PROVÁDĚCÍ NAŘÍZENÍ KOMISE (EU) 2015/428
ze dne 10. března 2015,
kterým se mění nařízení (EHS) č. 2454/93 a nařízení (EU) č. 1063/2010, pokud jde o pravidla původu v souvislosti se systémem všeobecných celních preferencí a preferenčními celními opatřeními pro určité země a území
EVROPSKÁ KOMISE,
s ohledem na Smlouvu o fungování Evropské unie,
s ohledem na nařízení Rady (EHS) č. 2913/92 ze dne 12. října 1992, kterým se vydává celní kodex Společenství (1), a zejména na článek 247 uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1)
Nařízením Komise (EHS) č. 2454/93 (2) ve znění nařízení (EU) č. 1063/2010 (3) a prováděcího nařízení (EU) č. 530/2013 (4) byl reformován způsob, jakým se pro účely unijního systému všeobecných celních preferencí (systému GSP) osvědčuje původ zboží. V rámci této reformy byl zaveden systém autocertifikace původu zboží vývozci, kteří jsou pro tyto účely registrováni zvýhodněnými zeměmi nebo členskými státy, přičemž zprovoznění tohoto systému bylo odloženo na 1. ledna 2017. Předmětná reforma vycházela ze skutečnosti, že vývozci nejlépe znají původ svých produktů, a je tak vhodné od nich vyžadovat, aby svým zákazníkům přímo poskytovali deklarace o původu. Aby mohly zvýhodněné země a členské státy vývozce registrovat, má Komise zavést elektronický systém registrovaných vývozců („systém REX“).
(2)
Došlo k vyjasnění dalších požadavků na systém REX. S ohledem na tyto požadavky je nutno upravit řadu ustanovení o pravidlech původu v rámci GSP.
(3)
Jednostranné celní preference na dovoz ze zvýhodněných zemí udělují i Norsko a Švýcarsko. V diskusích, které vedla Komise s Norskem a Švýcarskem v souladu se zmocněním, jež obdržela od Rady, aby s těmito dvěma zeměmi vyjednala nové znění stávajících dohod (5), pokud jde o vzájemné uznávání náhradních osvědčení o původu zboží a o rozšíření dvoustranné kumulace na materiály pocházející z Norska a Švýcarska, se strany dohodly, že systém registrovaných vývozců budou uplatňovat a používat i Norsko a Švýcarsko. Stejná možnost by se měla nabídnout Turecku, jakmile tato země splní určité podmínky stanovené v nařízení (EHS) č. 2454/93. S ohledem na výše uvedené by se měly provést potřebné úpravy, aby se zajistilo řádné fungování spolupráce mezi Unií, Norskem, Švýcarskem a Tureckem.
(4)
Dovozce používající deklaraci o původu by měl mít možnost si ověřit platnost čísla registrovaného vývozce, který tuto deklaraci vyhotovil. Údaje systému REX by proto měly být uvedeny na veřejně přístupných internetových stránkách.
(5)
Stávající pravidla ohledně systému registrovaných vývozců by měla být použitelná od 1. ledna 2017. Aby pravidla nebyla dotčena ve fázi jejich uplatňování, úpravy stanovené tímto nařízením by měly být použitelné před uvedeným datem.
(6)
Podle stávajících pravidel jsou k registraci způsobilí jen vývozci ve zvýhodněných zemích a v Unii. Jelikož Norsko, Švýcarsko a rovněž Turecko (až bude splňovat určité podmínky) mají uplatňovat systém registrovaných vývozců, jejich vývozci by také měli mít možnost se zaregistrovat, aby byli oprávněni vyhotovovat deklarace o původu v rámci dvoustranné kumulace nebo náhradní deklarace o původu v rámci přeposílání zboží.
(7)
Stávající pravidla týkající se lhůt pro zavedení systému REX dostatečně nezohledňují kapacitu zvýhodněných zemí, pokud jde o řízení registračního postupu a uplatňování systému od roku 2017. Proto by se měla až do 31. prosince 2019 (s možností prodloužení o šest měsíců) stanovit přechodná opatření a postupné zavádění. Od 30. června 2020 bude pro nárokování preferenčního celního zacházení v rámci systému GSP zapotřebí, aby byly součástí všech zásilek, jež budou obsahovat původní produkty a jejichž celková hodnota bude přesahovat 6 000 EUR, deklarace o původu vyhotovené registrovaným vývozcem.
(8)
Komise, příslušné orgány zvýhodněných zemí a celní orgány členských států, Norska, Švýcarska a Turecka (až tato země splní určité podmínky) potřebují mít přístup k údajům zaregistrovaným v systému. Aby se zajistila patřičná ochrana osobních údajů, měla by se stanovit podrobná pravidla, zejména pokud jde o rozsah přístupu k údajům a o účel jejich zpracovávání, a také právo vývozců na úpravu, výmaz či zablokování těchto údajů.
(9)
Toto nařízení by nemělo nijak ovlivnit úroveň ochrany fyzických osob v souvislosti se zpracováváním údajů podle ustanovení směrnice Evropského parlamentu a Rady 95/46/ES (6) a vnitrostátních právních předpisů, jimiž se uvedená směrnice provádí, a zejména nemění povinnosti členských států spojené se zpracováváním údajů těmito státy podle směrnice 95/46/ES ani povinnosti orgánů a institucí Unie spojené se zpracováváním údajů těmito orgány a institucemi podle nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 45/2001 (7) při plnění jejich úkolů.
(10)
Měla by být stanovena doba, po kterou se budou uchovávat údaje týkající se registrovaných vývozců, jejichž registrace bude zrušena, s přihlédnutím ke skutečné potřebě takové údaje uchovávat a k době pro uchovávání údajů, která je již vymezena v právních předpisech členských států.
(11)
Pravidla týkající se rozdělování zásilek by se měla upravit tak, aby bylo jasné, že rozdělování zásilek je možné jen tehdy, je-li prováděno vývozci nebo v jejich odpovědnosti.
(12)
Do podmínek pro zpětné vydávání osvědčení o původu zboží na tiskopise A by měla být doplněna situace, kdy se o konečném určení produktů rozhodne během přepravy či skladování produktů a po možném rozdělení.
(13)
Jelikož status některých zemí v rámci systému GSP se 1. ledna 2015 změnil ze zvýhodněné země na zemi způsobilou, příslušné orgány daných zemí již nebudou moci vydávat osvědčení na tiskopise A pro produkty pocházející z jiné země téhož regionálního sdružení, která je stále zvýhodněnou zemí, jak tomu bylo v souladu s čl. 86 odst. 4 druhým a třetím pododstavcem. Aby vývozci zboží ze zvýhodněných zemí mohli v období od 1. ledna 2015 až do vstupu tohoto nařízení v platnost dále nepřerušeně přepravovat své zboží po obvyklých obchodních trasách přes země se změněným statusem, změny pravidel týkajících se zpětného vydávání osvědčení na tiskopise A by se měly použít se zpětnou účinností od 1. ledna 2015.
(14)
Stávající pravidla, postupy a metody správní spolupráce použitelné až do okamžiku, kdy se začne uplatňovat systém registrovaných vývozců, stanoví, že pokud ověřovací postup nebo jiné dostupné informace naznačují, že jsou porušována pravidla původu, zvýhodněné země vývozu z vlastního podnětu nebo na žádost celních orgánů členských států provádí náležitá šetření. Stejná povinnost by měla dále platit i poté, co se systém registrovaných vývozců začne uplatňovat.
(15)
Za účelem zajištění právní jistoty by se měla přechodná pravidla ohledně uplatňování systému autocertifikace původu registrovanými vývozci, která jsou nyní stanovena v pozměňovacím nařízení (EU) č. 1063/2010, zapracovat přímo do nařízení (EHS) č. 2454/93.
(16)
Do části II přílohy 13a by se mělo vložit nové číslo harmonizovaného systému popisu a číselného označování zboží a pravidla s ním spojená, aby byly vzaty v úvahu oděvy jiné než pletené nebo háčkované (číslo 62), které však mají pletené nebo háčkované části.
(17)
Po doplnění španělštiny mezi jazyky, v nichž lze vyhotovovat deklaraci o původu, by měla být změněna příloha 13d, na niž se odkazuje v čl. 95 odst. 3 nařízení (EHS) č. 2454/93, tak aby v ní byla doplněna španělská verze deklarace o původu.
(18)
Příloha 17 by se měla změnit, aby byla zavedena tolerance v šířce, v jejíchž mezích nebude muset osvědčení o původu zboží na tiskopise A vyhovovat požadavkům na rozměry. Do seznamu zemí, které přijímají osvědčení o původu zboží na tiskopise A pro účely unijního systému všeobecných celních preferencí, by se kromě toho mělo doplnit Chorvatsko.
(19)
Do článku 109 by se mělo doplnit ustanovení ohledně potvrzování kolonky 7 průvodního osvědčení EUR.1 a prohlášení na faktuře, přičemž v tomto ustanovení by měly být obsaženy dodatečné odkazy objasňující právní rámec, podle něhož se takové doklady vydávají nebo vyhotovují.
(20)
Nařízení (EHS) č. 2454/93 by proto mělo být odpovídajícím způsobem změněno.
(21)
Opatření stanovená tímto nařízením jsou v souladu se stanoviskem Výboru pro celní kodex,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Nařízení (EHS) č. 2454/93 se mění takto:
1)
Vkládá se nový článek 66a, který zní:
„Článek 66a
1. Články 68 až 71 a 90 až 97j se použijí od data, k němuž začne být ve zvýhodněných zemích a členských státech uplatňován systém autocertifikace původu registrovanými vývozci (‚systém registrovaných vývozců‘).
2. Články 97k až 97w se použijí, dokud budou zvýhodněné země vydávat osvědčení o původu zboží na tiskopise A a členské státy průvodní osvědčení EUR.1 nebo dokud budou jejich vývozci vyhotovovat prohlášení na faktuře, v souladu s články 91 a 91a.“
2)
Článek 67 se mění takto:
a)
v odstavci 1 se písmena m) a n) nahrazují tímto:
„m)
‚hodnotou materiálů‘ v seznamu v příloze 13a se rozumí celní hodnota v okamžiku dovozu použitých nepůvodních materiálů, nebo není-li známa a nelze-li ji určit, první ověřitelná cena zaplacená za tyto materiály v zemi výroby; pokud je třeba určit hodnotu použitých původních materiálů, použije se toto písmeno obdobně;
n)
‚cenou ze závodu‘ se rozumí cena zaplacená za produkt ze závodu výrobci, v jehož podniku došlo k poslednímu opracování nebo zpracování, pokud tato cena zahrnuje hodnotu veškerého použitého materiálu a veškeré další náklady související s jeho výrobou po odečtení případných vnitřních daní, které se vracejí nebo mohou být vráceny při vývozu získaného produktu.
V případě, že skutečná zaplacená cena neodráží veškeré náklady související s výrobou produktu, které byly skutečně vynaloženy v zemi výroby, rozumí se cenou ze závodu součet všech těchto nákladů po odečtení případných vnitřních daní, které se vracejí nebo mohou být vráceny při vývozu získaného produktu;“
;
b)
v odstavci 1 se písmena u) a v) nahrazují tímto:
„u)
‚registrovaným vývozcem‘ se rozumí:
i)
vývozce, který je usazen ve zvýhodněné zemi a je registrován u jejích příslušných orgánů pro účely vývozu produktů v rámci systému, ať už do Unie nebo do jiné zvýhodněné země, s níž je možná regionální kumulace, nebo
ii)
vývozce, který je usazen v některém z členských států a je registrován u jeho celních orgánů pro účely vývozu produktů, které pocházejí z Unie a mají být použity jako materiály v některé zvýhodněné zemi v rámci dvoustranné kumulace, nebo
iii)
přeposílatel zboží, který je usazen v některém z členských států a je registrován u jeho celních orgánů pro účely vyhotovování náhradních deklarací o původu za účelem přeposílání původních produktů jinam v rámci celního území Unie, případně do Norska, Švýcarska nebo Turecka (‚registrovaný přeposílatel‘);
v)
‚deklarací o původu‘ se rozumí deklarace vyhotovená vývozcem nebo přeposílatelem zboží, která uvádí, že produkty, na něž se vztahuje, splňují pravidla původu systému.“
;
c)
doplňuje se nový odstavec 3, který zní:
„3. Pro účely odst. 1 písm. u) platí, že je-li vývozce za účelem vyřizování vývozních formalit zastoupen a jeho zástupce je rovněž registrovaným vývozcem, tento zástupce nepoužije své vlastní číslo registrovaného vývozce.“
3)
V článku 68 se odstavec 3 nahrazuje tímto:
„3. Zvýhodněné země předloží Komisi závazek uvedený v odstavci 1 přinejmenším tři měsíce přede dnem, kdy hodlají zahájit registraci vývozců.“
4)
Článek 69 se nahrazuje tímto:
„Článek 69
1. Zvýhodněné země Komisi uvědomí o orgánech, které se nacházejí na jejich území a jsou:
a)
součástí vládních orgánů dotčené země nebo jednají z pověření vlády dané země a jsou příslušné k registrování vývozců v systému REX, k úpravě a aktualizaci registračních údajů a k rušení registrací;
b)
součástí vládních orgánů dotčené země a jsou odpovědné za zajišťování správní spolupráce s Komisí a s celními orgány členských států, jak je stanoveno v tomto oddíle.
Zvýhodněné země Komisi sdělí názvy, adresy a kontaktní údaje těchto orgánů. Sdělované informace musí být Komisi zaslány nejpozději tři měsíce přede dnem, kdy zvýhodněné země hodlají zahájit registraci vývozců.
Zvýhodněné země Komisi okamžitě informují o veškerých změnách v informacích poskytnutých podle prvního pododstavce.
2. Členské státy Komisi sdělí názvy, adresy a kontaktní údaje svých celních orgánů, které jsou:
a)
příslušné k registrování vývozců a přeposílatelů zboží v systému REX, k úpravě a aktualizaci registračních údajů a k rušení registrací;
b)
odpovědné za zajišťování správní spolupráce s příslušnými orgány zvýhodněných zemí, jak je stanoveno v tomto oddíle.
Sdělované informace musí být Komisi zaslány do 30. září 2016.
Členské státy Komisi okamžitě informují o veškerých změnách v informacích poskytnutých podle prvního pododstavce.“
5)
Vkládají se nové články 69a, 69b a 69c, které znějí:
„Článek 69a
1. Komise zřídí systém REX a zajistí, aby byl k dispozici do 1. ledna 2017.
2. Příslušné orgány zvýhodněných zemí a celní orgány členských států po obdržení úplné žádosti uvedené v příloze 13c vývozci, popřípadě přeposílateli zboží neprodleně přiřadí číslo registrovaného vývozce a toto číslo spolu s registračními údaji a s datem, od něhož je registrace v souladu s čl. 92 odst. 5 platná, vloží do systému REX.
Pokud se příslušné orgány domnívají, že jsou informace uvedené v žádosti neúplné, daného vývozce o tom neprodleně vyrozumí.
Příslušné orgány zvýhodněných zemí a celní orgány členských států se starají o to, aby byly jimi zaregistrované údaje aktuální. Tyto údaje upravují bezprostředně poté, co jsou informovány registrovaným vývozcem v souladu s článkem 93.
Článek 69b
1. Komise zajistí, aby byl přístup k systému REX poskytován v souladu s tímto článkem.
2. Komise má přístup, který jí umožňuje nahlížet do všech údajů.
3. Příslušné orgány zvýhodněných zemí mají přístup, jenž jim umožňuje nahlížet do údajů o vývozcích, které registrovaly.
4. Celní orgány členských států mají přístup, jenž jim umožňuje nahlížet do údajů, které registrovaly ony samy, a do údajů, které registrovaly celní orgány ostatních členských států, příslušné orgány zvýhodněných zemí a orgány Norska, Švýcarska a Turecka. K těmto údajům přistupují za účelem ověřování celních prohlášení podle článku 68 celního kodexu nebo za účelem kontroly prohlášení podle čl. 78 odst. 2 uvedeného kodexu.
5. Komise zajistí příslušným orgánům zvýhodněných zemí bezpečný přístup do systému REX.
Jelikož Norsko a Švýcarsko prostřednictvím dohody zmiňované v článku 97 g s Unií ujednaly sdílení systému REX, zajistí Komise bezpečný přístup k systému REX i celním orgánům těchto zemí. Bezpečný přístup do systému REX se poskytne také Turecku, jakmile bude tato země splňovat určité podmínky.
6. Pokud budou některá země nebo některé území vyňaty z přílohy II nařízení (EU) č. 978/2012, příslušným orgánům dané zvýhodněné země zůstane zachován přístup do systému REX, dokud to bude zapotřebí, tak aby se jim umožnilo plnit jejich povinnosti vyplývající z článku 71.
7. Jestliže k tomu dá vývozce podpisem kolonky 6 ve formuláři stanoveném v příloze 13c souhlas, poskytne Komise veřejnosti následující údaje:
a)
jméno/název registrovaného vývozce;
b)
adresu, kde má registrovaný vývozce sídlo;
c)
kontaktní údaje vyplněné v kolonce 2 formuláře stanoveného v příloze 13c;
d)
orientační popis zboží způsobilého pro preferenční zacházení, včetně orientačního seznamu čísel či kapitol harmonizovaného systému, uvedený v kolonce 4 formuláře stanoveného v příloze 13c;
e)
číslo EORI nebo identifikační číslo (TIN) registrovaného vývozce.
Nepodepsání kolonky 6 není důvodem k tomu, aby byla registrace vývozce zamítnuta.
8. Tyto údaje Komise zpřístupňuje veřejnosti vždy:
a)
číslo registrovaného vývozce;
b)
datum, od něhož je registrace platná;
c)
v příslušných případech datum, k němuž byla registrace zrušena;
d)
informace o tom, zda registrace platí i pro vývoz do Norska, Švýcarska a Turecka (jakmile bude tato země splňovat určité podmínky);
e)
datum poslední synchronizace mezi systémem REX a veřejně přístupnými internetovými stránkami.
Článek 69c
1. Údaje registrované v systému REX se zpracovávají pouze za účelem uplatňování tohoto systému, tak jak je stanoveno v tomto oddíle.
2. Registrovaným vývozcům se poskytnou informace stanovené v čl. 11 odst. 1 písm. a) až e) nařízení (ES) č. 45/2001 nebo v článku 10 směrnice 95/46/ES. Registrovaní vývozci budou kromě toho informováni:
a)
o právním základu operací, v jejichž rámci se mají dané údaje zpracovávat;
b)
o lhůtě pro uchovávání údajů.
Registrovaným vývozcům se zmiňované informace poskytnou v upozornění připojeném k žádosti o registraci vývozce, jak je stanoveno v příloze 13c.
3. Každý příslušný orgán ve zvýhodněné zemi uvedený v čl. 69 odst. 1 písm. a) a každý celní orgán v členském státě uvedený v čl. 69 odst. 2 písm. a), který vloží údaje do systému REX, bude v souvislosti s jejich zpracováním považován za správce.
Aby byla registrovaným vývozcům zaručena jejich práva, Komise bude v souvislosti se zpracováváním všech údajů považována za společného správce.
4. Práva registrovaných vývozců, pokud jde zpracovávání údajů uložených v systému REX, uvedených v příloze 13c a zpracovávaných ve vnitrostátních systémech, se vykonávají v souladu s předpisy o ochraně údajů, kterými členský stát, jenž údaje vývozců uchovává, provádí směrnici 95/46/ES.
5. Členské státy, které ve svých vnitrostátních systémech duplikují údaje ze systému REX, k nimž mají přístup, tyto duplikované údaje aktualizují.
6. Práva registrovaných vývozců, pokud jde o zpracovávání jejich registračních údajů Komisí, se vykonávají v souladu s nařízením (ES) č. 45/2001.
7. Veškeré žádosti registrovaných vývozců o výkon práva na přístup k údajům nebo práva na jejich úpravu, výmaz či zablokování v souladu s nařízením (ES) č. 45/2001 se předkládají správci údajů, který je vyřizuje.
Jestliže registrovaný vývozce předloží takovou žádost Komisi, aniž by se pokusil domoci se svých práv u správce údajů, Komise předmětnou žádost postoupí správci údajů registrovaného vývozce.
Pokud registrovaný vývozce při domáhání se svých práv u správce údajů neuspěje, předloží svou žádost Komisi, která bude jednat jako správce. Komise má právo údaje upravovat, mazat či blokovat.
8. Vnitrostátní orgány dozoru pro ochranu údajů a evropský inspektor ochrany údajů, z nichž každý jedná v rozsahu svých příslušných pravomocí, spolupracují a zajišťují koordinovaný dozor nad registrovanými údaji.
Vnitrostátní orgány dozoru pro ochranu údajů a evropský inspektor ochrany údajů, z nichž každý jedná v rozsahu svých příslušných pravomocí, si podle potřeby vyměňují relevantní informace, napomáhají si při auditech a inspekcích, přezkoumávají potíže s výkladem či uplatňováním tohoto nařízení, zaobírají se problémy s výkonem nezávislého dozoru nebo s výkonem práv subjektů údajů, vypracovávají sladěné návrhy na společná řešení jakýchkoli problémů a zvyšují povědomí o právech na ochranu údajů.“
6)
Články 70 a 71 se nahrazují tímto:
„Článek 70
Komise na svých internetových stránkách zveřejní data, k nimž zvýhodněné země začnou uplatňovat systém registrovaných vývozců. Tyto informace bude Komise aktualizovat.
Článek 71
Jestliže bude z přílohy II nařízení (EU) č. 978/2012 odstraněna některá země nebo některé území, po dobu tří let ode dne jejich vyřazení z uvedené přílohy bude pro danou zemi či pro dané území dále platit povinnost správní spolupráce, jak je stanoveno v článcích 69 a 69a, v čl. 86 odst. 10 a v článku 97 g.“
7)
Článek 74 se nahrazuje tímto:
„Článek 74
1. Produkty deklarované k propuštění do volného oběhu v Evropské unii musí být stejné jako produkty vyvezené ze zvýhodněné země, která je považována za zemi jejich původu. Před jejich deklarováním k propuštění do volného oběhu nesmí být pozměněny, jakýmkoli způsobem přetvořeny nebo podrobeny jiným operacím než těm, které je mají uchovat v dobrém stavu nebo které spočívají v připojení nebo připevnění značek, štítků, pečetí či jakékoli jiné dokumentace, aby byl zajištěn soulad se specifickými domácími požadavky platnými v Unii.
2. Produkty dovezené do zvýhodněné země pro účely kumulace podle článků 84, 85 nebo 86 musí být stejné jako produkty vyvezené ze země, která je považována za zemi jejich původu. Před deklarováním k příslušnému celnímu režimu v zemi dovozu nesmí být pozměněny, jakýmkoli způsobem přetvořeny nebo podrobeny jiným operacím než těm, které je mají uchovat v dobrém stavu.
3. Produkty lze skladovat za předpokladu, že v zemi nebo zemích tranzitu zůstanou pod dohledem celních orgánů.
4. Rozdělování zásilek je možné, pokud ho provádí vývozce nebo pokud jsou zásilky rozdělovány na jeho odpovědnost a zboží zůstává v zemi nebo zemích tranzitu pod dohledem celních orgánů.
5. Splnění odstavců 1 až 4 se považuje za uspokojivé, pokud celní orgány nemají důvod k pochybnostem; v takových případech mohou celní orgány požádat deklaranta, aby poskytl důkaz splnění, který je možné poskytnout jakýmkoli způsobem, včetně smluvních přepravních dokumentů, jako jsou nákladní listy, nebo faktických či konkrétních důkazů založených na značení nebo číslování balíků nebo jakýchkoli důkazů týkajících se vlastního zboží.“
8)
V článku 84 se doplňuje druhý pododstavec, který zní:
„Pododdíly 2 a 7 se použijí obdobně na vývoz z Unie do zvýhodněné země pro účely dvoustranné kumulace.“
9)
Článek 86 se mění takto:
a)
v odstavci 2 se písmeno a) nahrazuje tímto:
„a)
země účastnící se kumulace jsou v okamžiku vývozu produktu do Unie zvýhodněnými zeměmi, které nebyly dočasně vyňaty z preferenčního režimu v souladu s nařízením (EU) č. 978/2012.“
;
b)
v odstavci 4 se třetí pododstavec nahrazuje tímto:
„Na dokladu o původu, který vyhotoví vývozce produktu do Unie nebo který (do zahájení uplatňování systému registrovaných vývozců) vystaví orgány zvýhodněné země vývozu, se jako země původu uvede:
-
u produktů vyvážených bez dalšího opracování nebo zpracování zvýhodněná země, jež figuruje na dokladech o původu zmiňovaných v čl. 95a odst. 1 nebo v čl. 97 m odst. 5 třetí odrážce,
-
u produktů vyvážených po dalším opracování nebo zpracování země určená podle druhého pododstavce.“
;
c)
doplňuje se nový odstavec 10, který zní:
„10. Pododdíl 2, články 90, 91, 92, 93, 94, 95 a pododdíl 7 se použijí obdobně na vývoz z jedné zvýhodněné země do druhé pro účely regionální kumulace.“
10)
Ustanovení čl. 88 odst. 1 se zrušuje.
11)
V části I hlavě IV kapitole 2 oddíle 1 se název pododdílu 5 nahrazuje tímto:
„Pododdíl 5
Postupy při vývozu ve zvýhodněné zemi a v Evropské unii použitelné ode dne, kdy začne být uplatňován systém registrovaných vývozců“
12)
Články 90 až 95 se nahrazují tímto:
„Článek 90
1. Systém se použije v těchto případech:
a)
v případě zboží, které splňuje požadavky tohoto oddílu a je vyváženo registrovaným vývozcem;
b)
v případě zásilky sestávající z jednoho nebo více balení obsahujících původní produkty vyvezené kterýmkoli vývozcem, pokud celková hodnota zasílaných původních produktů nepřesáhne 6 000 EUR.
2. Hodnotou původních produktů v zásilce se rozumí hodnota všech původních produktů v jedné zásilce, na niž se vztahuje deklarace o původu vyhotovená v zemi vývozu.
Článek 91
1. Zvýhodněné země zahájí registraci vývozců 1. ledna 2017.
Pokud však zvýhodněná země není v situaci, kdy by mohla registraci zahájit k uvedenému datu, Komisi do 1. července 2016 písemně vyrozumí, že registraci vývozců odkládá na 1. ledna 2018 nebo 1. ledna 2019.
2. Po dobu dvanácti měsíců ode dne, kdy zvýhodněná země zahájí registraci vývozců, budou příslušné orgány dané zvýhodněné země na žádost vývozců, kteří v době, kdy žádají o osvědčení, nejsou dosud registrováni, dále vydávat osvědčení o původu zboží na tiskopise A.
Aniž by bylo dotčeno ustanovení čl. 97k odst. 5, osvědčení o původu zboží na tiskopise A vydaná v souladu s prvním pododstavcem tohoto odstavce se v Unii připouští jako doklad o původu, jsou-li vydána před datem registrace dotčeného vývozce.
Příslušné orgány zvýhodněné země, které mají potíže s dokončením registračního procesu během výše uvedeného dvanáctiměsíčního období, mohou Komisi požádat o prodloužení lhůty. Prodloužení v takových případech nepřesáhne šest měsíců.
3. Vývozci ve zvýhodněné zemi, registrovaní i neregistrovaní, vyhotovují u zasílaných původních produktů ode dne, kdy zvýhodněná země hodlá zahájit registraci vývozců, deklarace o původu, jestliže celková hodnota produktů nepřesahuje 6 000 EUR.
Jakmile jsou registrováni, vyhotovují vývozci u zasílaných původních produktů ode dne, kdy začne platit jejich registrace v souladu s čl. 92 odst. 5, deklarace o původu, jestliže celková hodnota produktů přesahuje 6 000 EUR.
4. Všechny zvýhodněné země budou systém registrovaných vývozců uplatňovat nejpozději od 30. června 2020.
Článek 91a
1. Dne 1. ledna 2017 zahájí celní orgány členských států registraci vývozců a přeposílatelů zboží usazených na jejich území.
2. Od 1. ledna 2018 přestanou celní orgány ve všech členských státech vydávat průvodní osvědčení EUR.1 za účelem kumulace podle článku 84.
3. Do 31. prosince 2017 budou celní orgány členských států na žádost dosud neregistrovaných vývozců či přeposílatelů zboží vydávat průvodní osvědčení EUR.1 nebo náhradní osvědčení o původu zboží na tiskopise A. To platí i tehdy, jsou-li k původním produktům zasílaným do Unie připojovány deklarace o původu vyhotovené registrovaným vývozcem ve zvýhodněné zemi.
4. Vývozci v Unii, registrovaní i neregistrovaní, vyhotovují u zasílaných původních produktů od 1. ledna 2017 deklarace o původu, jestliže celková hodnota produktů nepřesahuje 6 000 EUR.
Jakmile jsou registrováni, vyhotovují vývozci u zasílaných původních produktů ode dne, kdy začne platit jejich registrace v souladu s čl. 92 odst. 5, deklarace o původu, jestliže celková hodnota produktů přesahuje 6 000 EUR.
5. Přeposílatelé zboží, kteří jsou registrováni, mohou ode dne, kdy začne platit jejich registrace v souladu s čl. 92 odst. 5, vyhotovovat náhradní deklarace o původu. To platí bez ohledu na to, zda jsou ke zboží připojována osvědčení o původu zboží na tiskopise A vydaná ve zvýhodněné zemi nebo prohlášení na faktuře či deklarace o původu vyhotovené vývozcem.
Článek 92
1. Aby se vývozce stal registrovaným vývozcem, musí podat žádost u příslušného orgánu zvýhodněné země, z níž se má zboží vyvážet a jež je považována za zemi jeho původu nebo v níž došlo ke zpracování, které se nepovažuje za splňující podmínky čl. 86 odst. 4 prvního pododstavce nebo čl. 86 odst. 6 písm. a).
Žádost se podává na formuláři stanoveném v příloze 13c a musí obsahovat všechny v něm požadované informace.
2. Aby se vývozce nebo přeposílatel zboží usazený v některém z členských států stal registrovaným vývozcem, musí podat žádost u celních orgánů daného členského státu, a to za použití formuláře stanoveného v příloze 13c.
3. Vývozci budou pro účely vývozu v rámci systému všeobecných celních preferencí Unie, Norska, Švýcarska a Turecka (jakmile tato země splní určité podmínky) registrováni jednotně.
Příslušné orgány zvýhodněné země přidělí vývozci pro účely vývozu v rámci systému GSP Unie, Norska, Švýcarska a Turecka (jakmile tato země splní určité podmínky) číslo registrovaného vývozce, a to za předpokladu, že uvedené státy uznaly zemi, kde k registraci došlo, jakožto zemi zvýhodněnou.
4. Žádost o registraci vývozce musí obsahovat všechny údaje zmiňované v příloze 13c.
5. Registrace platí ode dne, kdy příslušné orgány zvýhodněné země nebo celní orgány členského státu obdrží úplnou žádost o registraci v souladu s odstavcem 4.
6. Příslušné orgány zvýhodněné země nebo celní orgány členského státu sdělí vývozci nebo v příslušných případech přeposílateli zboží číslo registrovaného vývozce, které mu bylo přiděleno, a datum, od něhož je registrace platná.
Článek 92a
Bude-li na seznam zvýhodněných zemí v příloze II nařízení (EU) č. 978/2012 přidána některá země, Komise ve svém systému automaticky zaktivuje registrace všech vývozců, kteří jsou v dané zemi zaregistrováni, pakliže jsou registrační údaje o vývozcích v systému REX k dispozici a platí alespoň pro systém GSP Norska, Švýcarska, nebo Turecka (jakmile tato země splní určité podmínky).
Vývozce, který je již registrován alespoň v jednom systému GSP, a to buď v systému Norska, Švýcarska, nebo Turecka (jakmile tato země splní určité podmínky), v tomto případě nemusí u svých příslušných orgánů podávat žádost o registraci v systému Unie.
Článek 93
1. Registrovaní vývozci okamžitě informují příslušné orgány zvýhodněné země nebo celní orgány členského státu o změnách v údajích, které poskytli pro účely registrace.
2. Registrovaní vývozci, kteří přestanou splňovat podmínky pro vývoz zboží v rámci systému nebo kteří již zboží v rámci systému vyvážet nehodlají, o tom náležitě vyrozumí příslušné orgány ve zvýhodněné zemi nebo celní orgány v členském státě.
3. Příslušné orgány ve zvýhodněné zemi nebo celní orgány v členském státě zruší registraci vývozce, pokud daný registrovaný vývozce:
a)
již neexistuje;
b)
přestal splňovat podmínky pro vývoz zboží v rámci systému;
c)
sdělí příslušnému orgánu dané zvýhodněné země nebo celním orgánům daného členského státu, že již zboží v rámci systému vyvážet nehodlá;
d)
záměrně nebo z nedbalosti vyhotoví deklaraci o původu, která obsahuje nesprávné informace a vede k neoprávněnému získání výhod preferenčního celního zacházení, nebo vyhotovení takové deklarace zapříčiní.
4. Pokud registrovaný vývozce neaktualizuje údaje související s jeho registrací, příslušné orgány zvýhodněné země nebo celní orgány členského státu mohou jeho registraci zrušit.
5. Zrušení registrace nabývá účinnosti pouze do budoucna, tj. platí pouze ve vztahu k deklaracím o původu vyhotoveným po datu zrušení. Zrušení registrace nemá vliv na platnost deklarací o původu vyhotovených dříve, než byl registrovaný vývozce o zrušení vyrozuměn.
6. Příslušný orgán zvýhodněné země nebo celní orgány členského státu informují registrovaného vývozce o zrušení jeho registrace a o datu, od kterého toto zrušení nabude účinnosti.
7. Vývozce nebo přeposílatel zboží disponuje v případě zrušení registrace opravnými prostředky.
8. Zrušení registrovaného vývozce se anuluje v případě, že bylo nesprávné. Vývozce nebo přeposílatel zboží je oprávněn používat číslo registrovaného vývozce, jež mu bylo přiděleno v době registrace.
9. Vývozci nebo přeposílatelé zboží, jejichž registrace byla zrušena, mohou podat novou žádost o registraci v souladu s článkem 92. Vývozci nebo přeposílatelé zboží, jejichž registrace byla zrušena v souladu s odst. 3 písm. d) a odst. 4, mohou být znovu registrováni jen tehdy, prokáží-li příslušnému orgánu zvýhodněné země nebo celním orgánům členského státu, které je dříve zaregistrovaly, že napravili situaci, která vedla k tomu, že byla jejich registrace zrušena.
10. Údaje související se zrušenou registrací jsou v systému REX příslušným orgánem zvýhodněné země nebo celními orgány členského státu, které je do tohoto systému vložily, uchovávány po dobu nejvýše deseti kalendářních let od kalendářního roku, během něhož ke zrušení došlo. Po uplynutí těchto deseti kalendářních let příslušný orgán zvýhodněné země nebo celní orgány členského státu předmětné údaje vymažou.
Článek 93a
1. Bude-li některá zvýhodněná země vyňata ze seznamu zvýhodněných zemí v příloze II nařízení (EU) č. 978/2012 nebo bude-li jí dočasně odebrán nárok na celní preference v souladu s nařízením (EU) č. 978/2012, Komise zruší registraci všech vývozců, kteří jsou v této zemi registrováni.
2. Bude-li daná země do uvedeného seznamu opět zanesena nebo skončí-li dočasné odebrání nároku dané zvýhodněné země na celní preference, Komise znovu zaktivuje registrace všech vývozců, kteří jsou v dané zemi registrováni, pakliže jsou registrační údaje o těchto vývozcích v systému k dispozici a zůstaly platné alespoň pro systém GSP Norska, nebo Švýcarska, či Turecka (jakmile tato země splní určité podmínky). Pokud tomu tak není, vývozci se znovu zaregistrují v souladu s článkem 92.
3. V případě zrušení registrace všech registrovaných vývozců v některé zvýhodněné zemi v souladu s prvním odstavcem se údaje týkající se zrušených registrací uchovávají v systému REX alespoň po dobu deseti kalendářních let od kalendářního roku, během něhož ke zrušení došlo. Po tomto desetiletém období, a není-li již daná zvýhodněná země pro systém GSP Unie, Norska, Švýcarska ani Turecka (jakmile tato země splní určité podmínky) více než deset let zvýhodněnou zemí, Komise tyto údaje týkající se zrušených registrací ze systému REX vymaže.
Článek 94
1. Registrovaní i neregistrovaní vývozci dodržují tyto povinnosti:
a)
vedou příslušné obchodní účetní záznamy o výrobě a dodávkách zboží způsobilého pro preferenční zacházení;
b)
mají k dispozici veškeré doklady týkající se materiálu používaného při výrobě;
c)
uchovávají veškeré celní doklady týkající se materiálu používaného při výrobě;
d)
po dobu alespoň tří let od konce kalendářního roku, ve kterém byla vyhotovena deklarace o původu, popřípadě déle, pokud to vyžadují vnitrostátní právní předpisy, vedou záznamy:
i)
o deklaracích o původu, které vyhotovili,
ii)
o původních a nepůvodních materiálech, výrobě a skladovém účetnictví.
Tyto záznamy a deklarace o původu lze uchovávat v elektronické podobě, na jejich základě však musí být možné dohledat materiály použité při výrobě vyvezených produktů a potvrdit jejich status původu.
2. Povinnosti stanovené v odstavci 1 se také vztahují na dodavatele, kteří vývozcům poskytují prohlášení dodavatele, jež potvrzuje status původu zboží, které dodávají.
3. Registrovaní i neregistrovaní přeposílatelé zboží, kteří vyhotovují náhradní deklarace o původu zmiňované v článku 97d, uchovávají původní, jimi nahrazené deklarace o původu alespoň po dobu tří let od konce kalendářního roku, ve kterém byla náhradní deklarace vyhotovena, popřípadě déle, pokud to vyžadují vnitrostátní právní předpisy.
Článek 95
1. Vývozce vyhotoví deklaraci o původu při vývozu produktů, na něž se tato deklarace vztahuje, jestliže lze dotčené produkty považovat za pocházející z dané zvýhodněné země nebo z jiné zvýhodněné země v souladu s čl. 86 odst. 4 druhým pododstavcem nebo s čl. 86 odst. 6 prvním pododstavcem písm. b).
2. Deklaraci o původu lze vyhotovit i po vývozu dotčených produktů (‚zpětná deklarace‘). Takováto zpětná deklarace je přípustná, je-li předložena celním orgánům v členském státě deklarace k propuštění do volného oběhu nejpozději dva roky po vývozu.
Dojde-li k rozdělení zásilky v souladu s článkem 74 a je-li dodržena dvouletá lhůta uvedená v prvním pododstavci, může deklaraci o původu zpětně vyhotovit vývozce země, z níž byly dané produkty vyvezeny. To obdobně platí i tehdy, dojde-li k rozdělení zásilky v jiné zvýhodněné zemi nebo v Norsku, Švýcarsku, popřípadě Turecku.
3. Deklaraci o původu poskytne vývozce svému zákazníkovi v Unii a tato deklarace musí obsahovat náležitosti uvedené v příloze 13d. Deklarace se vyhotovuje v angličtině, francouzštině nebo španělštině.
Může být vyhotovena na kterémkoli obchodním dokladu, který umožní zjistit totožnost dotčeného vývozce a příslušného zboží.
4. Odstavce 1 až 3 se použijí obdobně na deklarace o původu vyhotovené v Unii za účelem dvoustranné kumulace.
Článek 95a
1. Při určování původu materiálů použitých v rámci dvoustranné či regionální kumulace se vývozce produktu, při jehož výrobě se používají materiály pocházející z některé země, s níž je povolena kumulace, spoléhá na deklaraci o původu poskytnutou dodavatelem těchto materiálů. Deklarace o původu vyhotovená vývozcem v těchto případech obsahuje podle okolností označení ‚EU cumulation‘, ‚Regional cumulation‘, ‚Cumul UE‘, ‚Cumul regional‘ nebo ‚Acumulación UE‘, ‚Acumulación regional‘.
2. Při určování původu materiálů použitých v rámci kumulace podle článku 85 se vývozce produktu, při jehož výrobě se používají materiály pocházející z některé země, s níž je povolena kumulace, spoléhá na doklad o původu poskytnutý dodavatelem těchto materiálů, a to za předpokladu, že tento doklad byl vydán v souladu s pravidly původu systému GSP Norska, Švýcarska, případně Turecka. Deklarace o původu vyhotovená vývozcem v tomto případě obsahuje označení ‚Norway cumulation‘, ‚Switzerland cumulation‘, ‚Turkey cumulation‘, ‚Cumul Norvège‘, ‚Cumul Suisse‘, ‚Cumul Turquie‘ nebo ‚Acumulación Noruega‘, ‚Acumulación Suiza‘, ‚Acumulación Turquía‘.
3. Při určování původu materiálů použitých v rámci rozšířené kumulace podle čl. 86 odst. 7 a 8 se vývozce produktu, při jehož výrobě se používají materiály pocházející z některé země, s níž je povolena rozšířená kumulace, spoléhá na doklad o původu poskytnutý dodavatelem těchto materiálů, a to za předpokladu, že tento doklad byl vydán v souladu s ustanoveními příslušných dohod o volném obchodu mezi Unií a předmětnou zemí.
Deklarace o původu vyhotovená vývozcem v tomto případě obsahuje označení ‚Extended cumulation with country x‘, ‚Cumul étendu avec le pays x‘ nebo ‚Acumulación ampliada con el país x‘.“
13)
V článku 96 se odstavec 2 nahrazuje tímto:
„2. Deklarace o původu platí dvanáct měsíců od data jejího vyhotovení.“
14)
V pododdíle 6 se před článek 97 vkládá nový článek 96a, který zní:
„Článek 96a
Aby měli dovozci při předložení deklarace o původu nárok požadovat zvýhodnění v rámci systému, zboží musí být vyvezeno v den, kdy zvýhodněná země, z níž se zboží vyváží, zahájila registraci vývozců v souladu s článkem 91, nebo po tomto dni.“
15)
V části I hlavě IV kapitole 2 oddíle 1 se název pododdílu 6 nahrazuje tímto:
„Pododdíl 6
Postupy při propouštění do volného oběhu v Evropské unii použitelné ode dne, kdy začne být uplatňován systém registrovaných vývozců“
16)
V části I hlavě IV kapitole 2 oddíle 1 se název pododdílu 7 nahrazuje tímto:
„Pododdíl 7
Kontrola původu použitelná ode dne, kdy začne být uplatňován systém registrovaných vývozců“
17)
V části I hlavě IV kapitole 2 oddíle 1 se název pododdílu 8 nahrazuje tímto:
„Pododdíl 8
Jiná ustanovení použitelná ode dne, kdy začne být uplatňován systém registrovaných vývozců“
18)
Článek 97 se nahrazuje tímto:
„Článek 97
1. Požaduje-li deklarant preferenční zacházení v rámci systému, musí v celním prohlášení k propuštění zboží do volného oběhu uvést odkaz na deklaraci o původu. Na deklaraci o původu se odkazuje pomocí data jejího vydání, které se uvádí ve formátu rrrrmmdd, kde rrrr je rok, mm měsíc a dd den. Pokud celková hodnota zasílaných původních produktů přesahuje 6 000 EUR, uvede deklarant rovněž číslo registrovaného vývozce.
2. Požádá-li deklarant o uplatnění režimu v souladu s odstavcem 1, aniž by měl při přijetí celního prohlášení k propuštění do volného oběhu k dispozici deklaraci o původu, považuje se toto prohlášení za neúplné ve smyslu čl. 253 odst. 1 a podle toho se s ním nakládá.
3. Před deklarováním zboží k propuštění do volného oběhu se deklarant řádně ujistí, že zboží splňuje pravidla uvedená v tomto oddíle, a to zejména tím, že zkontroluje:
i)
na veřejně přístupných internetových stránkách, že vývozce je registrován v systému REX, pokud celková hodnota zasílaných původních produktů přesahuje 6 000 EUR, a
ii)
že deklarace o původu je vyhotovena v souladu s přílohou 13d.“
19)
Článek 97d se nahrazuje tímto:
„Článek 97d
1. Jestliže produkty dosud nebyly propuštěny do volného oběhu, lze deklaraci o původu nahradit jednou nebo několika náhradními deklaracemi o původu vyhotovenými přeposílatelem zboží za účelem zaslání všech nebo některých produktů na jiné místo v rámci celního území Unie nebo popřípadě do Norska, Švýcarska nebo Turecka (jakmile tato země splní určité podmínky).
Náhradní deklarace o původu lze vyhotovovat jen tehdy, byla-li původní deklarace o původu vyhotovena v souladu s články 95 a 96 a s přílohou 13d.
2. Pokud jde o původní produkty, které mají být zaslány jinam v rámci Unie, v případech, kdy celková hodnota původních produktů původní zásilky, která má být rozdělena, přesahuje 6 000 EUR, musí být přeposílatelé registrováni pro účely vyhotovování náhradních deklarací o původu.
Vyhotovování náhradních deklarací o původu v případech, kdy celková hodnota původních produktů původní zásilky, která má být rozdělena, přesahuje 6 000 EUR, se však povoluje i přeposílatelům, kteří registrováni nejsou, pokud tito přeposílatelé k náhradním deklaracím přiloží kopii původní deklarace o původu vyhotovené ve zvýhodněné zemi.
3. Pokud jde o původní produkty, jež mají být zaslány do Norska, Švýcarska nebo Turecka (jakmile tato země splní určité podmínky), náhradní deklarace o původu smějí vyhotovovat pouze přeposílatelé registrovaní v systému REX. To platí bez ohledu na hodnotu původních produktů obsažených v původní zásilce a bez ohledu na to, zda je země původu uvedena na seznamu v příloze II nařízení (EU) č. 978/2012.
4. Náhradní deklarace o původu platí dvanáct měsíců od data vyhotovení původní deklarace o původu.
5. V případě, že je deklarace o původu nahrazena, zaznamená přeposílatel do původní deklarace o původu:
a)
údaje o náhradní deklaraci/náhradních deklaracích o původu;
b)
jméno/název a adresu přeposílatele;
c)
jméno/název příjemce či příjemců v Unii, popřípadě v Norsku, ve Švýcarsku nebo v Turecku (jakmile tato země splní určité podmínky).
Původní deklarace o původu se označí slovem ‚Replaced‘, ‚Remplacée‘ nebo ‚Sustituida‘.
6. Do náhradní deklarace o původu zaznamená přeposílatel:
a)
veškeré údaje týkající se přeposílaných produktů;
b)
datum vyhotovení původní deklarace o původu;
c)
informace stanovené v příloze 13d;
d)
jméno/název a adresu přeposílatele produktů v Unii a popřípadě jeho číslo registrovaného vývozce;
e)
jméno/název a adresu příjemce v Unii, popřípadě v Norsku, ve Švýcarsku nebo v Turecku (jakmile tato země splní určité podmínky);
f)
datum a místo náhrady.
Náhradní deklarace o původu se označí slovy ‚Replacement statement‘, ‚Attestation de remplacement‘ nebo ‚Comunicación de sustitución‘.
7. Odstavce 1 až 6 se použijí na deklarace nahrazující náhradní deklarace o původu.
8. Pododdíl 7 tohoto oddílu se použije obdobně na náhradní deklarace o původu.
9. Pokud produkty využívají celních preferencí na základě odchylky udělené v souladu s článkem 89, náhradní deklarace stanovená v tomto článku může být vyhotovena jen tehdy, jsou-li tyto produkty určeny pro Unii.“
20)
V článku 97h se doplňuje nový odstavec 3, který zní:
„3. Pokud ověření podle odstavce 1 nebo jakékoli jiné dostupné informace naznačují, že jsou porušována pravidla původu, provede zvýhodněná země vývozu z vlastního podnětu nebo na žádost celních orgánů členských států či Komise náležitá šetření nebo provedení takovýchto šetření zajistí, a to dostatečně rychle, aby byly příslušné přestupky odhaleny a předcházelo se jim. Komise nebo celní orgány členských států se za tímto účelem mohou šetření účastnit.“
21)
Článek 97i se zrušuje.
22)
V části I hlavě IV kapitole 2 se název oddílu 1 A nahrazuje tímto:
„Oddíl 1 A
Postupy a metody správní spolupráce použitelné v případě vývozu za použití osvědčení o původu zboží na tiskopise A, prohlášení na faktuře a průvodních osvědčení EUR.1“
23)
V článku 97 l:
a)
odstavce 2, 3 a 4 se nahrazují tímto:
„2. Příslušné orgány zvýhodněných zemí předají osvědčení o původu zboží na tiskopise A vývozci, jakmile je vývoz skutečně proveden nebo zajištěn. Příslušné orgány zvýhodněných zemí však mohou toto osvědčení vydat i po vývozu produktů, jichž se týká, jestliže:
a)
nebylo vydáno při vývozu v důsledku omylů, neúmyslného opomenutí či zvláštních okolností nebo
b)
bylo příslušným orgánům uspokojivě prokázáno, že osvědčení o původu zboží na tiskopise A bylo vydáno, ale nebylo při dovozu přijato z technických příčin, nebo
c)
o konečném určení dotčených produktů bylo rozhodnuto během jejich přepravy či skladování a po možném rozdělení zásilky v souladu s článkem 74.
3. Příslušné orgány zvýhodněných zemí mohou vydat osvědčení zpětně jedině poté, co ověří, že informace poskytnuté v žádosti vývozce o zpětně vydané osvědčení o původu zboží na tiskopise A jsou v souladu s informacemi uvedenými v příslušné vývozní dokumentaci a že osvědčení o původu zboží na tiskopise A nebylo vydáno, když byly předmětné produkty vyváženy. Ve zpětně vydaném osvědčení o původu zboží na tiskopise A se v kolonce 4 uvedou slova ‚Issued retrospectively‘, ‚Délivré a posteriori‘ nebo ‚Emitido a posteriori‘.
4. V případě krádeže, ztráty nebo zničení osvědčení o původu zboží na tiskopise A může vývozce požádat příslušné orgány, které je vydaly, o vystavení duplikátu na základě dokladů o vývozu, které mají v držení. Duplikát osvědčení o původu zboží na tiskopise A musí v kolonce 4 obsahovat poznámku ‚Duplicate‘, ‚Duplicata‘ nebo ‚Duplicado‘ a musí být opatřen datem vydání a pořadovým číslem původního osvědčení. Duplikát platí od data vydání původního osvědčení.“
b)
odstavec 6 se nahrazuje tímto:
„6. Vyplnění kolonek 2 a 10 v osvědčení o původu zboží na tiskopise A není povinné. V kolonce 12 se uvede ‚Evropská unie‘ nebo název členského státu. Datum vydání osvědčení o původu zboží na tiskopise A se uvádí v kolonce 11. Podpis uváděný v této kolonce, který je vyhrazen příslušným vládním orgánům, jež osvědčení vystavují, a rovněž podpis osoby zmocněné vývozcem k podpisu, který se uvádí v kolonce 12, musí být vlastnoruční.“
24)
V článku 97p se odstavec 6 nahrazuje tímto:
„6. V případě produktů, které využívají celních preferencí na základě odchylky přiznané v souladu s článkem 89, se postup stanovený v tomto článku použije jen tehdy, jsou-li tyto produkty určeny pro Unii.“
25)
V článku 109 se doplňuje druhý pododstavec, který zní:
„V kolonce 7 v průvodních osvědčeních EUR.1 nebo v prohlášeních na faktuře je třeba uvést poznámku ‚Autonomous trade measures‘ nebo ‚Mesures commerciales autonomes‘.“
26)
Příloha 13a se mění v souladu s přílohou I tohoto nařízení.
27)
Přílohy 13c a 13d se nahrazují zněním uvedeným v příloze II tohoto nařízení.
28)
Příloha 17 se mění v souladu s přílohou III tohoto nařízení.
Článek 2
Nařízení (EU) č. 1063/2010 se mění takto:
1)
Článek 2 se zrušuje.
2)
V článku 3 se zrušují odstavce 3, 4 a 5.
Článek 3
Toto nařízení vstupuje v platnost sedmým dnem po vyhlášení v Úředním věstníku Evropské unie.
Ustanovení čl. 1 bodu 7 a 23 se použijí od 1. ledna 2015.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
V Bruselu dne 10. března 2015.
REGLAMENTO DE EJECUCIÓN (UE) 2015/428 DE LA COMISIÓN
de 10 de marzo de 2015
por el que se modifican el Reglamento (CEE) no 2454/93 y el Reglamento (UE) no 1063/2010 en lo que respecta a las normas de origen en relación con el sistema de preferencias arancelarias generalizadas y las medidas arancelarias preferenciales en favor de determinados países o territorios
LA COMISIÓN EUROPEA,
Visto el Tratado de Funcionamiento de la Unión Europea,
Visto el Reglamento (CEE) no 2913/92 del Consejo, de 12 de octubre de 1992, por el que se aprueba el Código aduanero comunitario (1), y, en particular, su artículo 247,
Considerando lo siguiente:
(1)
El Reglamento (CEE) no 2454/93 de la Comisión (2), modificado por el Reglamento (UE) no 1063/2010 (3) y por el Reglamento de Ejecución (UE) no 530/2013 (4), dispuso una reforma del modo de certificación del origen de las mercancías a los efectos del sistema de preferencias arancelarias generalizadas (en lo sucesivo, «SPG»). Mediante dicha reforma se introdujo un sistema de autocertificación del origen de las mercancías por parte de los exportadores registrados a tal efecto en los países beneficiarios o en los Estados miembros, cuya puesta en marcha se aplazó hasta el 1 de enero de 2017. La reforma se basa en el principio de que, habida cuenta de que son los exportadores quienes se encuentran en mejores condiciones para conocer el origen de sus productos, resulta oportuno exigirles que faciliten directamente a sus clientes comunicaciones sobre el origen. A fin de que los países beneficiarios y los Estados miembros puedan registrar a los exportadores, la Comisión tiene previsto establecer un sistema electrónico de registro de exportadores (en lo sucesivo, «el sistema REX»).
(2)
Los requisitos adicionales del sistema REX han sido objeto de clarificación. Dichos requisitos hacen necesario modificar una serie de disposiciones relativas a las normas de origen del SPG.
(3)
Noruega y Suiza también conceden preferencias arancelarias unilaterales a las importaciones procedentes de los países beneficiarios. En el curso de las conversaciones mantenidas por la Comisión con Noruega y Suiza, de conformidad con la autorización otorgada a la Comisión por el Consejo de renegociar con esos dos países los acuerdos existentes (5) con respecto a la mutua aceptación de las pruebas de origen sustitutivas y la extensión de la acumulación bilateral a las materias originarias de Noruega y Suiza, se acordó que dichos países también aplicarían el sistema de registro de exportadores y utilizarían el sistema REX. Resulta oportuno ofrecer la misma posibilidad a Turquía una vez que este país cumpla determinadas condiciones establecidas en el Reglamento (CEE) no 2454/93. Así pues, es preciso introducir los ajustes necesarios para garantizar el correcto funcionamiento de la cooperación entre la Unión, Noruega, Suiza y Turquía.
(4)
Un importador que utilice una comunicación sobre el origen debe poder comprobar la validez del número de exportador registrado del exportador que la haya extendido. Por lo tanto, resulta apropiado que los datos del sistema REX se publiquen en un sitio web de acceso público.
(5)
Las normas que regulan actualmente el sistema de registro de exportadores se aplicarán a partir del 1 de enero de 2017. Las modificaciones introducidas por el presente Reglamento deberían entrar en vigor antes de dicha fecha, a fin de evitar que esas normas se vean afectadas en el momento de su aplicación.
(6)
En virtud de las normas en vigor, solo pueden inscribirse en el registro los exportadores de los países beneficiarios y de la Unión. Dado que Noruega y Suiza, así como Turquía, una vez que este país cumpla determinadas condiciones, van aplicar el sistema de registro de los exportadores, sus exportadores deberían tener también la posibilidad de registrarse, a fin de tener derecho a extender comunicaciones sobre el origen en el marco de la acumulación bilateral o extender comunicaciones sustitutivas en el contexto de la reexpedición de mercancías.
(7)
Las normas actualmente en vigor en materia de plazos para la creación del sistema REX no tienen suficientemente en cuenta la capacidad de los países beneficiarios para gestionar el procedimiento de inscripción en el registro y aplicar el sistema a partir de 2017. Por lo tanto, se considera oportuno aplicar un enfoque progresivo y medidas transitorias hasta el 31 de diciembre de 2019, que podrán prorrogarse seis meses. A partir del 30 de junio de 2020, para tener derecho al trato arancelario preferencial en el marco del SPG, todos los envíos que contengan productos originarios cuyo valor total supere los 6 000 EUR deberán ir acompañados de una comunicación sobre el origen extendida por un exportador registrado.
(8)
La Comisión, las autoridades competentes de los países beneficiarios y las autoridades aduaneras de los Estados miembros, así como de Noruega, Suiza y Turquía, una vez que este país cumpla determinadas condiciones, han de tener acceso a los datos registrados en el sistema. A fin de garantizar la adecuada protección de los datos personales, resulta oportuno establecer normas de desarrollo relativas, en particular, al alcance del acceso y la finalidad del tratamiento de los datos, así como el derecho de los exportadores a obtener su modificación, supresión o bloqueo.
(9)
El presente Reglamento no debe afectar en modo alguno al nivel de protección de las personas físicas con respecto al tratamiento de los datos personales de acuerdo con las disposiciones de la Directiva 95/46/CE del Parlamento Europeo y del Consejo (6) y la legislación nacional que la traspone ni, en particular, alterar las obligaciones de los Estados miembros en lo relativo al tratamiento de datos personales de conformidad con la Directiva 95/46/CE, ni las obligaciones de las instituciones y los organismos de la Unión Europea relativas al tratamiento de datos personales que efectúen de conformidad con el Reglamento (CE) no 45/2001 del Parlamento Europeo y del Consejo (7), en el desempeño de sus funciones.
(10)
Resulta oportuno determinar el plazo de conservación de los datos relacionados con un exportador que haya sido dado de baja en el registro, teniendo en cuenta la necesidad real de mantenerlos y el plazo de conservación ya fijado en la legislación de los Estados miembros.
(11)
Resulta oportuno proceder a la adaptación de las normas relativas al fraccionamiento de los envíos, con objeto de aclarar que este fraccionamiento solo puede tener lugar cuando se lleve a cabo por el exportador o bajo su responsabilidad.
(12)
Es preciso que las condiciones para la expedición a posteriori de los certificados de origen modelo A contemplen el supuesto adicional de que el destino final de los productos se determine durante el transporte o el almacenamiento de los productos y tras un eventual fraccionamiento.
(13)
Dado que el estatuto de algunos países en el marco del SPG se modificó el 1 de enero de 2015, pasando del de país beneficiario al de país elegible, las autoridades competentes de esos países ya no estarán en condiciones de expedir certificados modelo A para las mercancías originarias de otro país del mismo grupo regional que siga siendo un país beneficiario, tal como acostumbraban a hacer de conformidad con el artículo 86, apartado 4, párrafos segundo y tercero. A fin de que los exportadores de mercancías de los países beneficiarios puedan seguir transportándolas sin interrupción a través de las rutas comerciales habituales por los países que hayan cambiado de estatuto durante el período comprendido entre el 1 de enero de 2015 y la entrada en vigor del presente Reglamento, es conveniente que las modificaciones de las normas sobre expedición a posteriori de certificados modelo A se apliquen con efecto retroactivo a partir del 1 de enero de 2015.
(14)
Las actuales normas, procedimientos y métodos de cooperación administrativa, aplicables hasta la implantación del sistema de registro de exportadores, establecen que los países de exportación beneficiarios deben llevar a cabo, por propia iniciativa o a petición de las autoridades aduaneras de los Estados miembros, las investigaciones oportunas en caso de que el procedimiento de comprobación o cualquier otra información disponible parezca indicar que se están infringiendo las normas de origen. Resulta oportuno que esa misma obligación siga siendo aplicable después de la instauración del sistema de registro de exportadores.
(15)
En aras de la seguridad jurídica, conviene incorporar directamente en el Reglamento (CEE) no 2454/93 las normas transitorias relativas a la aplicación del sistema de autocertificación del origen por parte de exportadores registrados que figuran actualmente en el Reglamento de modificación (UE) no 1063/2010.
(16)
Es preciso introducir una nueva partida del Sistema Armonizado de Designación y Codificación de Mercancías, con sus normas, en la parte II del anexo 13 bis, a fin de tener en cuenta las prendas excepto de punto o de ganchillo (partida 62), pero que tengan partes de punto o ganchillo.
(17)
Tras la incorporación del español a las lenguas en las que puede extenderse una comunicación sobre el origen, es preciso modificar el anexo 13 quinquies, al que se hace referencia en el artículo 95, apartado 3, del Reglamento (CEE) no 2454/93, añadiendo una versión española de la comunicación sobre el origen.
(18)
Resulta oportuno modificar el anexo 17 con el fin de introducir unos márgenes de tolerancia en la anchura más allá de los cuales los certificados de origen modelo A no pueden cumplir los requisitos en materia de dimensiones. Al mismo tiempo, conviene modificar la lista de países que aceptan los certificados de origen modelo A, a efectos de la aplicación del sistema de preferencias arancelarias generalizadas de la UE, mediante la inclusión de Croacia.
(19)
Resulta oportuno complementar el artículo 109 con una disposición relativa a la mención de la casilla 7 del certificado de circulación de mercancías EUR.1 y de las declaraciones en factura, que deben contener indicaciones adicionales con objeto de precisar el marco jurídico en el que tales pruebas son expedidas o extendidas.
(20)
Procede, por tanto, modificar el Reglamento (CEE) no 2454/93 en consecuencia.
(21)
Las medidas previstas en el presente Reglamento se ajustan al dictamen del Comité del Código Aduanero.
HA ADOPTADO EL PRESENTE REGLAMENTO:
Artículo 1
El Reglamento (CEE) no 2454/93 queda modificado como sigue:
1)
Se inserta el siguiente artículo 66 bis:
«Artículo 66 bis
1. Los artículos 68 a 71 y 90 a 97 undecies se aplicarán a partir de la fecha de aplicación del sistema de autocertificación del origen por parte de los exportadores registrados (“el sistema de registro de exportadores”) por los países beneficiarios y los Estados miembros.
2. Los artículos 97 duodecies a 97 quatervicies se aplicarán mientras los países beneficiarios y los Estados miembros expidan certificados de origen modelo A y certificados de circulación de mercancías EUR.1, respectivamente, o sus exportadores extiendan declaraciones en factura, en aplicación de lo dispuesto en los artículos 91 y 91 bis.»
.
2)
El artículo 67 queda modificado como sigue:
a)
en el apartado 1, las letras m) y n) se sustituyen por el texto siguiente:
«m) “valor de las materias”: en la lista del anexo 13 bis, el valor en aduana en el momento de la importación de las materias no originarias utilizadas o, en el caso de que no se conozca o no pueda determinarse dicho valor, el primer precio comprobable pagado por las materias en el país de producción; cuando deba determinarse el valor de las materias originarias utilizadas, se aplicará mutatis mutandis lo dispuesto en la presente letra;
n) “precio franco fábrica”: el precio franco fábrica del producto abonado al fabricante en cuya empresa haya tenido lugar la última elaboración o transformación, siempre que el precio incluya el valor de todas las materias utilizadas y todos los demás costes ligados a su producción, previa deducción de todos los gravámenes internos devueltos o reembolsables al exportarse el producto obtenido.
Cuando el precio efectivo no refleje todos los costes relacionados con la fabricación del producto en que se haya incurrido realmente en el país de producción, por precio franco fábrica se entenderá la suma de todos esos costes, previa deducción de los gravámenes internos devueltos o reembolsables al exportarse el producto obtenido;»
.
b)
en el apartado 1, las letras u) y v) se sustituyen por el texto siguiente:
«u) “exportador registrado”:
i)
todo exportador establecido en un país beneficiario y registrado ante las autoridades competentes del mismo para proceder a la exportación de productos acogiéndose al sistema, ya sea a la Unión o a otro país beneficiario con el que sea posible la acumulación regional, o
ii)
todo exportador establecido en un Estado miembro y registrado ante las autoridades aduaneras del mismo para proceder a la exportación de productos originarios de la Unión que se vayan a utilizar como materias en un país beneficiario en el marco de la acumulación bilateral, o
iii)
todo reexpedidor de mercancías establecido en un Estado miembro y registrado ante las autoridades aduaneras del mismo al objeto de extender comunicaciones sobre el origen sustitutivas para reexpedir productos originarios a cualquier otro lugar en el territorio aduanero de la Unión o, en su caso, a Noruega, Suiza o Turquía (“reexpedidor registrado”);
v) “comunicación sobre el origen”: una comunicación extendida por el exportador o el reexpedidor de las mercancías en la que se hace constar que los productos al amparo de la misma cumplen las normas de origen del sistema.»
.
c)
se añade el apartado 3 siguiente:
«3. A efectos del apartado 1, letra u), cuando, con el fin de llevar a cabo los trámites de exportación el exportador se sirva de un representante y este sea también un exportador registrado, el representante no podrá utilizar su propio número de exportador registrado.»
.
3)
En el artículo 68, el apartado 3 se sustituye por el texto siguiente:
«3. Los países beneficiarios comunicarán a la Comisión el compromiso adquirido a que se refiere el apartado 1 como mínimo tres meses antes de la fecha en que tengan la intención de proceder a la inscripción de los exportadores en el registro.»
.
4)
El artículo 69 se sustituye por el texto siguiente:
«Artículo 69
1. Los países beneficiarios notificarán a la Comisión las autoridades situadas en su territorio que:
a)
formen parte de las autoridades gubernativas del país en cuestión o que actúen bajo la autoridad de su Gobierno y estén habilitadas para inscribir a los exportadores en el sistema REX, modificar o actualizar los datos de inscripción y dar de baja a los exportadores en el registro;
b)
formen parte de las autoridades gubernativas del país en cuestión y estén habilitadas para garantizar la cooperación administrativa con la Comisión y las autoridades aduaneras de los Estados miembros según lo dispuesto en la presente sección.
Notificarán a la Comisión el nombre, la dirección y los datos de contacto de dichas autoridades. La notificación se enviará a la Comisión, a más tardar, tres meses antes de la fecha en que los países beneficiarios tengan la intención de iniciar la inscripción de los exportadores en el registro.
Los países beneficiarios informarán a la Comisión inmediatamente de cualquier modificación de la información notificada en virtud del párrafo primero.
2. Los Estados miembros notificarán a la Comisión el nombre, la dirección y los datos de contacto de sus autoridades aduaneras, que estén:
a)
habilitadas para inscribir a los exportadores y reexpedidores de las mercancías en el sistema REX, modificar y actualizar los datos y dar de baja a los exportadores en el registro;
b)
habilitadas para garantizar la cooperación administrativa con las autoridades competentes de los países beneficiarios según lo dispuesto en la presente sección.
La notificación deberá enviarse a la Comisión, a más tardar, el 30 de septiembre de 2016.
Los Estados miembros informarán a la Comisión inmediatamente de cualquier modificación de la información notificada en virtud del párrafo primero.»
.
5)
Se insertan los artículos 69 bis, 69 ter y 69 quater siguientes:
«Artículo 69 bis
1. La Comisión implantará el sistema REX y ofrecerá acceso al mismo, a más tardar, el 1 de enero de 2017.
2. En el momento de la recepción del formulario de solicitud completo a que se hace referencia en el anexo 13 quater, las autoridades competentes de los países beneficiarios y las autoridades aduaneras de los Estados miembros deberán asignar sin demora el número de exportador registrado al exportador o, en su caso, al reexpedidor de las mercancías e introducir en el sistema REX el número de exportador registrado, los datos de registro y la fecha a partir de la cual el registro será válido con arreglo a lo dispuesto en el artículo 92, apartado 5.
Cuando las autoridades competentes estimen que la información facilitada en la solicitud está incompleta, informarán de ello sin demora al exportador.
Las autoridades competentes de los países beneficiarios y las autoridades aduaneras de los Estados miembros deberán mantener actualizados los datos registrados por ellas. Modificarán los datos inmediatamente después de haber sido informadas por el exportador registrado de conformidad con lo dispuesto en el artículo 93.
Artículo 69 ter
1. La Comisión velará por que el acceso al sistema REX se proporcione con arreglo a lo dispuesto en el presente artículo.
2. La Comisión dispondrá de acceso para consultar la totalidad de los datos.
3. Las autoridades competentes de un país beneficiario dispondrán de acceso para consultar los datos relativos a los exportadores registrados por ellas.
4. Las autoridades aduaneras de los Estados miembros dispondrán de acceso para consultar los datos registrados por ellas, por las autoridades aduaneras de los demás Estados miembros y por las autoridades competentes de los países beneficiarios, así como de Noruega, Suiza y Turquía. Este acceso a los datos tendrá como finalidad la comprobación de las declaraciones prevista en el artículo 68 del Código o los controles de las declaraciones previstos en su artículo 78, apartado 2.
5. La Comisión ofrecerá a las autoridades competentes de los países beneficiarios un acceso seguro al sistema REX.
En la medida en que mediante el acuerdo a que se hace referencia en el artículo 97 octies, Noruega y Suiza hayan acordado con la Unión compartir el sistema REX, la Comisión proporcionará a las autoridades aduaneras de ambos países un acceso seguro a dicho sistema. También se ofrecerá un acceso seguro al sistema REX a Turquía una vez que este país cumpla determinadas condiciones.
6. Cuando un país o territorio haya sido eliminado de la lista del anexo II del Reglamento (UE) no 978/2012, las autoridades competentes del país beneficiario conservarán la posibilidad de acceder al sistema REX durante el tiempo necesario para permitirles cumplir sus obligaciones con arreglo al artículo 71.
7. La Comisión pondrá a disposición del público los datos que se enumeran a continuación previo consentimiento del exportador, otorgado mediante la inclusión de su firma en la casilla 6 del formulario que figura en el anexo 13 quater:
a)
el nombre del exportador registrado;
b)
la dirección del lugar de establecimiento del exportador registrado;
c)
los datos de contacto, tal como se especifica en la casilla 2 del formulario que figura en el anexo 13 quater;
d)
una descripción indicativa de las mercancías que pueden acogerse a un trato preferencial, acompañada de la lista indicativa de las partidas o los capítulos del sistema armonizado, tal como se especifica en la casilla 4 del formulario que figura en el anexo 13 quater;
e)
el número EORI o el número de identificación del operador (NIO) del exportador registrado.
La negativa a firmar la casilla 6 no constituirá un motivo para denegar al exportador su registro.
8. La Comisión velará por que el público tenga siempre acceso a los siguientes datos:
a)
el número de exportador registrado;
b)
la fecha a partir de la cual el registro es válido;
c)
la fecha de baja en el registro, cuando proceda;
d)
la indicación de si el registro se aplica también a las exportaciones a Noruega y Suiza, y a Turquía, una vez que este país cumpla determinadas condiciones;
e)
la fecha de la última sincronización entre el sistema REX y el sitio web de acceso público.
Artículo 69 quater
1. Los datos registrados en el sistema REX serán objeto de tratamiento únicamente a efectos de la aplicación del sistema establecido en la presente sección.
2. Se facilitará a los exportadores registrados la información que figura en el artículo 11, apartado 1, letras a) a e), del Reglamento (CE) no 45/2001 o en el artículo 10 de la Directiva 95/46/CE. Además, se les facilitará la siguiente información:
a)
información sobre la base jurídica de las operaciones de tratamiento a las que se destinan los datos;
b)
el período de conservación de los datos.
Dicha información se comunicará a los exportadores registrados a través de una nota adjunta a la solicitud de obtención de la condición de exportador registrado que figura en el anexo 13 quater.
3. Cada una de las autoridades competentes de un país beneficiario a que se refiere el artículo 69, apartado 1, letra a), y cada una de las autoridades aduaneras de un Estado miembro a que se refiere el artículo 69, apartado 2, letra a), que haya introducido datos en el sistema REX será considerada responsable del tratamiento de dichos datos.
La Comisión será considerada corresponsable del tratamiento de la totalidad de los datos a fin de garantizar que los exportadores registrados puedan ejercer sus derechos.
4. Los derechos de los exportadores registrados con respecto al tratamiento de los datos personales que se conserven en el sistema REX enumerados en el anexo 13 quater y tratados en los sistemas nacionales se ejercerán de conformidad con la legislación en materia de protección de datos por la que traspone la Directiva 95/46/CE del Estado miembro en el que se conserven sus datos.
5. Los Estados miembros que reproduzcan en sus sistemas nacionales los datos del sistema REX a los que tienen acceso deberán mantenerlos actualizados.
6. Los derechos de los operadores registrados con respecto al tratamiento de sus datos de registro por la Comisión se ejercerán de conformidad con el Reglamento (CE) no 45/2001.
7. Toda solicitud efectuada por un exportador registrado a fin de ejercer su derecho de acceso, rectificación, supresión o bloqueo de los datos de conformidad con el Reglamento (CE) no 45/2001 se presentará al responsable del tratamiento de los datos, quien procederá a su tramitación.
Cuando un exportador registrado haya presentado una solicitud de este tipo a la Comisión sin haber intentado ejercer sus derechos ante el responsable del tratamiento de los datos, la Comisión la transmitirá al responsable del tratamiento de los datos del exportador registrado.
En caso de que el exportador registrado no logre del responsable del tratamiento de los datos el ejercicio de sus derechos, deberá presentar la solicitud a la Comisión, que actuará en calidad de responsable del tratamiento. La Comisión tendrá derecho a rectificar, suprimir o bloquear los datos.
8. Las autoridades nacionales de control responsables de la protección de datos y el Supervisor Europeo de Protección de Datos, en sus respectivos ámbitos de competencia, cooperarán y velarán por una supervisión coordinada de los datos de registro.
En sus respectivos ámbitos de competencia, intercambiarán la información oportuna, se ayudarán mutuamente en el desarrollo de las auditorías e inspecciones, examinarán las dificultades de interpretación o aplicación del presente Reglamento, estudiarán los problemas que plantee el ejercicio de una supervisión independiente o que surjan en el ejercicio de los derechos de los titulares de los datos, elaborarán propuestas armonizadas para aportar soluciones conjuntas a cualquier problema existente y fomentarán el conocimiento de los derechos relacionados con la protección de datos, cuando resulte oportuno.»
.
6)
Los artículos 70 y 71 se sustituyen por el texto siguiente:
«Artículo 70
La Comisión publicará en su sitio web las fechas en que los países beneficiarios empiecen a aplicar el sistema de registro de exportadores. Mantendrá actualizada esta información.
Artículo 71
Cuando un país o territorio haya sido eliminado del anexo II del Reglamento (UE) no 978/2012, la obligación de cooperación administrativa establecida en los artículos 69 y 69 bis, en el artículo 86, apartado 10, y en el artículo 97 octies seguirá aplicándose a ese país o territorio durante un período de tres años a partir de la fecha de su eliminación de dicho anexo.»
.
7)
El artículo 74 se sustituye por el texto siguiente:
«Artículo 74
1. Los productos declarados para despacho a libre práctica en la Unión Europea serán los mismos productos que se exporten desde el país beneficiario del que se consideren originarios. No deberán haber sido alterados, transformados en forma alguna u objeto de operaciones distintas de las destinadas a mantenerlos en buenas condiciones o distintas de la adición o la colocación de marcas, etiquetas, precintos o cualquier otra documentación para garantizar el cumplimiento de los requisitos nacionales específicos aplicables en la Unión, antes de su declaración para despacho a libre práctica.
2. Los productos importados a un país beneficiario a efectos de la acumulación prevista en los artículos 84, 85 u 86 serán los mismos productos que se exporten desde el país del que se consideren originarios. No deberán haber sido alterados, transformados en forma alguna u objeto de operaciones distintas de las destinadas a mantenerlos en buenas condiciones, antes de su declaración para el régimen aduanero pertinente en el país de importación.
3. Los productos podrán almacenarse a condición de que permanezcan bajo supervisión aduanera en el país o países de tránsito.
4. El fraccionamiento de los envíos podrá tener lugar cuando se lleve a cabo por el exportador o bajo su responsabilidad, siempre que las mercancías en cuestión permanezcan bajo supervisión aduanera en el país o países de tránsito.
5. Lo dispuesto en los apartados 1 a 4 se considerará cumplido salvo que las autoridades aduaneras tengan motivos para creer lo contrario; en tales casos, las autoridades aduaneras podrán solicitar al declarante que aporte pruebas de su cumplimiento, que podrá acreditarse por cualquier medio, por ejemplo, documentos contractuales de transporte como conocimientos de embarque, o pruebas factuales o materiales basadas en el marcado o la numeración de los paquetes, o cualquier prueba relacionada con las propias mercancías.»
.
8)
En el artículo 84, se añade el párrafo segundo siguiente:
«Las subsecciones 2 y 7 se aplicarán mutatis mutandis a las exportaciones de la Unión Europea a un país beneficiario a efectos de la acumulación bilateral.»
.
9)
El artículo 86 queda modificado como sigue:
a)
en el apartado 2, la letra a) se sustituye por el texto siguiente:
«a)
que los países a los que se aplica la acumulación sean, en el momento de la exportación del producto a la Unión, países beneficiarios que no se encuentren sometidos a una retirada temporal de los regímenes preferenciales de conformidad con el Reglamento (UE) no 978/2012;»
;
b)
en el apartado 4, el párrafo tercero se sustituye por el texto siguiente:
«El país de origen que se indique en la prueba de origen extendida por el exportador del producto a la Unión o, hasta la aplicación del sistema de registro de los exportadores, expedida por las autoridades del país beneficiario de exportación, será el siguiente:
-
en el caso de los productos exportados sin elaboración o transformación, el país beneficiario que aparezca en la prueba de origen mencionada en el artículo 95 bis, apartado 1, o en el artículo 97 quaterdecies, apartado 5, tercer guion,
-
en el caso de los productos exportados tras haber sido objeto de una elaboración o transformación, el país de origen determinado con arreglo al párrafo segundo.»
;
c)
se añade el apartado 10 siguiente:
«10. La subsección 2, los artículos 90, 91, 92, 93, 94, 95 y la subsección 7 se aplicarán mutatis mutandis a las exportaciones de un país beneficiario a otro a efectos de la acumulación regional.»
.
10)
En el artículo 88 se suprime el apartado 1.
11)
En la parte I, título IV, capítulo 2, sección 1, el título de la subsección 5 se sustituye por el texto siguiente:
«Subsección 5
Procedimientos en el país beneficiario y en la Unión Europea con motivo de la exportación aplicables a partir de la fecha de aplicación del sistema de registro de exportadores»
.
12)
Los artículos 90 a 95 se sustituyen por el texto siguiente:
«Artículo 90
1. El sistema será de aplicación en los casos siguientes:
a)
en el caso de las mercancías que cumplan los requisitos establecidos en la presente sección exportadas por un exportador registrado;
b)
en el caso de cualquier envío de uno o varios bultos que contengan productos originarios exportados por cualquier exportador, cuando el valor total de los productos originarios objeto del envío no exceda de 6 000 EUR.
2. El valor de los productos originarios de un envío será el valor de todos los productos originarios contenidos en un envío cubierto por una comunicación sobre el origen extendida en el país de exportación.
Artículo 91
1. Los países beneficiarios deberán iniciar el registro de los exportadores el 1 de enero de 2017.
No obstante, en caso de que el país beneficiario no esté en condiciones de iniciar el registro en esa fecha, notificará por escrito a la Comisión, a más tardar el 1 de julio de 2016, el aplazamiento del registro de los exportadores hasta el 1 de enero de 2018 o el 1 de enero de 2019.
2. Durante el período de 12 meses siguiente a la fecha en que el país beneficiario inicie el registro de los exportadores, sus autoridades competentes podrán seguir expidiendo certificados de origen modelo A a petición de los exportadores que aún no estén registrados en el momento de solicitar dicho certificado.
Sin perjuicio de lo dispuesto en el artículo 97 duodecies, apartado 5, los certificados de origen modelo A expedidos de conformidad con el párrafo primero del presente apartado serán admisibles en la Unión como prueba del origen si han sido expedidos antes de la fecha de registro del exportador en cuestión.
Las autoridades competentes de un país beneficiario que tengan dificultades para completar el proceso de registro en el período de doce meses mencionado podrán solicitar su prórroga a la Comisión. Dicha prórroga no podrá exceder de seis meses.
3. Los exportadores de un país beneficiario, estén o no registrados, deberán extender comunicaciones sobre el origen en relación con los productos originarios enviados, cuando el valor total de los mismos no exceda de 6 000 EUR, a partir de la fecha en que el país beneficiario tenga la intención de iniciar el registro de los exportadores.
Una vez registrados, los exportadores deberán extender comunicaciones sobre el origen en relación con los productos originarios enviados, cuando el valor total de los mismos sea superior a 6 000 EUR, a partir de la fecha en que su registro sea válido de conformidad con el artículo 92, apartado 5.
4. Todos los países beneficiarios aplicarán el sistema de registro de exportadores, como muy tarde, a partir del 30 de junio de 2020.
Artículo 91 bis
1. El 1 de enero de 2017, las autoridades aduaneras de los Estados miembros deberán iniciar el registro de los exportadores y reexpedidores de mercancías establecidos en su territorio.
2. A partir del 1 de enero de 2018, las autoridades aduaneras de todos los Estados miembros dejarán de expedir certificados de circulación EUR.1 a efectos de la acumulación contemplada en el artículo 84.
3. Hasta el 31 de diciembre de 2017, las autoridades aduaneras de los Estados miembros expedirán certificados de circulación EUR.1 o certificados de origen modelo A sustitutivos a petición de los exportadores o reexpedidores de mercancías que todavía no hayan sido registrados. Esta disposición se aplicará asimismo si los productos originarios enviados a la Unión van acompañados de comunicaciones sobre el origen extendidas por un exportador registrado de un país beneficiario.
4. Los exportadores de la Unión, estén o no registrados, deberán extender comunicaciones sobre el origen en relación con los productos originarios enviados, cuando el valor total de los mismos no exceda de 6 000 EUR, a partir del 1 de enero de 2017.
Una vez registrados, los exportadores deberán extender comunicaciones sobre el origen en relación con los productos originarios enviados, cuando el valor total de los mismos sea superior a 6 000 EUR, a partir de la fecha en la que su registro sea válido con arreglo a lo dispuesto en el artículo 92, apartado 5.
5. Los reexpedidores de mercancías registrados podrán extender comunicaciones sobre el origen sustitutivas en la fecha a partir de la cual el registro de estos sea válido, con arreglo a lo dispuesto en el artículo 92, apartado 5. Esta disposición se aplicará independientemente de que las mercancías vayan acompañadas de un certificado de origen modelo A expedido en el país beneficiario o una declaración en factura o una declaración de origen extendida por el exportador.
Artículo 92
1. Para obtener la condición de exportador registrado, el exportador presentará una solicitud ante las autoridades competentes del país beneficiario desde el que esté previsto exportar las mercancías y del que estas últimas se consideren originarias o en el que hayan sido sometidas a una transformación que se considere que no cumple las condiciones establecidas en el artículo 86, apartado 4, párrafo primero, o en el artículo 86, apartado 6, letra a).
La solicitud se presentará utilizando el formulario que figura en el anexo 13 quater y deberá contener toda la información que en él se solicita.
2. Para obtener la condición de exportador registrado, el exportador o reexpedidor de las mercancías establecido en un Estado miembro presentará una solicitud ante las autoridades aduaneras de ese Estado miembro, utilizando a tal fin el formulario que figura en el anexo 13 quater.
3. Los exportadores serán objeto de un registro único a efectos de las exportaciones con arreglo al sistema de preferencias generalizadas de la Unión, Noruega y Suiza, así como de Turquía, una vez que este país cumpla determinadas condiciones.
Las autoridades competentes del país beneficiario asignarán al exportador un número de exportador registrado con vistas a la exportación al amparo de los SPG de la Unión, Noruega y Suiza, así como de Turquía, una vez que este país cumpla determinadas condiciones, en la medida en que dichos países hayan reconocido como país beneficiario al país en el que haya tenido lugar el registro.
4. La solicitud de obtención de la condición de exportador registrado deberá contener todos los datos a los que se hace referencia en el anexo 13 quater.
5. El registro será válido a partir de la fecha en que las autoridades competentes de un país beneficiario o las autoridades aduaneras de un Estado miembro reciban una solicitud de registro completa, de conformidad con el apartado 4.
6. Las autoridades competentes de un país beneficiario o las autoridades aduaneras de un Estado miembro comunicarán al exportador o, en su caso, al reexpedidor de las mercancías, el número de exportador registrado que les haya sido asignado, así como la fecha a partir de la cual el registro sea válido.
Artículo 92 bis
Cuando un país sea incorporado a la lista de países beneficiarios que figura en el anexo II del Reglamento (UE) no 978/2012, la Comisión activará automáticamente en el marco de su SPG los registros de todos los exportadores registrados en ese país, a condición de que los datos de registro de los exportadores estén disponibles en el sistema REX y tengan validez como mínimo en relación con el SPG de Noruega, Suiza o de Turquía, una vez que este país cumpla determinadas condiciones.
En ese caso, el exportador que ya esté registrado, como mínimo, en el marco del SPG de Noruega, de Suiza o de Turquía, una vez que este país cumpla determinadas condiciones, no habrá de presentar una solicitud ante sus autoridades competentes para darse de alta en el marco del sistema de la Unión.
Artículo 93
1. Los exportadores registrados informarán inmediatamente a las autoridades competentes del país beneficiario o a las autoridades aduaneras del Estado miembro de los cambios que tengan lugar en la información que hayan facilitado a efectos de su inscripción en el registro.
2. Los exportadores registrados que dejen de reunir las condiciones necesarias para exportar mercancías con arreglo al sistema o que ya no tengan intención de exportar mercancías al amparo del mismo informarán al respecto a las autoridades competentes del país beneficiario o a las autoridades aduaneras del Estado miembro.
3. Las autoridades competentes de un país beneficiario o las autoridades aduaneras de un Estado miembro darán de baja en el registro al exportador en caso de que este último:
a)
ya no exista;
b)
haya dejado de cumplir las condiciones para la exportación de las mercancías con arreglo al sistema;
c)
haya informado a las autoridades competentes del país beneficiario o las autoridades aduaneras del Estado miembro de que ya no tiene la intención de exportar mercancías al amparo del sistema;
d)
elabore o haga elaborar de forma deliberada o por negligencia una comunicación sobre el origen que contenga información incorrecta que permita la obtención equivocada de un trato arancelario preferencial.
4. Las autoridades competentes de un país beneficiario o las autoridades aduaneras de un Estado miembro podrán dar de baja en el registro a un exportador en caso de que este último no mantenga actualizados sus datos de registro.
5. La baja en el registro solo surtirá efecto en el futuro, es decir, afectará a las comunicaciones sobre el origen extendidas después de la fecha de baja. No surtirá efecto alguno sobre la validez de las comunicaciones sobre el origen extendidas antes de que el exportador registrado sea informado al respecto de la baja.
6. Las autoridades competentes de un país beneficiario o las autoridades aduaneras de un Estado miembro informarán al exportador registrado de su baja en el registro y de la fecha a partir de la cual esta surtirá efecto.
7. En caso de baja en el registro, el exportador o reexpedidor de mercancías podrá interponer un recurso judicial.
8. La baja de un exportador registrado quedará anulada en caso de que sea incorrecta. El exportador o reexpedidor de mercancías tendrá derecho a utilizar el número de exportador registrado que le haya sido asignado en el momento de su inscripción en el registro.
9. El exportador o reexpedidor de mercancías que haya sido dado de baja en el registro podrá presentar una nueva solicitud para la obtención de la condición de exportador registrado de conformidad con lo dispuesto en el artículo 92. El exportador o reexpedidor que haya sido dado de baja en el registro de conformidad con lo dispuesto en el apartado 3, letra d), y en el apartado 4 solo podrá ser inscrito de nuevo en el mismo si demuestra ante las autoridades competentes del país beneficiario o las autoridades aduaneras del Estado miembro que hayan procedido a su inscripción en el registro que ha subsanado la situación que motivó su baja en el mismo.
10. Los datos relativos a las bajas en el registro serán conservados en el sistema REX por las autoridades competentes del país beneficiario o por las autoridades aduaneras del Estado miembro que los introdujeron en dicho sistema, como máximo, durante los diez años civiles siguientes a aquel en que se haya producido la baja. Una vez transcurrido ese plazo de diez años, las autoridades competentes de un país beneficiario o las autoridades aduaneras de un Estado miembro procederán a la supresión de los datos.
Artículo 93 bis
1. La Comisión dará de baja en el registro a todos los exportadores registrados de un país beneficiario en caso de que dicho país sea eliminado de la lista de países beneficiarios que figura en el anexo II del Reglamento (UE) no 978/2012 o si se le retiran temporalmente las preferencias arancelarias de conformidad con el Reglamento (UE) no 978/2012.
2. En caso de que dicho país sea readmitido en la lista mencionada, o si deja de aplicársele la retirada temporal de las preferencias arancelarias, la Comisión deberá reactivar los registros de todos los exportadores registrados de ese país, siempre que los datos de registro de los exportadores estén disponibles en el sistema y sigan siendo válidos, como mínimo, en el marco del SPG de Noruega o de Suiza, o de Turquía, una vez que este país cumpla determinadas condiciones. De lo contrario, los exportadores deberán ser inscritos de nuevo en el registro con arreglo al artículo 92.
3. En caso de procederse a la baja en el registro de todos los exportadores de un país beneficiario de conformidad con el apartado 1, los datos de registro relativos a esos exportadores dados de baja se conservarán en el sistema REX, como mínimo, durante los diez años civiles siguientes a aquel en que se haya producido la baja. Una vez transcurrido ese plazo de diez años y cuando el país en cuestión no haya tenido la condición de país beneficiario del SPG de Noruega o Suiza, o de Turquía, una vez que este país cumpla determinadas condiciones, desde hace más de diez años, la Comisión procederá a la supresión de los datos de registro relativos a los exportadores dados de baja del sistema REX.
Artículo 94
1. Todo exportador, esté o no inscrito en el registro, deberá cumplir las obligaciones siguientes:
a)
llevar los oportunos registros contables comerciales en relación con la producción y el suministro de las mercancías que pueden acogerse a un trato preferencial;
b)
mantener disponibles todas las pruebas relacionadas con las materias utilizadas en la fabricación;
c)
conservar toda la documentación aduanera relacionada con las materias utilizadas en la fabricación;
d)
conservar durante un período mínimo de tres años, a contar desde el final del año civil en que se haya extendido la comunicación sobre el origen, o durante un período más largo si así lo exigiera la legislación nacional:
i)
registros de las comunicaciones sobre el origen extendidas,
ii)
registros de las materias originarias y no originarias que utilice, así como de su producción y de su contabilidad de existencias.
Esos registros y comunicaciones sobre el origen podrán conservarse en formato electrónico, si bien deberán permitir la trazabilidad de las materias utilizadas en la fabricación de los productos exportados y confirmar el carácter originario de estos últimos.
2. Las obligaciones establecidas en el apartado 1 se impondrán asimismo a todo proveedor que facilite a un exportador declaraciones que certifiquen el carácter originario de las mercancías por él suministradas.
3. Todo reexpedidor de mercancías, esté o no registrado, que extienda comunicaciones sobre el origen sustitutivas de conformidad con el artículo 97 quinquies conservará las comunicaciones iniciales a las que sustituyen durante un período de tres años, como mínimo, a partir del final del año civil en que se haya extendido la comunicación sobre el origen de sustitución, o durante un período más largo si así lo exigiera la legislación nacional.
Artículo 95
1. El exportador deberá extender una comunicación sobre el origen de los productos en el momento de su exportación, si estos pueden considerarse originarios del país beneficiario en cuestión o de otro país beneficiario, de conformidad con artículo 86, apartado 4, párrafo segundo, o con el artículo 86, apartado 6, párrafo primero, letra b).
2. La comunicación sobre el origen también podrá extenderse después de la exportación (“comunicación a posteriori”) de los productos de que se trate. Dicha comunicación a posteriori será admisible si se presenta ante las autoridades aduaneras del Estado miembro en el que se haya presentado la declaración aduanera de despacho a libre práctica, como máximo, en los dos años siguientes a la importación.
Cuando el fraccionamiento de un envío se efectúe de conformidad con lo dispuesto en el artículo 74 y siempre que se respete el plazo de dos años a que se refiere el párrafo primero, la comunicación sobre el origen podrá extenderse a posteriori por el exportador del país de exportación de los productos. Esa disposición se aplicará mutatis mutandis si el fraccionamiento de un envío tiene lugar en otro país beneficiario o en Noruega o Suiza o, en su caso, en Turquía.
3. La comunicación sobre el origen será entregada por el exportador a su cliente en la Unión y deberá incluir toda la información especificada en el anexo 13 quinquies. Deberá extenderse en español, francés o inglés.
Esta comunicación podrá extenderse en cualquier documento comercial que permita la identificación del exportador y de las mercancías en cuestión.
4. Los apartados 1 a 3 se aplicarán mutatis mutandis a las comunicaciones sobre el origen extendidas en la Unión a efectos de la acumulación bilateral.
Artículo 95 bis
1. A efectos de la determinación del origen de las materias utilizadas en el marco de la acumulación bilateral o regional, el exportador de un producto fabricado utilizando materias originarias de un país con el que esté permitida la acumulación se basará en la comunicación sobre el origen extendida por el proveedor de dichas materias. En esos casos, la comunicación sobre el origen extendida por el exportador incluirá, según proceda, la indicación “EU cumulation”, “regional cumulation”, “Cumul UE”, “Cumul regional” o “Acumulación UE”, “Acumulación regional”.
2. A efectos de la determinación del origen de las materias utilizadas en el marco de la acumulación prevista en el artículo 85, el exportador de un producto fabricado utilizando materias originarias de una parte con la que esté autorizada la acumulación se basará en la prueba de origen suministrada por el proveedor de las materias a condición de que dicha prueba haya sido expedida de conformidad con lo dispuesto en las normas de origen del SPG de Noruega, Suiza o, en su caso, Turquía, según proceda. En ese caso, la comunicación sobre el origen extendida por el exportador incluirá la indicación “Norway cumulation”, “Switzerland cumulation”, “Turkey cumulation”; “Cumul Norvège”, “Cumul Suisse”, “Cumul Turquie” o “Acumulación Noruega”, “Acumulación Suiza”, “Acumulación Turquía”.
3. A efectos de la determinación del origen de las materias utilizadas en el marco de la acumulación ampliada prevista en el artículo 86, apartados 7 y 8, el exportador de un producto en cuya fabricación se utilicen materias originarias de una parte con la que esté autorizada la acumulación ampliada se basará en la prueba de origen suministrada por el proveedor de dichas materias a condición que dicha prueba haya sido expedida de conformidad con lo dispuesto en el acuerdo de libre comercio pertinente entre la Unión y la parte de que se trate.
En ese caso, la comunicación sobre el origen extendida por el exportador incluirá la indicación “extended cumulation with country x”, “cumul étendu avec le pays x” o “Acumulación ampliada con el país x”.»
.
13)
En el artículo 96, el apartado 2 se sustituye por el texto siguiente:
«2. El período de validez de la comunicación sobre el origen será de doce meses a contar desde la fecha de su extensión.»
.
14)
En la subsección 6, antes del artículo 97, se añade el artículo siguiente:
«Artículo 96 bis
A fin de que los importadores tengan derecho a solicitar beneficiarse del sistema tras la presentación de una comunicación sobre el origen, las mercancías deberán haber sido exportadas en la fecha o a partir de la fecha en que el país beneficiario desde el que se exporten las mercancías haya iniciado el registro de exportadores, de conformidad con el artículo 91.»
.
15)
En la parte I, título IV, capítulo 2, sección 1, el título de la subsección 6 se sustituye por el texto siguiente:
«Subsección 6
Procedimientos con motivo del despacho a libre práctica en la Unión Europea aplicables a partir de la fecha de aplicación del sistema de registro de exportadores»
.
16)
En la parte I, título IV, capítulo 2, sección 1, el título de la subsección 7 se sustituye por el texto siguiente:
«Subsección 7
Control del origen aplicable a partir de la fecha de aplicación del sistema de registro de exportadores»
.
17)
En la parte I, título IV, capítulo 2, sección 1, el título de la subsección 8 se sustituye por el texto siguiente:
«Subsección 8
Otras disposiciones aplicables a partir de la fecha de aplicación del sistema de registro de exportadores»
.
18)
El artículo 97 se sustituye por el texto siguiente:
«Artículo 97
1. Cuando el declarante solicite un trato preferencial al amparo del sistema, deberá hacer referencia a la comunicación sobre el origen en la declaración aduanera para el despacho a libre práctica. Esta referencia a la comunicación sobre el origen consistirá en su fecha de extensión, indicada con el formato aaaammdd, en el que aaaa corresponderá al año, mm al mes y dd al día. Cuando el valor total de los productos originarios objeto del envío sea superior a 6 000 EUR, el declarante indicará asimismo el número de exportador registrado.
2. Cuando el declarante haya solicitado la aplicación del sistema de conformidad con el apartado 1 sin hallarse en posesión de una comunicación sobre el origen en el momento de admisión de la declaración aduanera para el despacho a libre práctica, dicha declaración se considerará incompleta en el sentido del artículo 253, apartado 1, y será tratada en consecuencia.
3. Antes de declarar las mercancías para su despacho a libre práctica, el declarante deberá cerciorarse de que estas cumplen las normas contempladas en la presente sección, controlando, en particular:
i)
en el sitio web de acceso público que el exportador está registrado en el sistema REX, cuando el valor total de los productos originarios objeto del envío exceda de 6 000 EUR, y
ii)
que la comunicación sobre el origen se haya extendido de conformidad con el anexo 13 quinquies.»
.
19)
El artículo 97 quinquies se sustituye por el texto siguiente:
«Artículo 97 quinquies
1. Cuando los productos aún no hayan sido despachados a libre práctica, será posible sustituir una determinada comunicación sobre el origen por una o varias comunicaciones sobre el origen sustitutivas extendidas por el reexpedidor de las mercancías, con objeto de enviar la totalidad o algunos de los productos a otro lugar dentro del territorio aduanero de la Unión o, en su caso, a Noruega, Suiza o Turquía, una vez que ese país cumpla determinadas condiciones.
Solo podrán extenderse comunicaciones sobre el origen sustitutivas cuando la comunicación inicial se haya efectuado de conformidad con los artículos 95 y 96 y con el anexo 13 quinquies.
2. Los reexpedidores deberán estar registrados a fin de extender comunicaciones sobre el origen sustitutivas en relación con los productos originarios que esté previsto enviar a otro lugar dentro de la Unión cuando el valor total de los productos originarios del envío inicial que vaya a fraccionarse exceda de 6 000 EUR.
No obstante, los reexpedidores que no estén registrados estarán autorizados a extender comunicaciones sobre el origen sustitutivas cuando el valor total de los productos del envío inicial que vaya a fraccionarse exceda de 6 000 EUR si adjuntan una copia de la comunicación inicial extendida en el país beneficiario.
3. Los reexpedidores registrados en el sistema REX serán los únicos que podrán extender comunicaciones sobre el origen sustitutivas en relación con los productos originarios que vayan a enviarse a Noruega, Suiza o Turquía, una vez que ese país cumpla determinadas condiciones. Esta disposición se aplicará cualquiera que sea el valor de los productos originarios contenidos en el envío inicial e independientemente de si el país de origen se encuentra en la lista que figura en el anexo II del Reglamento (UE) no 978/2012.
4. El período de validez de la comunicación sobre el origen sustitutiva será de doce meses a contar desde la fecha de la extensión de la comunicación inicial.
5. Cuando se proceda a la sustitución de una comunicación sobre el origen, el reexpedidor indicará lo siguiente en la comunicación inicial:
a)
los datos correspondientes a la comunicación o comunicaciones sobre el origen sustitutivas;
b)
el nombre y la dirección del reexpedidor;
c)
el destinatario o destinatarios en la Unión o, en su caso, en Noruega, Suiza o Turquía, una vez que este país cumpla determinadas condiciones.
La comunicación sobre el origen inicial irá marcada con la mención “Replaced”, “Remplacée” o “Sustituida”.
6. En la comunicación sobre el origen sustitutiva, el reexpedidor indicará lo siguiente:
a)
todos los datos correspondientes a los productos reexpedidos;
b)
la fecha en que se haya extendido la comunicación sobre el origen inicial;
c)
la información que se especifica en el anexo 13 quinquies;
d)
el nombre y la dirección del reexpedidor de los productos en la Unión y, en su caso, su número de exportador registrado;
e)
el nombre y la dirección del destinatario en la Unión o, en su caso, en Noruega, Suiza o Turquía, una vez que ese país cumpla determinadas condiciones;
f)
la fecha y el lugar en que se ha llevado a cabo la sustitución.
La comunicación sobre el origen sustitutiva irá marcada con la mención “Replacement statement”, “Attestation de remplacement” o “Comunicación de sustitución”.
7. Los apartados 1 a 6 se aplicarán a las comunicaciones sobre el origen que sustituyan a comunicaciones sobre el origen sustitutivas.
8. La subsección 7 de la presente sección se aplicará mutatis mutandis a las comunicaciones sobre el origen sustitutivas.
9. En caso de que los productos se beneficien de preferencias arancelarias en virtud de una excepción concedida de conformidad con el artículo 89, la sustitución contemplada en el presente artículo solo podrá efectuarse cuando el destino previsto para dichos productos sea la Unión.»
.
20)
En el artículo 97 nonies se añade el apartado 3 siguiente:
«3. Cuando la comprobación prevista en el apartado 1 o cualquier otra información disponible parezca indicar una transgresión de las normas de origen, el país de exportación beneficiario llevará a cabo, por propia iniciativa o a petición de las autoridades aduaneras de los Estados miembros o la Comisión, las investigaciones oportunas o adoptará disposiciones para que estas se realicen con la debida urgencia con el fin de descubrir y prevenir tales transgresiones. A tal fin, la Comisión o las autoridades aduaneras de los Estados miembros podrán participar en la investigación.»
.
21)
Se suprime el artículo 97 decies.
22)
En la parte I, título IV, capítulo 2, el título de la sección 1 bis se sustituye por el texto siguiente:
«Sección 1 bis
Procedimientos y métodos de cooperación administrativa aplicables a las exportaciones que utilicen certificados de origen modelo A, declaraciones en factura y certificados de circulación de mercancías EUR.1.»
.
23)
En el artículo 97 terdecies:
a)
los apartados 2, 3 y 4 se sustituyen por el texto siguiente:
«2. Las autoridades competentes de los países beneficiarios deberán poner a disposición del exportador el certificado de origen modelo A tan pronto como se haya efectuado o garantizado la exportación. No obstante, dichas autoridades también podrán expedir certificados de origen modelo A después de la exportación de los productos a los que se refieren si:
a)
no se expidieron en el momento de la exportación por errores u omisiones involuntarias o circunstancias especiales, o
b)
se demuestra a satisfacción de las autoridades competentes que se expidió un certificado de origen modelo A que no fue aceptado a la importación por motivos técnicos, o
c)
el destino final de los productos en cuestión se determinó durante su transporte o almacenamiento y después de un eventual fraccionamiento del envío, de conformidad con el artículo 74.
3. Las autoridades competentes de los países beneficiarios solo podrán expedir un certificado a posteriori tras haber comprobado que la información facilitada en la solicitud del exportador de un certificado de origen modelo A expedido a posteriori concuerda con la que figura en el expediente de exportación correspondiente y que no se emitió un certificado de origen modelo A en el momento de la exportación de los productos en cuestión. El certificado de origen modelo A expedido a posteriori deberá llevar en la casilla 4 la mención “Issued retrospectively”, “Delivré a posteriori” o “Emitido a posteriori”.
4. En caso de robo, pérdida o destrucción del certificado de origen modelo A, el exportador podrá solicitar un duplicado a las autoridades competentes que lo hayan expedido, que estas extenderán basándose en los documentos de exportación que obren en su poder. En el duplicado del certificado de origen modelo A deberá figurar la mención “Duplicate”, “Duplicata” o “Duplicado”, en la casilla 4, con la fecha de expedición y el número de serie del certificado original. El duplicado surtirá efecto a partir de la fecha del certificado original.»
;
b)
el apartado 6 se sustituye por el texto siguiente:
«6. La cumplimentación de las casillas 2 y 10 del certificado de origen modelo A tendrá carácter facultativo. En la casilla 12, se hará constar la mención “Unión Europea” o el nombre de uno de los Estados miembros. La fecha de expedición del certificado de origen modelo A deberá indicarse en la casilla 11. Tanto la firma que debe incluirse en dicha casilla, reservada a las autoridades gubernativas competentes que expiden el certificado, como la firma del signatario habilitado por el exportador, que debe figurar en la casilla 12, serán manuscritas.»
.
24)
En el artículo 97 septdecies, el apartado 6 se sustituye por el texto siguiente:
«6. En el caso de los productos que se acojan a las preferencias arancelarias en virtud de una excepción concedida de conformidad con el artículo 89, el procedimiento previsto en el presente artículo se aplicará exclusivamente cuando el destino previsto para dichos productos sea la Unión.»
.
25)
En el artículo 109 se añade el párrafo segundo siguiente:
«La casilla 7 de los certificados de circulación EUR.1 o de las declaraciones en factura incluirá la indicación “Autonomous trade measures” o “Mesures commerciales autonomes”.»
.
26)
El anexo 13 bis se modifica con arreglo al anexo I del presente Reglamento.
27)
Los anexos 13 quater y 13 quinquies se sustituyen por el texto del anexo II del presente Reglamento.
28)
El anexo 17 se modifica con arreglo al anexo III del presente Reglamento.
Artículo 2
El Reglamento (UE) no 1063/2010 se modifica como sigue:
1)
Se suprime el artículo 2.
2)
En el artículo 3, se suprimen los apartados 3, 4 y 5.
Artículo 3
El presente Reglamento entrará en vigor el séptimo día siguiente al de su publicación en el Diario Oficial de la Unión Europea.
El artículo 1, apartado 7, y el artículo 1, apartado 23, serán de aplicación a partir del 1 de enero de 2015.
El presente Reglamento será obligatorio en todos sus elementos y directamente aplicable en cada Estado miembro.
Hecho en Bruselas, el 10 de marzo de 2015.