PROVÁDĚCÍ ROZHODNUTÍ KOMISE
ze dne 12. prosince 2014
o rovnocennosti požadavků na dohled a regulaci v některých třetích zemích nebo územích pro účely zacházení s expozicemi podle nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 575/2013
(Text s významem pro EHP)
(2014/908/EU)
EVROPSKÁ KOMISE,
s ohledem na Smlouvu o fungování Evropské unie,
s ohledem na nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 575/2013 ze dne 26. června 2013 o obezřetnostních požadavcích na úvěrové instituce a investiční podniky a o změně nařízení (EU) č. 648/2012 (1), a zejména na čl. 107 odst. 4, čl. 114 odst. 7, čl. 115 odst. 4, čl. 116 odst. 5 a čl. 142 odst. 2 uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1)
Instituce musí splňovat kapitálové požadavky, které náležitě odrážejí rizika, jež tyto instituce podstupují (včetně úvěrového rizika), s ohledem na odlišný zeměpisný kontext, ve kterém působí. Úvěrové riziko, které instituce podstupují v souvislosti expozicemi vůči subjektům sídlícím mimo Unii, určuje u jinak stejných ostatních faktorů kvalita příslušného regulačního rámce a dohledu, který se v příslušné třetí zemi provádí.
(2)
Podle čl. 107 odst. 3 nařízení (EU) č. 575/2013 mohou instituce zacházet s expozicemi vůči investičním podnikům, úvěrovým institucím a burzám z třetích zemí jako s expozicemi vůči institucím pouze v případě, že třetí země uplatňuje na uvedený subjekt požadavky v oblasti obezřetnostního dohledu a regulace, jež jsou přinejmenším rovnocenné požadavkům uplatňovaným v Unii.
(3)
Ustanovení čl. 114 odst. 7, čl. 115 odst. 4 a čl. 116 odst. 5 nařízení (EU) č. 575/2013 stanoví specifické rizikové váhy pro expozice vůči ústředním vládám, centrálním bankám, regionálním vládám, místním orgánům a subjektům veřejného sektoru se sídlem ve třetích zemích, které uplatňují režimy dohledu a regulace, jež jsou přinejmenším rovnocenné požadavkům uplatňovaným v Unii.
(4)
Článek 153 nařízení (EU) č. 575/2013 stanoví vzorec pro výpočet objemu rizikově vážených expozic (podle přístupu založeného na interním ratingu („přístup IRB“)) pro expozice vůči podnikům, institucím, ústředním vládám a centrálním bankám a konkrétně uvádí parametry, které mají být pro výpočet použity, včetně koeficientu korelace. Ustanovení čl. 153 odst. 2 nařízení (EU) č. 575/2013 stanoví koeficient korelace pro velké subjekty finančního sektoru. Podle čl. 142 odst. 1 bodu 4 písm. b) uvedeného nařízení je definice „velkého subjektu finančního sektoru“ splněna tehdy, pokud daný subjekt finančního sektoru nebo některá z jeho dceřiných společností podléhají právním předpisům třetí země, která uplatňuje požadavky na dohled a regulaci, jež jsou přinejmenším rovnocenné požadavkům na dohled a regulaci uplatňovaným v Unii.
(5)
Komise posoudila rovnocennost režimů dohledu a regulace ve třetích zemích s odpovídajícími režimy dohledu a regulace v Unii, aby mohla určit odpovídající hodnoty rizikově vážené expozice pro výpočet kapitálových požadavků k úvěrovému riziku souvisejícímu s expozicemi vůči určitým kategoriím subjektů sídlících ve třetích zemích.
(6)
Rovnocennost byla zjišťována na základě analýzy zaměřené na výsledky režimů dohledu a regulace třetí země, která testuje schopnost třetí země plnit stejné obecné cíle jako režimy dohledu a regulace v Unii. Cíli jsou zejména stabilita a integrita domácího i globálního finančního systému jako celku; účinná a přiměřená ochrana vkladatelů a jiných zákazníků finančních služeb; spolupráce mezi různými aktéry finančního systému, včetně regulačních orgánů a orgánů dohledu; nezávislost a účinnost dohledu a účinné provádění a prosazování příslušných mezinárodně dohodnutých standardů. Aby mohly režimy dohledu a regulace třetí země dosáhnout stejných obecných cílů jako režimy dohledu a regulace Unie, měly by splňovat řadu operativních, organizačních a kontrolních standardů, které odpovídají základním prvkům režimu dohledu a regulace Unie, jež platí pro příslušné kategorie finančních institucí. Komise posoudila režimy dohledu a regulace některých třetích zemí vztahující se na úvěrové instituce, investiční podniky a burzy, přičemž vzala v úvahu nezávislé hodnocení mezinárodních organizací, například Basilejského výboru pro bankovní dohled, Mezinárodního měnového fondu a Mezinárodní organizace komisí pro cenné papíry. Díky této analýze mohla Komise vyhodnotit rovnocennost režimů třetích zemí pro účely zacházení s příslušnými kategoriemi expozic uvedenými v článcích 107, 114, 115, 116 a 142 nařízení (EU) č. 575/2013.
(7)
Pro účely článků 114, 115 a 116 nařízení (EU) č. 575/2013 by měla rovnocennost být určena na základě režimů dohledu a regulace vztahujících se na úvěrové instituce, jelikož tyto režimy obvykle stanoví rizikovou váhu pro výpočet kapitálových požadavků k úvěrovému riziku.
(8)
Pro účely čl. 142 odst. 1 bodu 4 písm. b) nařízení (EU) č. 575/2013 se posouzení rovnocennosti omezuje na režimy dohledu a regulace vztahující se na podniky třetí země, jejichž hlavní činnost je srovnatelná s činností úvěrové instituce nebo investičního podniku v souladu s definicí uvedenou v čl. 4 odst. 1 bodem 27 uvedeného nařízení.
(9)
Na základě posouzení se zdá, že režimy dohledu a regulace, jež splňují řadu operativních, organizačních a kontrolních standardů, které odpovídají základním prvkům režimu dohledu a regulace Unie vztahujícím se na úvěrové instituce, jsou zavedeny v těchto zemích: Austrálie, Brazílie, Kanada, Čína, Guernsey, Hongkong, Indie, ostrov Man, Japonsko, Jersey, Mexiko, Monako, Saúdská Arábie, Singapur, Jihoafrická republika, Švýcarsko a USA. Z toho důvodu je vhodné považovat režimy dohledu a regulace vztahující se na úvěrové instituce se sídlem v těchto třetích zemích a územích za přinejmenším rovnocenné režimům uplatňovaným v Unii pro účely čl. 107 odst. 4 a čl. 142 odst. 1 bodu 4 písm. b) nařízení (EU) č. 575/2013.
(10)
Na základě posouzení se zdá, že režimy dohledu a regulace, jež splňují řadu operativních, organizačních a kontrolních standardů, které odpovídají základním prvkům režimu dohledu a regulace Unie vztahujícím se na investiční podniky, jsou zavedeny v těchto zemích: Austrálie, Brazílie, Kanada, Čína, Mexiko, Saúdská Arábie, Singapur, Jihoafrická republika a USA. Z toho důvodu je vhodné považovat režimy dohledu a regulace vztahující se na investiční podniky se sídlem v těchto třetích zemích za přinejmenším rovnocenné režimům uplatňovaným v Unii pro účely čl. 107 odst. 4 a čl. 142 odst. 1 bodu 4 písm. b).
(11)
Na základě posouzení se zdá, že režimy dohledu a regulace, jež splňují řadu operativních, organizačních a kontrolních standardů, které odpovídají základním prvkům režimu dohledu a regulace Unie vztahujícím se na burzy, jsou zavedeny v těchto zemích: Brazílie, Kanada, Čína, Indie, Japonsko, Mexiko, Saúdská Arábie, Singapur, Jihoafrická republika a USA. Z toho důvodu je vhodné považovat režimy dohledu a regulace těchto třetích zemí vztahující se na burzy, pokud jde o expozice vůči burzám sídlícím v těchto třetích zemích, za přinejmenším rovnocenné režimům uplatňovaným v Unii pro účely čl. 107 odst. 4 nařízení (EU) č. 575/2013.
(12)
Jediným účelem tohoto rozhodnutí je stanovit rovnocennost pro účely přidělování rizikových vah podle článků 107, 114, 115, 116 a 142 nařízení (EU) č. 575/2013.
(13)
Seznam třetích zemí a území, jejichž režimy jsou považovány za rovnocenné pro účely tohoto rozhodnutí, není konečný. Komise bude s pomocí Evropského orgánu pro bankovnictví nadále pravidelně sledovat vývoj režimů dohledu a regulace třetích zemí a území, aby bylo možné seznam třetích zemí a území uvedený v tomto rozhodnutí podle potřeby a alespoň jednou za pět let aktualizovat, a to zejména s ohledem na neustálý vývoj režimů dohledu a regulace v Unii i v globálním měřítku, přičemž se zohlední nové dostupné zdroje relevantních informací.
(14)
Pravidelným přezkumem požadavků v oblasti obezřetnostního dohledu a regulace, které jsou použitelné ve třetích zemích a územích uvedených na seznamech v přílohách, by neměla být dotčena možnost Komise provádět zvláštní přezkum týkající se konkrétní třetí země nebo území kdykoli jindy mimo období obecného přezkumu, pokud Komise musí z důvodu určitého vývoje přezkoumat uznání udělené tímto rozhodnutím. Takové přezkoumání může vést k odebrání uznání rovnocennosti.
(15)
Ustanovení v tomto rozhodnutí spolu úzce souvisí, jelikož se týkají rovnocennosti požadavků na dohled a regulaci v některých třetích zemích a územích pro účely zacházení s expozicemi podle nařízení (EU) č. 575/2013. Aby se zajistil soulad mezi uvedenými ustanoveními, která by měla vstoupit v platnost současně, a aby se institucím, na něž se tyto povinnosti vztahují, usnadnil komplexní pohled a ucelený přístup, je žádoucí zařadit určité prováděcí akty, jež vyžaduje nařízení (EU) č. 575/2013, do jediného rozhodnutí.
(16)
Opatření stanovená tímto rozhodnutím jsou v souladu se stanoviskem Evropského bankovního výboru.
(17)
Aby se zabránilo tomu, že kapitálové požadavky na úvěrové instituce a investiční podniky v Unii náhle vzrostou, má toto rozhodnutí vstoupit v platnost dne 1. ledna 2015,
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
Rovnocennost požadavků uplatňovaných na úvěrové instituce pro účely čl. 107 odst. 4 nařízení (EU) č. 575/2013
Pro účely čl. 107 odst. 4 nařízení (EU) č. 575/2013 se třetí země a území uvedené na seznamu v příloze I tohoto rozhodnutí považují za země a území, jež na úvěrové instituce uplatňují režimy dohledu a regulace, které jsou rovnocenné režimům uplatňovaným v Unii.
Článek 2
Rovnocennost požadavků uplatňovaných na investiční podniky pro účely čl. 107 odst. 4 nařízení (EU) č. 575/2013
Pro účely čl. 107 odst. 4 nařízení (EU) č. 575/2013 se třetí země a území uvedené na seznamu v příloze II tohoto rozhodnutí považují za země a území, jež na investiční podniky uplatňují režimy dohledu a regulace, které jsou rovnocenné režimům uplatňovaným v Unii.
Článek 3
Rovnocennost požadavků uplatňovaných na burzy pro účely čl. 107 odst. 4 nařízení (EU) č. 575/2013
Pro účely čl. 107 odst. 4 nařízení (EU) č. 575/2013 se třetí země a území uvedené na seznamu v příloze III tohoto rozhodnutí považují za země a území, jež na burzy uplatňují režimy dohledu a regulace, které jsou rovnocenné režimům uplatňovaným v Unii.
Článek 4
Rovnocennost požadavků uplatňovaných na expozice vůči ústředním vládám, centrálním bankám, regionálním vládám, místním orgánům a subjektům veřejného sektoru pro účely článků 114, 115 a 116 nařízení (EU) č. 575/2013
Pro účely čl. 114 odst. 7, čl. 115 odst. 4 a čl. 116 odst. 5 nařízení (EU) č. 575/2013 se třetí země a území uvedené na seznamu v příloze IV tohoto rozhodnutí považují za země a území, jež uplatňují režimy dohledu a regulace, které jsou rovnocenné režimům uplatňovaným v Unii.
Článek 5
Rovnocennost požadavků uplatňovaných na úvěrové instituce a investiční podniky pro účely článku 142 nařízení (EU) č. 575/2013
Pro účely čl. 142 odst. 2 nařízení (EU) č. 575/2013 se třetí země a území uvedené na seznamu v příloze V tohoto rozhodnutí považují za země a území, jež uplatňují režimy dohledu a regulace, které jsou rovnocenné režimům uplatňovaným v Unii.
Článek 6
Vstup v platnost
Toto rozhodnutí vstupuje v platnost dnem 1. ledna 2015.
V Bruselu dne 12. prosince 2014.
DECISIÓN DE EJECUCIÓN DE LA COMISIÓN
de 12 de diciembre de 2014
sobre la equivalencia de los requisitos de supervisión y regulación de determinados terceros países y territorios a efectos del tratamiento de las exposiciones con arreglo al Reglamento (UE) no 575/2013 del Parlamento Europeo y del Consejo
(Texto pertinente a efectos del EEE)
(2014/908/UE)
LA COMISIÓN EUROPEA,
Visto el Tratado de Funcionamiento de la Unión Europea,
Visto el Reglamento (UE) no 575/2013 del Parlamento Europeo y del Consejo, de 26 de junio de 2013, sobre los requisitos prudenciales de las entidades de crédito y las empresas de inversión, y por el que se modifica el Reglamento (UE) no 648/2012 (1), y, en particular, su artículo 107, apartado 4, su artículo 114, apartado 7, su artículo 115, apartado 4, su artículo 116, apartado 5, y su artículo 142, apartado 2,
Considerando lo siguiente:
(1)
Las entidades deben cumplir requisitos de capital que reflejen adecuadamente los riesgos que asuman, entre ellos el riesgo de crédito, teniendo en cuenta los diversos contextos geográficos en los que operen. El riesgo de crédito asumido por las entidades y que se derive de exposiciones frente a entes situados fuera de la Unión viene determinado, a igualdad de todos los demás factores, por la calidad del marco regulador y la supervisión pertinentes aplicados en el tercer país considerado.
(2)
El artículo 107, apartado 3, del Reglamento (UE) no 575/2013 autoriza a las entidades a tratar las exposiciones frente a empresas de inversión, entidades de crédito y mercados organizados de terceros países como exposiciones frente a entidades solo si el tercer país aplica al ente de que se trate requisitos prudenciales y de supervisión que sean al menos equivalentes a los aplicados en la Unión.
(3)
El artículo 114, apartado 7, el artículo 115, apartado 4, y el artículo 116, apartado 5, del Reglamento (UE) no 575/2013 establecen ponderaciones de riesgo específicas aplicables a las exposiciones frente a las administraciones centrales, los bancos centrales, las administraciones regionales, las autoridades locales y los entes del sector público situados en terceros países que apliquen disposiciones de supervisión y regulación al menos equivalentes a las aplicadas en la Unión.
(4)
El artículo 153 del Reglamento (UE) no 575/2013 establece la fórmula para el cálculo de las exposiciones ponderadas por riesgo frente a empresas, entidades, administraciones centrales y bancos centrales con arreglo al método basado en calificaciones internas (IRB) y detalla los parámetros que deben utilizarse para el cálculo, incluido el coeficiente de correlación. En el artículo 153, apartado 2, del Reglamento (UE) no 575/2013 se fija el coeficiente de correlación aplicable a los entes del sector financiero de grandes dimensiones. De conformidad con el artículo 142, apartado 1, punto 4, letra b), de dicho Reglamento, para entrar en la definición de «ente del sector financiero de grandes dimensiones», el ente del sector financiero o una de sus filiales debe estar sujeto a la legislación de un tercer país que aplique requisitos prudenciales de supervisión al menos equivalentes a los aplicados en la Unión.
(5)
A fin de determinar las exposiciones ponderadas por riesgo adecuadas para el cálculo de los requisitos de capital por el riesgo de crédito derivado de exposiciones frente a determinadas categorías de entes situados en terceros países, la Comisión ha evaluado la equivalencia de las disposiciones de supervisión y regulación de terceros países con las correspondientes disposiciones de supervisión y regulación de la Unión.
(6)
La equivalencia se ha determinado mediante un análisis, basado en resultados, de las disposiciones de supervisión y regulación del tercer país, que verifica si estas pueden alcanzar los mismos objetivos generales que las disposiciones de supervisión y regulación de la Unión. Tales objetivos se refieren, en particular, a la estabilidad e integridad del sistema financiero nacional y mundial en su conjunto; la efectividad y adecuación de la protección de los depositantes y otros consumidores de servicios financieros; la cooperación entre los distintos agentes del sistema financiero, incluidas las autoridades de regulación y de supervisión; la independencia y efectividad de la supervisión; y la aplicación y el cumplimiento efectivo de las pertinentes normas acordadas a escala internacional. De cara al logro de los mismos objetivos generales que las disposiciones de regulación y supervisión de la Unión, las disposiciones de supervisión y regulación del tercer país deben responder a una serie de criterios operativos, organizativos y de supervisión que reflejen los elementos esenciales de los requisitos de supervisión y de regulación de la Unión aplicables a las pertinentes categorías de entidades financieras. Teniendo en cuenta las evaluaciones independientes de organizaciones internacionales, como las efectuadas por el Comité de Supervisión Bancaria de Basilea, el Fondo Monetario Internacional y la Organización Internacional de Comisiones de Valores, la Comisión ha evaluado las disposiciones de supervisión y regulación de determinados terceros países aplicables a las entidades de crédito, las empresas de inversión y los mercados organizados. Este análisis ha permitido a la Comisión evaluar la equivalencia de las disposiciones de un tercer país a efectos de determinar el tratamiento de las pertinentes categorías de exposiciones mencionadas en los artículos 107, 114, 115, 116 y 142 del Reglamento (UE) no 575/2013.
(7)
A efectos de lo dispuesto en los artículos 114, 115 y 116 del Reglamento (UE) no 575/2013, la equivalencia debe determinarse con referencia a las disposiciones de supervisión y regulación aplicables a las entidades de crédito, ya que estas disposiciones normalmente establecen las ponderaciones de riesgo para el cálculo de los requisitos de capital por riesgo de crédito.
(8)
A efectos de lo dispuesto en el artículo 142, apartado 1, punto 4, letra b), del Reglamento (UE) no 575/2013, la evaluación de la equivalencia se limita a las disposiciones de supervisión y regulación aplicables a las empresas de terceros países cuya actividad principal sea equiparable a la de una entidad de crédito o una empresa de inversión, de conformidad con la definición que figura en el artículo 4, apartado 1, punto 27, de ese Reglamento.
(9)
Tras la evaluación, se observa que Australia, Brasil, Canadá, China, Guernesey, Hong Kong, India, la Isla de Man, Japón, Jersey, México, Mónaco, Arabia Saudí, Singapur, Sudáfrica, Suiza y los Estados Unidos cuentan con disposiciones de supervisión y regulación que cumplen una serie de criterios operativos, organizativos y de supervisión que reflejan los elementos esenciales de las disposiciones de supervisión y regulación de la Unión aplicables a las entidades de crédito. Por tanto, procede considerar que las disposiciones de supervisión y regulación aplicables a las entidades de crédito situadas en esos terceros países y territorios son al menos equivalentes a las aplicadas en la Unión a los efectos del artículo 107, apartado 4, y del artículo 142, apartado 1, punto 4, letra b), del Reglamento (UE) no 575/2013.
(10)
Tras la evaluación, se observa que Australia, Brasil, Canadá, China, México, Arabia Saudí, Singapur, Sudáfrica y los Estados Unidos cuentan con disposiciones de supervisión y regulación que cumplen una serie de criterios operativos, organizativos y de supervisión que reflejan los elementos esenciales de las disposiciones de supervisión y regulación de la Unión aplicables a las empresas de inversión. Por tanto, procede considerar que las disposiciones de supervisión y regulación aplicables a las empresas de inversión situadas en esos terceros países son al menos equivalentes a las aplicadas en la Unión a los efectos del artículo 107, apartado 4, y del artículo 142, apartado 1, punto 4, letra b), del Reglamento (UE) no 575/2013.
(11)
Tras la evaluación, se observa que Brasil, Canadá, China, India, Japón, México, Arabia Saudí, Singapur, Sudáfrica y los Estados Unidos cuentan con disposiciones de supervisión y regulación que cumplen una serie de criterios operativos, organizativos y de supervisión que reflejan los elementos esenciales de las disposiciones de supervisión y regulación de la Unión aplicables a los mercados organizados. Por tanto, procede considerar que las disposiciones de supervisión y regulación aplicables a los mercados organizados situados en esos terceros países son al menos equivalentes a las aplicadas en la Unión a los efectos del artículo 107, apartado 4, del Reglamento (UE) no 575/2013, en lo que atañe solo a las exposiciones frente a mercados organizados situados en esos terceros países.
(12)
La finalidad única de la presente Decisión es determinar la equivalencia a efectos de asignar las ponderaciones de riesgo contempladas en los artículos 107, 114, 115, 116 y 142 del Reglamento (UE) no 575/2013.
(13)
La lista de terceros países y territorios considerados equivalentes a los efectos de la presente Decisión no es definitiva. La Comisión, con la asistencia de la Autoridad Bancaria Europea, seguirá supervisando regularmente la evolución de las disposiciones de supervisión y regulación de terceros países y territorios con vistas a actualizar, según proceda y al menos cada cinco años, las listas de terceros países y territorios que establece la presente Decisión, habida cuenta, en particular, de la constante evolución de las disposiciones de supervisión y regulación, tanto en la Unión como a escala mundial, y atendiendo a las nuevas fuentes de información pertinente que estén disponibles.
(14)
La revisión regular de los requisitos de supervisión y regulación aplicables en los terceros países y territorios que se enumeran en los anexos debe entenderse sin perjuicio de la posibilidad de que la Comisión emprenda una revisión específica en relación con un tercer país o territorio en cualquier momento, al margen de la revisión general, cuando hechos pertinentes hagan necesario que la Comisión reevalúe el reconocimiento que otorga la presente Decisión. Esta reevaluación podría dar lugar a la revocación del reconocimiento de equivalencia.
(15)
Las disposiciones de la presente Decisión están estrechamente relacionadas entre sí, pues se refieren a la equivalencia de los requisitos de supervisión y regulación de determinados terceros países y territorios a efectos del tratamiento de las exposiciones con arreglo al Reglamento (UE) no 575/2013 En aras de la coherencia entre tales disposiciones, que deben entrar en vigor simultáneamente, y con vistas a ofrecer a las entidades sujetas a las obligaciones que contienen una visión global de las mismas y la posibilidad de acceder a ellas conjuntamente, resulta conveniente reunir determinados actos de ejecución prescritos por el Reglamento (UE) no 575/2013 en una sola Decisión.
(16)
Las medidas previstas en la presente Decisión se ajustan al dictamen del Comité Bancario Europeo.
(17)
Con el fin de evitar un aumento repentino de los requisitos de capital aplicables a las entidades de crédito y empresas de inversión en la Unión, la presente Decisión debe entrar en vigor el 1 de enero de 2015,
HA ADOPTADO LA PRESENTE DECISIÓN:
Artículo 1
Equivalencia de los requisitos aplicables a las entidades de crédito, a los efectos del artículo 107, apartado 4, del Reglamento (UE) no 575/2013
A efectos del artículo 107, apartado 4, del Reglamento (UE) no 575/2013, se considerará que los terceros países y territorios enumerados en el anexo I de la presente Decisión aplican a las entidades de crédito disposiciones de supervisión y regulación equivalentes a las aplicadas en la Unión.
Artículo 2
Equivalencia de los requisitos aplicables a las empresas de inversión, a los efectos del artículo 107, apartado 4, del Reglamento (UE) no 575/2013
A efectos del artículo 107, apartado 4, del Reglamento (UE) no 575/2013, se considerará que los terceros países enumerados en el anexo II de la presente Decisión aplican a las empresas de inversión disposiciones de supervisión y regulación equivalentes a las aplicadas en la Unión.
Artículo 3
Equivalencia de los requisitos aplicables a los mercados organizados, a los efectos del artículo 107, apartado 4, del Reglamento (UE) no 575/2013
A efectos del artículo 107, apartado 4, del Reglamento (UE) no 575/2013, se considerará que los terceros países enumerados en el anexo III de la presente Decisión aplican a los mercados organizados disposiciones de supervisión y regulación equivalentes a las aplicadas en la Unión.
Artículo 4
Equivalencia de los requisitos aplicables a las exposiciones frente a administraciones centrales, bancos centrales, administraciones regionales, autoridades locales y entes del sector público, a los efectos de los artículos 114, 115 y 116 del Reglamento (UE) no 575/2013
A efectos del artículo 114, apartado 7, del artículo 115, apartado 4, y del artículo 116, apartado 5, del Reglamento (UE) no 575/2013, se considerará que los terceros países y territorios enumerados en el anexo IV de la presente Decisión aplican disposiciones de supervisión y regulación equivalentes a las aplicadas a las entidades de crédito en la Unión.
Artículo 5
Equivalencia de los requisitos aplicables a las entidades de crédito y empresas de inversión, a los efectos del artículo 142 del Reglamento (UE) no 575/2013
A efectos del artículo 142, apartado 2, del Reglamento (UE) no 575/2013, se considerará que los terceros países y territorios enumerados en el anexo V de la presente Decisión aplican disposiciones de supervisión y regulación equivalentes a las aplicadas en la Unión.
Artículo 6
Entrada en vigor
La presente Decisión entrará en vigor el 1 de enero de 2015.
Hecho en Bruselas, el 12 de diciembre de 2014.