánu, do 10 pracovních dnů, pokud nerozhodne o prodloužení maximální lhůty v souladu s čl. 77 odst. 2. ECB může návrh rozhodnutí o povolení podpořit, a vyjádřit tak svůj souhlas s povolením, nebo k návrhu rozhodnutí o povolení předložit námitky.
2. ECB své rozhodnutí založí na posouzení žádosti, návrhu rozhodnutí o povolení a připomínkách poskytnutých žadatelem podle článku 77.
3. Nerozhodne-li ECB ve lhůtě uvedené v odstavci 1, považuje se návrh rozhodnutí o povolení vypracovaný příslušným vnitrostátním orgánem za přijatý.
4. ECB přijme rozhodnutí, kterým udělí povolení, pokud žadatel splňuje všechny podmínky pro vydání povolení v souladu s příslušnými právními předpisy Unie a vnitrostátními právními předpisy členského státu, v němž je žadatel usazen.
5. Rozhodnutí, kterým se uděluje povolení, zahrnuje činnost žadatele jako úvěrové instituce ve smyslu příslušných vnitrostátních právních předpisů, aniž by byly dotčeny jakékoli dodatečné požadavky pro vydání povolení pro činnost, která nespočívá v přijímání vkladů či jiných splatných prostředků od veřejnosti a poskytování úvěrů na svůj vlastní účet, které vyplývají z příslušných vnitrostátních právních předpisů.
Článek 79
Postup při zániku povolení
Povolení zaniká v situacích uvedených v čl. 18 písm. a) směrnice 2013/36/EU, pokud tak stanoví příslušné vnitrostátní právní předpisy. Vnitrostátní příslušné orgány informují ECB o jednotlivých případech zániku povolení. ECB následně - poté, co uvědomí relevantní vnitrostátní příslušný orgán a dotčený dohlížený subjekt, - zveřejní zánik povolení v souladu s příslušnými vnitrostátními právními předpisy.
HLAVA 2
SPOLUPRÁCE PŘI ODNĚTÍ POVOLENÍ
Článek 80
Návrh vnitrostátních příslušných orgánů na odnětí povolení
1. Má-li relevantní vnitrostátní příslušný orgán za to, že povolení úvěrové instituce by mělo být zcela nebo částečně odňato v souladu s příslušnými unijními nebo vnitrostátními právními předpisy, včetně odnětí na žádost úvěrové instituce, předloží ECB návrh rozhodnutí, v němž navrhne odnětí povolení (dále jen „návrh rozhodnutí o odnětí“) spolu se všemi příslušnými podpůrnými dokumenty.
2. Vnitrostátní příslušný orgán v případě každého návrhu rozhodnutí o odnětí, které je významné pro vnitrostátní orgán příslušný pro řešení problémů úvěrových institucí (dále jen „vnitrostátní orgán pro řešení problémů“), koordinuje s vnitrostátním orgánem pro řešení problémů.
Článek 81
Posouzení návrhu rozhodnutí o odnětí ze strany ECB
1. ECB bezodkladně posoudí návrh rozhodnutí o odnětí. Zejména zohlední naléhavé důvody, které uvede vnitrostátní příslušný orgán.
2. Použije se právo být vyslechnut ve smyslu článku 31.
Článek 82
Posouzení z vlastní iniciativy ECB a konzultace s vnitrostátními příslušnými orgány
1. Dozví-li se ECB o okolnostech, které mohou odůvodňovat odnětí povolení, ECB z vlastní iniciativy posoudí, zda by povolení mělo být odňato v souladu s příslušnými právními předpisy Unie.
2. ECB může kdykoli konzultovat relevantní vnitrostátní příslušné orgány. Pokud ECB hodlá odejmout povolení, konzultuje vnitrostátní příslušný orgán členského státu, v němž je úvěrová instituce usazena, alespoň 25 pracovních dnů přede dnem, kdy zamýšlí učinit své rozhodnutí. V řádně odůvodněných naléhavých případech může být lhůta pro konzultaci zkrácena na pět pracovních dnů.
3. Pokud ECB hodlá odejmout povolení, informuje relevantní vnitrostátní příslušné orgány o všech připomínkách předložených úvěrovou institucí. Použije se právo úvěrové instituce být vyslechnuta ve smyslu článku 31.
4. Pokud se týká návrhu na odnětí povolení v souladu s čl. 14 odst. 5 nařízení o jednotném mechanismu dohledu, koordinuje ECB s vnitrostátním orgánem pro řešení problémů. ECB informuje vnitrostátní příslušný orgán okamžitě po kontaktování vnitrostátního orgánu pro řešení problémů.
Článek 83
Rozhodnutí ECB o odnětí povolení
1. ECB bezodkladně přijme rozhodnutí o odnětí povolení. Při tom může přijmout nebo odmítnout příslušný návrh rozhodnutí o odnětí.
2. Při přijímání svého rozhodnutí ECB zohlední všechny tyto skutečnosti: a) své posouzení okolností, které odůvodňují odnětí; b) případný návrh rozhodnutí vnitrostátního příslušného orgánu o odnětí; c) konzultaci s relevantním vnitrostátním příslušným orgánem, a pokud vnitrostátní příslušný orgán není vnitrostátním orgánem pro řešení problémů, s vnitrostátním orgánem pro řešení problémů (spolu s vnitrostátním příslušným orgánem dále jen „vnitrostátní orgány“); d) všechny připomínky předložené úvěrovou institucí podle čl. 81 odst. 2 a čl. 82 odst. 3.
3. ECB přijme rozhodnutí rovněž v případech popsaných v článku 84, pokud relevantní vnitrostátní orgán pro řešení problémů nemá námitky proti odnětí povolení nebo pokud ECB rozhodne, že vnitrostátní orgány neprovedly řádná opatření nezbytná k udržení finanční stability.
Článek 84
Postup v případě možných opatření k řešení problémů přijatých vnitrostátními orgány
1. Pokud vnitrostátní orgán pro řešení problémů oznámí svou námitku vůči záměru ECB odejmout povolení, ECB a vnitrostátní orgán pro řešení problémů si dohodnou lhůtu, po kterou ECB nepřistoupí k odnětí povolení. ECB informuje vnitrostátní příslušný orgán okamžitě po kontaktování vnitrostátního orgánu pro řešení problémů s cílem dosáhnout dohody.
2. Po uplynutí dohodnuté lhůty ECB s ohledem na dosažený pokrok posoudí, zda hodlá přistoupit k odnětí povolení, nebo zda hodlá prodloužit dohodnutou lhůtu v souladu s čl. 14 odst. 6 nařízení o jednotném mechanismu dohledu. ECB konzultuje jak s relevantním vnitrostátním příslušným orgánem, tak s vnitrostátním orgánem pro řešení problémů, není-li vnitrostátním příslušným orgánem. Vnitrostátní příslušný orgán informuje ECB o opatřeních přijatých těmito orgány a o svém posouzení důsledků odnětí.
3. Pokud vnitrostátní orgán pro řešení problémů nemá námitky vůči odnětí povolení nebo pokud ECB rozhodne, že vnitrostátní orgány neprovedly řádná opatření nezbytná k udržení finanční stability, použije se článek 83.
HLAVA 3
SPOLUPRÁCE PŘI NABYTÍ KVALIFIKOVANÝCH ÚČASTÍ
Článek 85
Oznámení nabytí kvalifikované účasti vnitrostátním příslušným orgánům
1. Vnitrostátní příslušný orgán, který obdrží oznámení o záměru nabýt kvalifikovanou účast v úvěrové instituci usazené v daném zúčastněném členském státě, toto oznámení oznámí ECB nejpozději pět pracovních dnů od potvrzení jeho přijetí v souladu s čl. 22 odst. 2. směrnice 2013/36/EU.
2. Pokud musí vnitrostátní příslušný orgán přerušit období pro posouzení z důvodu vyžádání dodatečných informací, oznámí tuto skutečnost ECB. Vnitrostátní příslušný orgán zašle veškeré takové dodatečné informace ECB do pěti pracovních dnů ode dne, kdy je obdržel.
3. Vnitrostátní příslušný orgán rovněž ECB informuje o datu, do kterého je třeba rozhodnutí o nesouhlasu nebo souhlasu s nabytím kvalifikované účasti oznámit žadateli podle příslušných vnitrostátních právních předpisů.
Článek 86
Posouzení možných nabytí
1. Vnitrostátní příslušný orgán, kterému byl oznámen záměr nabýt kvalifikovanou účast v úvěrové instituci, posoudí, zda možné nabytí splňuje veškeré podmínky uvedené v příslušných unijních a vnitrostátních právních předpisech. Po provedení tohoto posouzení vypracuje vnitrostátní příslušný orgán pro ECB návrh rozhodnutí o nesouhlasu nebo souhlasu s nabytím.
2. Vnitrostátní příslušný orgán předloží ECB návrh rozhodnutí o nesouhlasu nebo souhlasu s nabytím nejméně 15 pracovních dnů před uplynutím lhůty pro posouzení ve smyslu příslušných právních předpisů Unie.
Článek 87
Rozhodnutí ECB o nabytí
ECB rozhodne o souhlasu nebo nesouhlasu s nabytím na základě svého posouzení navrhovaného nabytí a návrhu rozhodnutí vnitrostátního příslušného orgánu. Použije se právo být vyslechnut ve smyslu článku 31.
HLAVA 4
OZNÁMENÍ ROZHODNUTÍ O SPOLEČNÉM ŘÍZENÍ
Článek 88
Postupy pro oznamování rozhodnutí
1. ECB bez zbytečného odkladu v souladu s článkem 35 oznámí stranám tato rozhodnutí:
a)
rozhodnutí ECB o odnětí povolení působit jako úvěrová instituce;
b)
rozhodnutí ECB o nabytí kvalifikované účasti v úvěrové instituci.
2. ECB bez zbytečného odkladu oznámí relevantnímu vnitrostátnímu příslušnému orgánu tato rozhodnutí:
a)
rozhodnutí ECB o žádosti o povolení působit jako úvěrová instituce;
b)
rozhodnutí ECB o odnětí povolení působit jako úvěrová instituce;
c)
rozhodnutí ECB o nabytí kvalifikované účasti v úvěrové instituci.
3. Vnitrostátní příslušný orgán oznámí žadateli o vydání povolení tato rozhodnutí:
a)
návrh rozhodnutí o povolení;
b)
rozhodnutí vnitrostátního příslušného orgánu o zamítnutí žádosti o povolení, pokud žadatel nesplňuje podmínky pro vydání povolení uvedené v příslušných vnitrostátních právních předpisech;
c)
rozhodnutí ECB o nesouhlasu s návrhem rozhodnutí o povolení uvedeným v písm. a);
d)
rozhodnutí ECB o povolení.
4. Vnitrostátní příslušný orgán oznámí příslušnému vnitrostátnímu orgánu pro řešení problémů rozhodnutí ECB o odnětí povolení působit jako úvěrová instituce.
5. ECB oznámí Evropskému orgánu pro bankovnictví (EBA) každé rozhodnutí ECB o udělení nebo odnětí povolení působit jako úvěrová instituce a každý zánik povolení. ECB v oznámení uvede důvody pro přijetí rozhodnutí o odnětí povolení nebo důvody zániku povolení.
ČÁST VI
POSTUPY PRO DOHLED NAD VÝZNAMNÝMI DOHLÍŽENÝMI SUBJEKTY
HLAVA 1
DOHLED NAD VÝZNAMNÝMI DOHLÍŽENÝMI SUBJEKTY A POMOC ZE STRANY VNITROSTÁTNÍCH PŘÍSLUŠNÝCH ORGÁNŮ
Článek 89
Dohled nad významnými dohlíženými subjekty
ECB vykonává přímý dohled nad významnými dohlíženými subjekty v souladu s postupy vymezenými v části II, zejména pokud se týká úkolů a složení společných týmů dohledu.
Článek 90
Úloha vnitrostátních příslušných orgánů při pomoci ECB
1. Vnitrostátní příslušný orgán napomáhá ECB při plnění jejích úkolů za podmínek vymezených v nařízení o jednotném mechanismu dohledu a v tomto nařízení a vykonává zejména tyto činnosti:
a)
v souladu s článkem 91 předkládá ECB návrhy rozhodnutí týkajících se významných dohlížených subjektů usazených v jeho zúčastněném členském státě;
b)
napomáhá ECB při přípravě a provádění aktů souvisejících s plněním úkolů svěřených ECB na základě nařízení o jednotném mechanismu dohledu včetně pomoci při činnostech ověřování a každodenního posuzování stavu významného dohlíženého subjektu;
c)
napomáhá ECB při vynucování jejích rozhodnutí za případného použití pravomocí uvedených v třetím pododstavci čl. 9 odst. 1 a čl. 11 odst. 2 nařízení o jednotném mechanismu dohledu.
2. Při poskytování pomoci ECB postupují vnitrostátní příslušné orgány ve vztahu k významným dohlíženým subjektům v souladu s pokyny ECB.
Článek 91
Návrhy rozhodnutí, které mají vypracovat vnitrostátní příslušné orgány pro účely uvážení ze strany ECB
1. V souladu s čl. 6 odst. 3 a čl. 6 odst. 7 písm. b) nařízení o jednotném mechanismu dohledu může ECB vnitrostátní příslušný orgán požádat, aby tento orgán pro účely uvážení ze strany ECB vypracoval návrh rozhodnutí týkajícího se plnění úkolů uvedených v článku 4 nařízení o jednotném mechanismu dohledu.
V žádosti je stanovena lhůta pro zaslání návrhu rozhodnutí ECB.
2. Vnitrostátní příslušný orgán může návrh rozhodnutí týkajícího se významného dohlíženého subjektu ECB k uvážení předložit rovněž na základě své vlastní iniciativy prostřednictvím společného týmu dohledu.
Článek 92
Výměna informací
ECB a vnitrostátní příslušné orgány si bez zbytečného odkladu vyměňují informace o významných dohlížených subjektech, existují-li závažné náznaky toho, že významné dohlížené subjekty nadále nejsou schopny plnit své závazky vůči svým věřitelům, a zejména zajišťovat bezpečnost majetkových hodnot, které jim byly svěřeny jejich vkladateli, nebo existují-li závažné náznaky toho, že došlo k výskytu okolností, které by mohly vést k závěru, že dotčená úvěrová instituce není schopna vyplatit vklady ve smyslu čl. 1 odst. 3 písm. i) směrnice Evropského parlamentu a Rady 94/19/ES (15). ECB a vnitrostátní příslušné orgány tak učiní před přijetím rozhodnutí o tomto závěru.
HLAVA 2
SPLNĚNÍ POŽADAVKŮ NA ZPŮSOBILOST A BEZÚHONNOST OSOB ODPOVĚDNÝCH ZA ŘÍZENÍ ÚVĚROVÝCH INSTITUCÍ
Článek 93
Posouzení vhodnosti členů řídících orgánů významných dohlížených subjektů
1. S cílem zajistit, aby instituce zavedly spolehlivé systémy správy a řízení, a aniž by byly dotčeny příslušné unijní a vnitrostátní právní předpisy a část V, významný dohlížený subjekt vyrozumí relevantní vnitrostátní příslušný orgán o všech změnách členů svých řídících orgánů v řídících funkcích a ve funkcích dohledu (dále jen „manažeři“) ve smyslu čl. 3 odst. 1 bod 7) a čl. 3 odst. 2 směrnice 2013/36/EU, včetně opakovaného jmenování manažerů na další funkční období. Relevantní vnitrostátní příslušný orgán bezodkladně oznámí ECB všechny tyto změny, přičemž uvede lhůtu, ve které musí být vydáno a oznámeno rozhodnutí v souladu s příslušnými vnitrostátními právními předpisy.
2. K posouzení vhodnosti manažerů významných dohlížených subjektů má ECB pravomoci v oblasti dohledu, které mají příslušné orgány na základě příslušných unijních a vnitrostátních právních předpisů.
Článek 94
Průběžný přezkum vhodnosti manažerů
1. Významný dohlížený subjekt informuje relevantní vnitrostátní příslušný orgán o všech nových skutečnostech, které mohou ovlivnit původní posouzení vhodnosti, nebo o všech dalších otázkách, které by mohly ovlivnit vhodnost manažera, bezodkladně, jakmile se dohlížený subjekt nebo příslušný manažer o těchto skutečnostech nebo otázkách dozví. Relevantní vnitrostátní příslušný orgán informuje ECB o všech nových skutečnostech nebo otázkách bezodkladně.
2. Na základě nových skutečností nebo otázek uvedených v odstavci 1 nebo pokud se ECB dozví o nových skutečnostech, které mohou ovlivnit původní posouzení příslušného manažera, nebo o jakýchkoli jiných otázkách, které by mohly ovlivnit vhodnost manažera, může ECB zahájit nové posouzení. ECB potom rozhodne o přijetí vhodného opatření v souladu s příslušnými unijními a vnitrostátními právními předpisy a o tomto opatření bezodkladně informuje relevantní vnitrostátní příslušný orgán.
HLAVA 3
OSTATNÍ POSTUPY PRO VÝZNAMNÉ DOHLÍŽENÉ SUBJEKTY
Článek 95
Požadavky, oznámení či žádosti ze strany významných dohlížených subjektů
1. Aniž by byla dotčena konkrétní řízení zakotvená zejména v části V a jeho běžná spolupráce s vnitrostátním příslušným orgánem, významný dohlížený subjekt zasílá ECB všechny své požadavky, oznámení či žádosti, které se týkají plnění úkolů svěřených ECB.
2. ECB dá takový požadavek, oznámení či žádost k dispozici relevantnímu vnitrostátnímu příslušnému orgánu a může požádat, aby vnitrostátní příslušný orgán vypracoval návrh rozhodnutí podle článku 91.
3. V případě podstatných změn v porovnání s povolením uděleným na základě původního požadavku, oznámení nebo žádosti významný dohlížený subjekt zašle ECB nový požadavek, oznámení či žádost v souladu s postupem uvedeným v odstavci 1.
ČÁST VII
POSTUPY PRO DOHLED NA MÉNĚ VÝZNAMNÝMI DOHLÍŽENÝMI SUBJEKTY
HLAVA 1
VYROZUMĚNÍ ECB VNITROSTÁTNÍMI PŘÍSLUŠNÝMI ORGÁNY O PODSTATNÝCH ŘÍZENÍCH VNITROSTÁTNÍHO PŘÍSLUŠNÉHO ORGÁNU V OBLASTI DOHLEDU A O PODSTATNÝCH NÁVRZÍCH ROZHODNUTÍ V OBLASTI DOHLEDU
Článek 96
Zhoršení finančního stavu méně významného dohlíženého subjektu
Aniž by bylo dotčeno použití článku 62, informují vnitrostátní příslušné orgány ECB, pokud dojde k rychlému a podstatnému zhoršení stavu jakéhokoli méně významného dohlíženého subjektu, zejména pokud by toto zhoršení mohlo vést k žádosti o přímou či nepřímou finanční pomoc z ESM.
Článek 97
Vyrozumění ECB vnitrostátními příslušnými orgány o podstatných řízeních vnitrostátního příslušného orgánu v oblasti dohledu
1. S cílem umožnit ECB výkon dohledu nad fungováním systému, jak je uvedeno v čl. 6 odst. 5 písm. c) nařízení o jednotném mechanismu dohledu, poskytují vnitrostátní příslušné orgány ECB informace o podstatných řízeních vnitrostátního příslušného orgánu v oblasti dohledu, jež se týkají méně významných dohlížených subjektů. ECB vymezí obecná kritéria, která stanoví, které informace je třeba oznámit pro konkrétní méně významné dohlížené subjekty; při tom zohlední zejména rizikový stav a možný dopad na tuzemský finanční systém dotčeného méně významného dohlíženého subjektu. Vnitrostátní příslušné orgány poskytnou tyto informace předem nebo v řádně odůvodněných naléhavých případech současně se zahájením řízení.
2. Mezi podstatná řízení vnitrostátního příslušného orgánu v oblasti dohledu uvedená v odstavci 1 se řadí:
a)
odvolání členů řídících orgánů méně významných dohlížených subjektů a jmenování zvláštních správců, kteří převezmou řízení méně významných dohlížených subjektů, a
b)
postupy, které mají významný dopad na méně významný dohlížený subjekt.
3. Kromě požadavků ECB na informace podle tohoto článku může si ECB od vnitrostátních příslušných orgánů kdykoli vyžádat informace o plnění jejich úkolů ve vztahu k méně významným dohlíženým subjektům.
4. Kromě požadavků ECB na informace podle tohoto článku vyrozumí vnitrostátní příslušné orgány ze své vlastní iniciativy ECB o všech dalších řízeních vnitrostátního příslušného orgánu v oblasti dohledu:
a)
která považují za podstatná nebo
b)
která mohou negativně ovlivnit dobrou pověst jednotného mechanismu dohledu.
5. Požaduje-li ECB, aby vnitrostátní příslušný orgán dále posoudil určité aspekty podstatného řízení vnitrostátního příslušného orgánu v oblasti dohledu, uvede ve své žádosti, o které aspekty se jedná. ECB a vnitrostátní příslušný orgán zajistí, aby druhá strana měla dostatek času na to, aby tento postup a jednotný mechanismus dohledu jako celek mohly účinně fungovat.
Článek 98
Vyrozumění ECB vnitrostátními příslušnými orgány o podstatných návrzích rozhodnutí v oblasti dohledu
1. S cílem umožnit ECB výkon dohledu nad fungováním systému, jak je uvedeno v čl. 6 odst. 5 písm. c) nařízení o jednotném mechanismu dohledu, zasílají vnitrostátní příslušné orgány ECB návrhy rozhodnutí v oblasti dohledu, která splňují kritéria uvedená v odstavcích 2 a 3 a která se týkají méně významných dohlížených subjektů, v jejichž případě se ECB na základě obecných kritérií, která ve vztahu k rizikovému stavu a možnému dopadu na tuzemský finanční systém ECB stanoví, domnívá, že by jí měly být informace sděleny.
2. S výhradou odstavce 1 by návrhy rozhodnutí v oblasti dohledu měly být ECB zasílány před tím, než budou zaslány méně významným dohlíženým subjektům, pokud tato rozhodnutí:
a)
se týkají odvolání členů řídících orgánů méně významných dohlížených subjektů a jmenování zvláštních správců; nebo
b)
mají významný dopad na méně významný dohlížený subjekt.
3. Kromě požadavků na informace uvedených v odstavcích 1 a 2 předávají vnitrostátní příslušné orgány ECB všechny další návrhy rozhodnutí v oblasti dohledu:
a)
k nimž je třeba stanovisko ECB; nebo
b)
které mohou negativně ovlivnit dobrou pověst jednotného mechanismu dohledu.
4. Vnitrostátní příslušné orgány zašlou návrhy rozhodnutí, jež splňují kritéria uvedená v odstavcích 1, 2 a 3, a jež se tedy považují za podstatné návrhy rozhodnutí v oblasti dohledu, ECB nejpozději 10 dnů před plánovaným dnem přijetí daného rozhodnutí. ECB k návrhu rozhodnutí zaujme stanovisko v přiměřené lhůtě před plánovaným přijetím daného rozhodnutí. V naléhavých případech vymezí relevantní vnitrostátní příslušný orgán přiměřenou lhůtu pro zaslání návrhu rozhodnutí, které splňuje kritéria uvedená v odstavcích 1, 2 a 3, ECB.
HLAVA 2
NÁSLEDNÉ VYROZUMĚNÍ ECB VNITROSTÁTNÍMI PŘÍSLUŠNÝMI ORGÁNY, POKUD SE TÝKÁ MÉNĚ VÝZNAMNÝCH DOHLÍŽENÝCH SUBJEKTŮ
Článek 99
Obecná informační povinnost vnitrostátních příslušných orgánů vůči ECB
1. S cílem umožnit ECB výkon dohledu nad fungováním systému, jak je uvedeno v čl. 6 odst. 5 písm. c) nařízení o jednotném mechanismu dohledu, a aniž by byla dotčena kapitola 1, může ECB vyžadovat, aby jí vnitrostátní příslušné orgány pravidelně informovaly o přijatých opatřeních a o plnění úkolů, jež mají vykonávat podle čl. 6 odst. 6 nařízení o jednotném mechanismu dohledu. ECB každoročně informuje vnitrostátní příslušné orgány o kategoriích méně významných dohlížených subjektů a o povaze požadovaných informací.
2. Požadavky vymezenými v odstavci 1 není dotčeno právo ECB využít v případě méně významných dohlížených subjektů pravomocí uvedených v článcích 10 až 13 nařízení o jednotném mechanismu dohledu.
Článek 100
Četnost a rozsah zpráv, které vnitrostátní příslušné orgány předkládají ECB
Vnitrostátní příslušné orgány v souladu s požadavky ECB předkládají ECB výroční zprávu o méně významných dohlížených subjektech, méně významných dohlížených skupinách nebo o kategoriích méně významných dohlížených subjektů.
ČÁST VIII
SPOLUPRÁCE MEZI ECB, VNITROSTÁTNÍMI PŘÍSLUŠNÝMI ORGÁNY A VNITROSTÁTNÍMI POVEŘENÝMI ORGÁNY, POKUD SE TÝKÁ MAKROOBEZŘETNOSTNÍCH ÚKOLŮ A NÁSTROJŮ
HLAVA 1
DEFINICE MAKROOBEZŘETNOSTNÍCH NÁSTROJŮ
Článek 101
Obecná ustanovení
1. Pro účely této části se makroobezřetnostními nástroji rozumí kterýkoli z těchto nástrojů:
a)
kapitálové rezervy ve smyslu článku 130 až 142 směrnice 2013/36/EU;
b)
opatření pro úvěrové instituce s vnitrostátním povolením nebo dílčí soubor těchto úvěrových institucí podle článku 458 nařízení (EU) č. 575/2013;
c)
jakákoli jiná opatření, která v konkrétních případech vymezených v příslušných právních předpisech Unie přijmou vnitrostátní pověřené orgány nebo vnitrostátní příslušné orgány s cílem řešit systémová nebo makroobezřetnostní rizika a která jsou zakotvena a vztahují se na ně postupy vymezené v nařízení (EU) č. 575/2013 a směrnici 2013/36/EU.
2. Makroobezřetnostní postupy uvedené v čl. 5 odst. 1 a 2 nařízení o jednotném mechanismu dohledu nejsou řízeními ECB nebo vnitrostátního příslušného orgánu v oblasti dohledu ve smyslu tohoto nařízení, aniž by tím byl dotčen článek 22 nařízení o jednotném mechanismu dohledu, pokud se týká rozhodnutí určených jednotlivým dohlíženým subjektům.
Článek 102
Používání makroobezřetnostních nástrojů ze strany ECB
ECB používá makroobezřetnostní nástroje uvedené v článku 101 v souladu s tímto nařízením a v souladu s čl. 5 odst. 2 a čl. 9 odst. 2 nařízení o jednotném mechanismu dohledu a pokud jsou makroobezřetnostní nástroje zakotveny ve směrnici, za předpokladu provedení této směrnice do vnitrostátního práva. Pokud vnitrostátní pověřený orgán nestanoví sazbu kapitálových rezerv, nezabraňuje to ECB, aby stanovila požadavek na kapitálové rezervy v souladu s tímto nařízením a čl. 5 odst. 2 nařízení o jednotném mechanismu dohledu.
HLAVA 2
PROCESNÍ USTANOVENÍ PRO POUŽÍVÁNÍ MAKROOBEZŘETNOSTNÍCH NÁSTROJŮ
Článek 103
Seznam vnitrostátních příslušných orgánů a vnitrostátních pověřených orgánů odpovědných za makroobezřetnostní nástroje
ECB shromažďuje od vnitrostátních příslušných orgánů a vnitrostátních pověřených orgánů zúčastněných členských států informace o totožnosti orgánů pověřených pro účely příslušných makroobezřetnostních nástrojů uvedených v článku 101, jakož i o makroobezřetnostních nástrojích, které tyto orgány mohou používat.
Článek 104
Výměna informací a spolupráce, pokud se týká použití makroobezřetnostních nástrojů vnitrostátním příslušným orgánem nebo vnitrostátním pověřeným orgánem
1. V souladu s čl. 5 odst. 1 nařízení o jednotném mechanismu dohledu vnitrostátní příslušný orgán nebo vnitrostátní pověřený orgán, který hodlá použít tyto nástroje, oznámí svůj záměr ECB deset pracovních dnů před přijetím tohoto rozhodnutí. Bez ohledu na toto ustanovení, pokud vnitrostátní příslušný orgán nebo vnitrostátní pověřený orgán hodlají použít makroobezřetnostní nástroj, informují ECB co nejdříve o tom, že identifikovaly makroobezřetnostní nebo systémové riziko pro finanční systém, a pokud možno o podrobnostech zamýšleného nástroje. Tato informace v nejvyšší možné míře obsahuje specifika zamýšleného opatření včetně zamýšleného data použití.
2. Vnitrostátní příslušný orgán nebo vnitrostátní pověřený orgán předloží oznámení o záměru ECB.
3. Má-li ECB námitky proti zamýšlenému opatření ze strany vnitrostátního příslušného orgánu nebo vnitrostátního pověřeného orgánu, uvede ECB své důvody pro tyto námitky do pěti pracovních dnů po přijetí oznámení záměru. Tyto námitky jsou písemné a obsahují odůvodnění. Vnitrostátní příslušný orgán nebo vnitrostátní pověřený orgán tyto důvody ECB řádně zváží předtím, než přikročí k případnému rozhodnutí.
Článek 105
Výměna informací a spolupráce, pokud se týká použití makroobezřetnostních nástrojů ze strany ECB
1. Pokud ECB hodlá v souladu s čl. 5 odst. 2 nařízení o jednotném mechanismu dohledu ze své vlastní iniciativy nebo na návrh vnitrostátního příslušného orgánu nebo vnitrostátního pověřeného orgánu uplatnit vyšší požadavky na kapitálové rezervy nebo pokud hodlá uplatnit přísnější opatření zaměřená na řešení systémových nebo makroobezřetnostních rizik, úzce spolupracuje s vnitrostátními pověřenými orgány v dotčených členských státech, a zejména oznámí svůj záměr vnitrostátnímu pověřenému orgánu nebo vnitrostátnímu příslušnému orgánu 10 pracovních dnů před přijetím tohoto rozhodnutí. Bez ohledu na toto ustanovení, pokud ECB hodlá uplatnit vyšší požadavky na kapitálové rezervy nebo pokud hodlá uplatnit přísnější opatření zaměřená na řešení systémových nebo makroobezřetnostních rizik na úrovni úvěrových institucí postupem podle nařízení (EU) č. 575/2013 a směrnice 2013/36/EU v případech konkrétně stanovených v právních předpisech Unie, informuje relevantní vnitrostátní příslušné orgány nebo vnitrostátní pověřené orgány co nejdříve o tom, že identifikovala makroobezřetnostní nebo systémové riziko pro finanční systém, a pokud možno o podrobnostech zamýšleného nástroje. Tato informace v nejvyšší možné míře obsahuje specifika zamýšleného opatření včetně zamýšleného data použití.
2. Má-li kterýkoli z dotčených vnitrostátních příslušných orgánů nebo vnitrostátních pověřených orgánů námitky proti zamýšlenému opatření ze strany ECB, oznámí ECB své důvody pro tyto námitky do pěti pracovních dnů po přijetí oznámení záměru ECB. Tyto námitky jsou písemné a obsahují odůvodnění. ECB tyto důvody řádně zváží předtím, než přikročí k případnému rozhodnutí.
ČÁST IX
POSTUPY PRO ÚZKOU SPOLUPRÁCI
HLAVA 1
OBECNÉ ZÁSADY A SPOLEČNÁ USTANOVENÍ
Článek 106
Postup pro navázání úzké spolupráce
ECB posoudí žádosti členských států mimo eurozónu o navázání úzké spolupráce v souladu s postupem vymezeným v rozhodnutí ECB/2014/5 (16).
Článek 107
Zásady platné po navázání úzké spolupráce
1. Ode dne, od něhož se uplatňuje rozhodnutí ECB podle čl. 7 odst. 2 nařízení o jednotném mechanismu dohledu, kterým se navazuje úzká spolupráce mezi ECB a vnitrostátním příslušným orgánem členského státu mimo eurozónu, až do ukončení či přerušení této úzké spolupráce plní ECB v souladu s článkem 6 nařízení o jednotném mechanismu dohledu úkoly uvedené v čl. 4 odst. 1 a odst. 2 a v článku 5 nařízení o jednotném mechanismu dohledu ve vztahu k dohlíženým subjektům a skupinám usazeným v příslušném zúčastněném členském státě v úzké spolupráci.
2. Byla-li navázána úzká spolupráce podle čl. 7 odst. 2 nařízení o jednotném mechanismu dohledu, mají ECB a vnitrostátní příslušný orgán v úzké spolupráci ve vztahu k významným dohlíženým subjektům a skupinám a méně významným dohlíženým subjektům a skupinám usazeným v zúčastněném členském státě v úzké spolupráci postavení srovnatelné s postavením vůči významným dohlíženým subjektům a skupinám a méně významným dohlíženým subjektům a skupinám usazeným v členských státech eurozóny, přičemž je třeba zohlednit skutečnost, že ve vztahu k významným dohlíženým subjektům a skupinám a méně významným dohlíženým subjektům a skupinám usazeným v zúčastněném členském státě v úzké spolupráci nemá ECB přímo použitelné pravomoci.
3. V souladu s článkem 6 nařízení o jednotném mechanismu dohledu může ECB vnitrostátnímu příslušnému orgánu v úzké spolupráci vydávat pokyny ve vztahu k významným dohlíženým subjektům a skupinám a pouze obecné pokyny ve vztahu k méně významným dohlíženým subjektům a skupinám.
4. Úzká spolupráce skončí v den, kdy dojde ke zrušení výjimky podle článku 139 SFEU pro zúčastněný členský stát v úzké spolupráci v souladu s čl. 140 odst. 2 SFEU; od tohoto okamžiku se přestanou uplatňovat ustanovení této části.
Článek 108
Právní nástroje týkající se dohledu v souvislosti s úzkou spoluprací
1. Ve vztahu k úkolům uvedeným v čl. 4 odst. 1 a odst. 2 a v článku 5 nařízení o jednotném mechanismu dohledu může ECB udílet pokyny, uplatňovat požadavky nebo vydávat obecné zásady.
2. Má-li ECB za to, že vnitrostátní příslušný orgán v úzké spolupráci by ve vztahu k dohlíženému subjektu nebo skupině měl přijmout opatření týkající se úkolů uvedených v čl. 4 odst. 1 a 2 nařízení o jednotném mechanismu dohledu, obrátí se na tento vnitrostátní příslušný orgán:
a)
ve vztahu k významnému dohlíženému subjektu nebo významné dohlížené skupině s obecným nebo konkrétním pokynem, požadavkem nebo obecnými zásadami, které vyžadují vydání rozhodnutí v oblasti dohledu ve vztahu k tomuto významnému dohlíženému subjektu nebo významné dohlížené skupině v zúčastněném členském státě v úzké spolupráci, nebo
b)
ve vztahu k méně významnému dohlíženému subjektu nebo méně významné dohlížené skupině s obecným pokynem nebo obecnými zásadami.
3. Má-li ECB za to, že vnitrostátní příslušný orgán nebo vnitrostátní pověřený orgán v úzké spolupráci by měl přijmout opatření týkající se úkolů uvedených v článku 5 nařízení o jednotném mechanismu dohledu, může se na tento vnitrostátní příslušný orgán nebo vnitrostátní pověřený orgán obrátit s obecným nebo konkrétním pokynem, požadavkem nebo obecnými zásadami, které vyžadují uplatnění vyšších požadavků na kapitálové rezervy nebo uplatnění přísnějších opatření zaměřených na řešení systémových nebo makroobezřetnostních rizik.
4. ECB v pokynu, požadavku nebo obecných zásadách upřesní příslušnou lhůtu pro přijetí opatření ze strany vnitrostátního příslušného orgánu v úzké spolupráci, která nesmí být kratší než 48 hodin, ledaže by dřívější přijetí bylo nezbytné k zabránění nenapravitelné škody. Při stanovení této lhůty ECB zohlední správní a procesní právní předpisy, podle kterých musí relevantní vnitrostátní příslušný orgán v úzké spolupráci postupovat.
5. Vnitrostátní příslušný orgán v úzké spolupráci přijme veškerá opatření nezbytná k tomu, aby splnil pokyny, požadavky a obecné zásady ECB, přičemž o přijatých opatřeních bez zbytečného odkladu informuje ECB.
HLAVA 2
ÚZKÁ SPOLUPRÁCE VE VZTAHU K ČÁSTEM III, IV, V, VIII, X A XI
Článek 109
Jazykový režim a režim úzké spolupráce
Ustanovení článku 23 se uplatňují obdobně i v případě vnitrostátních příslušných orgánů v úzké spolupráci.
Článek 110
Posouzení významu úvěrové instituce v režimu úzké spolupráce
1. Ustanovení části IV o určování postavení dohlížených subjektů nebo dohlížených skupin jako významných nebo méně významných se uplatňují obdobně v případě dohlížených subjektů a dohlížených skupin v zúčastněných členských státech v úzké spolupráci v souladu s ustanoveními tohoto článku.
2. Vnitrostátní příslušný orgán v úzké spolupráci zajistí, aby postupy vymezené v části IV mohly být uplatňovány ve vztahu k dohlíženým subjektům a dohlíženým skupinám usazeným v jeho členském státě.
3. Pokud část IV stanoví, že ECB zašle rozhodnutí dohlíženému subjektu nebo dohlížené skupině, ECB namísto zaslání rozhodnutí dohlíženému subjektu nebo dohlížené skupině vydá pokyny vnitrostátnímu příslušnému orgánu v úzké spolupráci a tento vnitrostátní příslušný orgán v souladu s těmito pokyny zašle rozhodnutí dohlíženému subjektu nebo dohlížené skupině.
Článek 111
Společná řízení v režimu úzké spolupráce
1. Ustanovení části V o společných řízeních se s výhradou ustanovení tohoto článku uplatňují obdobně ve vztahu k dohlíženým subjektům a dohlíženým skupinám v zúčastněných členských státech v úzké spolupráci.
2. Vnitrostátní příslušný orgán v úzké spolupráci zajistí, aby postupy vymezené v části V mohly být uplatňovány ve vztahu k dohlíženým subjektům usazeným v jeho členském státě. Vnitrostátní příslušný orgán v úzké spolupráci zejména zajistí, aby ECB obdržela veškeré informace a dokumentaci nezbytnou pro plnění úkolů, které jí byly svěřeny nařízením o jednotném mechanismu dohledu.
3. Pokud část V stanoví, že ECB zašle rozhodnutí dohlíženému subjektu nebo dohlížené skupině, ECB namísto zaslání rozhodnutí dohlíženému subjektu nebo dohlížené skupině vydá pokyny vnitrostátnímu příslušnému orgánu v úzké spolupráci a tento vnitrostátní příslušný orgán v souladu s těmito pokyny zašle rozhodnutí dohlíženému subjektu nebo dohlížené skupině.
4. Pokud část V stanoví, že relevantní vnitrostátní příslušný orgán vypracuje návrh rozhodnutí, vnitrostátní příslušný orgán v úzké spolupráci předloží návrh rozhodnutí ECB a vyžádá si pokyny.
Článek 112
Makroobezřetnostní nástroje v režimu úzké spolupráce
Ustanovení části VIII o spolupráci mezi ECB, vnitrostátními příslušnými orgány a vnitrostátními pověřenými orgány, pokud se týká makroobezřetnostních úkolů a nástrojů, se uplatňují obdobně ve vztahu k dohlíženým subjektům a dohlíženým skupinám v zúčastněných členských státech v úzké spolupráci.
Článek 113
Správní sankce v režimu úzké spolupráce
1. Ustanovení části X o správních sankcích se uplatňují obdobně ve vztahu k dohlíženým subjektům a dohlíženým skupinám v zúčastněných členských státech v úzké spolupráci.
2. Pokud článek 18 nařízení o jednotném mechanismu dohledu ve spojení s částí X tohoto nařízení stanoví, že ECB zašle rozhodnutí dohlíženému subjektu nebo dohlížené skupině, ECB namísto zaslání rozhodnutí dohlíženému subjektu nebo dohlížené skupině vydá pokyny vnitrostátnímu příslušnému orgánu v úzké spolupráci a tento vnitrostátní příslušný orgán v souladu s těmito pokyny zašle rozhodnutí dohlíženému subjektu nebo dohlížené skupině.
3. Pokud článek 18 nařízení o jednotném mechanismu dohledu nebo část X tohoto nařízení stanoví, že relevantní vnitrostátní příslušný orgán zašle rozhodnutí významnému dohlíženému subjektu nebo významné dohlížené skupině, vnitrostátní příslušný orgán v úzké spolupráci zahájí řízení s cílem přijmout opatření v zájmu zajištění toho, aby byly uloženy přiměřené správní sankce pouze na základě pokynů ECB. Vnitrostátní příslušný orgán v úzké spolupráci informuje ECB o přijetí rozhodnutí.
Článek 114
Vyšetřovací pravomoci podle článků 10 až 13 nařízení o jednotném mechanismu dohledu v režimu úzké spolupráce
1. Ustanovení části XI, která se týkají spolupráce ve vztahu k článkům 10 až 13 nařízení o jednotném mechanismu dohledu, se uplatňují obdobně ve vztahu k dohlíženým subjektům a dohlíženým skupinám v zúčastněných členských státech v úzké spolupráci.
2. Vnitrostátní příslušný orgán v úzké spolupráci využívá vyšetřovací pravomoci podle článku 10 až 13 nařízení o jednotném mechanismu dohledu v souladu s pokyny ECB.
3. Vnitrostátní příslušný orgán v úzké spolupráci poskytne ECB zjištění, která vyplývají z použití vyšetřovacích pravomocí podle článku 10 až 13 nařízení o jednotném mechanismu dohledu.
4. Vnitrostátní příslušný orgán v úzké spolupráci zajistí, aby se pověřený zaměstnanec ECB mohl jako pozorovatel účastnit jakéhokoli šetření podle článků 10 až 13 nařízení o jednotném mechanismu dohledu.
HLAVA 3
ÚZKÁ SPOLUPRÁCE VE VZTAHU K VÝZNAMNÝM DOHLÍŽENÝM SUBJEKTŮM
Článek 115
Dohled nad významnými dohlíženými subjekty v zúčastněném členském státě v úzké spolupráci
1. Části II a VI se v souladu s ustanoveními tohoto článku uplatňují obdobně ve vztahu k významným dohlíženým subjektům a významným dohlíženým skupinám usazeným v zúčastněných členských státech v úzké spolupráci.
2. Vnitrostátní příslušný orgán v úzké spolupráci zajistí, aby ECB obdržela všechny informace a oznámení od významných dohlížených subjektů a významných dohlížených skupin a ve vztahu k nim, jež vnitrostátní příslušný orgán v úzké spolupráci sám obdržel a jež jsou nezbytné k plnění úkolů, které byly ECB svěřeny nařízením o jednotném mechanismu dohledu.
3. Pro dohled nad každým významným dohlíženým subjektem nebo významnou dohlíženou skupinou usazenou v zúčastněném členském státě v úzké spolupráci se ustaví společný tým dohledu. Členové společného týmu dohledu jsou jmenováni v souladu s článkem 4. Vnitrostátní příslušný orgán v úzké spolupráci jmenuje dílčího koordinátora z vnitrostátního příslušného orgánu, aby v souladu s pokyny vydanými koordinátorem společného týmu dohledu jednal přímo ve vztahu k významnému dohlíženému subjektu nebo významné dohlížené skupině.
4. Vnitrostátní příslušný orgán v úzké spolupráci zajistí, aby pověření zaměstnanci ECB byli zváni k účasti na kontrole na místě prováděné ve vztahu k významnému dohlíženému subjektu nebo významné dohlížené skupině. ECB může určit počet zaměstnanců ECB, kteří se budou účastnit jako pozorovatelé.
5. Pokud je mateřský podnik v kontextu konsolidovaného dohledu a kolegií orgánů dohledu usazen v členském státě eurozóny nebo zúčastněném členském státě mimo eurozónu, ECB jako příslušný orgán vykonává dohled na konsolidovaném základě a předsedá kolegiu orgánů dohledu. ECB vyzve relevantní vnitrostátní příslušný orgán v úzké spolupráci, aby jmenoval zaměstnance vnitrostátního příslušného orgánu jako pozorovatele. ECB může jednat pomocí pokynů udílených relevantnímu vnitrostátnímu příslušnému orgánu v úzké spolupráci.
Článek 116
Rozhodnutí ve vztahu k významným dohlíženým subjektům a významným dohlíženým skupinám
1. Aniž by byly dotčeny pravomoci vnitrostátních příslušných orgánů ve vztahu k úkolům, které nebyly na základě nařízení o jednotném mechanismu dohledu svěřeny ECB, vnitrostátní příslušný orgán v úzké spolupráci přijímá rozhodnutí ve vztahu k významným dohlíženým subjektům a významným dohlíženým skupinám ve svém členském státě jen na základě pokynů ECB. Pokyny ECB si může vnitrostátní příslušný orgán v úzké spolupráci rovněž vyžádat.
2. Vnitrostátní příslušný orgán v úzké spolupráci zpřístupní veškerá rozhodnutí ve vztahu k významnému dohlíženému subjektu nebo významné dohlížené skupině neprodleně ECB.
3. Vnitrostátní příslušný orgán v úzké spolupráci informuje ECB, pokud se týká: a) rozhodnutí, která přijímá ve své pravomoci ve vztahu k úkolům, které nebyly nařízením o jednotném mechanismu dohledu svěřeny ECB; a b) rozhodnutí, která přijímá podle pokynů ECB, nebo jak je stanoveno v této části.
HLAVA 4
ÚZKÁ SPOLUPRÁCE VE VZTAHU K MÉNĚ VÝZNAMNÝM DOHLÍŽENÝM SUBJEKTŮM A MÉNĚ VÝZNAMNÝM DOHLÍŽENÝM SKUPINÁM
Článek 117
Dohled nad méně významnými dohlíženými subjekty a méně významnými dohlíženými skupinami
1. Část VII se v souladu s následujícími ustanoveními uplatňuje obdobně ve vztahu k méně významným dohlíženým subjektům a méně významným dohlíženým skupinám v zúčastněných členských státech v úzké spolupráci.
2. Pro účely zajištění konzistentnosti výsledků dohledu v rámci jednotného mechanismu dohledu může ECB vydávat obecné pokyny a obecné zásady a ukládat požadavky vnitrostátním příslušným orgánům v úzké spolupráci, kterými vyžaduje, aby tyto orgány přijaly rozhodnutí v oblasti dohledu ve vztahu k méně významným dohlíženým subjektům nebo méně významným dohlíženým skupinám usazeným v zúčastněných členských státech v úzké spolupráci. Tyto obecné pokyny, obecné zásady nebo požadavky se mohou týkat skupin nebo kategorií úvěrových institucí.
3. ECB může rovněž vnitrostátnímu příslušnému orgánu v úzké spolupráci uložit požadavek na podrobnější vyhodnocení aspektů podstatného řízení vnitrostátního příslušného orgánu ve smyslu čl. 6 odst. 7 písm. c) odrážka ii) nařízení o jednotném mechanismu dohledu.
HLAVA 5
POSTUP PŘI NESOUHLASU ZÚČASTNĚNÉHO ČLENSKÉHO STÁTU V ÚZKÉ SPOLUPRÁCI
Článek 118
Postup při nesouhlasu s návrhem rozhodnutí Rady dohledu podle čl. 7 odst. 8 nařízení o jednotném mechanismu dohledu
1. Při dodržení požadavků v oblasti důvěrnosti podle právních předpisů Unie informuje ECB vnitrostátní příslušný orgán v úzké spolupráci o konečném návrhu rozhodnutí Rady dohledu ve vztahu k dohlíženému subjektu nebo dohlížené skupině, jež se nachází v zúčastněném členském státě v úzké spolupráci.
2. Pokud vnitrostátní příslušný orgán v úzké spolupráci nesouhlasí s konečným návrhem rozhodnutí Rady dohledu, do pěti pracovních dnů od obdržení konečného návrhu rozhodnutí písemně oznámí důvody svého nesouhlasu Radě guvernérů.
3. Rada guvernérů o dané věci rozhodne do pěti pracovních dnů od obdržení tohoto oznámení, přičemž plně zohlední uvedené důvody nesouhlasu, a své rozhodnutí vnitrostátnímu příslušnému orgánu v úzké spolupráci písemně vysvětlí.
4. Zúčastněný členský stát v úzké spolupráci může ECB požádat o okamžité ukončení úzké spolupráce a nebude následným rozhodnutím Rady guvernérů vázán.
Článek 119
Postup při nesouhlasu s námitkou Rady guvernérů k návrhu rozhodnutí Rady dohledu podle čl. 7 odst. 7 nařízení o jednotném mechanismu dohledu
1. ECB informuje vnitrostátní příslušný orgán v úzké spolupráci o všech námitkách Rady guvernérů vůči úplnému návrhu rozhodnutí Rady dohledu.
2. Pokud vnitrostátní příslušný orgán v úzké spolupráci nesouhlasí s námitkou Rady guvernérů vůči konečnému návrhu rozhodnutí Rady dohledu, do pěti pracovních dnů od obdržení námitky Rady guvernérů písemně oznámí důvody svého nesouhlasu ECB.
3. Rada guvernérů do 30 dní od přijetí odůvodněného nesouhlasu předloží své písemné stanovisko k odůvodněnému nesouhlasu vyjádřenému vnitrostátním příslušným orgánem v úzké spolupráci a svou námitku potvrdí nebo ji vezme zpět, přičemž uvede své důvody. ECB o tom informuje vnitrostátní příslušný orgán v úzké spolupráci.
4. V případě, že Rada guvernérů svou námitku potvrdí, vnitrostátní příslušný orgán v úzké spolupráci může do pěti dnů od okamžiku, kdy byl informován o tom, že Rada guvernérů svou námitku potvrdila, informovat ECB, že rozhodnutím přijatým v návaznosti na pozměněný původní konečný návrh rozhodnutí, vůči němuž má Rada guvernérů námitku, nebude vázán.
ECB poté s náležitým ohledem na účinnost dohledu zváží možné pozastavení nebo ukončení úzké spolupráce s vnitrostátním příslušným orgánem v úzké spolupráci a v tomto ohledu přijme rozhodnutí. ECB zohlední zejména faktory uvedené v čl. 7 odst. 7 nařízení o jednotném mechanismu dohledu.
ČÁST X
SPRÁVNÍ SANKCE
HLAVA 1
DEFINICE A VZTAH K NAŘÍZENÍ RADY (ES) Č. 2532/98 (17)
Článek 120
Definice správních sankcí
Pro účely této části se výrazem „správní sankce“ rozumí buď:
a)
správní peněžité sankce stanovené a ukládané na základě čl. 18 odst. 1 nařízení o jednotném mechanismu dohledu, nebo
b)
pokuty a penále vymezené v článku 2 nařízení (ES) č. 2532/98 a ukládané na základě čl. 18 odst. 7 nařízení o jednotném mechanismu dohledu.
Článek 121
Vztah k nařízení (ES) č. 2532/98
1. Pro účely postupů stanovených v čl. 18 odst. 1 nařízení o jednotném mechanismu dohledu se v souladu s čl. 18 odst. 4 nařízení o jednotném mechanismu dohledu uplatňují procesní pravidla obsažená v tomto nařízení.
2. Pro účely postupů stanovených v čl. 18 odst. 7 nařízení o jednotném mechanismu dohledu doplňují procesní pravidla obsažená v tomto nařízení procesní pravidla vymezená v nařízení (ES) č. 2532/98 a uplatňují se v souladu s články 25 a 26 nařízení o jednotném mechanismu dohledu.
Článek 122
Pravomoc ECB ukládat správní sankce podle čl. 18 odst. 7 nařízení o jednotném mechanismu dohledu
ECB ukládá správní sankce ve smyslu čl. 120 písm. b), nejsou-li plněny povinnosti na základě nařízení nebo rozhodnutí ECB, která se týkají:
a)
významných dohlížených subjektů nebo
b)
méně významných dohlížených subjektů, pokud příslušná nařízení nebo rozhodnutí ECB ukládají méně významným dohlíženým subjektům povinnosti vůči ECB.
HLAVA 2
PROCESNÍ PRAVIDLA PRO UKLÁDÁNÍ SPRÁVNÍCH SANKCÍ S VÝJIMKOU PENÁLE DOHLÍŽENÝM SUBJEKTŮM V ČLENSKÝCH STÁTECH EUROZÓNY
Článek 123
Zřízení nezávislé vyšetřovací jednotky
1. ECB zřídí vnitřní nezávislou vyšetřovací jednotku (dále jen „vyšetřovací jednotka“), která se skládá z vyšetřujících úředníků jmenovaných ECB.
2. Vyšetřující úředníci se nesmějí účastnit na přímém či nepřímém dohledu nad příslušným dohlíženým subjektem, ani na vydávání povolení tomuto subjektu, a to již po dva roky před tím, než se stali vyšetřujícími úředníky.
3. Vyšetřující úředníci vykonávají své vyšetřovací funkce nezávisle na Radě dohledu i Radě guvernérů a neúčastní se jednání Rady dohledu a Rady guvernérů.
Článek 124
Postoupení údajných porušení vyšetřovací jednotce
Má-li ECB při plnění svých úkolů na základě nařízení o jednotném mechanismu dohledu za to, že existuje důvodné podezření, že:
a)
významný dohlížený subjekt s ústředím v členském státě eurozóny jednou či vícekrát porušuje či porušil příslušné přímo použitelné právní předpisy Unie ve smyslu čl. 18 odst. 1 nařízení o jednotném mechanismu dohledu, nebo
b)
dohlížený subjekt s ústředím v členském státě eurozóny jednou či vícekrát porušuje či porušil nařízení či rozhodnutí ECB ve smyslu čl. 18 odst. 7 nařízení o jednotném mechanismu dohledu,
postoupí ECB záležitost vyšetřovací jednotce.
Článek 125
Pravomoci vyšetřovací jednotky
1. Pro účely vyšetřování údajných porušení ve smyslu článku 124 může vyšetřovací jednotka využít pravomoci, které byly ECB svěřeny na základě nařízení o jednotném mechanismu dohledu.
2. Je-li vůči dotčenému dohlíženému subjektu v kontextu vyšetřování uplatněn požadavek na základě pravomocí, které byly ECB svěřeny na základě nařízení o jednotném mechanismu dohledu, upřesní vyšetřovací jednotka předmět a účel vyšetřování.
3. Při plnění svých úkolů má vyšetřovací jednotka přístup ke všem dokumentům a informacím, které během své činnosti v oblasti dohledu shromáždila ECB, případně relevantní vnitrostátní příslušný orgán.
Článek 126
Procesní práva
1. Po skončení vyšetřování a před tím, než je předloha konečného návrhu rozhodnutí vypracována a předložena Radě dohledu, vyšetřovací jednotka písemně vyrozumí dotčený dohlížený subjekt o zjištěních provedeného vyšetřování a o námitkách vznesených vůči těmto zjištěním.
2. V oznámení podle odstavce 1 vyšetřovací jednotka dotčený dohlížený subjekt informuje o právu předložit vyšetřovací jednotce písemná podání týkající se skutkových závěrů a námitek, které byly proti tomuto subjektu vzneseny a které jsou v tomto oznámení uvedeny, včetně jednotlivých ustanovení, jež byla údajně porušena, a stanoví přiměřenou lhůtu pro přijetí těchto podání. ECB není povinna zohlednit písemná podání, která přijala po uplynutí lhůty stanovené vyšetřovací jednotkou.
3. V návaznosti na oznámení ve smyslu odstavce 1 může vyšetřovací jednotka dotčený dohlížený subjekt rovněž pozvat na ústní jednání. Strany, které jsou vyšetřovány, mohou být na jednání zastoupeny právníkem nebo jinými kvalifikovanými osobami nebo jim může právník nebo tyto osoby pomáhat. Ústní jednání nejsou veřejná.
4. Právo dohlíženého subjektu, který je vyšetřován, na přístup do spisu vyšetřovací jednotky je vymezeno v souladu s článkem 32.
Článek 127
Přezkum spisu Radou dohledu
1. Má-li vyšetřovací jednotka za to, že dohlíženému subjektu by měla být uložena správní sankce, vyšetřovací jednotka předloží předlohu konečného návrhu rozhodnutí Radě dohledu, který stanoví, že dotčený dohlížený subjekt se dopustil porušení, a uvede správní sankci, která má být uložena. Vyšetřovací jednotka rovněž předloží vyšetřovací spis Radě dohledu.
2. Vyšetřovací jednotka svou předlohu konečného návrhu rozhodnutí založí pouze na skutečnostech a námitkách, k nimž měl dohlížený subjekt možnost se vyjádřit.
3. Má-li Rada dohledu za to, že spis předložený vyšetřovací jednotkou je neúplný, může spis vyšetřovací jednotce vrátit spolu s odůvodněnou žádostí o dodatečné informace. Článek 125 se uplatňuje přiměřeně.
4. Pokud Rada dohledu na základě úplného spisu souhlasí s předlohou konečného návrhu rozhodnutí vyšetřovací jednotky, pokud se týká jednoho či více porušení a skutkového základu tohoto rozhodnutí, přijme konečný návrh rozhodnutí navrhovaný vyšetřovací jednotkou, pokud se týká porušení, v jejichž případě souhlasí s tím, že k nim došlo. V rozsahu, v němž Rada dohledu s předlohou nesouhlasí, bude přijato rozhodnutí podle příslušných ustanovení tohoto článku.
5. Má-li Rada dohledu na základě úplného spisu za to, že skutečnosti popsané v předloze konečného návrhu rozhodnutí ve smyslu článku 1 zřejmě nepředstavují dostatečný důkaz porušení ve smyslu článku 124, může přijmout konečný návrh rozhodnutí, kterým se případ uzavře.
6. Pokud Rada dohledu na základě úplného spisu souhlasí s předlohou konečného návrhu rozhodnutí vyšetřovací jednotky, který stanoví, že dotčený dohlížený subjekt se dopustil porušení, avšak nesouhlasí s navrhovaným doporučením týkajícím se správních sankcí, přijme konečný návrh rozhodnutí, v němž uvede správní sankce, které považuje za přiměřené.
7. Pokud Rada dohledu na základě úplného spisu nesouhlasí s návrhem vyšetřovací jednotky, avšak dojde k závěru, že dohlížený subjekt se dopustil jiného porušení nebo že návrh vyšetřovací jednotky vychází z jiných skutečností, písemně vyrozumí dotčený dohlížený subjekt o svých zjištěních a o námitkách, které byly vůči dotčenému dohlíženému subjektu uplatněny. Čl. 126 odst. 2 až 4 se pro Radu dohledu uplatňuje přiměřeně.
8. Rada dohledu vypracuje konečný návrh rozhodnutí, který stanoví, zda se dotčený dohlížený subjekt dopustil porušení či nikoli, a uvede správní sankce, které mají být případně uloženy.
9. Konečný návrh rozhodnutí, který byl přijat Radou dohledu a který bude předložen Radě guvernérů, je založen pouze na skutečnostech a námitkách, k nimž měl dohlížený subjekt možnost se vyjádřit.
Článek 128
Definice celkového ročního obratu pro účely stanovení horní hranice pro uložení správní peněžité sankce
Celkovým ročním obratem ve smyslu čl. 18 odst. 1 nařízení o jednotném mechanismu dohledu se rozumí roční obrat dohlíženého subjektu ve smyslu článku 67 směrnice 2013/36/EU podle poslední aktuální dostupné roční účetní závěrky tohoto dohlíženého subjektu. Pokud dohlížený subjekt, který se dopustil porušení, patří do dohlížené skupiny, je relevantním celkovým ročním obratem celkový roční obrat vyplývající z poslední aktuální dostupné konsolidované roční účetní závěrky dohlížené skupiny.
HLAVA 3
PENÁLE
Článek 129
Procesní pravidla platná pro penále
1. V případě pokračujícího porušování nařízení nebo rozhodnutí ECB v oblasti dohledu může ECB uložit penále s cílem přimět dotčené osoby k plnění nařízení nebo rozhodnutí v oblasti dohledu. ECB uplatňuje procesní pravidla v článku 22 nařízení o jednotném mechanismu dohledu a hlavu 2 části III tohoto nařízení.
2. Penále musí být účinné a přiměřené. Penále se vypočítává za každý den porušení, dokud dotčená osoba nesplní dané nařízení nebo rozhodnutí ECB v oblasti dohledu.
3. Horní hranice penále je stanovena v nařízení (ES) č. 2532/98. Příslušné období začne běžet v den stanovený v rozhodnutí o uložení penále. Dnem stanoveným v rozhodnutí může být nejdříve den, kdy je dotčená osoba písemně vyrozuměna o důvodech ECB pro uložení penále.
4. Penále lze uložit po dobu, která nepřesahuje šest měsíců ode dne stanoveného v rozhodnutí ve smyslu odstavce 3.
HLAVA 4
LHŮTY
Článek 130
Promlčecí doba pro ukládání správních sankcí
1. Na pravomoc ECB ukládat správní sankce dohlíženým subjektům se vztahuje promlčecí doba v délce pěti let, která počíná běžet v den, kdy došlo k porušení. V případě trvajících nebo opakujících se porušení začne promlčecí doba běžet v den, kdy porušení zanikne.
2. Promlčecí dobu pro ukládání správních peněžitých pokut přerušuje jakýkoli úkon ECB pro účely vyšetřování nebo řízení, pokud se týká porušení podle článku 124. Promlčecí doba se přerušuje s účinkem ode dne, kdy je úkon oznámen dotčenému dohlíženému subjektu.
3. Po každém přerušení začne běžet nová promlčecí doba. Promlčecí doba však uplyne nejpozději v den, kdy uběhne období v délce trvání dvou promlčecích dob, aniž by ECB uložila správní sankci. Toto období se prodlužuje o dobu, po kterou dochází ke stavení promlčecí doby v souladu s odstavcem 5.
4. Promlčecí doba pro ukládání správních sankcí se staví po dobu, po kterou je rozhodnutí Rady guvernérů ECB předmětem přezkumu před správní revizní komisí nebo odvolacího řízení před Soudním dvorem.
5. Promlčecí doba se rovněž staví po dobu trvání trestního řízení vedeného vůči dohlíženému subjektu v souvislosti se stejnými skutečnostmi.
Článek 131
Promlčecí doba pro vymáhání správních sankcí
1. Na pravomoc ECB vynutit rozhodnutí přijaté podle čl. 18 odst. 1 a 7 nařízení o jednotném mechanismu dohledu se vztahuje promlčecí doba v délce pěti let, která počíná běžet ode dne přijetí daného rozhodnutí.
2. Promlčecí dobu pro vymáhání správních sankcí přerušuje jakýkoli úkon ECB určený k vynucení platby nebo platebních podmínek dotčené správní sankce.
3. Po každém přerušení začne běžet nová promlčecí doba.
4. Promlčecí doba pro vynucení správních sankcí se přerušuje po dobu:
a)
lhůty pro zaplacení;
b)
po kterou je vynucení platby přerušeno na základě rozhodnutí Rady guvernérů ECB, nebo Soudního dvora.
HLAVA 5
ZVEŘEJŇOVÁNÍ ROZHODNUTÍ A VÝMĚNA INFORMACÍ
Článek 132
Zveřejňování rozhodnutí o správních sankcích
1. ECB na svých internetových stránkách bez zbytečného odkladu a poté, co bylo rozhodnutí oznámeno dotčenému dohlíženému subjektu, zveřejní každé rozhodnutí o uložení správní sankce ve smyslu článku 120 dohlíženému subjektu v zúčastněném členském státě včetně informace o druhu a povaze porušení a totožnosti dotčeného dohlíženého subjektu, ledaže by zveřejnění tímto způsobem:
a)
ohrožovalo stabilitu finančních trhů nebo probíhající trestní vyšetřování, nebo
b)
pokud to lze zjistit, způsobilo dotčenému dohlíženému subjektu nepřiměřenou škodu.
Za těchto okolností se rozhodnutí o správních sankcích zveřejňují anonymně. Je-li pravděpodobné, že tyto okolnosti v přiměřené lhůtě zaniknou, lze zveřejnění na základě tohoto odstavce eventuálně po tuto dobu odložit.
2. Bylo-li podáno odvolání proti rozhodnutí podle odstavce 1 k Soudnímu dvoru, ECB bez zbytečného odkladu na svých úředních internetových stránkách rovněž zveřejní informace o stavu předmětného odvolání a jeho výsledek.
3. ECB zajistí, aby informace zveřejněné podle odstavců 1 a 2 byly na jejích úředních internetových stránkách po dobu alespoň pěti let.
Článek 133
Informování Evropského orgánu pro bankovnictví (EBA)
S výhradou požadavků na služební tajemství ve smyslu článku 27 nařízení o jednotném mechanismu dohledu ECB informuje EBA o všech správních sankcích ve smyslu článku 120, které byly dohlíženému subjektu uloženy v členském státě eurozóny, včetně všech odvolání proti těmto sankcím a jejich výsledků.
HLAVA 6
SPOLUPRÁCE ECB S VNITROSTÁTNÍMI PŘÍSLUŠNÝMI ORGÁNY V ČLENSKÝCH STÁTECH EUROZÓNY PODLE ČL. 18 ODST. 5 NAŘÍZENÍ O JEDNOTNÉM MECHANISMU DOHLEDU
Článek 134
Významné dohlížené subjekty
1. Vnitrostátní příslušný orgán ve vztahu k významným dohlíženým subjektům zahájí řízení pouze na žádost ECB, pokud je to nezbytné pro účely plnění úkolů, které byly ECB svěřeny nařízením o jednotném mechanismu dohledu, s cílem přijmout opatření k zajištění toho, aby byly uloženy přiměřené sankce v případech, na které se nevztahuje čl. 18 odst. 1 nařízení o jednotném mechanismu dohledu. Tyto případy zahrnují uplatňování:
a)
nepeněžitých sankcí v případě porušení přímo použitelných právních předpisů Unie ze strany právnických nebo fyzických osob, jakož i všech peněžitých sankcí v případě porušení přímo použitelných právních předpisů Unie za strany fyzických osob;
b)
všech peněžitých nebo nepeněžitých sankcí v případě porušení vnitrostátních právních předpisů, kterými se provádějí příslušné směrnice Unie, ze strany právnických nebo fyzických osob;
c)
všech peněžitých nebo nepeněžitých sankcí, které mají být uloženy v souladu s příslušnými vnitrostátními právními předpisy, které svěřují určité pravomoci vnitrostátním příslušným orgánům v členských státech eurozóny, jež nejsou příslušnými právními předpisy Unie v současné době vyžadovány.
Ustanoveními tohoto odstavce není dotčena možnost vnitrostátního příslušného orgánu zahájit řízení z vlastní iniciativy, pokud se týká uplatňování vnitrostátních právních předpisů ve vztahu k úkolům, které nebyly svěřeny ECB.
2. Vnitrostátní příslušný orgán může ECB vyzvat, aby jej požádala o zahájení řízení v případech uvedených v odstavci 1.
3. Vnitrostátní příslušný orgán zúčastněného členského státu vyrozumí ECB o ukončení řízení o uložení sankce, které bylo zahájeno na žádost ECB v souladu s odstavcem 1. ECB je zejména informována o případných uložených sankcích.
Článek 135
Oznamování ve vztahu k méně významným dohlíženým subjektům
Relevantní vnitrostátní příslušný orgán ECB pravidelně informuje o všech správních sankcích uložených méně významným dohlíženým subjektům v souvislosti s plněním svých úkolů v oblasti dohledu.
HLAVA 7
TRESTNÉ ČINY
Článek 136
Důkazy o skutečnostech, které by mohly případně zakládat trestný čin
Má-li ECB při plnění svých úkolů na základě nařízení o jednotném mechanismu dohledu důvod domnívat se, že mohlo dojít ke spáchání trestného činu, požádá relevantní vnitrostátní příslušný orgán, aby věc postoupil příslušným orgánům za účelem vyšetřování a případného trestního stíhání v souladu s vnitrostátními právními předpisy.
HLAVA 8
VÝNOS ZE SANKCÍ
Článek 137
Výnos ze sankcí
Výnos ze správních sankcí, které ECB uložila na základě čl. 18 odst. 1 a 7 nařízení o jednotném mechanismu dohledu, je majetkem ECB.
ČÁST XI
PŘÍSTUP K INFORMACÍM, VYKAZOVÁNÍ, ŠETŘENÍ A KONTROLY NA MÍSTĚ
HLAVA 1
OBECNÉ ZÁSADY
Článek 138
Spolupráce ECB s vnitrostátními příslušnými orgány, pokud se týká pravomocí ve smyslu článků 10 až 13 nařízení o jednotném mechanismu dohledu
Ustanovení zakotvená v této části platí pro významné dohlížené subjekty. Platí rovněž pro méně významné dohlížené subjekty, pokud ECB v souladu s čl. 6 odst. 5 písm. d) nařízení o jednotném mechanismu dohledu rozhodne, že ve vztahu k méně významnému dohlíženému subjektu využije pravomoci uvedené v článcích 10 až 13 nařízení o jednotném mechanismu dohledu. Tím však není dotčena pravomoc vnitrostátních příslušných orgánů vykonávat přímý dohled nad méně významnými dohlíženými subjekty podle čl. 6 odst. 6 nařízení o jednotném mechanismu dohledu.
HLAVA 2
SPOLUPRÁCE V PŘÍPADĚ ŽÁDOSTÍ O INFORMACE
Článek 139
Ad-hoc žádosti o informace podle článku 10 nařízení o jednotném mechanismu dohledu
1. V souladu s článkem 10 nařízení o jednotném mechanismu dohledu a s výhradou příslušných právních předpisů Unie a v souladu s těmito předpisy může ECB od právnických nebo fyzických osob ve smyslu čl. 10 odst. 1 uvedeného nařízení vyžadovat, aby poskytly veškeré informace, které jsou nezbytné k plnění úkolů, které byly ECB svěřeny nařízením o jednotném mechanismu dohledu. ECB vymezí požadované informace a přiměřenou lhůtu, ve které mají být poskytnuty ECB.
2. Před tím, než si vyžádá informace v souladu s čl. 10 odst. 1 nařízení o jednotném mechanismu dohledu, ECB nejprve zohlední informace, které již mají k dispozici vnitrostátní příslušné orgány.
3. ECB poskytne relevantnímu vnitrostátnímu příslušnému orgánu kopii jakékoli informace, kterou obdržela od právnické nebo fyzické osoby, které byla žádost o informace určena.
HLAVA 3
VYKAZOVÁNÍ
Článek 140
Úkoly týkající se vykazování v oblasti dohledu příslušným orgánům
1. ECB odpovídá za zajištění souladu s příslušnými právními předpisy Unie, které úvěrovým institucím ukládají požadavky v oblasti vykazování příslušným orgánům.
2. Za tímto účelem má ECB ve vztahu k významným dohlíženým subjektům úkoly a pravomoci, které stanoví příslušné právní předpisy Unie týkající se vykazování v oblasti dohledu. Vnitrostátní příslušné orgány mají ve vztahu k méně významným dohlíženým subjektům úkoly a pravomoci, které stanoví příslušné právní předpisy Unie týkající se vykazování příslušným orgánům.
3. Bez ohledu na odstavec 2 a není-li stanoveno jinak, dohlížený subjekt svému relevantnímu vnitrostátnímu příslušnému orgánu sděluje informace, které mají být pravidelně vykazovány v souladu s příslušnými právními předpisy Unie. Není-li výslovně stanoveno jinak, všechny informace vykázané dohlíženými subjekty se předkládají vnitrostátním příslušným orgánům. Tyto orgány provedou úvodní kontroly údajů a informace dají k dispozici ECB.
4. ECB uspořádá postupy týkající se shromažďování a přezkumu kvality údajů vykazovaných dohlíženými subjekty s výhradou a v souladu s příslušnými právními předpisy Unie a prováděcími technickými standardy EBA.
Článek 141
Žádosti o informace v opakovaných intervalech podle článku 10 nařízení o jednotném mechanismu dohledu
1. V souladu s článkem 10 nařízení o jednotném mechanismu dohledu, zejména s pravomocí ECB vyžadovat pro účely dohledu a pro související statistické účely informace, které mají být poskytovány v opakovaných intervalech a v konkrétních formátech, a s výhradou a v souladu s příslušnými právními předpisy Unie, může ECB od dohlížených subjektů vyžadovat, aby vykazovaly další informace v oblasti dohledu, kdykoli jsou tyto informace pro ECB nezbytné k plnění úkolů, které jí byly svěřeny nařízením o jednotném mechanismu dohledu. S výhradou podmínek vymezených v příslušných právních předpisech Unie ECB může stanovit zejména kategorie informací, které mají být vykazovány, jakož i postupy, formáty, četnost a lhůty týkající se dotčených informací.
2. Pokud ECB vyžaduje, aby právnické nebo fyzické osoby ve smyslu čl. 10 odst. 1 nařízení o jednotném mechanismu dohledu poskytovaly informace v opakovaných intervalech, použijí se přiměřeně čl. 140 odst. 3 a 4 tohoto nařízení.
HLAVA 4
SPOLUPRÁCE V OBLASTI OBECNÝCH ŠETŘENÍ
Článek 142
Zahájení obecného šetření na základě článku 11 nařízení o jednotném mechanismu dohledu
ECB provádí šetření jakékoli právnické nebo fyzické osoby ve smyslu čl. 10 odst. 1 nařízení o jednotném mechanismu dohledu na základě rozhodnutí ECB. V tomto rozhodnutí se vymezí všechny tyto skutečnosti:
a)
právní základ a účel rozhodnutí;
b)
záměr vykonat pravomoci vymezené v čl. 11 odst. 1 nařízení o jednotném mechanismu dohledu;
c)
skutečnost, že jakékoli bránění šetření ze strany vyšetřované osoby představuje porušení rozhodnutí ECB ve smyslu čl. 18 odst. 7 nařízení o jednotném mechanismu dohledu, aniž by byly dotčeny vnitrostátní právní předpisy, jak je stanoveno v čl. 11 odst. 2 nařízení o jednotném mechanismu dohledu.
HLAVA 5
KONTROLY NA MÍSTĚ
Článek 143
Rozhodnutí ECB provést kontrolu na místě podle článku 12 nařízení o jednotném mechanismu dohledu
1. Na základě článku 12 nařízení o jednotném mechanismu dohledu ECB za účelem plnění úkolů, které jí byly svěřeny nařízením o jednotném mechanismu dohledu, ustanoví týmy pro provádění kontrol na místě, jak je uvedeno v článku 144, s cílem provést všechny nezbytné kontroly na místě v prostorách právnické osoby ve smyslu čl. 10 odst. 1 nařízení o jednotném mechanismu dohledu.
2. Aniž by byl dotčen článek 142 a podle čl. 12 odst. 3 nařízení o jednotném mechanismu dohledu jsou kontroly na místě prováděny na základě rozhodnutí ECB, které stanoví alespoň tyto skutečnosti:
a)
předmět a účel kontroly na místě a
b)
skutečnost, že jakékoli bránění kontrole na místě ze strany právnické osoby, která kontrole na místě podléhá, představuje porušení rozhodnutí ECB ve smyslu čl. 18 odst. 7 nařízení o jednotném mechanismu dohledu, aniž by byly dotčeny vnitrostátní právní předpisy, jak je stanoveno v čl. 11 odst. 2 nařízení o jednotném mechanismu dohledu.
3. Je-li kontrola na místě prováděna v návaznosti na šetření vedené na základě rozhodnutí ECB ve smyslu článku 142 a za předpokladu, že kontrola na místě má tentýž účel a rozsah jako šetření, úředníkům a jiným osobám pověřeným ECB a vnitrostátním příslušným orgánem bude umožněn přístup do obchodních prostor a na pozemky právnické osoby, která podléhá šetření na základě téhož rozhodnutí v souladu s čl. 12 odst. 2 a 4 nařízení o jednotném mechanismu dohledu a aniž by byl dotčen článek 13 uvedeného nařízení.
Článek 144
Ustavení a složení týmů pro provádění kontrol na místě
1. ECB je pověřena ustavením a složením týmů pro provádění kontrol na místě se zapojením vnitrostátních příslušných orgánů v souladu s článkem 12 nařízení o jednotném mechanismu dohledu.
2. ECB jmenuje vedoucího týmu pro provádění kontrol na místě z řad zaměstnanců ECB a vnitrostátního příslušného orgánu.
3. ECB a vnitrostátní příslušné orgány vzájemně konzultují a dohodnou se na využití zdrojů vnitrostátních příslušných orgánů v souvislosti s týmy pro provádění kontrol na místě.
Článek 145
Postup pro provádění kontroly na místě a oznámení této kontroly
1. ECB oznámí právnické osobě, která podléhá kontrole na místě, rozhodnutí ECB ve smyslu čl. 143 odst. 2, jakož i totožnost členů týmu pro provádění kontroly na místě alespoň pět pracovních dnů před zahájením kontroly na místě. ECB o této kontrole vyrozumí rovněž vnitrostátní příslušný orgán členského státu, kde má být kontrola na místě prováděna, alespoň jeden týden před tím, než vyrozumí právnickou osobu, která podléhá kontrole na místě.
2. Je-li to třeba k řádnému provedení a účinnosti kontroly, může ECB provést kontrolu na místě, aniž by dotčený subjekt předem vyrozuměla. Vnitrostátní příslušný orgán bude vyrozuměn co nejdříve před zahájením této kontroly na místě.
Článek 146
Provádění kontrol na místě
1. Ti, kdo provádějí kontrolu na místě, se řídí pokyny vedoucího týmu pro provádění kontroly na místě.
2. Je-li subjekt, který podléhá kontrole na místě, významným dohlíženým subjektem, odpovídá vedoucí týmu pro provádění kontroly na místě za koordinaci mezi týmem pro provádění kontroly na místě a společným týmem dohledu, který je pověřen dohledem nad významným dohlíženým subjektem.
ČÁST XII
PŘECHODNÁ A ZÁVĚREČNÁ USTANOVENÍ
Článek 147
Zahájení přímého dohledu ze strany ECB, když ECB poprvé převezme své úkoly
1. Alespoň dva měsíce přede dnem 4. listopadu 2014 zašle ECB každému dohlíženému subjektu, v jehož případě přebírá úkoly, které jí byly svěřeny nařízením o jednotném mechanismu dohledu, rozhodnutí, v němž potvrzuje, že tento subjekt je významným dohlíženým subjektem. V případě subjektů, které jsou členy významné dohlížené skupiny, ECB oznámí rozhodnutí ECB dohlíženému subjektu na nejvyšší úrovni konsolidace v rámci zúčastněných členských států a zajistí, aby byly všechny dohlížené subjekty v rámci významné dohlížené skupiny řádně informovány. Tato rozhodnutí nabývají účinnosti dnem 4. listopadu 2014.
2. Bez ohledu na odstavec 1, pokud ECB započne s plněním úkolů, které jí byly svěřeny, přede dnem 4. listopadu 2014, zašle rozhodnutí dotčenému subjektu a relevantním vnitrostátním příslušným orgánům. Nestanoví-li toto rozhodnutí jinak, nabývá toto rozhodnutí účinnosti oznámením. Relevantní vnitrostátní příslušné orgány budou o záměru vydat takové rozhodnutí předem vyrozuměny co možná nejdříve.
3. Před přijetím rozhodnutí podle odstavce 1 poskytne ECB příslušnému dohlíženému subjektu možnost činit písemná podání.
Článek 148
Vymezení formátu zprávy o historii v oblasti dohledu a rizikovém profilu, kterou vnitrostátní příslušné orgány poskytují ECB
1. Vnitrostátní příslušné orgány nejpozději do 4. srpna 2014 ECB sdělí totožnost úvěrových institucí, kterým vydaly povolení, a předloží jí zprávu o těchto úvěrových institucích ve formátu stanoveném ECB.
2. Pokud ECB bez ohledu na odstavec 1 započne plnit úkoly, které jí byly svěřeny, před 4. listopadem 2014, může vnitrostátní příslušné orgány požádat, aby v přiměřené lhůtě, která bude uvedena v žádosti, ECB sdělily totožnost příslušných úvěrových institucí a aby jí předložily zprávu ve formátu stanoveném ECB.
Článek 149
Kontinuita stávajících řízení
1. Nerozhodne-li ECB jinak, pokud vnitrostátní příslušný orgán zahájil řízení v oblasti dohledu, pro které na základě nařízení o jednotném mechanismu dohledu převezme působnost ECB, a to přede dnem 4. listopadu 2014, použijí se postupy vymezené v článku 48.
2. Odchylně od článku 48 se tento článek vztahuje na společná řízení.
Článek 150
Rozhodnutí v oblasti dohledu přijatá vnitrostátními příslušnými orgány
Aniž by byl dotčen výkon pravomocí, které byly ECB svěřeny nařízením o jednotném mechanismu dohledu, zůstávají rozhodnutí v oblasti dohledu přijatá vnitrostátními příslušnými orgány přede dnem 4. listopadu 2014 nedotčena.
Článek 151
Členské státy, jejichž měnou se stane euro
1. Dojde-li v případě členského státu v souladu s čl. 140 odst. 2 SFEU ke zrušení výjimky podle článku 139 SFEU, použijí se články 148 až 150 s výhradou odstavce 2 přiměřeně ve vztahu k řízením v oblasti dohledu zahájeným či rozhodnutím přijatým vnitrostátním příslušným orgánem tohoto členského státu.
2. Odkaz na den 4. listopadu 2014 v článcích 149 a 150 se považuje za odkaz na den, kdy příslušný členský stát přijme euro.
Článek 152
Kontinuita stávajících ujednání
Veškerá stávající ujednání o spolupráci s jinými orgány, která vnitrostátní příslušný orgán uzavře před 4. listopadem 2014 a která se alespoň částečně týkají úkolů, které byly na ECB přeneseny nařízením o jednotném mechanismu dohledu, se uplatňují i nadále. ECB může rozhodnout, že se na těchto stávajících ujednáních o spolupráci bude účastnit v souladu s postupem použitelným pro daná ujednání nebo že zavede nová ujednání o spolupráci s třetími stranami, pokud se týká úkolů, které byly na ECB přeneseny nařízením o jednotném mechanismu dohledu. Vnitrostátní orgán dohledu i nadále postupuje podle stávajících ujednání o spolupráci, pouze pokud nebyla nahrazena ujednáními o spolupráci s ECB. Je-li to nezbytné pro provedení stávajících ujednání o spolupráci, odpovídá vnitrostátní příslušný orgán za pomoc ECB, zejména tím, že vykonává svá práva a plní své povinnosti na základě ujednání ve spolupráci s ECB.
Článek 153
Závěrečná ustanovení
Toto nařízení vstupuje v platnost prvním dnem po vyhlášení v Úředním věstníku Evropské unie.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné v členských státech v souladu se Smlouvami.
Ve Frankfurtu nad Mohanem dne 16. dubna 2014.
REGLAMENTO (UE) No 468/2014 DEL BANCO CENTRAL EUROPEO
de 16 de abril de 2014
por el que se establece el marco de cooperación en el Mecanismo Único de Supervisión entre el Banco Central Europeo y las autoridades nacionales competentes y con las autoridades nacionales designadas (Reglamento Marco del MUS)
(BCE/2014/17)
EL CONSEJO DE GOBIERNO DEL BANCO CENTRAL EUROPEO,
Visto el Tratado de Funcionamiento de la Unión Europea y, en particular, su artículo 127, apartado 6, y su artículo 132,
Vistos los Estatutos del Sistema Europeo de Bancos Centrales y del Banco Central Europeo, en particular, su artículo 34,
Visto el Reglamento (UE) no 1024/2013 del Consejo, de 15 de octubre de 2013, que encomienda al Banco Central Europeo tareas específicas respecto de políticas relacionadas con la supervisión prudencial de las entidades de crédito (1), y, en particular, su artículo 4, apartado 3, su artículo 6 y su artículo 33, apartado 2,
Visto el Acuerdo interinstitucional entre el Parlamento Europeo y el Banco Central Europeo relativo a las normas prácticas de ejecución de la rendición de cuentas democrática y de la supervisión del ejercicio de las tareas encomendadas al BCE en el marco del Mecanismo Único de Supervisión (2),
Vistos la consulta pública y el análisis llevados a cabo de conformidad con lo dispuesto en el artículo 4, apartado 3, del Reglamento (UE) no 1024/2013,
Vista la propuesta del Consejo de Supervisión y en consulta con las autoridades nacionales competentes,
Considerando lo siguiente:
(1)
El Reglamento (UE) no 1024/2013 (en lo sucesivo, «el Reglamento del MUS») establece un Mecanismo Único de Supervisión (MUS) compuesto por el Banco Central Europeo (BCE) y las autoridades nacionales competentes (ANC) de los Estados miembros participantes.
(2)
En el marco de lo dispuesto en el artículo 6 del Reglamento del MUS, el BCE tendrá competencias exclusivas para ejercer las funciones microprudenciales que le confiere el artículo 4 de dicho reglamento en relación con las entidades de crédito establecidas en los Estados miembros participantes. El BCE será responsable del funcionamiento eficaz y coherente del MUS y de vigilar el funcionamiento del sistema, basándose en las competencias y procedimientos establecidos en el artículo 6 del Reglamento del MUS.
(3)
En caso de que resulte procedente, y sin perjuicio de la responsabilidad y obligación de rendición de cuentas del BCE respecto de las funciones que le atribuye el Reglamento del MUS, las ANC asumirán la responsabilidad de prestar asistencia al BCE, en las condiciones establecidas en el Reglamento del MUS y en el presente Reglamento, en la preparación y aplicación de todos los actos relativos a las funciones a que se refiere el artículo 4 del Reglamento del MUS respecto de todas las entidades de crédito, incluida la asistencia en actividades de verificación. A tal efecto, las ANC deberán atenerse a las instrucciones impartidas por el BCE cuando desempeñen las funciones mencionadas en el artículo 4 del Reglamento del MUS.
(4)
El BCE, las ANC y las autoridades nacionales designadas (AND) han de ejercer las funciones macroprudenciales a que se refiere el artículo 5 del Reglamento del MUS y seguir las modalidades de cooperación previstas en el mismo, en el presente Reglamento y en el derecho de la Unión aplicable, sin perjuicio del cometido del Eurosistema y de la Junta Europea de Riesgo Sistémico.
(5)
En el MUS, las responsabilidades de supervisión respectivas del BCE y de las ANC se asignan en función del carácter significativo o menos significativo de las entidades que entran en el ámbito de aplicación del MUS. El presente Reglamento establece, en particular, el método concreto de evaluación de dicho carácter significativo o menos significativo, contemplado en el artículo 6, apartado 7, del Reglamento del MUS. El BCE tiene competencias supervisoras directas con respecto a las entidades de crédito, sociedades financieras de cartera, sociedades financieras mixtas de cartera establecidas en los Estados miembros participantes y sucursales en Estados miembros participantes de entidades de crédito establecidas en Estados miembros no participantes que sean significativas. Las ANC son responsables de la supervisión directa de las entidades que sean menos significativas, sin perjuicio de la facultad del BCE de decidir en casos específicos la supervisión directa de dichas entidades cuando sea necesario para la aplicación coherente de las normas de supervisión.
(6)
A fin de tener en cuenta los avances recientes en la legislación de la Unión en materia de sanciones y la jurisprudencia del Tribunal Europeo de Derechos Humanos en relación con el principio de separación entre la fase de investigación y la de toma de decisiones, el BCE creará una unidad de investigación independiente que investigará de manera autónoma los incumplimientos de las normas y decisiones de supervisión.
(7)
El artículo 6, apartado, 7, del Reglamento del MUS dispone que el BCE debe, en consulta con las ANC y sobre la base de una propuesta del Consejo de Supervisión, adoptar y hacer públicas unas disposiciones marco para organizar las modalidades prácticas de cooperación entre el BCE y las ANC dentro del MUS.
(8)
El artículo 33, apartado 2, del Reglamento del MUS dispone que el BCE debe publicar mediante reglamentos y decisiones las modalidades operativas detalladas para la ejecución de las funciones que le confiere el citado reglamento. El presente Reglamento recoge las disposiciones por las que se aplica el artículo 33, apartado 2, relativo a la cooperación entre el BCE y las ANC dentro del MUS.
(9)
En consecuencia, el presente Reglamento desarrolla y especifica en mayor medida los procedimientos de cooperación establecidos en el Reglamento del MUS entre el BCE y las ANC dentro del MUS y, si procede, con las AND, y garantiza así el funcionamiento eficaz y coherente de este mecanismo.
(10)
El BCE atribuye gran importancia a la evaluación global de las entidades de crédito, incluida la evaluación de los balances que debe realizar antes de la asunción de sus funciones. Ello es aplicable a todo Estado miembro que se incorpore a la zona del euro, y por tanto al MUS, después de la fecha de comienzo de la supervisión según lo previsto en el artículo 33, apartado 2, del Reglamento del MUS.
(11)
Para el buen funcionamiento del MUS es esencial que haya plena cooperación entre el BCE y las ANC y que intercambien toda la información que pueda afectar a sus respectivas funciones, en particular toda la información de que dispongan las ANC relativa a los procedimientos que puedan afectar a la seguridad y la solidez de las entidades supervisadas o interactúen con los procedimientos de supervisión relativos a dichas entidades.
HA ADOPTADO EL PRESENTE REGLAMENTO:
PARTE I
DISPOSICIONES GENERALES
Artículo 1
Objeto y finalidad
1. El presente Reglamento establece normas relativas a lo siguiente:
a)
las disposiciones marco a que se refiere el artículo 6, apartado 7, del Reglamento del MUS, a saber, unas disposiciones marco para organizar las modalidades prácticas de aplicación del artículo 6 del Reglamento del MUS relativo a la cooperación dentro del MUS, a fin de incluir:
i)
la metodología concreta para evaluar y revisar el carácter significativo o menos significativo de una entidad supervisada en virtud de los criterios establecidos en el artículo 6, apartado 4, del Reglamento del MUS, y los procedimientos que resulten de esta evaluación,
ii)
la determinación de los procedimientos, incluidos los plazos, en lo que respecta también a la posibilidad de que las ANC elaboren proyectos de decisiones para ser sometidos a la consideración del BCE, relativos a la relación entre el BCE y las ANC en lo que se refiere a la supervisión de entidades supervisadas significativas,
iii)
la determinación de los procedimientos, incluidos los plazos, relativos a la relación entre el BCE y las ANC en lo que se refiere a la supervisión de entidades supervisadas menos significativas. En particular, dichos procedimientos requerirán que las ANC, en función de los casos definidos en el presente Reglamento:
-
notifiquen al BCE todo procedimiento de supervisión relevante,
-
evalúen ulteriormente, a petición del BCE, aspectos concretos del procedimiento,
-
transmitan al BCE los proyectos de decisiones de supervisión relevantes, sobre los que el BCE podrá manifestar su opinión;
b)
la cooperación y el intercambio de información entre el BCE y las ANC en el MUS con respecto a los procedimientos relativos a las entidades supervisadas significativas y las entidades supervisadas menos significativas, incluidos los procedimientos comunes aplicables a las autorizaciones para acceder a la actividad de entidad de crédito, la revocación de dichas autorizaciones y la evaluación de las adquisiciones y enajenaciones de participaciones cualificadas;
c)
los procedimientos relativos a la cooperación entre el BCE, las ANC y las AND en relación con las funciones e instrumentos macroprudenciales con arreglo al artículo 5 del Reglamento del MUS;
d)
los procedimientos relativos al funcionamiento de la cooperación estrecha con arreglo al artículo 7 del Reglamento del MUS y aplicables al BCE, las ANC y las AND;
e)
los procedimientos relativos a la cooperación entre el BCE y las ANC con respecto a los artículos 10 a 13 del Reglamento del MUS, incluidos determinados aspectos relacionados con la información facilitada a efectos de supervisión;
f)
los procedimientos relativos a la adopción de decisiones de supervisión dirigidas a entidades supervisadas y a otras personas;
g)
el régimen lingüístico entre el BCE y las ANC, y entre el BCE y las entidades supervisadas y otras personas;
h)
los procedimientos aplicables a la potestad sancionadora del BCE y de las ANC dentro del MUS en relación con las funciones encomendadas al BCE en virtud del Reglamento del MUS;
i)
las disposiciones transitorias.
2. El presente Reglamento no afecta a las funciones de supervisión que el Reglamento del MUS no haya encomendado al BCE y que, por tanto, siguen correspondiendo a las autoridades nacionales.
3. El presente Reglamento deberá leerse especialmente junto con la Decisión BCE/2004/2 (3) y el Reglamento interno del Consejo de Supervisión del Banco Central Europeo (4), en particular en lo relativo a la toma de decisiones en el MUS, incluido el procedimiento aplicable al Consejo de Supervisión y al Consejo de Gobierno en lo que se refiere a la no oposición del Consejo de Gobierno contemplada en el artículo 26, apartado 8, del Reglamento del MUS y en otros actos jurídicos del BCE aplicables, incluida la Decisión BCE/2014/16 (5).
Artículo 2
Definiciones
A efectos del presente Reglamento, se aplicarán las definiciones que se recogen en el Reglamento del MUS salvo que se disponga lo contrario, además de las definiciones siguientes. Se entenderá por:
1) «autorización»: una autorización según se define en el artículo 4, apartado 1, punto 42, del Reglamento (UE) no 575/2013 del Parlamento Europeo y del Consejo (6);
2) «sucursal»: una sucursal según se define en el artículo 4, apartado 1, punto 17, del Reglamento (UE) no 575/2013;
3) «procedimientos comunes»: los procedimientos establecidos en la parte V con respecto a la autorización para acceder a la actividad de entidad de crédito, a la revocación de la autorización para el ejercicio de dicha actividad y a las decisiones relativas a las participaciones cualificadas;
4) «Estado miembro perteneciente a la zona del euro»: un Estado miembro cuya moneda sea el euro;
5) «grupo»: un grupo de empresas de las cuales al menos una sea una entidad de crédito y que se componga de una empresa matriz y de sus filiales, o de empresas vinculadas entre sí mediante una relación con arreglo a lo dispuesto en el artículo 22 de la Directiva 2013/34/UE del Parlamento Europeo y del Consejo (7), incluido cualquiera de sus subgrupos;
6) «equipo conjunto de supervisión» (ECS): un equipo de supervisores a cargo de la supervisión de una entidad supervisada significativa o de un grupo supervisado significativo;
7) «entidad supervisada menos significativa»: tanto a) una entidad supervisada menos significativa de un Estado miembro perteneciente a la zona del euro, como b) una entidad supervisada menos significativa de un Estado miembro no perteneciente a la zona del euro que sea un Estado miembro participante;
8) «entidad supervisada menos significativa de un Estado miembro perteneciente a la zona del euro»: una entidad supervisada establecida en un Estado miembro perteneciente a la zona del euro que no tenga la condición de entidad supervisada significativa con arreglo al artículo 6, apartado 4, del Reglamento del MUS;
9) «autoridad nacional competente» (ANC): una autoridad nacional competente según se define en el artículo 2, punto 2, del Reglamento del MUS. La presente definición se entenderá sin perjuicio de las disposiciones de la legislación nacional que asignen determinadas funciones de supervisión a un banco central nacional (BCN) no designado como ANC. En este caso, el BCN ejercerá estas funciones en el marco establecido en la legislación nacional y en el presente Reglamento. La referencia a una ANC en el presente Reglamento deberá aplicarse en este caso, según proceda, al BCN para las funciones que la legislación nacional le haya encomendado;
10) «ANC en estrecha cooperación»: una ANC designada por un Estado miembro participante en estrecha cooperación de conformidad con la Directiva 2013/36/UE del Parlamento Europeo y del Consejo (8);
11) «autoridad nacional designada» (AND): una autoridad nacional designada según se define en el artículo 2, punto 7, del Reglamento del MUS;
12 «AND en estrecha cooperación»: una AND no perteneciente a la zona del euro designada por un Estado miembro participante en estrecha cooperación a efectos de las funciones relacionadas con el artículo 5 del Reglamento del MUS;
13) «Estado miembro no perteneciente a la zona del euro»: un Estado miembro cuya moneda no sea el euro;
14) «empresa matriz»: una empresa matriz según se define en el artículo 4, apartado 1, punto 15, del Reglamento (UE) no 575/2013;
15) «Estado miembro participante en estrecha cooperación»: un Estado miembro no perteneciente a la zona del euro que colabore estrechamente con el BCE de conformidad con el artículo 7 del Reglamento del MUS;
16) «entidad supervisada significativa»: tanto a) una entidad supervisada significativa de un Estado miembro perteneciente a la zona del euro, como b) una entidad supervisada menos significativa de un Estado miembro participante no perteneciente a la zona del euro;
17) «entidad supervisada significativa de un Estado miembro perteneciente a la zona del euro»: una entidad supervisada establecida en un Estado miembro perteneciente a la zona del euro que tenga la condición de entidad supervisada significativa en virtud de una decisión del BCE basada en el artículo 6, apartado 4, o en el artículo 6, apartado 5, letra b), del Reglamento del MUS;
18) «entidad supervisada significativa de un Estado miembro participante no perteneciente a la zona del euro»: una entidad supervisada establecida en un Estado miembro participante no perteneciente a la zona del euro que tenga la condición de entidad supervisada significativa en virtud de una decisión del BCE basada en el artículo 6, apartado 4, o en el artículo 6, apartado 5, letra b), del Reglamento del MUS;
19) «filial»: una filial según se define en el artículo 4, apartado 1, punto 16, del Reglamento (UE) no 575/2013;
20) «entidad supervisada»: cualquiera de las siguientes: a) una entidad de crédito establecida en un Estado miembro participante; b) una sociedad financiera de cartera establecida en un Estado miembro participante; c) una sociedad financiera mixta de cartera establecida en un Estado miembro participante, siempre que cumpla las condiciones contempladas en el punto 21, letra b); o d) una sucursal establecida en un Estado miembro participante por una entidad de crédito establecida en un Estado miembro no participante.
Una entidad de contrapartida central (ECC) según se define en el artículo 2, apartado 1, del Reglamento (UE) no 648/2012 del Parlamento Europeo y del Consejo (9), que tenga la condición de entidad de crédito con arreglo a la Directiva 2013/36/UE, se considerará entidad supervisada de conformidad con el Reglamento del MUS, el presente Reglamento y el derecho de la Unión aplicable, sin perjuicio de la supervisión de las ECC por las ANC conforme al Reglamento (UE) no 648/2012;
21) «grupo supervisado»: cualquiera de los siguientes:
a)
un grupo cuya empresa matriz sea una entidad de crédito o una sociedad financiera de cartera con sede central en un Estado miembro participante;
b)
un grupo cuya empresa matriz sea una sociedad financiera mixta de cartera con sede central en un Estado miembro participante, siempre que el coordinador del conglomerado financiero, en el sentido de la Directiva 2002/87/CE del Parlamento Europeo y del Consejo (10), sea una autoridad competente para la supervisión de entidades de crédito y sea además el coordinador en su función de supervisor de dichas entidades;
c)
entidades supervisadas con sus respectivas sedes centrales en el mismo Estado miembro participante, siempre que estén afiliadas de forma permanente a un organismo central que las supervise según las condiciones establecidas en el artículo 10 del Reglamento (UE) no 575/2013 y que radique en el mismo Estado miembro participante;
22) «grupo supervisado significativo»: un grupo supervisado que tenga la condición de grupo supervisado significativo en virtud de una decisión del BCE basada en el artículo 6, apartado 4, o en el artículo 6, apartado 5, letra b), del Reglamento del MUS;
23) «grupo supervisado menos significativo»: un grupo supervisado que no tenga la condición de grupo supervisado significativo con arreglo al artículo 6, apartado 4, del Reglamento del MUS;
24) «procedimiento de supervisión del BCE»: toda actividad del BCE encaminada a preparar la adopción de una decisión de supervisión, incluidos los procedimientos comunes y la imposición de sanciones pecuniarias administrativas. Todos los procedimientos de supervisión del BCE están sujetos a lo dispuesto en la parte III. La parte III también es aplicable a la imposición de sanciones pecuniarias administrativas, salvo que se disponga lo contrario en la parte X;
25) «procedimiento de supervisión de la ANC»: toda actividad de la ANC encaminada a preparar la adopción de una decisión de supervisión por la ANC que vaya dirigida a una o varias entidades supervisadas o grupos supervisados o a otra u otras personas, incluida la imposición de sanciones pecuniarias administrativas;
26) «decisión de supervisión del BCE»: un acto jurídico adoptado por el BCE en el ejercicio de las funciones y competencias que le han sido conferidas por el Reglamento del MUS que revista la forma de decisión del BCE, esté dirigido a una o varias entidades supervisadas o grupos supervisados o a una o varias personas y no sea un acto jurídico de aplicación general;
27) «tercer país»: un país que no sea Estado miembro ni forme parte del Espacio Económico Europeo;
28) «día hábil»: un día que no sea sábado, domingo o festivo en el BCE conforme a su calendario (11)
PARTE II
ORGANIZACIÓN DEL MUS
TÍTULO 1
ESTRUCTURAS PARA LA SUPERVISIÓN DE LAS ENTIDADES SUPERVISADAS SIGNIFICATIVAS Y MENOS SIGNIFICATIVAS
CAPÍTULO 1
Supervisión de las entidades supervisadas significativas
Artículo 3
Equipos conjuntos de supervisión
1. Se establecerá un equipo conjunto de supervisión (ECS) para supervisar cada entidad supervisada significativa o grupo supervisado significativo de los Estados miembros participantes. Cada ECS estará integrado por personal del BCE y de las ANC nombrado de conformidad con el artículo 4, que llevará a cabo su labor bajo la coordinación de un empleado del BCE designado a tal fin (en lo sucesivo, «el coordinador del ECS») y uno o más subcoordinadores de las ANC, según se especifica en el artículo 6.
2. Sin perjuicio de otras disposiciones del presente Reglamento, las funciones del ECS serán, entre otras, las siguientes:
a)
llevar a cabo el proceso de revisión y evaluación supervisora (PRES) a que se refiere el artículo 97 de la Directiva 2013/36/UE para la entidad supervisada significativa o grupo supervisado significativo que supervise;
b)
teniendo en cuenta el PRES, participar en la preparación de un programa de evaluación supervisora que se propondrá al Consejo de Supervisión e incluirá un plan de inspección in situ, según lo establecido en el artículo 99 de la Directiva 2013/36/UE, para la entidad supervisada significativa o grupo supervisado significativo que supervise;
c)
aplicar el programa de evaluación supervisora aprobado por el BCE y toda decisión de supervisión del BCE respecto de la entidad supervisada significativa o con el grupo supervisado significativo que supervise;
d)
asegurar la coordinación con el equipo de inspección in situ contemplado en la parte XI, en lo que se refiere a la aplicación del plan de inspección in situ;
e)
actuar de enlace con las ANC cuando proceda.
Artículo 4
Establecimiento y composición de los ECS
1. El BCE será responsable del establecimiento y la composición de los ECS. Las respectivas ANC designarán a los empleados que formarán parte de los ECS de conformidad con el apartado 2.
2. De conformidad con los principios establecidos en el artículo 6, apartado 8, del Reglamento del MUS y sin perjuicio de lo dispuesto en su artículo 31, las ANC designarán como miembros de un ECS a uno o varios de sus empleados. Un empleado de una ANC podrá formar parte de más de un ECS.
3. No obstante lo dispuesto en el apartado 2, el BCE podrá solicitar a las ANC que modifiquen sus nombramientos si procede a efectos de la composición de un ECS.
4. Cuando más de una ANC ejerza funciones de supervisión en un Estado miembro participante, o cuando la legislación nacional de un Estado miembro participante confiera a un BCN funciones supervisoras concretas y el BCN no sea una ANC, las autoridades correspondientes coordinarán su participación en los ECS.
5. El BCE y las ANC consultarán entre sí y acordarán la utilización de recursos de las ANC en relación con los ECS.
Artículo 5
Participación del personal de los BCN de los Estados miembros participantes
1. Los BCN de los Estados miembros participantes que intervengan en la supervisión prudencial de una entidad supervisada significativa o de un grupo supervisado significativo de conformidad con su legislación nacional, pero que no sean ANC, también podrán nombrar a uno o varios de sus empleados miembros de un ECS.
2. Se informará al BCE de dichos nombramientos y se aplicará lo dispuesto en el artículo 4.
3. Cuando se haya nombrado miembros de ECS a empleados de BCN de Estados miembros participantes, las referencias a las ANC en relación con los ECS se entenderán hechas también a esos BCN.
Artículo 6
Coordinador del ECS y subcoordinadores
1. El coordinador del ECS, asistido por los subcoordinadores de las ANC según se definen en el apartado 2, se ocupará de coordinar los trabajos del ECS. A tal fin, los miembros del ECS seguirán las instrucciones del coordinador del ECS en lo que se refiere a sus tareas en el ESC. Ello se entenderá sin perjuicio de sus funciones y obligaciones en las ANC respectivas.
2. Cada ANC que designe a más de un empleado para formar parte del ECS nombrará subcoordinador a uno de ellos (en lo sucesivo, «el subcoordinador de la ANC»). Los subcoordinadores de las ANC asistirán al coordinador del ECS en la organización y coordinación de las tareas del ECS, en particular en lo que concierne a los empleados nombrados por la misma ANC que nombró al subcoordinador de la ANC en cuestión. El subcoordinador de la ANC podrá dar instrucciones a los miembros del ECS nombrados por la misma ANC, siempre que no entren en conflicto con las instrucciones recibidas del coordinador del ECS.
CAPÍTULO 2
Supervisión de las entidades supervisadas menos significativas
Artículo 7
Participación del personal de otras ANC en el equipo de supervisión de una ANC
Sin perjuicio de lo dispuesto en el artículo 31, apartado 1, del Reglamento del MUS, cuando, en relación con la supervisión de las entidades menos significativas, el BCE determine que es conveniente que empleados de otra u otras ANC participen en el equipo de supervisión de una ANC, el BCE podrá exigir a esta última que incluya a empleados de las otras ANC.
TÍTULO 2
SUPERVISIÓN EN BASE CONSOLIDADA Y PARTICIPACIÓN DEL BCE Y DE LAS ANC EN LOS COLEGIOS DE SUPERVISORES
Artículo 8
Supervisión en base consolidada
1. A efectos del artículo 111 de la Directiva 2013/36/UE, el BCE supervisará en base consolidada las entidades de crédito, las sociedades financieras de cartera o las sociedades financieras mixtas de cartera que sean significativas en base consolidada, si la empresa matriz es una entidad matriz de un Estado miembro participante o una entidad matriz de la UE establecida en un Estado miembro participante.
2. La ANC pertinente supervisará en base consolidada las entidades de crédito, las sociedades financieras de cartera o las sociedades financieras mixtas de cartera que sean menos significativas en base consolidada.
Artículo 9
El BCE como presidente del colegio de supervisores
1. Cuando el BCE sea el supervisor en base consolidada, presidirá el colegio establecido en virtud del artículo 116 de la Directiva 2013/36/UE. Las ANC de los Estados miembros participantes en los que estén establecidas la entidad matriz, las filiales y las sucursales significativas con arreglo al artículo 51 de la Directiva 2013/36/UE, si las hubiere, tendrán derecho a participar como observadoras en el colegio de supervisores.
2. Si no se ha establecido el colegio en virtud del artículo 116 de la Directiva 2013/36/UE, y una entidad supervisada significativa cuenta con sucursales en Estados miembros no participantes que se consideren significativas de conformidad con el artículo 51, apartado 1, de la Directiva 2013/36/UE, el BCE establecerá un colegio de supervisores con las autoridades competentes de los Estados miembros de acogida.
Artículo 10
El BCE y las ANC como miembros del colegio de supervisores
Si el supervisor en base consolidada no está en un Estado miembro participante, el BCE y las ANC participarán en el colegio de supervisores con arreglo a las normas siguientes y al derecho de la Unión aplicable:
a)
si todas las entidades supervisadas en los Estados miembros participantes son entidades supervisada significativas, el BCE participará como miembro en el colegio de supervisores, mientras que las ANC tendrán derecho a participar como observadoras en ese mismo colegio;
b)
si todas las entidades supervisadas en los Estados miembros participantes son entidades supervisadas menos significativas, las ANC participarán como miembros en el colegio de supervisores;
c)
si las entidades supervisadas en los Estados miembros participantes son tanto entidades supervisadas significativas como entidades supervisadas menos significativas, el BCE y las ANC participarán como miembros en el colegio de supervisores. Las ANC de los Estados miembros participantes donde las entidades supervisadas significativas estén establecidas tendrán derecho a participar como observadoras en el colegio de supervisores.
TÍTULO 3
PROCEDIMIENTOS PARA EL DERECHO DE ESTABLECIMIENTO Y LA LIBRE PRESTACIÓN DE SERVICIOS
CAPÍTULO 1
Procedimientos para el derecho de establecimiento y la libre prestación de servicios en el MUS
Artículo 11
Derecho de establecimiento de las entidades de crédito en el MUS
1. Cualquier entidad supervisada significativa que desee establecer una sucursal en el territorio de otro Estado miembro participante notificará su intención a la ANC del Estado miembro participante en el que tenga su sede central. La información se facilitará de conformidad con los requisitos previstos en el artículo 35, apartado 2, de la Directiva 2013/36/UE. La ANC informará inmediatamente al BCE de la recepción de dicha notificación.
2. Cualquier entidad supervisada menos significativa que desee establecer una sucursal en el territorio de otro Estado miembro participante notificará su intención a su ANC de conformidad con los requisitos previstos en el artículo 35, apartado 2, de la Directiva 2013/36/UE.
3. Si el BCE no adopta una decisión en sentido contrario dentro de los dos meses posteriores a la recepción de la notificación, la sucursal a que se refiere el apartado 1 podrá establecerse y comenzar sus actividades. El BCE comunicará esta información a la ANC del Estado miembro participante en el que vaya a establecerse la sucursal.
4. Si la ANC no adopta una decisión en sentido contrario dentro de los dos meses posteriores a la recepción de la notificación, la sucursal a que se refiere el apartado 2 podrá establecerse y comenzar sus actividades. La ANC comunicará esta información al BCE y a la ANC del Estado miembro participante en el que vaya a establecerse la sucursal.
5. En caso de que cambie la información facilitada en virtud de lo dispuesto en los apartados 1 y 2, la entidad supervisada notificará por escrito este cambio a la ANC que recibió la información inicial como mínimo un mes antes aplicar el cambio. Esta ANC informará a la ANC del Estado miembro en el que esté establecida la sucursal.
Artículo 12
Ejercicio de la libre prestación de servicios por parte de las entidades de crédito en el MUS
1. Cualquier entidad supervisada significativa que desee ejercer la libre prestación de servicios desarrollando por primera vez sus actividades en el territorio de otro Estado miembro lo notificará a la ANC del Estado miembro participante donde la entidad supervisada significativa tenga su sede central. La información se facilitará de conformidad con los requisitos previstos en el artículo 39, apartado 1, de la Directiva 2013/36/UE. La ANC informará de inmediato al BCE de la recepción de la notificación, y comunicará la notificación también a la ANC del Estado miembro participante donde vayan a prestarse los servicios.
2. Cualquier entidad supervisada menos significativa que desee ejercer la libre prestación de servicios desarrollando por primera vez sus actividades en el territorio de otro Estado miembro lo notificará a su ANC de conformidad con los requisitos previstos en el artículo 39, apartado 1, de la Directiva 2013/36/UE. La notificación se comunicará al BCE y a la ANC del Estado miembro participante donde vayan a prestarse los servicios.
CAPÍTULO 2
Procedimientos para el derecho de establecimiento y la libertad de las entidades de crédito establecidas en Estados miembros no participantes de prestar servicios en el MUS
Artículo 13
Notificación del ejercicio del derecho de establecimiento dentro del MUS de las entidades de crédito establecidas en Estados miembros no participantes
1. Cuando la autoridad competente de un Estado miembro no participante comunique la información a que se refiere el artículo 35, apartado 2, de la Directiva 2013/36/UE de conformidad con el procedimiento previsto en el apartado 3 de dicho artículo a la ANC del Estado miembro participante donde vaya a establecerse la sucursal, esta ANC notificará inmediatamente al BCE la recepción de la comunicación.
2. Dentro de los dos meses posteriores a la recepción de la comunicación por parte de la autoridad competente de un Estado miembro no participante, el BCE, en el caso de una sucursal que sea significativa en virtud de los criterios establecidos en el artículo 6 del Reglamento del MUS y en la parte IV del presente Reglamento, o la ANC pertinente, en el caso de una sucursal que sea menos significativa en función de los criterios establecidos en el artículo 6 del Reglamento del MUS y en la parte IV del presente Reglamento, se prepararán para supervisar la sucursal de conformidad con los artículos 40 a 46 de la Directiva 2013/36/UE y, si es preciso, indicarán las condiciones con arreglo a las cuales, en aras del interés general, la sucursal podrá desarrollar su actividad en el Estado miembro de acogida.
3. Las ANC informarán al BCE de las condiciones con arreglo a las cuales, de conformidad con la legislación nacional y en aras del interés general, una sucursal desarrollará sus actividades en su Estado miembro.
4. Toda modificación de la información facilitada por la entidad de crédito que desee establecer una sucursal en virtud de lo previsto en el artículo 35, apartado 2, letras b), c) o d), de la Directiva 2013/36/UE, deberá notificarse a la ANC a que se refiere el apartado 1.
Artículo 14
Autoridad competente del Estado miembro de acogida para las sucursales
1. De conformidad con lo dispuesto en el artículo 4, apartado 2, del Reglamento del MUS, el BCE ejercerá las funciones de la autoridad competente del Estado miembro de acogida cuando una sucursal sea significativa con arreglo al artículo 6, apartado 4, de dicho reglamento.
2. Cuando una sucursal sea menos significativa con arreglo al artículo 6, apartado 4, del Reglamento del MUS, la ANC del Estado miembro participante donde esté establecida la sucursal ejercerá las funciones de la autoridad competente del Estado miembro de acogida.
Artículo 15
Notificación del ejercicio de la libre prestación de servicios dentro del MUS por parte de las entidades de crédito establecidas en los Estados miembros no participantes
Cuando la autoridad competente de un Estado miembro no participante presente una notificación con arreglo al artículo 39, apartado 2, de la Directiva 2013/36/UE, la ANC del Estado miembro participante donde se ejercerá la libre prestación de servicios será la destinataria de la notificación. La ANC notificará inmediatamente al BCE la recepción de dicha notificación.
Artículo 16
Autoridad competente del Estado miembro de acogida para la libre prestación de servicios
1. De conformidad con lo dispuesto en el artículo 4, apartado 2, y dentro del ámbito de aplicación del artículo 4, apartado 1, del Reglamento del MUS, el BCE desempeñará las funciones de la autoridad competente del Estado miembro de acogida en lo que respecta a las entidades de crédito establecidas en los Estados miembros no participantes que ejercen la libre prestación de servicios en los Estados miembros participantes.
2. Si la libre prestación de servicios está sujeta, en aras del interés general, a determinadas condiciones con arreglo a la legislación nacional de los Estados miembros participantes, las ANC informarán al BCE de dichas condiciones.
CAPÍTULO 3
Procedimientos para el derecho de establecimiento y la libre prestación de servicios en relación con los Estados miembros no participantes
Artículo 17
Derecho de establecimiento y ejercicio de la libre prestación de servicios en relación con los Estados miembros no participantes
1. Una entidad supervisada significativa que desee establecer una sucursal o ejercer la libre prestación de servicios en el territorio de un Estado miembro no participante notificará su intención a la ANC correspondiente de conformidad con el derecho aplicable de la Unión. La ANC informará de inmediato al BCE de la recepción de la notificación. El BCE ejercerá las funciones de la autoridad competente del Estado miembro de origen.
2. Una entidad supervisada menos significativa que desee establecer una sucursal o ejercer la libre prestación de servicios en el territorio de un Estado miembro no participante notificará su intención a la ANC pertinente de conformidad con el derecho aplicable de la Unión. La ANC pertinente ejercerá las funciones de la autoridad competente del Estado miembro de origen.
TÍTULO 4
SUPERVISIÓN ADICIONAL DE LOS CONGLOMERADOS FINANCIEROS
Artículo 18
Coordinador
1. El BCE asumirá la función de coordinador de un conglomerado financiero conforme a los criterios establecidos en la legislación de la UE pertinente en relación con una entidad supervisada significativa.
2. La ANC asumirá la función de coordinador de un conglomerado financiero conforme a los criterios establecidos en la legislación de la UE pertinente en relación con una entidad supervisada menos significativa.
PARTE III
DISPOSICIONES GENERALES APLICABLES AL FUNCIONAMIENTO DEL MUS
TÍTULO 1
PRINCIPIOS Y OBLIGACIONES
Artículo 19
Generalidades
La presente parte establece: a) normas generales para la aplicación del MUS por el BCE y las ANC, y b) las disposiciones que habrá de aplicar el BCE al llevar cabo un procedimiento de supervisión del BCE.
Los principios y disposiciones generales aplicables a la estrecha cooperación del BCE y las ANC se establecen en la parte IX.
Artículo 20
Deber de cooperar de buena fe
El BCE y las ANC estarán sujetas al deber de cooperar de buena fe y a la obligación de intercambiar información.
Artículo 21
Obligación general de intercambiar información
1. Sin perjuicio de la potestad del BCE de recibir directamente la información presentada regularmente por las entidades supervisadas, o para tener acceso directo a la misma, las ANC deberán, en particular, facilitar al BCE de forma oportuna y precisa la información necesaria para que pueda ejercer las funciones que le atribuye el Reglamento del MUS. Dicha información incluirá la derivada de las verificaciones e inspecciones in situ efectuadas por las ANC.
2. Cuando el BCE obtenga información directamente de las personas físicas o jurídicas a que se refiere el artículo 10, apartado 1, del Reglamento del MUS, proporcionará dicha información a las ANC interesadas de forma oportuna y precisa. Dicha información incluirá, en particular, la información necesaria para que las ANC cumplan su función de prestar asistencia al BCE.
3. Sin perjuicio de lo dispuesto en el apartado 2, el BCE facilitará periódicamente a las ANC la información actualizada necesaria para que desempeñen sus funciones de supervisión prudencial.
Artículo 22
Derecho del BCE de impartir instrucciones a las ANC y a las AND para que hagan uso de sus competencias y adopten medidas si el BCE tiene la función de supervisión pero no las competencias asociadas
1. Cuando sea necesario para el desempeño de las funciones que le atribuye el Reglamento del MUS, el BCE podrá remitir instrucciones a las ANC o a las AND, o a ambas, para exigirles que hagan uso de sus competencias de conformidad con las condiciones establecidas en la legislación nacional y previstas en el artículo 9 del Reglamento del MUS, en caso de que dicho Reglamento no atribuya dichas competencias al BCE.
2. Las ANC o, en relación con el artículo 5 del Reglamento del MUS, las AND, o ambas, informarán al BCE del ejercicio de esas competencias sin demora injustificada.
Artículo 23
Régimen lingüístico entre el BCE y las ANC
El BCE y las ANC adoptarán medidas relativas a sus comunicaciones en el MUS, incluidas la lengua o las lenguas que deban emplearse.
Artículo 24
Régimen lingüístico entre el BCE y las personas físicas o jurídicas, incluidas las entidades supervisadas
1. Todo documento que una entidad supervisada u otra persona física o jurídica individualmente sujeta a procedimientos de supervisión del BCE envíe a este podrá estar redactado en cualquiera de las lenguas oficiales de la Unión que elija la entidad supervisada o la persona.
2. El BCE, las entidades supervisadas y cualquier otra persona física o jurídica individualmente sujeta a procedimientos de supervisión del BCE podrán acordar utilizar exclusivamente una lengua oficial de la Unión en sus comunicaciones escritas, incluso en lo que se refiere a las decisiones de supervisión del BCE.
La revocación del acuerdo sobre el uso de una lengua solo afectará a los aspectos del procedimiento de supervisión del BCE que aún no se hayan aplicado.
Si los participantes en una audiencia oral solicitan ser oídos en una lengua oficial de la Unión distinta de la utilizada en el procedimiento de supervisión del BCE deberán comunicarlo al BCE con suficiente antelación para que este pueda adoptar las medidas necesarias.
TÍTULO 2
DISPOSICIONES GENERALES RELATIVAS A LAS GARANTÍAS PROCEDIMENTALES RESPECTO DE LA ADOPCIÓN DE LAS DECISIONES DE SUPERVISIÓN DEL BCE
CAPÍTULO 1
Procedimientos de supervisión del BCE
Artículo 25
Principios generales
1. Cualquiera de los procedimientos de supervisión del BCE iniciados de conformidad con el artículo 4 y la sección 2 del capítulo III del Reglamento del MUS se desarrollarán con arreglo al artículo 22 del Reglamento del MUS y a las disposiciones del presente título.
2. Las disposiciones del presente título no se aplicarán a los procedimientos llevados a cabo por el Comité Administrativo de Revisión.
Artículo 26
Las partes
1. Las partes en un procedimiento de supervisión del BCE serán:
a)
las que presenten una solicitud;
b)
aquellas a las que el BCE pretenda dirigir o haya dirigido una decisión de supervisión.
2. Las ANC no tendrán la consideración de partes.
Artículo 27
Representación de las partes
1. Las partes podrán estar representadas por sus representantes legales o estatutarios o por cualquier otro representante facultado por mandato escrito para adoptar todas y cada una de las medidas relacionadas con el procedimiento de supervisión del BCE.
2. Cualquier revocación del mandato únicamente será efectiva tras la recepción por parte del BCE de la revocación escrita. El BCE acusará recibo de dicha revocación.
3. Cuando una parte haya designado un representante en un procedimiento de supervisión del BCE, el BCE contactará únicamente con el representante nombrado en ese procedimiento supervisor, salvo que circunstancias especiales requieran que contacte directamente con la parte. En este último caso, se informará al representante.
Artículo 28
Obligaciones generales del BCE y de las partes en un procedimiento de supervisión del BCE
1. Un procedimiento de supervisión del BCE podrá ser iniciado de oficio o a instancia de parte. Sin perjuicio de lo dispuesto en el apartado 3, el BCE determinará los hechos que sean pertinentes para adoptar su decisión final en cada procedimiento de supervisión iniciado de oficio.
2. En su evaluación, el BCE tendrá en cuenta todas las circunstancias pertinentes.
3. A reserva de lo dispuesto en el derecho de la Unión, las partes estarán obligadas a participar en el procedimiento de supervisión del BCE y a prestar su asistencia a fin de clarificar los hechos. En los procedimientos de supervisión del BCE iniciados a instancia de parte, el BCE podrá limitar su determinación de los hechos a solicitar a la parte que facilite la información pertinente basada en hechos.
Artículo 29
Pruebas en los procedimientos de supervisión del BCE
1. Para determinar los hechos de un caso el BCE hará uso de las pruebas que, tras su debida consideración, considere oportunas.
2. Las partes, a reserva de lo dispuesto en el derecho de la Unión, ayudarán al BCE a determinar los hechos del caso. En particular, sin perjuicio de los límites establecidos en la legislación de la Unión en relación con los procedimientos sancionadores, las partes expondrán de forma veraz los hechos de los que tengan conocimiento.
3. El BCE podrá establecer plazos para que las partes presenten pruebas.
Artículo 30
Testigos y peritos en los procedimientos de supervisión del BCE
1. El BCE podrá oír a testigos y peritos si lo considera necesario.
2. Cuando el BCE nombre a un perito determinará su función en un acuerdo y establecerá el plazo en el que deba presentar su informe.
3. Cuando el BCE oiga a testigos o peritos estos tendrán derecho, previa solicitud, al reembolso de sus gastos de viaje y manutención. Los testigos tendrán derecho a recibir una indemnización por lucro cesante, y los peritos a recibir los honorarios acordados por sus servicios después de presentada su minuta. La compensación se establecerá de conformidad con las disposiciones correspondientes aplicables a la indemnización de testigos y a la remuneración de peritos, respectivamente, del Tribunal de Justicia de la Unión Europea.
4. El BCE podrá exigir que las personas mencionadas en el artículo 11, apartado 1, letra c), del Reglamento del MUS comparezcan como testigos en su sede o en cualquier otro lugar en un Estado miembro participante determinado por el BCE. Cuando una persona de las mencionadas en el artículo 11, apartado 1, letra c), del Reglamento del MUS sea una persona jurídica, estarán obligadas a comparecer en virtud de lo dispuesto en la frase anterior las personas físicas que representen a esa persona jurídica.
Artículo 31
Derecho a ser oído
1. Antes de que el BCE pueda adoptar una decisión de supervisión dirigida a una parte y que afecte negativamente a sus derechos, se deberá dar a esa parte la oportunidad de comentar en un escrito al BCE los hechos, las objeciones y los fundamentos jurídicos pertinentes para la decisión de supervisión del BCE. Si el BCE lo considera oportuno podrá ofrecer a las partes la posibilidad de comentar en una reunión los hechos, las objeciones y los fundamentos jurídicos pertinentes para su decisión de supervisión. La notificación por la cual el BCE dé a una parte la oportunidad de formular sus comentarios mencionará el contenido material de la decisión de supervisión prevista y los hechos materiales, las objeciones y los fundamentos jurídicos en los que el BCE pretenda basar su decisión. La sección 1 del capítulo III del Reglamento del MUS no estará sujeta a las disposiciones del presente artículo.
2. Si el BCE da a una parte la oportunidad de comentar en una reunión los hechos, las objeciones y los fundamentos jurídicos pertinentes para su decisión de supervisión, la ausencia de la parte no será motivo para posponer la reunión, a menos que esté debidamente justificada. Si la parte justifica su ausencia debidamente, el BCE podrá posponer la reunión o dar a la parte la posibilidad de comentar por escrito los hechos, las objeciones y los fundamentos jurídicos pertinentes para la decisión de supervisión del BCE. Este redactará las actas de la reunión, que serán firmadas por las partes, y les facilitará un duplicado.
3. En principio se dará a la parte la oportunidad de presentar comentarios por escrito en un plazo de dos semanas a partir de la recepción de una notificación que exponga los hechos, las objeciones y los fundamentos jurídicos en los que el BCE pretenda basar su decisión de supervisión.
A solicitud de la parte, el BCE podrá ampliar el plazo según proceda.
En determinadas circunstancias, el BCE podrá reducir el plazo a tres días hábiles. El plazo también se acortará a tres días hábiles en las situaciones contempladas en los artículos 14 y 15 del Reglamento del MUS.
4. No obstante lo establecido en el apartado 3 y sin perjuicio de lo dispuesto en el apartado 5, el BCE podrá adoptar una decisión de supervisión dirigida a una parte y que afecte negativamente a sus derechos sin dar a esa parte la oportunidad de comentar los hechos, las objeciones y los fundamentos jurídicos pertinentes para la decisión de supervisión antes de su adopción, en el caso de que se considere necesaria una decisión urgente para evitar un daño significativo al sistema financiero.
5. En caso de que se adopte una decisión de supervisión urgente de conformidad con el apartado 4, se ofrecerá a la parte la posibilidad de exponer por escrito los hechos, las objeciones y los fundamentos jurídicos pertinentes para la decisión de supervisión del BCE sin demora injustificada tras su adopción. En principio, se dará a la parte la oportunidad de presentar sus comentarios por escrito en un plazo de dos semanas a partir de la recepción de la decisión de supervisión del BCE. A solicitud de la parte, el BCE podrá ampliar el plazo, el cual, no obstante, no podrá superar los seis meses. El BCE revisará su decisión de supervisión a la luz de los comentarios de la parte y podrá confirmarla, revocarla, enmendarla o revocarla y sustituirla por una nueva decisión de supervisión.
6. En los procedimientos de supervisión del BCE relacionados con sanciones con arreglo al artículo 18 del Reglamento del MUS y a la parte X del presente Reglamento, los apartados 4 y 5 no serán de aplicación.
Artículo 32
Acceso a expedientes en un procedimiento de supervisión del BCE
1. En los procedimientos de supervisión del BCE se respetarán plenamente los derechos de defensa de las partes interesadas. A estos efectos y tras iniciarse el procedimiento de supervisión, las partes tendrán derecho de acceso al expediente del BCE, sin perjuicio de los intereses legítimos de las personas físicas y jurídicas distintas de la parte de que se trate en la protección de sus secretos comerciales. El derecho de acceso al expediente no se aplicará a la información confidencial. Las ANC reenviarán al BCE, sin demora injustificada, cualquier solicitud por ellas recibida relativa al acceso a expedientes relacionados con procedimientos de supervisión.
2. Los expedientes constarán de toda la documentación que el BCE haya obtenido, elaborado o recopilado durante el procedimiento de supervisión, con independencia del medio de almacenamiento.
3. Lo dispuesto en el presente artículo no impedirá que el BCE o las ANC revelen y utilicen la información necesaria para demostrar que se ha producido una infracción.
4. El BCE podrá determinar que el acceso a los expedientes se conceda de una o varias de las maneras siguientes, tomando debidamente en cuenta las capacidades técnicas de las partes:
a)
mediante CD-ROM o cualquier otro dispositivo electrónico de almacenamiento de datos, incluidos aquellos de los que pueda disponerse en el futuro;
b)
mediante copias en papel, enviadas por correo, del expediente en cuestión;
c)
invitándolas a examinar el expediente en cuestión en la sede del BCE.
5. A efectos del presente artículo, la información confidencial podrá incluir documentos internos del BCE y las ANC, así como correspondencia entre el BCE y una ANC o entre ANC.
CAPÍTULO 2
Decisiones de supervisión del BCE
Artículo 33
Motivación de las decisiones de supervisión del BCE
1. Sin perjuicio de lo dispuesto en el apartado 2, toda decisión de supervisión del BCE irá acompañada de un escrito de motivación de la adopción de la decisión.
2. El escrito de motivación incluirá los hechos materiales y los fundamentos jurídicos en los que se base la decisión de supervisión del BCE.
3. Sin perjuicio de lo dispuesto en el artículo 31, apartado 4, el BCE basará sus decisiones de supervisión exclusivamente en los hechos y las objeciones sobre los que las partes hayan podido manifestarse.
Artículo 34
Efecto suspensivo
Sin perjuicio de lo dispuesto en el artículo 278 del TFUE y en el artículo 24, apartado 8, del Reglamento del MUS, el BCE podrá decidir suspender la aplicación de una decisión de supervisión suya: a) manifestándolo en la propia decisión de supervisión, o b) en casos distintos a la solicitud de revisión por parte del Comité Administrativo de Revisión, a petición del destinatario de la decisión de supervisión.
Artículo 35
Notificación de las decisiones de supervisión del BCE
1. El BCE podrá notificar una decisión de supervisión suya a una parte: a) verbalmente, b) mediante notificación o entrega en mano de una copia de la decisión de supervisión, c) por correo certificado con acuse de recibo, d) por servicio de mensajería urgente, e) por telefax, o f) electrónicamente de conformidad con el apartado 10.
2. Si se ha apoderado por escrito a un representante, el BCE podrá notificar su decisión de supervisión al representante. En tales casos, el BCE no estará obligado a notificar su decisión de supervisión también a la entidad supervisada representada.
3. En caso de que una decisión de supervisión del BCE se notifique verbalmente, la notificación de la decisión se considerará efectuada al destinatario si un empleado del BCE ha informado: a) en el caso de personas físicas, a la persona física pertinente, o b) en el caso de personas jurídicas, a un agente de la persona jurídica autorizado para recibir la decisión de supervisión del BCE. En tal caso, sin demora injustificada después de la notificación verbal, se facilitará al destinatario una copia escrita de la decisión de supervisión del BCE.
4. En caso de que una decisión de supervisión del BCE se notifique por correo certificado con acuse de recibo, la notificación de la decisión se considerará efectuada al destinatario el décimo día después de haber hecho entrega de la carta al proveedor de servicios de correo, a menos que el acuse de recibo indique que la carta se recibió en una fecha diferente.
5. En caso de que una decisión de supervisión del BCE se notifique por servicio de mensajería urgente, la notificación de la decisión se considerará efectuada al destinatario el décimo día después de haber hecho entrega de la carta al servicio de mensajería, a menos que el documento de entrega del servicio de mensajería indique que la carta se recibió en una fecha diferente.
6. A efectos de los apartados 4 y 5, la decisión de supervisión del BCE se remitirá a una dirección adecuada a efectos de notificación (dirección válida). Una dirección válida es:
a)
en el caso de un procedimiento de supervisión del BCE iniciado a instancia del destinatario de la decisión de supervisión, la dirección facilitada por el destinatario en su solicitud;
b)
en el caso de una entidad supervisada, la última dirección comercial de la sede central facilitada al BCE por la entidad supervisada;
c)
en el caso de una persona física, la última dirección facilitada al BCE y, si no se le ha facilitado dirección y la persona física es un empleado, directivo o accionista de una entidad supervisada, la dirección comercial de la entidad supervisada de conformidad con lo dispuesto en la letra b).
7. A instancia del BCE, toda persona que sea parte en un procedimiento de supervisión del BCE facilitará a este una dirección válida.
8. Si una persona está establecida o domiciliada en un Estado que no es un Estado miembro, el BCE podrá requerir a la parte que designe en un período de tiempo razonable un destinatario autorizado que sea residente en un Estado miembro o que cuente con oficina en un Estado miembro. En caso de que tras dicho requerimiento no se designe un destinatario autorizado y hasta que se designe, toda comunicación podrá ser notificada de conformidad con los apartados 3 a 5 y 9 a la dirección de la parte de que disponga el BCE.
9. Cuando la persona destinataria de una decisión de supervisión del BCE haya facilitado al BCE un número de fax, el BCE podrá notificar la decisión trasmitiendo por fax una copia de la misma. La decisión de supervisión del BCE se considerará notificada al destinatario si el BCE recibe un informe confirmando que el fax se ha enviado correctamente.
10. El BCE podrá determinar los criterios en virtud de los cuales sus decisiones de supervisión podrán notificarse electrónicamente o por otros medios análogos.
TÍTULO 3
DENUNCIA DE INFRACCIONES
Artículo 36
Denuncia de infracciones
Cualquier persona, actuando de buena fe, podrá presentar directamente una denuncia al BCE si tiene indicios razonables para considerar que la denuncia pondrá de manifiesto infracciones de los actos jurídicos a que se refiere el artículo 4, apartado 3, del Reglamento del MUS cometidas por entidades de crédito, sociedades financieras de cartera, sociedades financieras mixtas de cartera o autoridades competentes (incluido el propio BCE).
Artículo 37
Protección adecuada de la denuncia de infracciones
1. Cuando una persona, actuando de buena fe, presente una denuncia sobre supuestas infracciones de los actos jurídicos a que se refiere el artículo 4, apartado 3, del Reglamento del MUS por parte de entidades supervisadas o autoridades competentes, la denuncia se tratará como confidencial.
2. Todos los datos personales relativos tanto a la persona que presente la denuncia confidencial como a la persona supuestamente responsable de una infracción quedarán protegidos en virtud del régimen aplicable de protección de datos de la UE.
3. El BCE no revelará la identidad de la persona que haya presentado una denuncia confidencial sin obtener primero su consentimiento explícito, a menos que se exija lo contrario por orden judicial en el contexto de investigaciones o procedimientos judiciales ulteriores.
Artículo 38
Procedimiento de seguimiento de las denuncias
1. El BCE examinará todas las denuncias relativas a entidades supervisadas significativas, y examinará las denuncias relativas a entidades supervisadas menos significativas referentes a infracciones de los reglamentos y decisiones del BCE. En este último caso, cuando las ANC reciban las denuncias, las reenviarán al BCE, sin comunicar la identidad del denunciante, a menos que este dé su consentimiento explícito.
2. Sin perjuicio de lo dispuesto en el apartado 1, el BCE reenviará las denuncias relativas a las entidades supervisadas menos significativas a la ANC pertinente, sin comunicar la identidad del denunciante, a menos que este dé su consentimiento explícito.
3. El BCE intercambiará información con las ANC a fin de: a) determinar si las denuncias se enviaron tanto al BCE como a la ANC pertinente y coordinar esfuerzos, y b) conocer el resultado del seguimiento de las denuncias reenviadas a las ANC.
4. El BCE determinará, conforme a su buen juicio, la manera de valorar las denuncias recibidas y las medidas que se han de adoptar.
5. En el caso de supuestas infracciones cometidas por entidades supervisadas, la entidad supervisada correspondiente facilitará al BCE toda la información y documentación que este solicite para valorar las denuncias recibidas.
6. En el caso de supuestas infracciones cometidas por autoridades competentes (distintas del BCE), el BCE solicitará a la autoridad competente correspondiente que presente sus comentarios sobre los hechos denunciados.
7. En su informe anual, al que se refiere el artículo 20, apartado 2, del Reglamento del MUS, el BCE proporcionará información resumida o agregada sobre las denuncias recibidas, de modo que no pueda identificarse a entidades supervisadas o personas concretas.
PARTE IV
DETERMINACIÓN DE LA CONDICIÓN DE ENTIDAD SUPERVISADA SIGNIFICATIVA O MENOS SIGNIFICATIVA
TÍTULO 1
DISPOSICIONES GENERALES RELATIVAS A LA CLASIFICACIÓN DE ENTIDADES SUPERVISADAS COMO SIGNIFICATIVAS O MENOS SIGNIFICATIVAS
Artículo 39
Clasificación de una entidad supervisada a nivel individual como significativa
1. Una entidad supervisada se considerará entidad supervisada significativa si el BCE así lo determina en una decisión suya dirigida a la entidad supervisada pertinente de conformidad con los artículos 43 a 49, en la que explique los motivos de dicha decisión.
2. Una entidad supervisada dejará de ser clasificada como entidad supervisada significativa si el BCE determina, en una decisión suya dirigida a la entidad supervisada en la que explique los motivos de la decisión, que la entidad supervisada es una entidad supervisada menos significativa o que ha dejado ser una entidad supervisada.
3. Una entidad supervisada puede ser clasificada como entidad supervisada significativa atendiendo a cualquiera de los criterios siguientes:
a)
su tamaño, determinado de conformidad con los artículos 50 a 55 (en lo sucesivo, «el criterio del tamaño»);
b)
su importancia para la economía de la Unión o de cualquier Estado miembro participante, determinada de conformidad con los artículos 56 a 58 (en lo sucesivo, «el criterio de la importancia económica»);
c)
su importancia en lo que se refiere a las actividades transfronterizas, determinada de conformidad con los artículos 59 a 60 (en lo sucesivo, «el criterio de las actividades transfronterizas»);
d)
la solicitud de asistencia financiera pública directa del Mecanismo Europeo de Estabilidad (MEDE), o la recepción de dicha asistencia, determinadas de conformidad con los artículos 61 a 64 (en lo sucesivo, «el criterio de la asistencia financiera pública directa»);
e)
el hecho de que la entidad supervisada sea una de las tres entidades de crédito más significativas de un Estado miembro participante, determinado de conformidad con los artículos 65 y 66.
4. Las entidades supervisadas significativas serán supervisadas directamente por el BCE salvo que circunstancias particulares justifiquen su supervisión por parte de la ANC pertinente de conformidad con el título 9 de la presente parte.
5. El BCE también supervisará directamente a una entidad supervisada menos significativa o a un grupo supervisado menos significativo con arreglo a una decisión suya adoptada en virtud del artículo 6, apartado 5, letra b), del Reglamento del MUS, a fin de que el BCE ejerza directamente todas las competencias pertinentes a que se refiere el artículo 6, apartado 4, del Reglamento del MUS. A efectos del MUS, la entidad supervisada menos significativa o el grupo supervisado menos significativo afectados por esa decisión se clasificarán como significativos.
6. Antes de adoptar las decisiones a que se refiere el presente artículo, el BCE consultará con las ANC pertinentes. Todas las decisiones del BCE a que se refiere el presente artículo se notificarán asimismo a las ANC pertinentes.
Artículo 40
Clasificación como significativas de las entidades supervisadas que forman parte de un grupo
1. Si una o varias entidades supervisadas forman parte de un grupo supervisado, los criterios para determinar su carácter significativo se establecerán al máximo nivel de consolidación dentro de los Estados miembros participantes, de conformidad con las disposiciones establecidas en los títulos 3 a 7 de la parte IV.
2. Cada una de las entidades supervisadas que formen parte de un grupo supervisado se considerará entidad supervisada significativa en cualquiera de las circunstancias siguientes:
a)
el grupo supervisado al máximo nivel de consolidación dentro de los Estados miembros participantes cumple el criterio del tamaño, el criterio de la importancia económica o el criterio de las actividades transfronterizas;
b)
una de las entidades supervisadas que forma parte del grupo supervisado cumple el criterio de la asistencia financiera pública directa;
c)
una de las entidades supervisadas que forma parte del grupo supervisado es una de las tres entidades de crédito más significativas de un Estado miembro participante.
3. Cuando se determine que un grupo supervisado es significativo o que ha dejado de ser significativo, el BCE adoptará una decisión sobre su clasificación como entidad supervisada significativa o sobre la revocación de su clasificación como entidad supervisada significativa, y facilitará las fechas de comienzo y fin de la supervisión directa por parte del BCE de cada una de las entidades supervisadas que formen parte del grupo supervisado en cuestión, de conformidad con los criterios y procedimientos previstos en el artículo 39.
Artículo 41
Disposiciones específicas con respecto a las sucursales de entidades de crédito establecidas en Estados miembros no participantes
1. Todas las sucursales abiertas en un mismo Estado miembro participante por una entidad de crédito establecida en un Estado miembro no participante se considerarán una sola entidad supervisada a efectos del presente Reglamento.
2. Las sucursales abiertas en diferentes Estados miembros participantes por una entidad de crédito establecida en un Estado miembro no participante se tratarán individualmente como entidades supervisadas independientes a efectos del presente Reglamento.
3. Sin perjuicio de lo dispuesto en el apartado 1, las sucursales de una entidad de crédito establecida en un Estado miembro no participante se evaluarán individualmente como entidades supervisadas independientes, y por separado de las filiales de la misma entidad de crédito, al determinar si se cumple cualquiera de los criterios establecidos en el artículo 6, apartado 4, del Reglamento del MUS.
Artículo 42
Disposiciones específicas con respecto a las filiales de entidades de crédito establecidas en Estados miembros no participantes y en terceros países
1. Las filiales establecidas en uno o varios Estados miembros participantes por una entidad de crédito con sede central en un Estado miembro no participante o en un tercer país se evaluarán por separado de las sucursales de dicha entidad de crédito al determinar si se cumple cualquiera de los criterios establecidos en el artículo 6, apartado 4, del Reglamento del MUS.
2. Las filiales siguientes se evaluarán por separado al determinar si se cumple cualquiera de los criterios establecidos en el artículo 6, apartado 4, del Reglamento del MUS:
a)
las establecidas en un Estado miembro participante;
b)
las pertenecientes a un grupo cuya empresa matriz tenga su sede central en un Estado miembro no participante o en un tercer país, y
c)
las no pertenecientes a un grupo supervisado dentro de los Estados miembros participantes.
TÍTULO 2
PROCEDIMIENTO DE CLASIFICACIÓN DE ENTIDADES SUPERVISADAS COMO ENTIDADES SUPERVISADAS SIGNIFICATIVAS
CAPÍTULO 1
Clasificación de una entidad supervisada como significativa
Artículo 43
Revisión de la condición de la entidad supervisada
1. Salvo disposición en contrario en el presente Reglamento, el BCE revisará, como mínimo una vez al año, si una entidad supervisada significativa o un grupo supervisado significativo sigue cumpliendo alguno de los criterios establecidos en el artículo 6, apartado 4, del Reglamento del MUS.
2. Salvo disposición en contrario en el presente Reglamento, cada ANC revisará, como mínimo una vez al año, si una entidad supervisada menos significativa o un grupo supervisado menos significativo cumple alguno de los criterios establecidos en el artículo 6, apartado 4, del Reglamento del MUS. En el caso de un grupo supervisado menos significativo, llevará a cabo la revisión la ANC pertinente del Estado miembro participante en el que esté establecida la empresa matriz, determinada al máximo nivel de consolidación dentro de los Estados miembros participantes.
3. El BCE podrá revisar, en cualquier momento una vez recibida la información pertinente, en particular en los casos especificados en el artículo 52: a) si una entidad supervisada cumple alguno de los criterios establecidos en el artículo 6, apartado 4, del Reglamento del MUS, y b) si una entidad supervisada significativa ya no cumple ninguno de los criterios establecidos en el artículo 6, apartado 4, del Reglamento del MUS.
4. Si una ANC considera que una entidad supervisada menos significativa o un grupo supervisado menos significativo cumple alguno de los criterios establecidos en el artículo 6, apartado 4, del Reglamento del MUS, deberá informar al BCE sin demora injustificada.
5. A instancia del BCE o de una ANC, el BCE y la ANC pertinente colaborarán para determinar si se cumple alguno de los criterios establecidos en el artículo 6, apartado 4, del Reglamento del MUS con respecto a una entidad supervisada o a un grupo supervisado.
6. Si el BCE decide: a) asumir la supervisión directa de una entidad supervisada o de un grupo supervisado, o b) dejar de supervisar una entidad supervisada o un grupo supervisado, el BCE y la ANC pertinente colaborarán para garantizar la transición ordenada de las competencias supervisoras. En particular, cuando el BCE asuma la supervisión directa de una entidad supervisada, la ANC pertinente elaborará un informe en el que figure el historial de supervisión y el perfil de riesgo de la entidad supervisada, mientras que dicho informe será elaborado por el BCE cuando sea la ANC la que asuma las competencias para supervisar a la entidad en cuestión.
7. El BCE determinará si una entidad supervisada o un grupo supervisado es significativo aplicando los criterios establecidos en el artículo 6, apartado 4, del Reglamento del MUS en el orden establecido en dicho artículo, concretamente: a) el tamaño, b) la importancia para la economía de la Unión o de un Estado miembro participante, c) la importancia de las actividades transfronterizas, d) la solicitud o recepción de asistencia financiera pública directamente del MEDE, e) el hecho de que se trate de una de las tres entidades de crédito más significativas de un Estado miembro participante.
Artículo 44
Procedimiento aplicable para determinar el carácter significativo de una entidad supervisada
1. Al adoptar decisiones sobre la clasificación de una entidad supervisada o de un grupo supervisado como significativos conforme al presente título, y salvo disposición en contrario, el BCE aplicará las normas de procedimiento del título 2 de la parte III del presente Reglamento.
2. El BCE notificará por escrito, en el plazo establecido en el artículo 45, su decisión sobre la clasificación de una entidad supervisada o un grupo supervisado como significativos a cada entidad supervisada en cuestión y comunicará también dicha decisión a la ANC pertinente. Para las entidades supervisadas que formen parte de un grupo supervisado significativo, el BCE notificará su decisión a la entidad supervisada al máximo nivel de consolidación dentro de los Estados miembros participantes y se asegurará de que se informe debidamente a todas las entidades supervisadas del grupo supervisado significativo.
3. Para las entidades supervisadas que no reciban notificación del BCE con arreglo al apartado 1, la relación a que se refiere el artículo 49, apartado 2, servirá de notificación de su clasificación como menos significativas.
4. El BCE dará a cada entidad supervisada pertinente la oportunidad de presentar comentarios por escrito antes de adoptar una decisión en virtud de lo previsto en el apartado 1.
5. Además, el BCE dará a las ANC pertinentes, de conformidad con el artículo 39, apartado 6, la oportunidad de formular observaciones y comentarios por escrito, que el BCE tendrá debidamente en cuenta.
6. Una entidad supervisada o un grupo supervisado se clasificará como entidad supervisada significativa o grupo supervisado significativo a partir de la fecha de notificación de la decisión del BCE en la que se determine que es una entidad supervisada significativa o un grupo supervisado significativo.
CAPÍTULO 2
Comienzo y fin de la supervisión directa por parte del BCE
Artículo 45
Comienzo de la supervisión directa por parte del BCE
1. El BCE especificará en una decisión la fecha en la que asumirá la supervisión directa de una entidad supervisada o de un grupo supervisado que hayan sido clasificados como entidad supervisada significativa o grupo supervisado significativo. La decisión del BCE podrá ser la misma decisión a que se refiere el artículo 44, apartado 2. Sin perjuicio de lo dispuesto en el apartado 2, el BCE notificará su decisión a cada entidad supervisada afectada al menos un mes antes de la fecha en que asumirá la supervisión directa.
2. Si el BCE asume la supervisión directa de una entidad supervisada o de un grupo supervisado basándose en la solicitud de asistencia financiera pública directa del MEDE o en su recepción, el BCE notificará oportunamente la decisión a que se refiere el apartado 1 a cada entidad supervisada afectada, como mínimo una semana antes de la fecha en que asumirá la supervisión directa.
3. El BCE facilitará a las ANC pertinentes copia de las decisiones a que se refiere el apartado 1.
4. El BCE asumirá la supervisión directa de una entidad supervisada o de un grupo supervisado en los 12 meses siguientes a la fecha en la que el BCE notifique a la entidad supervisada o al grupo supervisado una decisión del BCE de conformidad con el artículo 44, apartado 2.
5. A efectos del presente artículo, en el caso de un grupo supervisado, el BCE notificará su decisión a la entidad supervisada al máximo nivel de consolidación dentro de los Estados miembros participantes y se asegurará de que se informa debidamente dentro del plazo aplicable a todas las entidades supervisadas del grupo.
Artículo 46
Fin de la supervisión directa por parte del BCE
1. Cuando el BCE decida poner fin a la supervisión directa de una entidad supervisada o de un grupo supervisado, enviará su decisión a cada entidad supervisada afectada especificando la fecha y los motivos por los que cesa dicha supervisión. El BCE adoptará esa decisión al menos un mes antes de la fecha en que cesará la supervisión directa. Asimismo, el BCE facilitará una copia de esa decisión a las ANC pertinentes. Será de aplicación a este supuesto lo dispuesto en el artículo 45, apartado 5.
2. Antes de adoptar una decisión en virtud del apartado 1, el BCE dará a cada entidad supervisada afectada la oportunidad de presentar alegaciones por escrito.
3. La decisión del BCE en la que se especifique la fecha en la que cesará la supervisión directa de una entidad supervisada por parte del BCE podrá adoptarse junto con la decisión en la que se clasifique a esa entidad supervisada como menos significativa.
Artículo 47
Motivos para poner fin a la supervisión directa por parte del BCE
1. En el caso de que una entidad supervisada significativa sea clasificada como tal por razón de: a) su tamaño, b) su importancia para la economía de la Unión o de cualquier Estado miembro participante, o c) la importancia de sus actividades transfronterizas, o porque forme parte de un grupo supervisado que cumpla al menos uno de esos criterios, el BCE adoptará una decisión poniendo fin a su clasificación como entidad supervisada significativa y a la supervisión directa si, durante tres años naturales consecutivos, ni la entidad supervisada significativa a nivel individual ni el grupo supervisado al que pertenece han cumplido alguno de los criterios antes mencionados a que se refiere el artículo 6, apartado 4, del Reglamento del MUS.
2. En el caso de que una entidad supervisada sea clasificada como significativa por haber solicitado asistencia financiera pública directa del MEDE para: a) la propia entidad, b) el grupo supervisado al que pertenece la entidad supervisada, o c) cualquier entidad supervisada perteneciente a dicho grupo, y no sea significativa por otras razones, el BCE adoptará una decisión poniendo fin a su clasificación como entidad supervisada significativa y a la supervisión directa si se le ha denegado la asistencia financiera pública directa, si esta se ha reembolsado en su totalidad o si ha concluido. En caso de que dicha asistencia hubiera sido reembolsada o hubiera concluido, solo podrá adoptarse una decisión de este tipo tres años naturales después de que la asistencia financiera pública directa se haya reembolsado en su totalidad o haya concluido.
3. En el caso de que una entidad supervisada sea clasificada como significativa por considerarse conforme a los artículos 65 y 66 una de las tres entidades de crédito más significativas de un Estado miembro participante, o por pertenecer al grupo supervisado de una de esas entidades, y no sea significativa por otras razones, el BCE adoptará una decisión poniendo fin a su clasificación como entidad supervisada significativa y a la supervisión directa si, durante tres años naturales consecutivos, la entidad supervisada en cuestión no ha sido una de las tres entidades de crédito más significativas de un Estado miembro participante.
4. En el caso de que una entidad supervisada esté supervisada directamente por el BCE de conformidad con una decisión adoptada por el BCE en virtud de lo dispuesto en el artículo 6, apartado 5, letra b), del Reglamento del MUS, y no sea significativa por otras razones, el BCE adoptará una decisión poniendo fin a la supervisión directa si, conforme a su buen juicio, dicha supervisión ya no es necesaria para garantizar la aplicación coherente de nomas de supervisión estrictas.
Artículo 48
Procedimientos pendientes
1. De producirse un cambio de competencias entre el BCE y una ANC, la autoridad cuyas competencias de supervisión vayan a cesar (en lo sucesivo, «la autoridad cesante») informará a la autoridad que las vaya a asumir (en lo sucesivo, «la autoridad que asume la supervisión») de cualquier procedimiento de supervisión iniciado formalmente que requiera una decisión. La autoridad cesante facilitará esa información inmediatamente después de tener conocimiento del cambio inminente de competencias, y la actualizará continuamente y, por regla general, mensualmente, cuando haya nueva información que presentar sobre un procedimiento de supervisión. La autoridad que asume la supervisión podrá, en casos debidamente justificados, permitir que la información se presente con menor frecuencia. A efectos de los artículos 48 y 49, se entenderá por procedimiento de supervisión un procedimiento de supervisión del BCE o de las ANC.
Antes de que se produzca el cambio de competencias, la autoridad cesante se pondrá en contacto sin demora injustificada con la autoridad que asume la supervisión tras el inicio formal de cualquier nuevo procedimiento de supervisión que requiera una decisión.
2. Si se produce un cambio en las competencias de supervisión, la autoridad cesante realizará los esfuerzos necesarios para concluir cualquier procedimiento de supervisión pendiente que requiera una decisión antes de la fecha en que haya de producirse dicho cambio.
3. En caso de que un procedimiento de supervisión iniciado formalmente no pudiera concluirse antes de la fecha en la que se produzca el cambio de competencias, la autoridad cesante seguirá siendo competente para finalizar el procedimiento de supervisión pendiente. A tal efecto, dicha autoridad conservará también todas las facultades pertinentes hasta que el procedimiento de supervisión haya concluido, y lo finalizará de conformidad con la legislación aplicable a las facultades conservadas. La autoridad cesante informará a la autoridad que asume la supervisión antes de tomar cualquier decisión en relación con un procedimiento de supervisión que estuviera pendiente antes del cambio de competencias, y le facilitará una copia de la decisión adoptada y de cualquier documentación pertinente relacionada con dicha decisión.
4. No obstante lo dispuesto en el apartado 3, el BCE podrá decidir en el plazo de un mes a partir de la recepción de la información necesaria para completar su evaluación del procedimiento de supervisión iniciado formalmente, y en consulta con la ANC pertinente, hacerse cargo del procedimiento de supervisión en cuestión. Si por exigencias de la legislación nacional se requiere una decisión del BCE antes de que termine el período de evaluación que se menciona en la frase anterior, la ANC proporcionará al BCE la información necesaria y especificará en particular el plazo en el que el BCE habrá de decidir si pretende o no hacerse cargo del procedimiento. Si opta por hacerlo, el BCE notificará a la ANC pertinente y a las partes interesadas la decisión de hacerse cargo del procedimiento de supervisión en cuestión. El BCE especificará en su decisión las consecuencias de que se haga cargo de ese procedimiento de supervisión.
5. El BCE y la ANC correspondiente cooperarán en la conclusión de cualquier procedimiento pendiente y, a tal efecto, podrán intercambiar toda información pertinente.
6. El presente artículo no se aplicará a los procedimientos comunes.
CAPÍTULO 3
Relación de entidades supervisadas
Artículo 49
Publicación
1. El BCE publicará una relación en la que figure la denominación de cada entidad supervisada y grupo supervisado directamente por el BCE, con indicación si fuera pertinente para la entidad supervisada del grupo supervisado al que pertenezca, así como el fundamento jurídico específico en el que se basa dicha supervisión directa. La relación incluirá, en el caso de que el carácter significativo se base en el criterio del tamaño, el valor total de los activos de la entidad supervisada o del grupo supervisado. El BCE publicará asimismo la denominación de aquellas entidades supervisadas que, aunque cumplan uno de los criterios establecidos en el artículo 6, apartado 4, del Reglamento del MUS y, por tanto, podrían ser clasificadas como significativas, el BCE considera que son menos significativas debido a circunstancias particulares de conformidad con lo dispuesto en el título 9 de la parte IV, y, en consecuencia, no son supervisadas directamente por el BCE.
2. El BCE publicará una relación en la que figure la denominación de cada entidad supervisada por una ANC y el nombre de la ANC pertinente.
3. Las relaciones a que se refieren los apartados 1 y 2 se publicarán en formato electrónico y estarán disponibles en la dirección del BCE en internet.
4. Las relaciones a que se refieren los apartados 1 y 2 se actualizarán regularmente.
TÍTULO 3
DETERMINACIÓN DEL CARÁCTER SIGNIFICATIVO EN FUNCIÓN DEL TAMAÑO
Artículo 50
Determinación del carácter significativo en función del tamaño
1. La determinación de si una entidad supervisada o un grupo supervisado son significativos en función del criterio del tamaño se basará en el valor total de sus activos.
2. Una entidad supervisada o un grupo supervisado serán clasificados como significativos si el valor total de sus activos supera los 30 000 millones EUR (en lo sucesivo, «el umbral de tamaño»).
Artículo 51
Bases para determinar si una entidad supervisada es significativa en función del criterio del tamaño
1. Si la entidad supervisada forma parte de un grupo supervisado, el valor total de sus activos se determinará en función de la información consolidada prudencial al cierre del ejercicio correspondiente al grupo supervisado de conformidad con la legislación aplicable.
2. En el caso de que no sea posible determinar los activos totales en función de la información a que se refiere el apartado 1, el valor total de los activos se determinará en función de las últimas cuentas anuales consolidadas auditadas preparadas de conformidad con las Normas internacionales de información financiera (NIIF) aplicables en la Unión con arreglo al Reglamento (CE) no 1606/2002 del Parlamento Europeo y del Consejo (12) y, si no se dispone de dichas cuentas anuales, las cuentas anuales consolidadas preparadas de conformidad con la legislación contable nacional aplicable.
3. Si la entidad supervisada no forma parte de un grupo supervisado, el valor total de los activos se determinará en función de la información individual prudencial al cierre del ejercicio de conformidad con la legislación aplicable.
4. En el caso de que no sea posible determinar los activos totales utilizando la información a que se refiere el apartado 3, el valor total de los activos se determinará en función de las últimas cuentas anuales auditadas preparadas de conformidad con las NIIF aplicables en la Unión con arreglo al Reglamento (CE) no 1606/2002 y, si no se dispone de dichas cuentas anuales, las cuentas anuales preparadas de conformidad con la legislación contable nacional aplicable.
5. Si la entidad supervisada es una sucursal de una entidad de crédito establecida en un Estado miembro no participante, el valor total de sus activos se determinará sobre la base de los datos estadísticos presentados conforme al Reglamento (CE) no 25/2009 (BCE/2008/32) del Banco Central Europeo (13).
Artículo 52
Bases para determinar el carácter significativo en función del criterio del tamaño en circunstancias específicas o excepcionales
1. En relación con una entidad supervisada menos significativa, si se produce un cambio sustancial de carácter excepcional en las circunstancias pertinentes para determinar el carácter significativo en función del criterio del tamaño, la ANC pertinente revisará si sigue cumpliéndose el umbral de tamaño.
Si se produce dicho cambio con respecto a una entidad supervisada significativa, el BCE revisará si continúa cumpliendo el umbral de tamaño.
Entre los cambios sustanciales de carácter excepcional en las circunstancias pertinentes para determinar el carácter significativo en función del criterio del tamaño se incluye cualquiera de los siguientes: a) la fusión de dos o más entidades de crédito, b) la venta o la transmisión de una división de negocio sustancial, c) la transmisión de acciones de una entidad de crédito de forma que deje de pertenecer al grupo supervisado al que pertenecía antes de la venta, d) la decisión final de llevar a cabo la liquidación ordenada de la entidad supervisada (o grupo supervisado), y e) situaciones de hecho comparables.
2. Las entidades supervisadas menos significativas y, en el caso de un grupo supervisado menos significativo, la entidad supervisada menos significativa al máximo nivel de consolidación dentro de los Estados miembros participantes, informarán a la ANC pertinente de cualquiera de los cambios contemplados en el apartado 1.
Las entidades supervisadas significativas y, en el caso de un grupo supervisado significativo, la entidad supervisada al máximo nivel de consolidación dentro de los Estados miembros participantes, informarán al BCE de cualquiera de los cambios contemplados en el apartado 1.
3. Sin perjuicio de la regla de los tres años establecida en el artículo 47, apartados 1 a 3, y en el caso de circunstancias excepcionales, incluidas aquellas a hace referencia el apartado 1, el BCE decidirá, mediante consulta con las ANC, si las entidades supervisadas afectadas son significativas o menos significativas y la fecha a partir de la cual la supervisión será llevada a cabo por el BCE o las ANC.
Artículo 53
Grupos de empresas consolidadas
1. Con el fin de determinar el carácter significativo en función del criterio del tamaño, el grupo supervisado de empresas consolidadas estará formado por las empresas que deban ser consolidadas a efectos prudenciales de conformidad con el derecho de la Unión.
2. A efectos de determinar el carácter significativo en función del criterio del tamaño, el grupo supervisado de empresas consolidadas incluirá a las filiales y sucursales establecidas en Estados miembros no participantes y en terceros países.
Artículo 54
Método de consolidación
El método de consolidación será el método de consolidación aplicable a efectos prudenciales de conformidad con la legislación de la Unión.
Artículo 55
Método para calcular los activos totales
A efectos de determinar el carácter significativo de una entidad de crédito en función del criterio del tamaño, el «valor total de los activos» se extraerá de la línea «total activo» del balance preparado a efectos prudenciales de conformidad con el derecho de la Unión.
TÍTULO 4
DETERMINACIÓN DEL CARÁCTER SIGNIFICATIVO EN FUNCIÓN DE LA IMPORTANCIA PARA LA ECONOMÍA DE LA UNIÓN O DE CUALQUIER ESTADO MIEMBRO PARTICIPANTE
Artículo 56
Umbral de importancia económica nacional
Las entidades supervisadas establecidas en un Estado miembro participante o los grupos supervisados cuya empresa matriz esté establecida en un Estado miembro participante se clasificarán como significativos en función de su importancia para la economía del Estado miembro participante de que se trate si:
(umbral de importancia económica nacional)
y
A ≥ 5000 millones EUR
siendo
A
el valor total de los activos determinado con arreglo a los artículos 51 a 55 para un año natural dado, y
B
el producto interior bruto a precios de mercado según la definición del punto 8.89 del anexo A del Reglamento (UE) no 549/2013 del Parlamento Europeo y del Consejo (14) (SEC 2010) y publicado por Eurostat para el año natural dado.
Artículo 57
Criterios para determinar el carácter significativo en función de la importancia para la economía de la Unión o de cualquier Estado miembro participante
1. El BCE tendrá en cuenta los criterios siguientes, en particular, al evaluar si una entidad supervisada o un grupo supervisado son significativos para la economía de la Unión o de un Estado miembro participante por motivos distintos de los expuestos en el artículo 56:
a)
la importancia de la entidad supervisada o del grupo supervisado para sectores económicos concretos de la Unión o de un Estado miembro participante;
b)
la interconexión de la entidad supervisada o del grupo supervisado con la economía de la Unión o de un Estado miembro participante;
c)
la sustituibilidad de la entidad supervisada o del grupo supervisado tanto en su calidad de participante en el mercado como de proveedor de servicios a clientes;
d)
la complejidad estructural, operativa y del negocio de la entidad supervisada o del grupo supervisado.
2. El artículo 52, apartado 3, será de aplicación a estos efectos.
Artículo 58
Determinación del carácter significativo en función de la importancia para la economía de cualquier Estado miembro participante a solicitud de una ANC
1. Cualquier ANC podrá notificar al BCE que considera que una entidad supervisada es significativa con respecto a su economía nacional.
2. El BCE evaluará la notificación de la ANC con arreglo a los criterios establecidos en el artículo 57, apartado 1.
3. El artículo 57 será de aplicación a estos efectos.
TÍTULO 5
DETERMINACIÓN DEL CARÁCTER SIGNIFICATIVO EN FUNCIÓN DE LA IMPORTANCIA DE LAS ACTIVIDADES TRANSFRONTERIZAS
Artículo 59
Criterios para determinar el carácter significativo en función de la importancia de las actividades transfronterizas de un grupo supervisado
1. El BCE podrá considerar que un grupo supervisado es significativo en función de sus actividades transfronterizas únicamente cuando la empresa matriz del grupo supervisado haya establecido filiales, que a su vez sean entidades de crédito, en más de un Estado miembro participante.
2. El BCE podrá considerar que un grupo supervisado es significativo en función de sus actividades transfronterizas únicamente si el valor total de sus activos excede de 5 000 millones EUR y:
a)
la ratio entre sus activos transfronterizos y sus activos totales es superior al 20 %, o
b)
la ratio entre sus pasivos transfronterizos y sus pasivos totales es superior al 20 %.
3. El artículo 52, apartado 3, será de aplicación a estos efectos.
Artículo 60
Activos y pasivos transfronterizos
1. Por «activos transfronterizos», en el contexto de un grupo supervisado, se entenderá la parte de los activos totales con respecto a la cual la contraparte es una entidad de crédito u otra persona física o jurídica ubicada en un Estado miembro participante distinto del Estado miembro en el cual tiene su sede central la empresa matriz del grupo supervisado de que se trate.
2. Por «pasivos transfronterizos», en el contexto de un grupo supervisado, se entenderá la parte de los pasivos totales con respecto a la cual la contraparte es una entidad de crédito u otra persona física o jurídica ubicada en un Estado miembro participante distinto del Estado miembro en el cual tiene su sede central la empresa matriz del grupo supervisado de que se trate.
TÍTULO 6
DETERMINACIÓN DEL CARÁCTER SIGNIFICATIVO EN FUNCIÓN DE LA SOLICITUD O RECEPCIÓN DE ASISTENCIA FINANCIERA PÚBLICA DEL MEDE
Artículo 61
Solicitud o recepción de asistencia financiera pública directa del MEDE
1. Se solicita asistencia financiera pública directa para una entidad supervisada cuando un miembro del MEDE solicita la concesión de asistencia financiera por el MEDE a dicha entidad en virtud de una decisión adoptada por el Consejo de Gobernadores del MEDE con arreglo al artículo 19 del Tratado por el que se establece el Mecanismo Europeo de Estabilidad en relación con la recapitalización directa de una entidad de crédito y con los instrumentos adoptados de conformidad con dicha decisión.
2. Una entidad de crédito recibe asistencia financiera pública directa cuando haya recibido la asistencia financiera con arreglo a la decisión y a los instrumentos contemplados en el apartado 1.
Artículo 62
Obligación de las ANC de informar al BCE de la posible solicitud o recepción de asistencia financiera pública por parte de una entidad supervisada menos significativa
1. Sin perjuicio de la obligación establecida en el artículo 96 de informar al BCE del deterioro de la situación financiera de una entidad supervisada menos significativa, las ANC informarán al BCE en cuanto tengan conocimiento de la posible necesidad de que se conceda a una entidad supervisada menos significativa asistencia financiera pública a nivel nacional indirectamente del MEDE, por el MEDE o de ambas formas.
2. Las ANC presentarán a la consideración del BCE su evaluación de la situación financiera de la entidad supervisada menos significativa antes de remitirla al MEDE, salvo en casos de urgencia debidamente justificados.
Artículo 63
Comienzo y fin de la supervisión directa
1. Una entidad supervisada en relación con la cual se solicite o se haya recibido del MEDE asistencia financiera pública directa será clasificada como entidad supervisada significativa a partir de la fecha en que se solicitó la asistencia en su nombre.
2. La fecha en la que el BCE asumirá la supervisión directa se especificará en una decisión del BCE con arreglo a lo dispuesto en el título 2.
3. El artículo 52, apartado 3, será de aplicación a estos efectos.
Artículo 64
Alcance
Si se solicita asistencia financiera pública directa con respecto a una entidad supervisada que forma parte de un grupo supervisado, todas las entidades supervisadas integradas en dicho grupo serán clasificadas como significativas.
TÍTULO 7
DETERMINACIÓN DEL CARÁCTER SIGNIFICATIVO EN FUNCIÓN DE QUE LA ENTIDAD SUPERVISADA SEA UNA DE LAS TRES ENTIDADES DE CRÉDITO MÁS SIGNIFICATIVAS DE UN ESTADO MIEMBRO PARTICIPANTE
Artículo 65
Criterios para determinar las tres entidades de crédito más significativas de un Estado miembro participante
1. Una entidad de crédito o un grupo supervisado serán clasificados como significativos si son una de las tres entidades de crédito o grupos supervisados más significativos de un Estado miembro participante.
2. A efectos de identificar las tres entidades de crédito o grupos supervisados más significativos de un Estado miembro participante, el BCE y la ANC pertinente tendrán en cuenta el tamaño de la entidad supervisada y del grupo supervisado respectivamente, con arreglo a lo dispuesto en los artículos 50 a 55.
Artículo 66
Proceso de revisión
1. A más tardar el 1 de octubre de cada año natural, el BCE determinará, para cada Estado miembro participante, si tres entidades de crédito o grupos supervisados cuya empresa matriz esté establecida en dicho Estado miembro participante deben ser clasificados como entidades supervisadas significativas.
2. A solicitud del BCE, las ANC informarán a este de cuáles son las tres entidades de crédito o grupos supervisados más significativos establecidos en sus respectivos Estados miembros participantes a más tardar el 1 de octubre del año natural en cuestión. Las ANC determinarán cuáles son las tres entidades de crédito o grupos supervisados más significativos en función de los criterios establecidos en los artículos 50 a 55.
3. Para cada una de las tres entidades de crédito o grupos supervisados más significativos establecidos en los Estados miembros participantes, la ANC pertinente facilitará al BCE un informe en el que figuren su historial de supervisión y su perfil de riesgo, a menos que la entidad de crédito o el grupo supervisado ya estén clasificados como significativos.
Al recibir la información a que se refiere el apartado 2, el BCE llevará a cabo su propia evaluación. Para ello, podrá solicitar a la ANC que facilite cualquier información pertinente.
4. En el caso de que, a 1 de octubre de un determinado año, una o varias de las tres entidades de crédito o grupos supervisados más significativos establecidos en un Estado miembro participante no se clasifiquen como entidades supervisadas significativas, el BCE adoptará una decisión con arreglo a lo dispuesto en el título 2 con respecto a cualquiera de las tres entidades de crédito o grupos supervisados más significativos que no se clasifiquen como significativos.
5. El artículo 52, apartado 3, será de aplicación a estos efectos.
TÍTULO 8
DECISIÓN DEL BCE DE SUPERVISAR DIRECTAMENTE ENTIDADES SUPERVISADAS MENOS SIGNIFICATIVAS CON ARREGLO AL ARTÍCULO 6, APARTADO 5, LETRA B), DEL REGLAMENTO DEL MUS
Artículo 67
Criterios para adoptar una decisión del BCE con arreglo al artículo 6, apartado 5, letra b), del Reglamento del MUS
1. El BCE podrá decidir en cualquier momento, con arreglo al artículo 6, apartado 5, letra b), del Reglamento del MUS, mediante una decisión, ejercer directamente la supervisión de una entidad supervisada menos significativa o de un grupo supervisado menos significativo cuando ello sea necesario para garantizar la aplicación coherente de normas de supervisión estrictas.
2. Antes de adoptar la decisión a que se refiere el apartado 1, el BCE tendrá en cuenta, entre otros, cualquiera de los factores siguientes:
a)
si la entidad supervisada menos significativa o el grupo supervisado menos significativo está cerca de cumplir uno de los criterios contenidos en el artículo 6, apartado 4, del Reglamento del MUS;
b)
la interconexión de la entidad supervisada menos significativa o del grupo supervisado menos significativo con otras entidades de crédito;
c)
si la entidad de crédito menos significativa de que se trate es filial de una entidad supervisada que tiene establecida su sede central en un Estado miembro no participante o en un tercer país y que ha establecido una o varias filiales que también son entidades de crédito, o una o varias sucursales, en Estados miembros participantes, de las cuales una o varias son significativas;
d)
que la ANC no haya seguido las instrucciones del BCE;
e)
que la ANC no haya cumplido con los actos a que se refiere el párrafo primero del artículo 4, apartado 3, del Reglamento del MUS;
f)
que la entidad supervisada menos significativa haya solicitado o recibido indirectamente asistencia financiera de la EFSF o del MEDE.
Artículo 68
Procedimiento para elaborar una decisión del BCE con arreglo al artículo 6, apartado 5, letra b), del Reglamento del MUS a solicitud de una ANC
1. A solicitud de una ANC, el BCE evaluará si es necesario ejercer la supervisión directamente de conformidad con el Reglamento del MUS con respecto a una entidad supervisada menos significativa o a un grupo supervisado menos significativo con el fin de garantizar la aplicación coherente de normas de supervisión estrictas.
2. En la solicitud de la ANC: a) se identificará la entidad supervisada menos significativa o grupo supervisado menos significativo con respecto a los cuales la ANC considera que el BCE debería asumir la supervisión directa, y b) se explicará por qué es necesaria la supervisión de la entidad supervisada menos significativa o del grupo supervisado menos significativo por parte del BCE para garantizar la aplicación coherente de normas de supervisión estrictas.
3. La solicitud de la ANC irá acompañada de un informe en el que figuren el historial de supervisión y el perfil de riesgo de la entidad supervisada menos significativa o del grupo supervisado menos significativo de que se trate.
4. En caso de que el BCE no esté de acuerdo con la solicitud de la ANC, consultará con ella antes de emitir su valoración final en cuanto a si es necesaria la supervisión por parte del BCE de la entidad supervisada menos significativa o del grupo supervisado menos significativo para garantizar la aplicación coherente de normas de supervisión estrictas.
5. En el caso de que el BCE decida que debe supervisar directamente a la entidad supervisada menos significativa o al grupo supervisado menos significativo para garantizar la aplicación coherente de normas de supervisión estrictas, adoptará una decisión con arreglo a lo dispuesto en el título 2.
Artículo 69
Procedimiento para elaborar decisiones del BCE con arreglo al artículo 6, apartado 5, letra b), del Reglamento del MUS por iniciativa propia del BCE
1. El BCE podrá solicitar a una ANC que presente un informe en el que figuren el historial de supervisión y el perfil de riesgo de una entidad supervisada menos significativa o de un grupo supervisado menos significativo. El BCE especificará la fecha límite en la que deba presentarse dicho informe.
2. El BCE consultará con la ANC antes de emitir su valoración final en cuanto a si es necesaria la supervisión por parte del BCE de la entidad supervisada menos significativa o del grupo supervisado menos significativo para garantizar la aplicación coherente de normas de supervisión estrictas.
3. En el caso de que el BCE llegue a la conclusión de que debe supervisar directamente a la entidad supervisada menos significativa o al grupo supervisado menos significativo para garantizar la aplicación coherente de normas de supervisión estrictas, adoptará una decisión con arreglo a lo dispuesto en el título 2.
TÍTULO 9
CIRCUNSTANCIAS PARTICULARES QUE PUEDEN JUSTIFICAR LA CLASIFICACIÓN DE UNA ENTIDAD SUPERVISADA COMO MENOS SIGNIFICATIVA AUN CUANDO SE CUMPLAN LOS CRITERIOS PARA SU CLASIFICACIÓN COMO SIGNIFICATIVA
Artículo 70
Circunstancias particulares que inducen a clasificar una entidad supervisada significativa como menos significativa
1. Se dan circunstancias particulares en el sentido del artículo 6, apartado 4, párrafos segundo y quinto, del Reglamento del MUS (en lo sucesivo, «las circunstancias particulares»), cuando existen circunstancias específicas de hecho que hagan inadecuada la clasificación de una entidad supervisada como significativa teniendo en cuenta los objetivos y principios del Reglamento del MUS y, en concreto, la necesidad de garantizar la aplicación coherente de normas de supervisión estrictas.
2. La expresión «circunstancias particulares» se interpretará en sentido estricto.
Artículo 71
Valoración de la existencia de circunstancias particulares
1. La determinación de si existen circunstancias particulares que justifiquen la clasificación como entidad supervisada menos significativa de una entidad supervisada que en otras circunstancias sería significativa se realizará caso por caso con carácter específico para la entidad supervisada o grupo supervisado de que se trate, y no respecto de categorías de entidades supervisadas.
2. El artículo 40 será de aplicación a estos efectos.
3. Los artículos 44 a 46 y los artículos 48 y 49 serán de aplicación a estos efectos. El BCE expondrá en una decisión los motivos que le han hecho llegar a la conclusión de que existen circunstancias particulares.
Artículo 72
Revisión
1. El BCE revisará, con el apoyo de las ANC pertinentes y como mínimo una vez al año, si continúan existiendo circunstancias particulares con respecto a una entidad supervisada o un grupo supervisado que han sido clasificados como menos significativos debido a circunstancias particulares.
2. La entidad supervisada de que se trate facilitará cuanta información y documentación solicite el BCE con el fin de efectuar la revisión contemplada en el apartado 1.
3. En caso de que el BCE considere que han dejado de existir las circunstancias particulares, adoptará una decisión dirigida a la entidad supervisada pertinente en la que determine que se clasifica como significativa y que ya no existen las circunstancias particulares.
4. El título 2 de la parte IV será de aplicación a estos efectos.
PARTE V
PROCEDIMIENTOS COMUNES
TÍTULO 1
COOPERACIÓN EN RELACIÓN CON LA SOLICITUD DE AUTORIZACIÓN PARA ACCEDER A LA ACTIVIDAD DE ENTIDAD DE CRÉDITO
Artículo 73
Notificación al BCE de la solicitud de autorización para acceder a la actividad de entidad de crédito
1. Las ANC que reciban una solicitud de autorización para acceder a la actividad de entidad de crédito en un Estado miembro participante informarán al BCE de la recepción de dicha solicitud en un plazo de 15 días hábiles.
2. Las ANC también informarán al BCE del plazo establecido en la legislación nacional pertinente para tomar una decisión en relación con la solicitud y notificarla al solicitante.
3. Si la solicitud no está completa, la ANC, por iniciativa propia o a solicitud del BCE, pedirá al solicitante que proporcione la información adicional necesaria. La ANC enviará toda información adicional recibida al BCE dentro de los 15 días hábiles siguientes a su recepción.
Artículo 74
Valoración de las solicitudes por parte de las ANC
Las ANC destinatarias de la solicitud valorarán si el solicitante cumple todas las condiciones de autorización establecidas en la legislación nacional aplicable del Estado miembro al que pertenezcan.
Artículo 75
Decisiones denegatorias por parte de las ANC
Las ANC denegarán las solicitudes que no cumplan las condiciones de autorización establecidas en la legislación nacional aplicable y remitirán una copia de su decisión al BCE.
Artículo 76
Proyectos de decisiones de las ANC relativas a la autorización para acceder a la actividad de entidad de crédito
1. Si la ANC está convencida de que la solicitud cumple todas las condiciones de autorización establecidas en la legislación nacional aplicable, elaborará un proyecto de decisión en el que proponga al BCE que conceda al solicitante la autorización para acceder a la actividad de entidad de crédito (en lo sucesivo, «el proyecto de decisión de autorización»).
2. La ANC velará por que el proyecto de decisión de autorización sea notificado al BCE y al solicitante al menos 20 días hábiles antes de que finalice el plazo máximo de evaluación fijado en la legislación nacional aplicable.
3. La ANC podrá proponer que se añadan recomendaciones, condiciones o restricciones a un proyecto de decisión de autorización con arreglo a la legislación nacional y de la Unión. En estos casos, la ANC será responsable de evaluar el cumplimiento de las condiciones o restricciones.
Artículo 77
Evaluación de las solicitudes y audiencia de los solicitantes por parte del BCE
1. El BCE evaluará las solicitudes con arreglo a las condiciones de autorización establecidas en la legislación pertinente de la Unión. Si considera que no se cumplen dichas condiciones, otorgará al solicitante la oportunidad de formular por escrito sus comentarios sobre los hechos y objeciones que sean pertinentes para la evaluación, con arreglo al artículo 31.
2. Si se considera necesaria una reunión, y en otros casos debidamente justificados, el BCE podrá ampliar el plazo máximo para tomar una decisión en relación con una solicitud con arreglo al artículo 14, apartado 3, del Reglamento del MUS. La ampliación será notificada al solicitante de conformidad con el artículo 35 del presente Reglamento.
Artículo 78
Decisiones del BCE sobre las solicitudes
1. El BCE tomará una decisión sobre el proyecto de decisión de autorización que reciba de la ANC en un plazo de diez días hábiles, a menos que se haya decidido ampliar el plazo máximo con arreglo a lo dispuesto en el artículo 77, apartado 2. El BCE podrá apoyar el proyecto de decisión de autorización y, por tanto, conceder la autorización, u oponer objeciones a dicho proyecto.
2. El BCE basará su decisión en su evaluación de la solicitud, del proyecto de decisión de autorización y de cualquier comentario facilitado por el solicitante con arreglo al artículo 77.
3. Si el BCE no toma una decisión en el plazo del apartado 1, se considerará adoptado el proyecto de decisión de autorización redactado por la ANC.
4. El BCE adoptará una decisión concediendo la autorización si el solicitante cumple todas las condiciones de autorización de conformidad con lo dispuesto en la legislación pertinente de la Unión y en la legislación nacional del Estado miembro en el que esté establecido el solicitante.
5. La decisión por la que se conceda una autorización se referirá a las actividades del solicitante como entidad de crédito según lo dispuesto en la legislación nacional aplicable, sin perjuicio de cualquier requisito adicional que la legislación nacional aplicable prevea para actividades distintas de la aceptación de depósitos u otros fondos reembolsables procedentes de particulares y la concesión de créditos por cuenta propia.
Artículo 79
Procedimiento de caducidad de la autorización
La autorización caducará en las situaciones previstas en el artículo 18, letra a), de la Directiva 2013/36/UE, cuando la legislación nacional aplicable así lo disponga. Las ANC informarán al BCE de los casos concretos de caducidad de una autorización. Luego de informar a la ANC y a la entidad supervisada pertinentes, el BCE hará pública la caducidad de la autorización conforme a la legislación nacional aplicable.
TÍTULO 2
COOPERACIÓN EN RELACIÓN CON LA REVOCACIÓN DE UNA AUTORIZACIÓN
Artículo 80
Propuesta de revocación de una autorización por parte de las ANC
1. En el caso en que la ANC pertinente considere que deba revocarse en todo o en parte la autorización de una entidad de crédito con arreglo a la legislación nacional o de la Unión aplicable, incluso si la revocación es a petición de la entidad de crédito, presentará al BCE un proyecto de decisión en el que proponga la revocación de la autorización (en lo sucesivo, «el proyecto de decisión de revocación»), junto con la documentación justificativa pertinente.
2. La ANC se coordinará con la autoridad nacional competente en materia de resolución de entidades de crédito (en lo sucesivo, «la autoridad nacional de resolución») en relación con cualquier proyecto de decisión de revocación que afecte a la autoridad nacional de resolución.
Artículo 81
Evaluación de un proyecto de decisión de revocación por parte del BCE
1. El BCE evaluará el proyecto de decisión de revocación sin demora injustificada. En concreto, tendrá en cuenta los motivos de urgencia esgrimidos por la ANC.
2. El derecho a ser oído previsto en el artículo 31 será de aplicación a estos efectos.
Artículo 82
Evaluación por iniciativa propia del BCE y consulta con las ANC
1. Si el BCE tuviera conocimiento de circunstancias que pudieran justificar la revocación de una autorización, evaluará, por iniciativa propia, si dicha autorización debe revocarse de conformidad con el derecho aplicable de la Unión.
2. El BCE podrá consultar en cualquier momento con las ANC pertinentes. Si el BCE tiene la intención de revocar una autorización, consultará con la ANC del Estado miembro en el que se encuentre establecida la entidad de crédito al menos 25 días hábiles antes de la fecha en la que prevé tomar la decisión. En casos urgentes debidamente justificados, el plazo máximo para la consulta podrá reducirse a cinco días hábiles.
3. Si el BCE tiene la intención de revocar una autorización, informará a las ANC pertinentes de los comentarios formulados por la entidad de crédito. El derecho de la entidad de crédito a ser oída previsto en el artículo 31 será de aplicación a estos efectos.
4. El BCE coordinará toda propuesta de revocación de una autorización con la autoridad nacional de resolución conforme al artículo 14, apartado 5, del Reglamento del MUS, e informará a la ANC pertinente inmediatamente después de iniciar el contacto con la autoridad nacional de resolución.
Artículo 83
Decisión del BCE relativa a la revocación de una autorización
1. El BCE tomará una decisión con respecto a la revocación de una autorización sin demora injustificada. Para ello, podrá aceptar o rechazar el proyecto de decisión de revocación pertinente.
2. El BCE tomará su decisión teniendo en cuenta lo siguiente: a) su evaluación de las circunstancias que justifican la revocación; b) si procede, el proyecto de decisión de revocación de la ANC; c) la consulta con la ANC pertinente y, si la ANC no es además la autoridad nacional de resolución, con la autoridad nacional de resolución (en lo sucesivo, conjuntamente con la ANC, «las autoridades nacionales»), y d) cualesquiera comentarios formulados por la entidad de crédito con arreglo a lo dispuesto en el artículo 81, apartado 2, y el artículo 82, apartado 3.
3. El BCE tomará asimismo una decisión en los casos descritos en el artículo 84 si la autoridad nacional de resolución pertinente no presenta objeciones a la revocación de la autorización, o si el BCE determina que las autoridades nacionales no han aplicado las medidas adecuadas necesarias para mantener la estabilidad financiera.
Artículo 84
Procedimiento en el caso de que las autoridades nacionales tengan que adoptar posibles medidas de resolución
1. Si la autoridad nacional de resolución notifica su objeción a la intención del BCE de revocar una autorización, el BCE y la citada autoridad acordarán un plazo durante el cual el BCE se abstendrá de proceder a la revocación. El BCE informará de ello a la ANC inmediatamente después de iniciar el contacto con la autoridad nacional de resolución para llegar a este acuerdo.
2. Una vez transcurrido el plazo acordado, el BCE evaluará si procede con la revocación de la autorización o amplía el plazo acordado de conformidad con el artículo 14, apartado 6, del Reglamento del MUS, teniendo en cuenta los progresos realizados. El BCE consultará con la ANC pertinente y con la autoridad nacional de resolución, si fuera distinta de la ANC. La ANC informará al BCE de las medidas adoptadas por estas autoridades y de su evaluación de las consecuencias de una revocación.
3. Si la autoridad nacional de resolución no plantea objeciones a la revocación de una autorización, o si el BCE determina que las autoridades nacionales no han aplicado las medidas adecuadas necesarias para mantener la estabilidad financiera, será de aplicación lo dispuesto en el artículo 83.
TÍTULO 3
COOPERACIÓN EN RELACIÓN CON LA ADQUISICIÓN DE PARTICIPACIONES CUALIFICADAS
Artículo 85
Notificación a las ANC de la adquisición de una participación cualificada
1. Las ANC que reciban una notificación de la intención de adquirir una participación cualificada en una entidad de crédito establecida en su Estado miembro participante informarán al BCE de dicha notificación en los cinco días hábiles siguientes a acusar recibo de la misma conforme al artículo 22, apartado 2, de la Directiva 2013/36/UE.
2. Las ANC informarán al BCE si tienen que interrumpir el plazo de evaluación como consecuencia de una solicitud de información adicional, y remitirán al BCE la información adicional en los cinco días hábiles siguientes a su recepción.
3. Las ANC también informarán al BCE del plazo máximo establecido en la legislación nacional aplicable para notificar al solicitante la decisión de oponerse o no oponerse a la adquisición de una participación cualificada.
Artículo 86
Evaluación de posibles adquisiciones
1. La ANC a la que se notifique la intención de adquirir una participación cualificada en una entidad de crédito evaluará si la posible adquisición cumple todas las condiciones establecidas en la legislación nacional y de la Unión aplicable. Tras esta evaluación, la ANC elaborará un proyecto de decisión para que el BCE se oponga o no se oponga a la adquisición.
2. La ANC presentará al BCE el proyecto de decisión para que se oponga o no se oponga a la adquisición al menos 15 días hábiles antes de que expire el plazo de evaluación establecido en la legislación aplicable de la Unión.
Artículo 87
Decisión del BCE relativa a la adquisición
El BCE decidirá si se opone o no a la adquisición basándose en su evaluación de la adquisición propuesta y en el proyecto de decisión de la ANC. El derecho a ser oído previsto en el artículo 31 será de aplicación a estos efectos.
TÍTULO 4
NOTIFICACIÓN DE DECISIONES SOBRE PROCEDIMIENTOS COMUNES
Artículo 88
Procedimientos para la notificación de decisiones
1. El BCE notificará las siguientes decisiones a las partes, sin demora injustificada, con arreglo a lo dispuesto en el artículo 35:
a)
la decisión del BCE relativa a la revocación de la autorización de una entidad de crédito;
b)
la decisión del BCE relativa a la adquisición de una participación cualificada en una entidad de crédito.
2. El BCE notificará a la ANC pertinente, sin demora injustificada, cualquiera de las siguientes decisiones:
a)
la decisión del BCE relativa a la solicitud de autorización de una entidad de crédito;
b)
la decisión del BCE relativa a la revocación de la autorización de una entidad de crédito, y
c)
la decisión del BCE relativa a la adquisición de una participación cualificada en una entidad de crédito.
3. La ANC notificará al solicitante de una autorización las siguientes decisiones:
a)
el proyecto de decisión de autorización;
b)
la decisión de la ANC de denegar la solicitud de autorización cuando el solicitante no cumpla las condiciones de autorización establecidas en la legislación nacional aplicable;
c)
la decisión del BCE de plantear objeciones al proyecto de decisión de autorización a que se refiere la letra a);
d)
la decisión de autorización del BCE.
4. La ANC notificará a la autoridad nacional de resolución pertinente la decisión del BCE sobre la revocación de la autorización de una entidad de crédito.
5. El BCE notificará a la Autoridad Bancaria Europea (ABE) toda decisión del BCE de conceder o revocar una autorización de entidad de crédito y todo caso de caducidad de una autorización, especificando los motivos de su decisión de revocar la autorización o de la caducidad de la autorización.
PARTE VI
PROCEDIMIENTOS PARA LA SUPERVISIÓN DE LAS ENTIDADES SUPERVISADAS SIGNIFICATIVAS
TÍTULO 1
SUPERVISIÓN DE ENTIDADES SUPERVISADAS SIGNIFICATIVAS Y ASISTENCIA POR PARTE DE LAS ANC
Artículo 89
Supervisión de entidades supervisadas significativas
El BCE ejercerá la supervisión directa de las entidades supervisadas significativas de conformidad con los procedimientos establecidos en la parte II, en especial con respecto a las funciones y la composición de los ECS.
Artículo 90
Función de las ANC en su labor de asistencia al BCE
1. Las ANC prestarán asistencia al BCE en el desempeño de sus funciones con arreglo a las condiciones establecidas en el Reglamento del MUS y en el presente Reglamento, y, en concreto, llevarán a cabo todas las actividades siguientes:
a)
presentarán al BCE proyectos de decisiones relativas a entidades supervisadas significativas establecidas en su Estado miembro participante, de conformidad con el artículo 91;
b)
asistirán al BCE en la preparación y aplicación de todos los actos relativos al ejercicio de las funciones que se atribuyen al BCE en virtud del Reglamento del MUS, incluida la asistencia en las actividades de verificación y en la evaluación diaria de la situación de las entidades supervisadas significativas, y
c)
asistirán al BCE en la ejecución de sus decisiones, utilizando cuando sea necesario las competencias contempladas en el párrafo tercero del artículo 9, apartado 1, y en el artículo 11, apartado 2, del Reglamento del MUS.
2. Cuando presten asistencia al BCE, las ANC se atendrán a las instrucciones impartidas por el BCE en relación con las entidades de crédito supervisadas significativas.
Artículo 91
Proyectos de decisiones elaborados por las ANC para su consideración por el BCE
1. De conformidad con el artículo 6, apartado 3 y apartado 7, letra b), del Reglamento del MUS, el BCE podrá solicitar a una ANC que elabore un proyecto de decisión relativa al desempeño de las funciones contempladas en el artículo 4 del Reglamento del MUS para someterlo a su consideración.
La solicitud deberá especificar el plazo para remitir el proyecto de decisión al BCE.
2. Las ANC también podrán, por iniciativa propia, someter a la consideración del BCE, a través del ECS, un proyecto de decisión con respecto a una entidad supervisada significativa.
Artículo 92
Intercambio de información
El BCE y las ANC intercambiarán, sin demora injustificada, información relativa a las entidades supervisadas significativas cuando haya indicios serios de que ya no se puede confiar en que dichas entidades cumplan sus obligaciones frente a sus acreedores y, en particular, de que ya no pueden garantizar los activos que les han sido confiados por sus depositantes, o cuando haya indicios serios de circunstancias que pudieran llevar a la determinación de que la entidad de crédito en cuestión es incapaz de restituir los depósitos según se establece en el artículo 1, apartado 3, inciso i), de la Directiva 94/19/CE del Parlamento Europeo y del Consejo (15). El BCE y las ANC efectuarán este intercambio de información antes de que se tome una decisión sobre dicha determinación.
TÍTULO 2
CUMPLIMIENTO DE LOS REQUISITOS DE IDONEIDAD POR PARTE DE LAS PERSONAS RESPONSABLES DE LA GESTIÓN DE ENTIDADES DE CRÉDITO
Artículo 93
Evaluación de la idoneidad de los miembros de los órganos de administración de entidades supervisadas significativas
1. Para garantizar que las entidades dispongan de estructuras de gobernanza sólidas, y sin perjuicio de la legislación nacional y de la Unión aplicable y de la parte V, las entidades supervisadas significativas notificarán a la ANC pertinente cualquier cambio en la composición de su órganos de administración en sus funciones de dirección y de supervisión (en lo sucesivo, «los directivos») en el sentido del artículo 3, apartados 1, punto 7, y del artículo 3, apartado 2, de la Directiva 2013/36/UE, incluida la renovación de los directivos en su cargo. Las ANC pertinentes notificarán dicho cambio al BCE sin demora injustificada y le informarán del plazo previsto en la legislación nacional aplicable para adoptar y notificar una decisión.
2. Para evaluar la idoneidad de los directivos de entidades supervisadas significativas, el BCE gozará de las competencias de supervisión atribuidas a las autoridades competentes con arreglo a la legislación nacional y de la Unión aplicable.
Artículo 94
Revisión continua de la idoneidad de los directivos
1. Las entidades supervisadas significativas informarán a la ANC pertinente de cualesquiera hechos nuevos que puedan afectar a la evaluación inicial de idoneidad o de cualesquiera otras cuestiones que podrían incidir en la idoneidad de un directivo sin demora injustificada en cuanto la entidad supervisada o el directivo correspondiente tengan conocimiento de esos hechos o cuestiones. La ANC pertinente notificará al BCE esos hechos o cuestiones sin demora injustificada.
2. El BCE podrá iniciar una nueva evaluación basándose en los nuevos hechos o cuestiones mencionados en el apartado 1 o cuando tenga conocimiento de cualesquiera hechos nuevos que puedan afectar a la evaluación inicial del directivo en cuestión o de cualesquiera otras cuestiones que podrían incidir en la idoneidad de un directivo. A continuación, el BCE decidirá las medidas adecuadas con arreglo a la legislación nacional y de la Unión aplicable e informará de dichas medidas a la ANC pertinente sin demora injustificada.
TÍTULO 3
OTROS PROCEDIMIENTOS DE APLICACIÓN POR PARTE DE LAS ENTIDADES SUPERVISADAS SIGNIFICATIVAS
Artículo 95
Peticiones, notificaciones o solicitudes por parte de las entidades supervisadas significativas
1. Sin perjuicio de los procedimientos específicos previstos en particular en la parte V y de su interacción normal con su ANC, las entidades supervisadas significativas dirigirán al BCE todas sus peticiones, notificaciones o solicitudes relativas al desempeño de las funciones atribuidas al BCE.
2. El BCE pondrá a disposición de la ANC pertinente dichas peticiones, notificaciones o solicitudes y podrá solicitarle que elabore un proyecto de decisión de conformidad con lo dispuesto en el artículo 91.
3. En caso de cambios sustanciales con respecto a la autorización concedida para la petición, notificación o solicitud inicial, la entidad supervisada significativa deberá dirigir una nueva petición, notificación o solicitud al BCE de conformidad con el procedimiento contemplado en el apartado 1.
PARTE VII
PROCEDIMIENTOS PARA LA SUPERVISIÓN DE ENTIDADES SUPERVISADAS MENOS SIGNIFICATIVAS
TÍTULO 1
NOTIFICACIÓN AL BCE POR LAS ANC DE SUS PROCEDIMIENTOS DE SUPERVISIÓN Y PROYECTOS DE DECISIONES DE SUPERVISIÓN RELEVANTES
Artículo 96
Deterioro de la situación financiera de una entidad supervisada menos significativa
Las ANC deberán informar al BCE cuando la situación de una entidad supervisada menos significativa se deteriore de forma rápida y significativa, especialmente si dicho deterioro pudiera traducirse en una solicitud de asistencia financiera directa o indirecta del MEDE, sin perjuicio de la aplicación del artículo 62.
Artículo 97
Notificación al BCE por las ANC de sus procedimientos de supervisión relevantes
1. Para que el BCE pueda ejercer la vigilancia del funcionamiento del sistema, según establece el artículo 6, apartado 5, letra c), del Reglamento del MUS, las ANC le proporcionarán información sobre sus procedimientos de supervisión relevantes relativos a las entidades supervisadas menos significativas. El BCE establecerá criterios generales, en particular teniendo en cuenta la situación de riesgo y el impacto potencial en el sistema financiero nacional de la entidad supervisada menos significativa de que se trate, para determinar qué información deberá notificarse en relación con qué entidades supervisadas menos significativas. La información será facilitada por las ANC con carácter previo o, en casos debidamente justificados de emergencia, simultáneamente a la apertura de un procedimiento.
2. Los procedimientos de supervisión relevantes de las ANC a los que hace referencia el apartado 1 serán:
a)
el cese de miembros de los órganos de administración de las entidades supervisadas menos significativas y el nombramiento de directivos especiales que asuman la gestión de dichas entidades, y
b)
los procedimientos que tengan un impacto significativo sobre la entidad supervisada menos significativa.
3. Además de los requisitos de información que establezca conforme al presente artículo, el BCE podrá en cualquier momento solicitar de las ANC información sobre la ejecución de las tareas que desempeñen en relación con las entidades supervisadas menos significativas.
4. Sin perjuicio de los requisitos de información que establezca el BCE conforme al presente artículo, las ANC notificarán al BCE, por iniciativa propia, cualquier otro de sus procedimientos de supervisión:
a)
que consideren relevante, o
b)
que pueda afectar negativamente a la reputación del MUS.
5. Si el BCE solicita a una ANC que evalúe con más detalle aspectos concretos de un procedimiento de supervisión relevante de la ANC, en la solicitud especificará cuáles son dichos aspectos. El BCE y la ANC se asegurarán respectivamente de que la otra parte disponga de tiempo suficiente para que el procedimiento y el MUS en su conjunto funcionen eficazmente.
Artículo 98
Notificación al BCE por las ANC de proyectos de decisiones de supervisión relevantes
1. Para que el BCE pueda ejercer la vigilancia del funcionamiento del sistema, según establece el artículo 6, apartado 5, letra c), del Reglamento del MUS, las ANC remitirán al BCE los proyectos de decisiones de supervisión que satisfagan los criterios establecidos en los apartados 2 y 3 y que afecten a entidades supervisadas menos significativas con respecto a las que el BCE considere que esta información le deba ser notificada, atendiendo a los criterios generales establecidos por el BCE sobre la situación de riesgo y el posible impacto de las entidades en el sistema financiero nacional.
2. Sin perjuicio de lo dispuesto en el apartado 1, los proyectos de decisiones de supervisión se enviarán al BCE antes de dirigirlos a las entidades supervisadas menos significativas si:
a)
se refieren al cese de miembros de los órganos de administración de las entidades supervisadas menos significativas y al nombramiento de directivos especiales, o
b)
tienen un impacto significativo en la entidad supervisada menos significativa.
3. Además de los requisitos de información establecidos en los apartados 1 y 2, las ANC deberán transmitir al BCE cualquier otro proyecto de decisión de supervisión:
a)
para la que requieran la opinión del BCE, o
b)
que pueda afectar negativamente a la reputación del MUS.
4. Las ANC remitirán al BCE los proyectos de decisiones que satisfagan los criterios establecidos en los apartados 1, 2 y 3 y que, por tanto, se consideren proyectos de decisiones de supervisión relevantes, al menos diez días antes de la fecha en la que prevean adoptar la decisión. El BCE expresará su opinión sobre dichos proyectos en un plazo razonable antes de la citada fecha. En caso de urgencia, la ANC pertinente fijará un plazo razonable para remitir al BCE un proyecto de decisión que satisfaga los criterios establecidos en los apartados 1, 2 y 3.
TÍTULO 2
INFORMACIÓN POSTERIOR QUE LAS ANC FACILITARÁN AL BCE EN RELACIÓN CON LAS ENTIDADES SUPERVISADAS MENOS SIGNIFICATIVAS
Artículo 99
Obligación general de las ANC de informar al BCE
1. Para que el BCE pueda ejercer la vigilancia del funcionamiento del MUS con arreglo al artículo 6, apartado 5, letra c), del Reglamento del MUS, y sin perjuicio de lo dispuesto en el capítulo 1, el BCE podrá exigir a las ANC que le informen periódicamente sobre las medidas que hayan adoptado y sobre el ejercicio de las funciones que deben desempeñar de conformidad con el artículo 6, apartado 6, del Reglamento del MUS. El BCE informará anualmente a las ANC de las categorías de entidades supervisadas menos significativas y de la naturaleza de la información requerida.
2. Los requisitos establecidos de conformidad con el apartado 1 deberán entenderse sin perjuicio del derecho del BCE a hacer uso de los poderes contemplados en los artículos 10 a 13 del Reglamento del MUS con respecto a las entidades supervisadas menos significativas.
Artículo 100
Periodicidad y alcance de los informes que las ANC presentarán al BCE
Las ANC presentarán al BCE un informe anual sobre las entidades supervisadas menos significativas, los grupos supervisados menos significativos o las categorías de entidades supervisadas menos significativas con arreglo a los requisitos establecidos por el BCE.
PARTE VIII
COOPERACIÓN ENTRE EL BCE, LAS ANC Y LAS AND EN RELACIÓN CON LAS FUNCIONES E INSTRUMENTOS MACROPRUDENCIALES
TÍTULO 1
DEFINICIÓN DE INSTRUMENTOS MACROPRUDENCIALES
Artículo 101
Disposiciones generales
1. A efectos de la presente parte, se entenderá por instrumentos macroprudenciales cualquiera de los instrumentos siguientes:
a)
los colchones de capital con arreglo a los artículos 130 a 142 de la Directiva 2013/36/UE;
b)
las medidas aplicables a las entidades de crédito autorizadas en el propio Estado miembro, o a un subconjunto de esas entidades, con arreglo al artículo 458 del Reglamento (UE) no 575/2013;
c)
cualquier otra medida destinada a subsanar riesgos sistémicos o macroprudenciales que adopten las AND o las ANC conforme a lo previsto en el Reglamento (UE) no 575/2013 y la Directiva 2013/36/UE y con sujeción a sus procedimientos en los casos expresamente previstos en la legislación aplicable de la Unión.
2. Los procedimientos macroprudenciales contemplados en el artículo 5, apartados 1 y 2, del Reglamento del MUS no constituirán procedimientos de supervisión del BCE o de las ANC con arreglo al presente Reglamento, sin perjuicio de lo dispuesto en el artículo 22 del Reglamento del MUS en relación con las decisiones dirigidas a entidades supervisadas concretas.
Artículo 102
Aplicación de los instrumentos macroprudenciales por parte del BCE
El BCE aplicará los instrumentos macroprudenciales mencionados en el artículo 101 de conformidad con el presente Reglamento y con el artículo 5, apartado 2, y el artículo 9, apartado 2, del Reglamento del MUS, y, cuando los instrumentos macroprudenciales estén contemplados en una directiva, con sujeción a la incorporación de dicha directiva al derecho interno. El hecho de que una AND no fije un porcentaje de colchón no impide al BCE fijar un colchón obligatorio con arreglo al presente Reglamento y al artículo 5, apartado 2, del Reglamento del MUS.
TÍTULO 2
DISPOSICIONES DE PROCEDIMIENTO PARA EL USO DE INSTRUMENTOS MACROPRUDENCIALES
Artículo 103
Relación de las ANC y las AND responsables de los instrumentos macroprudenciales
El BCE recabará de las ANC y de las AND de los Estados miembros participantes información relativa a la identidad de las autoridades designadas para los respectivos instrumentos macroprudenciales mencionados en el artículo 101 y a los instrumentos macroprudenciales que pueden emplear dichas autoridades.
Artículo 104
Intercambio de información y cooperación en relación con el uso de instrumentos macroprudenciales por parte de las ANC o las AND
1. De conformidad con el artículo 5, apartado 1, del Reglamento del MUS, cuando la ANC o AND pertinente tenga la intención de aplicar instrumentos macroprudenciales lo notificará al BCE diez días hábiles antes de tomar una decisión de este tipo. No obstante, si la ANC o AND tiene la intención de utilizar un instrumento macroprudencial, informará al BCE cuanto antes de que ha identificado un riesgo macroprudencial o sistémico para el sistema financiero y, si fuera posible, de los detalles del instrumento que prevea emplear. Esta información comprenderá, en la medida de lo posible, las características específicas de la medida que se pretenda adoptar, incluida la fecha de aplicación prevista.
2. La notificación de intenciones será presentada al BCE por la ANC o AND.
3. En caso de que el BCE se oponga a la medida prevista por la ANC o AND expondrá los motivos de su oposición por escrito en un plazo de cinco días hábiles a partir de la fecha de recepción de la notificación de intenciones. La ANC o AND considerará debidamente los motivos del BCE antes de proceder con la decisión, según resulte oportuno.
Artículo 105
Intercambio de información y cooperación en relación con el uso de instrumentos macroprudenciales por parte del BCE
1. De conformidad con el artículo 5, apartado 2, del Reglamento del MUS, cuando, por iniciativa propia o a propuesta de una ANC o AND, el BCE tenga la intención de imponer requisitos más estrictos en lo que respecta a los colchones de capital o de aplicar medidas más rigurosas para subsanar riesgos sistémicos o macroprudenciales, cooperará estrechamente con la AND del Estado miembro correspondiente y, en particular, notificará su intención a la AND o ANC diez días hábiles antes de tomar una decisión de este tipo. No obstante, si el BCE tiene la intención de imponer requisitos más estrictos en lo que respecta a los colchones de capital o de aplicar medidas más rigurosas para subsanar riesgos sistémicos o macroprudenciales a nivel de las entidades de crédito sujetas a los procedimientos establecidos en el Reglamento (UE) no 575/2013 y en la Directiva 2013/36/UE en los casos específicamente estipulados en la legislación de la Unión, informará a la ANC o AND pertinente en cuanto sea posible de que ha identificado un riesgo sistémico o macroprudencial para el sistema financiero y, si fuera posible, de los detalles del instrumento que prevea emplear. Esta información comprenderá, en la medida de lo posible, las características específicas de la medida que se pretenda adoptar, incluida la fecha de aplicación prevista.
2. En caso de que la ANC o AND interesada se oponga a la medida prevista por el BCE le transmitirá sus motivos por escrito en un plazo de cinco días hábiles a partir de la fecha de recepción de la notificación de intenciones del BCE. El BCE considerará debidamente estos motivos antes de proceder con la decisión, según resulte oportuno.
PARTE IX
PROCEDIMIENTOS PARA LA COOPERACIÓN ESTRECHA
TÍTULO 1
PRINCIPIOS GENERALES Y DISPOSICIONES COMUNES
Artículo 106
Procedimiento para el establecimiento de una cooperación estrecha
El BCE evaluará las solicitudes de Estados miembros no pertenecientes a la zona del euro relativas al establecimiento de una cooperación estrecha conforme al procedimiento establecido en la Decisión BCE/2014/5 (16).
Artículo 107
Principios aplicables una vez establecida la cooperación estrecha
1. A partir de la fecha en la que sea de aplicación una decisión del BCE adoptada con arreglo al artículo 7, apartado 2, del Reglamento del MUS por la que se establece la cooperación estrecha entre el BCE y la ANC de un Estado miembro no perteneciente a la zona del euro, y hasta el cese o la suspensión de dicha cooperación estrecha, el BCE desempeñará las funciones contempladas en el artículo 4, apartados 1 y 2, y en el artículo 5 del Reglamento del MUS en relación con las entidades y grupos supervisados establecidos en el Estado miembro participante en estrecha cooperación de que se trate, de conformidad con el artículo 6 del Reglamento del MUS.
2. Si se ha establecido la cooperación estrecha con arreglo al artículo 7, apartado 2, del Reglamento del MUS, el BCE y la ANC en estrecha cooperación se encontrarán, con respecto a las entidades y grupos supervisados significativos y a las entidades y grupos supervisados menos significativos establecidos en el Estados miembro participante en estrecha cooperación, en una situación comparable a la de las entidades y grupos supervisados significativos y las entidades y grupos supervisados menos significativos establecidos en Estados miembros pertenecientes a la zona del euro, teniendo en cuenta que el BCE no posee competencias directamente aplicables sobre las entidades y grupos supervisados significativos y las entidades y grupos supervisados menos significativos establecidos en el Estado miembro participante en estrecha cooperación.
3. De conformidad con el artículo 6 del Reglamento del MUS, el BCE podrá dirigir instrucciones a la ANC en estrecha cooperación en relación con entidades y grupos supervisados significativos, y solo instrucciones generales en relación con entidades y grupos supervisados menos significativos.
4. La cooperación estrecha se dará por terminada en la fecha en la que la excepción prevista en el artículo 139 del TFUE sea suprimida con respecto a un Estado miembro participante en estrecha cooperación de conformidad con el artículo 140, apartado 2, del TFUE, y, por tanto, las disposiciones de la presente parte dejarán de ser aplicables.
Artículo 108
Instrumentos jurídicos para la supervisión en relación con la cooperación estrecha
1. En relación con las funciones contempladas en el artículo 4, apartados 1 y 2, y en el artículo 5 del Reglamento del MUS, el BCE podrá dar instrucciones, formular solicitudes o emitir orientaciones.
2. Si el BCE considera que la ANC en estrecha cooperación debe adoptar una medida relacionada con las funciones a que se refiere el artículo 4, apartados 1 y 2, del Reglamento del MUS en relación con una entidad o grupo supervisado, dirigirá a dicha ANC:
a)
con respecto a una entidad supervisada significativa o un grupo supervisado significativo, una instrucción general o específica, una solicitud o una orientación que exija la emisión de una decisión de supervisión en relación con dicha entidad o grupo en el Estado miembro participante en estrecha cooperación, o
b)
con respecto a una entidad supervisada menos significativa o un grupo supervisado menos significativo, una instrucción general o una orientación.
3. Si el BCE considera que la ANC o AND en estrecha cooperación debe adoptar una medida relacionada con las funciones a que se hace referencia en el artículo 5 del Reglamento del MUS, podrá dirigir a dicha ANC o AND una instrucción general o específica, una solicitud o una orientación que exija la imposición de requisitos más estrictos en lo que respecta a los colchones de capital o la aplicación de medidas más rigurosas para subsanar riesgos sistémicos o macroprudenciales.
4. El BCE fijará en la instrucción, solicitud u orientación un plazo oportuno para la adopción de la medida por parte de la ANC en estrecha cooperación, que no deberá ser inferior a 48 horas, salvo que sea indispensable una adopción más temprana a fin de evitar un daño irreparable. Al fijar el plazo, el BCE tendrá en cuenta la legislación en materia administrativa y procesal que deba cumplir la ANC en estrecha cooperación de que se trate.
5. Las ANC en estrecha cooperación adoptarán todas las medidas necesarias para atenerse a las instrucciones, solicitudes u orientaciones del BCE e informarán al BCE, sin demora injustificada, de las medidas que hayan adoptado.
TÍTULO 2
COOPERACIÓN ESTRECHA EN RELACIÓN CON LAS PARTES III, IV, V, VIII, X Y XI
Artículo 109
Régimen lingüístico en el régimen de cooperación estrecha
Las medidas a que se refiere el artículo 23 serán de aplicación mutatis mutandis con respecto a las ANC en estrecha cooperación.
Artículo 110
Evaluación del carácter significativo o menos significativo de las entidades de crédito en el régimen de cooperación estrecha
1. Las disposiciones de la parte IV relativas a la determinación de la condición de las entidades supervisadas o los grupos supervisados como significativos o menos significativos serán de aplicación mutatis mutandis con respecto a las entidades supervisadas o los grupos supervisados establecidos en Estados miembros participantes en estrecha cooperación con arreglo a lo dispuesto en el presente artículo.
2. Las ANC en estrecha cooperación garantizarán que los procedimientos establecidos en la parte IV puedan aplicarse a las entidades supervisadas o los grupos supervisados establecidos en su Estado miembro.
3. En aquellas circunstancias en las que la parte IV establezca que el BCE debe dirigir una decisión a una entidad supervisada o a un grupo supervisado, el BCE, en vez de dirigirla a la entidad supervisada o al grupo supervisado, dará instrucciones a la ANC en estrecha cooperación y esta dirigirá una decisión a la entidad supervisada o al grupo supervisado de conformidad con dichas instrucciones.
Artículo 111
Procedimientos comunes en el régimen de cooperación estrecha
1. Las disposiciones de la parte V relativas a los procedimientos comunes serán de aplicación mutatis mutandis a las entidades supervisadas y grupos supervisados establecidos en los Estados miembros participantes en estrecha cooperación, sin perjuicio de lo dispuesto en el presente artículo.
2. Las ANC en estrecha cooperación velarán por que los procedimientos establecidos en la parte V puedan aplicarse a las entidades supervisadas establecidas en su Estado miembro. En particular, las ANC en estrecha cooperación se asegurarán de que el BCE reciba la información y la documentación necesarias para el desempeño de las funciones que le atribuye el Reglamento del MUS.
3. En aquellas circunstancias en las que la parte V establezca que el BCE debe dirigir una decisión a una entidad supervisada o grupo supervisado, el BCE, en vez de dirigirla a la entidad supervisada o al grupo supervisado, dará instrucciones a la ANC en estrecha cooperación y esta dirigirá una decisión a la entidad supervisada o al grupo supervisado de conformidad con dichas instrucciones.
4. En aquellas circunstancias en las que la parte V establezca que la ANC pertinente elabore un proyecto de decisión, la ANC en estrecha cooperación presentará un proyecto de decisión al BCE y solicitará instrucciones.
Artículo 112
Instrumentos macroprudenciales en el régimen de cooperación estrecha
Las disposiciones de la parte VIII relativas a la cooperación entre el BCE, las ANC y las AND con relación a las funciones y los instrumentos macroprudenciales serán de aplicación mutatis mutandis a las entidades y grupos supervisados establecidos en Estados miembros participantes en estrecha cooperación.
Artículo 113
Sanciones administrativas en el régimen de cooperación estrecha
1. Las disposiciones de la parte X relativas a las sanciones administrativas serán de aplicación, mutatis mutandis, a las entidades supervisadas y los grupos supervisados establecidos en Estados miembros participantes en estrecha cooperación.
2. En aquellas circunstancias en las que el artículo 18 del Reglamento del MUS, en relación con la parte X del presente Reglamento, establezca que el BCE debe dirigir una decisión a una entidad supervisada o grupo supervisado, el BCE, en vez de dirigirla a la entidad supervisada o al grupo supervisado, dará instrucciones a la ANC en estrecha cooperación y esta dirigirá una decisión a la entidad supervisada o al grupo supervisado de conformidad con dichas instrucciones.
3. En aquellos casos en los que el artículo 18 del Reglamento del MUS o la parte X del presente Reglamento establezcan que la ANC pertinente debe dirigir una decisión a una entidad supervisada significativa o a un grupo supervisado significativo, la ANC en estrecha cooperación iniciará los procedimientos oportunos con vistas a la adopción de medidas para garantizar que se imponen las sanciones administrativas adecuadas únicamente con arreglo a las instrucciones del BCE. La ANC en estrecha cooperación informará al BCE una vez que se haya adoptado una decisión.
Artículo 114
Competencias de investigación con arreglo a los artículos 10 a 13 del Reglamento del MUS en el régimen de cooperación estrecha
1. Las disposiciones de la parte XI relativas a la cooperación en relación con los artículos 10 a 13 del Reglamento del MUS serán de aplicación mutatis mutandis a las entidades supervisadas y grupos supervisados establecidos en Estados miembros participantes en estrecha cooperación.
2. Las ANC en estrecha cooperación ejercerán las competencias de investigación con arreglo a los artículos 10 a 13 del Reglamento del MUS de acuerdo con las instrucciones del BCE.
3. Las ANC en estrecha cooperación presentarán al BCE las conclusiones derivadas del ejercicio de las competencias de investigación con arreglo a los artículos 10 a 13 del Reglamento del MUS.
4. Las ANC en estrecha cooperación se asegurarán de que los empleados del BCE que se designen puedan participar en calidad de observadores en cualquier investigación con arreglo a los artículos 10 a 13 del Reglamento del MUS.
TÍTULO 3
COOPERACIÓN ESTRECHA CON RESPECTO A ENTIDADES SUPERVISADAS SIGNIFICATIVAS
Artículo 115
Supervisión de entidades supervisadas significativas establecidas en un Estado miembro participante en estrecha cooperación
1. Las partes II y VI serán de aplicación mutatis mutandis a las entidades supervisadas significativas y los grupos supervisados significativos establecidos en un Estado miembro participante en estrecha cooperación con arreglo a lo dispuesto en el presente artículo.
2. Las ANC en estrecha cooperación se asegurarán de que el BCE reciba toda la información y todos los informes de las entidades supervisadas significativas y los grupos supervisados significativos que las propias ANC en estrecha cooperación reciban y que sean necesarios para desempeñar las funciones atribuidas al BCE de conformidad con el Reglamento del MUS.
3. Deberá establecerse un ECS para supervisar cada entidad supervisada significativa o grupo supervisado significativo establecido en un Estado miembro participante en estrecha cooperación. Los miembros del ECS serán designados de conformidad con lo dispuesto en el artículo 4. La ANC en estrecha cooperación designará a su subcoordinador para que actúe directamente en relación con la entidad supervisada significativa o el grupo supervisado significativo de conformidad con las instrucciones del coordinador del ECS.
4. Las ANC en estrecha cooperación se asegurarán de que el personal designado por el BCE sea invitado a participar en cualquier inspección in situ llevada a cabo con respecto a una entidad supervisada significativa o un grupo supervisado significativo. El BCE podrá determinar el número de empleados del BCE que participarán en calidad de observadores.
5. En el contexto de la supervisión consolidada y de los colegios de supervisores, en aquellas circunstancias en las que una empresa matriz esté establecida en un Estado miembro perteneciente a la zona del euro o en un Estado miembro participante no perteneciente a la zona del euro, el BCE, como autoridad competente, será el supervisor en base consolidada y presidirá el colegio de supervisores. El BCE invitará a la ANC en estrecha cooperación pertinente a designar a un empleado de la ANC en calidad de observador. El BCE podrá actuar dando instrucciones a la ANC en estrecha cooperación pertinente.
Artículo 116
Decisiones con respecto a entidades supervisadas significativas y grupos supervisados significativos
1. Sin perjuicio de las competencias atribuidas a las ANC con respecto a funciones no encomendadas al BCE de conformidad con el Reglamento del MUS, las ANC en estrecha cooperación adoptarán decisiones relativas a entidades supervisadas significativas o grupos supervisados significativos establecidos en su Estado miembro únicamente con arreglo a las instrucciones del BCE. Las ANC en estrecha cooperación también podrán solicitar instrucciones al BCE.
2. Las ANC en estrecha cooperación pondrán inmediatamente a disposición del BCE cualquier decisión con respecto a una entidad supervisada significativa o un grupo supervisado significativo.
3. Las ANC en estrecha cooperación informarán al BCE de: a) las decisiones que adopten en el ejercicio de sus facultades con respecto a funciones no encomendadas al BCE de conformidad con el Reglamento del MUS; y b) las decisiones que adopten de acuerdo con las instrucciones del BCE o según lo dispuesto en esta parte.
TÍTULO 4
COOPERACIÓN ESTRECHA CON RESPECTO A ENTIDADES SUPERVISADAS MENOS SIGNIFICATIVAS Y GRUPOS SUPERVISADOS MENOS SIGNIFICATIVOS
Artículo 117
Supervisión de entidades supervisadas menos significativas y grupos supervisados menos significativos
1. La parte VII será de aplicación mutatis mutandis a las entidades supervisadas menos significativas y los grupos supervisados menos significativos establecidos en Estados miembros participantes en estrecha cooperación con arreglo a las siguientes disposiciones.
2. Con el fin de garantizar la coherencia de los resultados de la supervisión dentro del MUS, el BCE podrá dirigir instrucciones generales y orientaciones y formular solicitudes a las ANC en estrecha cooperación exigiéndoles que adopten decisiones de supervisión con respecto a entidades supervisadas menos significativas o grupos supervisados menos significativos establecidos en el Estado miembro participante en estrecha cooperación. Esas instrucciones generales, orientaciones o solicitudes podrán referirse a grupos o categorías de entidades de crédito.
3. El BCE también podrá dirigir a las ANC en estrecha cooperación solicitudes para que evalúen con más detalle aspectos concretos de los procedimientos relevantes de las ANC según lo dispuesto en el artículo 6, apartado 7, letra c) inciso ii), del Reglamento del MUS.
TÍTULO 5
PROCEDIMIENTO EN CASO DE DESACUERDO POR PARTE DE UN ESTADO MIEMBRO PARTICIPANTE EN ESTRECHA COOPERACIÓN
Artículo 118
Procedimiento en caso de desacuerdo con un proyecto de decisión del Consejo de Supervisión con arreglo al artículo 7, apartado 8, del Reglamento del MUS
1. El BCE informará a la ANC en estrecha cooperación del proyecto completo de decisión del Consejo de Supervisión en relación con una entidad supervisada o un grupo supervisado radicados en un Estado miembro participante en estrecha cooperación, con sujeción a los requisitos de confidencialidad previstos en la legislación de la Unión.
2. En caso de que la ANC en estrecha cooperación esté en desacuerdo con el proyecto completo de decisión del Consejo de Supervisión, notificará al Consejo de Gobierno por escrito los motivos de su desacuerdo, en un plazo de cinco días hábiles a partir de la recepción del proyecto.
3. El Consejo de Gobierno tomará una decisión sobre el asunto en un plazo de cinco días hábiles a partir de la recepción de la notificación, teniendo plenamente en cuenta los motivos del desacuerdo, y explicará por escrito su decisión a la ANC en estrecha cooperación.
4. Un Estado miembro participante en estrecha cooperación podrá solicitar al BCE que ponga fin a su cooperación estrecha con efecto inmediato, con lo que no estará vinculado por ninguna decisión posterior del Consejo de Gobierno.
Artículo 119
Procedimiento en caso de desacuerdo con una objeción del Consejo de Gobierno a un proyecto de decisión del Consejo de Supervisión con arreglo al artículo 7, apartado 7, del Reglamento del MUS
1. El BCE informará a las ANC en estrecha cooperación de cualquier objeción del Consejo de Gobierno a un proyecto completo de decisión del Consejo de Supervisión.
2. En caso de que la ANC en estrecha cooperación esté en desacuerdo con la objeción del Consejo de Gobierno al proyecto completo de decisión del Consejo de Supervisión, notificará al BCE los motivos de su desacuerdo en un plazo de cinco días hábiles a partir de la recepción de la objeción del Consejo de Gobierno.
3. El Consejo de Gobierno emitirá su dictamen por escrito sobre el desacuerdo motivado manifestado por la ANC en estrecha cooperación en un plazo de 30 días a partir de la recepción de dicho desacuerdo, y confirmará o retirará su objeción, declarando los motivos para hacerlo. El BCE informará de ello a la ANC en estrecha cooperación.
4. En caso de que el Consejo de Gobierno confirme su objeción, la ANC en estrecha cooperación podrá notificar al BCE, en un plazo de cinco días a partir de que sea informada de dicha confirmación, que no quedará vinculada por ninguna decisión que se adopte tras la modificación del proyecto completo de decisión inicial que ha sido objetado por el Consejo de Gobierno.
El BCE considerará a continuación suspender o dar por terminada la cooperación estrecha con la ANC en estrecha cooperación, teniendo debidamente en cuenta la eficacia de la supervisión, y adoptará una decisión al respecto. El BCE tomará en consideración, en concreto, los factores mencionados en el artículo 7, apartado 7, del Reglamento del MUS.
PARTE X
SANCIONES ADMINISTRATIVAS
TÍTULO 1
DEFINICIONES Y RELACIÓN CON EL REGLAMENTO (CE) no 2532/98 Del Consejo (17)
Artículo 120
Definición de sanciones administrativas
A los efectos de la presente parte, se entenderá por «sanciones administrativas» lo siguiente:
a)
las sanciones pecuniarias administrativas establecidas e impuestas con arreglo al artículo 18, apartado 1, del Reglamento del MUS;
b)
las multas y las multas coercitivas establecidas en el artículo 2 del Reglamento (CE) no 2532/98 e impuestas con arreglo al artículo 18, apartado 7, del Reglamento del MUS.
Artículo 121
Relación con el Reglamento (CE) no 2532/98
1. A los efectos de los procedimientos previstos en el artículo 18, apartado 1, del Reglamento del MUS, serán de aplicación las normas de procedimiento contenidas en el presente Reglamento, de conformidad con el artículo 18, apartado 4, del Reglamento del MUS.
2. A los efectos de los procedimientos previstos en el artículo 18, apartado 7, del Reglamento del MUS, las normas de procedimiento contenidas en el presente Reglamento complementarán a las establecidas en el Reglamento (CE) no 2532/98 y se aplicarán conforme a lo dispuesto en los artículos 25 y 26 del Reglamento del MUS.
Artículo 122
Potestad del BCE para imponer sanciones administrativas con arreglo al artículo 18, apartado 7, del Reglamento del MUS
El BCE impondrá sanciones administrativas, según se definen en el artículo 120, letra b), en caso de incumplimiento de las obligaciones establecidas en sus reglamentos o decisiones:
a)
a las entidades supervisadas significativas, o
b)
a las entidades supervisadas menos significativas en aquellos casos en que los reglamentos o decisiones pertinentes del BCE impongan a dichas entidades obligaciones frente al BCE.
TÍTULO 2
NORMAS DE PROCEDIMIENTO PARA LA IMPOSICIÓN DE SANCIONES ADMINISTRATIVAS DISTINTAS DE LAS MULTAS COERCITIVAS A ENTIDADES SUPERVISADAS ESTABLECIDAS EN ESTADOS MIEMBROS PERTENECIENTES A LA ZONA DEL EURO
Artículo 123
Establecimiento de una unidad de investigación independiente
1. El BCE establecerá una unidad interna de investigación independiente (en lo sucesivo, «la unidad de investigación») que estará integrada por investigadores designados por el BCE.
2. Los investigadores no participarán, ni habrán participado durante los dos años anteriores a asumir la función de investigador, en la supervisión directa o indirecta ni en la autorización de la entidad supervisada de que se trate.
3. Los investigadores desempeñarán sus funciones de investigación con independencia respecto al Consejo de Supervisión y al Consejo de Gobierno y no participarán en las deliberaciones de ninguno de estos dos órganos.
Artículo 124
Remisión de supuestos incumplimientos a la unidad de investigación
Cuando el BCE, en el desempeño de las funciones que le atribuye el Reglamento del MUS, considere que hay motivos para sospechar:
a)
que una entidad supervisada significativa con sede central en un Estado miembro perteneciente a la zona del euro incurre o ha incurrido en uno o varios incumplimientos de la legislación de la Unión directamente aplicable conforme al artículo 18, apartado 1, del Reglamento del MUS, o
b)
que una entidad supervisada con sede central en un Estado miembro perteneciente a la zona del euro incurre o ha incurrido en uno o varios incumplimientos de un reglamento o una decisión del BCE conforme al artículo 18, apartado 7, del Reglamento del MUS,
remitirá el asunto a la unidad de investigación.
Artículo 125
Competencias de la unidad de investigación
1. A los efectos de investigar los presuntos incumplimientos a los que se refiere el artículo 124, la unidad de investigación podrá ejercer las competencias otorgadas al BCE de conformidad con el Reglamento del MUS.
2. Cuando se curse una solicitud a la entidad supervisada de que se trate con arreglo a las competencias otorgadas al BCE de conformidad con el Reglamento del MUS en el contexto de una investigación, la unidad de investigación especificará el objeto y la finalidad de la investigación.
3. En el desempeño de sus funciones, la unidad de investigación tendrá acceso a toda la documentación e información recopiladas por el BCE y, en su caso, por las ANC pertinentes durante sus actividades de supervisión.
Artículo 126
Derechos de procedimiento
1. Una vez concluida la investigación y antes de que se elabore una propuesta de proyecto de decisión completo para su presentación al Consejo de Supervisión, la unidad de investigación notificará por escrito a la entidad supervisada de que se trate las conclusiones de la investigación realizada y las objeciones planteadas contra la entidad.
2. En la notificación a la que se refiere el apartado 1, la unidad de investigación informará a la entidad supervisada de que se trate de su derecho a formular alegaciones por escrito a la unidad de investigación en relación con las conclusiones de hecho y con las objeciones planteadas contra la entidad en esas conclusiones, incluidas las disposiciones concretas supuestamente infringidas, y fijará un plazo razonable para la recepción de dichas alegaciones. El BCE no estará obligado a tener en cuenta las alegaciones por escrito recibidas una vez transcurrido el plazo establecido por la unidad de investigación.
3. Asimismo, tras la notificación de conformidad con lo dispuesto en el apartado 1, la unidad de investigación podrá invitar a la entidad supervisada en cuestión a comparecer en audiencia oral. En la audiencia, las partes objeto de investigación podrán estar representadas o ser asistidas por abogados u otras personas cualificadas. Las audiencias orales no serán públicas.
4. El derecho de acceso al expediente de la unidad de investigación por parte de la entidad supervisada sometida a investigación se determinará de conformidad con el artículo 32.
Artículo 127
Examen del expediente por parte del Consejo de Supervisión
1. Cuando considere que deba imponerse una sanción administrativa a una entidad supervisada, la unidad de investigación presentará una propuesta de proyecto completo de decisión al Consejo de Supervisión en la que se determine que la entidad supervisada en cuestión ha cometido una infracción y se especifique la sanción administrativa que deba imponerse. La unidad de investigación presentará asimismo su expediente de la investigación al Consejo de Supervisión.
2. La unidad de investigación basará su propuesta de proyecto completo de decisión únicamente en los hechos y las objeciones sobre los que la entidad supervisada haya tenido la oportunidad de formular alegaciones.
3. En el caso de que el Consejo de Supervisión considere que el expediente presentado por la unidad de investigación está incompleto, podrá devolverlo a la unidad junto con una solicitud de información adicional debidamente motivada. El artículo 125 será de aplicación a estos efectos.
4. Si el Consejo de Supervisión, basándose en un expediente completo, está conforme con la propuesta de proyecto completo de decisión de la unidad de investigación con respecto a una o varias infracciones y con los fundamentos de hecho de la decisión, adoptará el proyecto completo de decisión propuesto por la unidad de investigación respecto de la infracción o las infracciones que considera cometidas. En la medida en que el Consejo de Supervisión no esté de acuerdo con la propuesta, se adoptará una decisión con arreglo a los apartados pertinentes del presente artículo.
5. Si el Consejo de Supervisión, basándose en un expediente completo, considera que los hechos descritos en la propuesta de proyecto completo de decisión a la que se refiere el apartado 1 no parecen aportar pruebas suficientes de infracción con arreglo al artículo 124, podrá adoptar un proyecto completo de decisión que ponga fin al caso.
6. Si el Consejo de Supervisión, basándose en un expediente completo, está conforme con la conclusión de la propuesta de proyecto completo de decisión de la unidad de investigación de que la entidad supervisada en cuestión ha cometido una infracción, pero está en desacuerdo con la recomendación propuesta en relación con las sanciones administrativas, adoptará el proyecto completo de decisión, especificando la sanción administrativa que considere adecuada.
7. Si el Consejo de Supervisión, basándose en un expediente completo, está en desacuerdo con la propuesta de la unidad de investigación, pero concluye que la entidad supervisada ha cometido una infracción diferente o que existen fundamentos de hecho diferentes que respaldan la propuesta de la unidad de investigación, informará a la entidad supervisada interesada por escrito de sus conclusiones y de las objeciones planteadas contra la entidad. El artículo 126, apartados 2 a 4, será de aplicación a estos efectos en relación con el Consejo de Supervisión.
8. El Consejo de Supervisión preparará un proyecto completo de decisión en el que se determine si la entidad supervisada en cuestión ha cometido una infracción y se especifiquen las sanciones administrativas que en su caso correspondan.
9. Los proyectos completos de decisiones adoptados por el Consejo de Supervisión y que hayan de proponerse al Consejo de Gobierno se basarán únicamente en los hechos y las objeciones sobre los que la entidad supervisada ha tenido la oportunidad de formular alegaciones.
Artículo 128
Definición del volumen de negocios total anual a efectos de determinar el límite máximo de las sanciones pecuniarias administrativas
El volumen de negocios total anual a que se refiere el artículo 18, apartado 1, del Reglamento del MUS, se entenderá como el volumen de negocios anual, según se define en el artículo 67 de la Directiva 2013/36/UE, de una entidad supervisada conforme a sus últimas cuentas anuales. Cuando la entidad supervisada que haya cometido la infracción pertenezca a un grupo supervisado, el volumen de negocios total anual pertinente será el volumen de negocios total anual que resulte de las cuentas anuales en base consolidada.
TÍTULO 3
MULTAS COERCITIVAS
Artículo 129
Normas de procedimiento aplicables a las multas coercitivas
1. En caso de incumplimiento continuado de un reglamento o una decisión de supervisión del BCE, este podrá imponer una multa coercitiva con el fin de obligar a las personas de que se trate a cumplir el reglamento o la decisión de supervisión. El BCE aplicará las normas de procedimiento establecidas en el artículo 22 del Reglamento del MUS y en el título 2 de la parte III del presente Reglamento.
2. Las multas coercitivas serán efectivas y proporcionadas. Se calcularán por cada día de infracción hasta que la persona en cuestión cumpla el reglamento o la decisión de supervisión del BCE de que se trate.
3. Los límites máximos de las multas coercitivas serán los especificados en el Reglamento (CE) no 2532/98. El período correspondiente comenzará a contar en la fecha estipulada en la decisión en la que se imponga la multa. La decisión no podrá estipular una fecha anterior a aquella en la que la persona en cuestión haya recibido una notificación por escrito de los motivos alegados por el BCE para imponer la multa coercitiva.
4. Podrán imponerse multas coercitivas por períodos máximos de seis meses a partir de la fecha estipulada en la decisión a que se hace referencia en el apartado 3.
TÍTULO 4
PLAZOS
Artículo 130
Plazos de prescripción para la imposición de sanciones administrativas
1. La potestad del BCE para imponer sanciones administrativas a las entidades supervisadas estará sujeta a un plazo de prescripción de cinco años, que empezará a contar en la fecha en la que se cometa la infracción. En caso de infracciones continuadas o reiteradas, el plazo de prescripción comenzará a contar en la fecha en la que cese la infracción.
2. Toda acción emprendida por el BCE a efectos de la investigación o del procedimiento relativo a un incumplimiento con arreglo al artículo 124 hará que se interrumpa el plazo de prescripción para imponer sanciones pecuniarias administrativas. El plazo de prescripción se interrumpirá con efectos a partir de la fecha en que se notifique la acción a la entidad supervisada de que se trate.
3. Cada interrupción hará que el plazo de prescripción comience a correr de nuevo. Sin embargo, el plazo expirará como muy tarde una vez transcurrido un período igual al doble de la duración del plazo de prescripción sin que el BCE haya impuesto una sanción administrativa. Dicho período se ampliará por el tiempo que dure la interrupción del plazo de prescripción con arreglo al apartado 5.
4. El plazo de prescripción para imponer sanciones administrativas se interrumpirá mientras la decisión final del Consejo de Gobierno del BCE se encuentre pendiente de revisión por parte del Comité Administrativo de Revisión o esté recurrida ante el Tribunal de Justicia.
5. El plazo de prescripción también se interrumpirá mientras haya pendiente un proceso penal contra la entidad supervisada en relación con los mismos hechos.
Artículo 131
Plazos de prescripción para la ejecución de sanciones administrativas
1. La potestad del BCE para exigir el cumplimiento de una decisión adoptada con arreglo al artículo 18, apartados 1 y 7, del Reglamento del MUS estará sujeta a un plazo de prescripción de cinco años, que comenzará a contar en la fecha de adopción de la decisión en cuestión.
2. El plazo de prescripción para la ejecución de las sanciones administrativas se interrumpirá cuando el BCE emprenda cualquier acción destinada a ejecutar el pago o las condiciones de pago previstas en la sanción administrativa en cuestión.
3. Cada interrupción hará que el plazo de prescripción comience a correr de nuevo.
4. El plazo de prescripción para la ejecución de las sanciones administrativas se interrumpirá:
a)
durante el plazo otorgado para el pago;
b)
durante el período en el que se suspenda la ejecución del pago con arreglo a una decisión sea del Consejo de Gobierno del BCE, sea del Tribunal de Justicia.
TÍTULO 5
PUBLICACIÓN DE DECISIONES E INTERCAMBIO DE INFORMACIÓN
Artículo 132
Publicación de decisiones en relación con sanciones administrativas
1. El BCE publicará en su dirección en internet, sin demora injustificada y previa notificación a la entidad supervisada pertinente, toda decisión por la que se imponga una sanción administrativa, según se define en el artículo 120, a una entidad supervisada establecida en un Estado miembro participante, facilitando información sobre el tipo y la naturaleza del incumplimiento y sobre la identidad de la entidad supervisada de que se trate, salvo que ello:
a)
ponga en peligro la estabilidad de los mercados financieros o una investigación penal en curso, o
b)
cause, en la medida en que pueda determinarse, un perjuicio desproporcionado a la entidad supervisada de que se trate.
En estas circunstancias, las decisiones sobre sanciones administrativas se publicarán de forma anónima. Como alternativa, cuando sea probable que estas circunstancias cesen en un plazo de tiempo razonable, la publicación prevista en el presente apartado podrá posponerse hasta pasado este plazo.
2. Cuando haya pendiente un recurso ante el Tribunal de Justicia con respecto a una decisión de las contempladas en el apartado 1, el BCE publicará asimismo en su dirección oficial en internet información sobre la situación de dicho recurso y el resultado del mismo, sin demora injustificada.
3. El BCE se asegurará de que la información publicada según lo dispuesto en los apartados 1 y 2 permanezca en su dirección oficial en internet durante un plazo mínimo de cinco años.
Artículo 133
Información a la ABE
Sin perjuicio de las obligaciones de secreto profesional a que se refiere el artículo 27 del Reglamento del MUS, el BCE informará a la ABE de todas las sanciones administrativas, según se definen en el artículo 120, que se impongan a una entidad supervisada establecida en un Estado miembro perteneciente a la zona del euro, así como de cualquier recurso relativo a dichas sanciones y del resultado del mismo.
TÍTULO 6
COOPERACIÓN ENTRE EL BCE Y LAS ANC DE ESTADOS MIEMBROS PERTENECIENTES A LA ZONA DEL EURO CON ARREGLO AL ARTÍCULO 18, APARTADO 5, DEL REGLAMENTO DEL MUS
Artículo 134
Entidades supervisadas significativas
1. Con respecto a las entidades supervisadas significativas, las ANC solo iniciarán procedimientos a solicitud del BCE cuando sea necesario para el desempeño de las funciones que el Reglamento del MUS atribuye al BCE, con vistas a adoptar medidas para garantizar que se imponen las sanciones adecuadas en los casos no recogidos en el artículo 18, apartado 1, del Reglamento del MUS. Estos casos se refieren a la aplicación de:
a)
sanciones no pecuniarias en caso de incumplimiento de la legislación de la Unión directamente aplicable por parte de personas físicas o jurídicas, así como sanciones pecuniarias en caso de incumplimiento de dicha legislación por parte de personas físicas;
b)
sanciones pecuniarias o no pecuniarias en caso de incumplimiento de cualquier legislación nacional de transposición de directivas pertinentes de la Unión por parte de personas físicas o jurídicas;
c)
sanciones pecuniarias o no pecuniarias que hayan de imponerse de conformidad con la legislación nacional aplicable que otorgue competencias específicas a las ANC de Estados miembros pertenecientes a la zona del euro y que no exija actualmente la legislación pertinente de la Unión.
Lo dispuesto en el presente apartado se entenderá sin perjuicio de la posibilidad de las ANC de iniciar procedimientos por iniciativa propia en relación con la aplicación de la legislación nacional a las funciones no atribuidas al BCE.
2. Las ANC podrán pedir al BCE que les solicite que inicien procedimientos en los casos contemplados en el apartado 1.
3. Las ANC de los Estados miembros participantes notificarán al BCE la conclusión de un procedimiento sancionador iniciado a solicitud del BCE de conformidad con lo dispuesto en el apartado 1. En particular, el BCE será informado de las sanciones impuestas, en su caso.
Artículo 135
Información con respecto a las entidades supervisadas menos significativas
Las ANC pertinentes notificarán periódicamente al BCE todas las sanciones administrativas impuestas a las entidades supervisadas menos significativas en relación con el ejercicio de sus funciones de supervisión.
TÍTULO 7
DELITOS
Artículo 136
Indicios de hechos que pudieran ser constitutivos de delito
Cuando, en el desempeño de las funciones que le atribuye el Reglamento del MUS, el BCE tenga motivo para sospechar que puede haberse cometido un delito, solicitará a la ANC pertinente que remita el asunto a las autoridades competentes para su investigación y posible enjuiciamiento por la vía penal, de conformidad con la legislación nacional.
TÍTULO 8
INGRESOS POR SANCIONES
Artículo 137
Ingresos por sanciones
Los ingresos procedentes de sanciones administrativas impuestas por el BCE con arreglo al artículo 18, apartados 1 y 7, del Reglamento del MUS serán propiedad del BCE.
PARTE XI
ACCESO A LA INFORMACIÓN, PRESENTACIÓN DE INFORMACIÓN, INVESTIGACIONES E INSPECCIONES IN SITU
TÍTULO 1
PRINCIPIOS GENERALES
Artículo 138
Cooperación entre el BCE y las ANC en relación con las competencias de los artículos 10 a 13 del Reglamento del MUS
Las disposiciones de la presente parte serán de aplicación a las entidades supervisadas significativas. Serán asimismo de aplicación a las entidades supervisadas menos significativas si el BCE decide, con arreglo a lo dispuesto en el artículo 6, apartado 5, letra d), del Reglamento del MUS, ejercer las competencias de los artículos 10 a 13 de dicho reglamento con respecto a una entidad supervisada menos significativa. No obstante, esto se entenderá sin perjuicio de las competencias de las ANC de supervisar directamente a las entidades supervisadas menos significativas, según lo dispuesto en el artículo 6, apartado 6, del Reglamento del MUS.
TÍTULO 2
COOPERACIÓN EN RELACIÓN CON SOLICITUDES DE INFORMACIÓN
Artículo 139
Solicitudes de información ad hoc de conformidad con el artículo 10 del Reglamento del MUS
1. De conformidad con el artículo 10 del Reglamento del MUS y sin perjuicio de lo dispuesto en la legislación aplicable de la Unión, el BCE podrá exigir a las personas físicas o jurídicas mencionadas en el apartado 1 de dicho artículo que le proporcionen cuanta información sea necesaria para desempeñar las funciones que le atribuye el Reglamento del MUS. El BCE especificará la información requerida y un plazo razonable en el que deba facilitarse.
2. Antes de exigir la información de conformidad con el artículo 10, apartado 1, del Reglamento del MUS, el BCE tendrá en cuenta la información de que ya dispongan las ANC.
3. El BCE pondrá a disposición de la ANC pertinente una copia de toda la información recibida de la persona física o jurídica a la que se haya dirigido la solicitud de información.
TÍTULO 3
PRESENTACIÓN DE INFORMACIÓN
Artículo 140
Funciones relacionadas con la presentación de información de supervisión a las autoridades competentes
1. El BCE será responsable de asegurar el cumplimiento de la legislación aplicable de la Unión que imponga a las entidades de crédito obligaciones de información a las autoridades competentes.
2. A estos efectos, el BCE tendrá las funciones y competencias establecidas en la legislación aplicable de la Unión sobre la presentación de información de supervisión en relación con las entidades supervisadas significativas. Las ANC tendrán las funciones y competencias establecidas en la legislación aplicable de la Unión sobre la presentación de información a las autoridades competentes en relación con las entidades supervisadas menos significativas.
3. No obstante lo dispuesto en el apartado 2 y salvo que se disponga lo contrario, toda entidad supervisada transmitirá a la ANC pertinente la información que deba presentarse de forma periódica de conformidad con la legislación aplicable de la Unión. Salvo disposición expresa en contrario, las entidades supervisadas presentarán toda la información a las ANC, quienes realizarán las comprobaciones iniciales de la misma y la pondrán a disposición del BCE.
4. El BCE organizará los procesos relativos a la recopilación y la revisión de calidad de la información presentada por las entidades supervisadas, sin perjuicio de lo dispuesto en la legislación aplicable de la Unión y en las normas técnicas de aplicación de la ABE.
Artículo 141
Solicitudes de información a intervalos regulares con arreglo al artículo 10 del Reglamento del MUS
1. De conformidad con lo dispuesto en el artículo 10 del Reglamento del MUS, en particular la facultad del BCE de exigir que se le proporcione información a intervalos regulares y en determinados formatos con fines de supervisión y con fines estadísticos conexos, y con sujeción a la legislación aplicable de la Unión y en cumplimiento de la misma, el BCE podrá exigir a las entidades supervisadas que presenten información de supervisión adicional cuando sea necesaria para el desempeño por el BCE de las funciones que le atribuye el Reglamento del MUS. Sin perjuicio de las condiciones establecidas en la legislación aplicable de la Unión, el BCE podrá especificar en concreto las categorías de información que deben presentarse así como los procesos, los formatos, las frecuencias y los plazos para proporcionar la información.
2. Si el BCE exige a las personas físicas o jurídicas especificadas en el artículo 10, apartado 1, del Reglamento del MUS, que faciliten información a intervalos regulares, será de aplicación el artículo 140, apartados 3 y 4, del presente Reglamento.
TÍTULO 4
COOPERACIÓN EN RELACIÓN CON INVESTIGACIONES GENERALES
Artículo 142
Apertura de investigaciones generales con arreglo al artículo 11 del Reglamento del MUS
El BCE abrirá investigación sobre las personas físicas o jurídicas a que se refiere el artículo 10, apartado 1, del Reglamento del MUS en virtud de una decisión. La decisión especificará todos los aspectos siguientes:
a)
el fundamento jurídico de la decisión y su finalidad;
b)
la intención de ejercer las facultades establecidas en el artículo 11, apartado 1, del Reglamento del MUS;
c)
la información de que cualquier obstrucción a la investigación por parte de la persona investigada constituye un incumplimiento de una decisión del BCE con arreglo al artículo 18, apartado 7, del Reglamento del MUS, sin perjuicio de lo dispuesto en la legislación nacional, según se establece en el artículo 11, apartado 2, del Reglamento del MUS.
TÍTULO 5
INSPECCIONES IN SITU
Artículo 143
Decisión del BCE de ejecutar una inspección in situ con arreglo al artículo 12 del Reglamento del MUS
1. De conformidad con el artículo 12 del Reglamento del MUS, con el fin de desempeñar las funciones que le atribuye el Reglamento del MUS, el BCE designará equipos de inspección in situ, según lo dispuesto en el artículo 144, para ejecutar cuantas inspecciones in situ sean necesarias en los locales profesionales de las personas jurídicas a que se refiere el artículo 10, apartado 1, del Reglamento del MUS.
2. Sin perjuicio de lo dispuesto en el artículo 142 y de conformidad con el artículo 12, apartado 3, del Reglamento del MUS, las inspecciones in situ se ejecutarán con arreglo a una decisión del BCE que especificará, como mínimo, los aspectos siguientes:
a)
el objeto y la finalidad de la inspección in situ, y
b)
la información de que cualquier obstrucción a la inspección in situ por parte de la persona jurídica inspeccionada constituirá un incumplimiento de una decisión del BCE con arreglo al artículo 18, apartado 7, del Reglamento del MUS, sin perjuicio de lo dispuesto en la legislación nacional, según se establece en el artículo 11, apartado 2, del Reglamento del MUS.
3. Si la inspección in situ se ejecuta tras una investigación llevada a cabo en virtud de una decisión del BCE conforme al artículo 142, y siempre que la inspección in situ tenga la misma finalidad y alcance que la investigación, los agentes y demás personas acreditadas por el BCE y por la ANC tendrán acceso a los locales y terrenos de uso profesional de la persona jurídica investigada con arreglo a la misma decisión, de conformidad con el artículo 12, apartados 2 y 4, del Reglamento del MUS y sin perjuicio de su artículo 13.
Artículo 144
Establecimiento y composición de los equipos de inspección in situ
1. El BCE será responsable del establecimiento y la composición de los equipos de inspección in situ con la participación de las ANC, de conformidad con el artículo 12 del Reglamento del MUS.
2. El BCE designará al jefe del equipo de inspección in situ de entre los empleados del BCE y de la ANC.
3. El BCE y las ANC consultarán entre sí y acordarán la utilización de recursos de las ANC en relación con los equipos de inspección in situ.
Artículo 145
Procedimiento y notificación de inspecciones in situ
1. El BCE notificará la decisión a la que se refiere el artículo 143, apartado 2, y la identidad de los miembros del equipo de inspección in situ, a la persona jurídica sometida a dicha inspección, al menos cinco días hábiles antes de su comienzo. El BCE informará de la inspección in situ a la ANC del Estado miembro donde vaya a ejecutarse al menos una semana antes de remitir la notificación a la persona jurídica objeto de dicha inspección.
2. Cuando así lo requieran la correcta ejecución y la eficacia de la inspección, el BCE podrá ejecutar una inspección in situ sin notificación previa a la entidad supervisada de que se trate. La ANC será informada tan pronto como sea posible antes de que comience la inspección.
Artículo 146
Ejecución de inspecciones in situ
1. Quienes ejecuten la inspección in situ seguirán las instrucciones del jefe del equipo de inspección in situ.
2. Cuando la entidad sujeta a la inspección in situ sea una entidad supervisada significativa, el jefe del equipo de inspección in situ será responsable de la coordinación entre dicho equipo y el ECS encargado de la supervisión de esa entidad supervisada significativa.
PARTE XII
DISPOSICIONES TRANSITORIAS Y FINALES
Artículo 147
Comienzo de la supervisión directa por parte del BCE cuando asuma sus funciones por primera vez
1. Al menos dos meses antes del 4 de noviembre de 2014, el BCE dirigirá una decisión a cada entidad supervisada con respecto a la cual asuma las funciones que le atribuye el Reglamento del MUS para confirmarles su carácter significativo. En el caso de entidades pertenecientes a un grupo supervisado significativo, el BCE notificará su decisión a la entidad supervisada al máximo nivel de consolidación dentro de los Estados miembros participantes y se asegurará de que se informa debidamente a todas las entidades supervisadas del grupo supervisado significativo. Estas decisiones surtirán efecto a partir del 4 de noviembre de 2014.
2. No obstante lo dispuesto en el apartado 1, en el caso de que el BCE comience a desempeñar las funciones que tiene atribuidas antes del 4 de noviembre de 2014, dirigirá una decisión a la entidad interesada y a las ANC pertinentes. Salvo que en ella se disponga lo contrario, la decisión surtirá efecto en el momento de su notificación. Las ANC pertinentes serán informadas con antelación, y tan pronto como sea posible, de la intención de adoptar una decisión de este tipo.
3. Antes de adoptar una decisión con arreglo a lo dispuesto en el apartado 1, el BCE dará a la entidad supervisada pertinente la oportunidad de formular alegaciones por escrito.
Artículo 148
Determinación del formato del informe sobre el historial de supervisión y el perfil de riesgo que las ANC deberán proporcionar al BCE
1. A más tardar el 4 de agosto de 2014, las ANC comunicarán al BCE la identidad de las entidades de crédito que cuentan con su autorización, y le facilitarán un informe sobre dichas entidades en el formato que especifique el BCE.
2. No obstante lo dispuesto en el apartado 1, en caso de que el BCE comience a desempeñar las funciones que tiene atribuidas antes del 4 de noviembre de 2014, podrá solicitar a las ANC que le comuniquen la identidad de las entidades de crédito pertinentes y le faciliten un informe en el formato que el BCE especifique en un plazo de tiempo razonable, que deberá figurar en la solicitud.
Artículo 149
Continuidad de los procedimientos en curso
1. Salvo que el BCE decida lo contrario, en caso de que una ANC haya iniciado antes del 4 de noviembre de 2014 procedimientos de supervisión respecto de los cuales el BCE sea competente con arreglo al Reglamento del MUS, serán de aplicación los procedimientos establecidos en el artículo 48.
2. Sin perjuicio de lo dispuesto en el artículo 48, el presente artículo se aplicará a los procedimientos comunes.
Artículo 150
Decisiones de supervisión adoptadas por las ANC
Sin perjuicio del ejercicio por parte del BCE de las competencias que le atribuye el Reglamento del MUS, las decisiones de supervisión que las ANC hayan adoptado antes del 4 de noviembre de 2014 no se verán afectadas.
Artículo 151
Estados miembros que adopten el euro
1. Con sujeción a lo dispuesto en el apartado 2, los artículos 148 a 150 serán de aplicación a los procedimientos de supervisión iniciados o a las decisiones de supervisión adoptadas por las ANC de Estados miembros respecto de los cuales la excepción prevista en el artículo 139 del TFUE se suprima de conformidad con el artículo 140, apartado 2, de dicho Tratado.
2. La referencia al 4 de noviembre de 2014 contenida en los artículos 149 y 150 se entenderá referida a la fecha en la que el Estado miembro de que se trate adopte el euro.
Artículo 152
Continuidad de los acuerdos en vigor
Todos los acuerdos de cooperación en vigor celebrados entre una ANC y otras autoridades antes del 4 de noviembre de 2014 y que se refieran, al menos en parte, a funciones transferidas al BCE por el Reglamento del MUS, continuarán siendo aplicables. El BCE podrá decidir participar en esos acuerdos con arreglo al procedimiento que les sea aplicable o establecer nuevos acuerdos de cooperación con terceros para las funciones que le han sido transferidas por el Reglamento del MUS. Las ANC seguirán aplicando los acuerdos de cooperación en vigor únicamente en la medida en que no sean sustituidos por acuerdos de cooperación del BCE. Cuando sea necesario para la ejecución de los acuerdos de cooperación en vigor, las ANC serán responsables de prestar asistencia al BCE, en concreto coordinando con él el ejercicio de los derechos y el cumplimiento de las obligaciones que los acuerdos les atribuyan.
Artículo 153
Disposiciones finales
El presente Reglamento entrará en vigor el día siguiente al de su publicación en el Diario Oficial de la Unión Europea.
El presente Reglamento será obligatorio en todos sus elementos y directamente aplicable en cada Estado miembro, de conformidad con los Tratados.
Hecho en Fráncfort del Meno, el 16 de abril de 2014.