NAŘÍZENÍ KOMISE V PŘENESENÉ PRAVOMOCI (EU) č. 1222/2014
ze dne 8. října 2014,
kterým se doplňuje směrnice Evropského parlamentu a Rady 2013/36/EU, pokud jde o regulační technické normy pro upřesnění metodiky určování globálních systémově významných institucí a vymezení podkategorií globálních systémově významných institucí
(Text s významem pro EHP)
EVROPSKÁ KOMISE,
s ohledem na Smlouvu o fungování Evropské unie,
s ohledem na směrnici Evropského parlamentu a Rady 2013/36/EU ze dne 26. června 2013 o přístupu k činnosti úvěrových institucí a o obezřetnostním dohledu nad úvěrovými institucemi a investičními podniky, o změně směrnice 2002/87/ES a zrušení směrnic 2006/48/ES a 2006/49/ES (1), a zejména na čl. 131 odst. 18 uvedené směrnice,
vzhledem k těmto důvodům:
(1)
Směrnice 2013/36/EU zmocňuje příslušné nebo pověřené orgány členských států, aby uložily vyšší požadavky na kapitál globálním systémově významným institucím (G-SVI) s cílem kompenzovat vyšší riziko, které G-SVI představují pro finanční systém, a možný dopad jejich úpadku na daňové poplatníky. Uvedená směrnice vymezuje určité základní zásady metodiky určování institucí G-SVI a jejich zařazování do podkategorií podle jejich systémové významnosti. V souladu s tímto zařazením bude institucím uložen dodatečný požadavek na kmenový kapitál tier 1, tzv. kapitálová rezerva pro G-SVI. Metodika určování a zařazování institucí G-SVI se opírá o pět kategorií, které měří systémový význam banky pro globální finanční trh, a je dále upřesněna v tomto nařízení.
(2)
Aby toto nařízení zachovávalo přístup směrnice 2013/36/EU, mělo by zohlednit standardy pro metodiky posuzování globálních systémově významných bank a pro vyšší požadavek na schopnost absorbovat ztrátu, které stanovil Basilejský výbor pro bankovní dohled a které vycházejí z rámce pro globální systémově významné instituce stanoveného Radou pro finanční stabilitu v návaznosti na zprávu „Reducing the moral hazard posed by systemically important financial institutions - FSB Recommendations and Time Lines“ (Omezování morálního hazardu, který představují systémově významné finanční instituce - doporučení a lhůty Rady pro finanční stabilitu).
(3)
Směrnice 2013/36/EU objasňuje, že metodika určování a zařazování je harmonizována ve všech členských státech pomocí jednotných a transparentních parametrů pro určování celkového skóre subjektu za účelem měření jeho systémového významu. Aby bylo zajištěno, že vzorek bank a bankovních skupin z Unie i bank a bankovních skupin povolených ve třetích zemích, který slouží jako referenční vzorek pro obraz globálního finančního systému, bude napříč Unií jednotný, měl by tento vzorek určit Evropský orgán pro bankovnictví (EBA). Výjimky z tohoto vzorku a jeho doplnění na základě posouzení v rámci dohledu by měly být voleny výhradně pro zajištění funkce referenčního vzorku a neměly by se opírat o jiné důvody.
(4)
Postup určování institucí G-SVI by měl vycházet ze srovnatelných údajů a měl by zohledňovat skutečnost, že instituce musí jasně vědět, zda a v jaké výši pro ně bude platit požadavek na kapitálovou rezervu, a proto by metodika měla zahrnovat lhůty a postupy tohoto procesu. Vzhledem k tomu, že určování institucí G-SVI by se mělo opírat o aktuální údaje týkající se vzorku velkých globálních bankovních skupin, z nichž některé jsou povoleny ve třetích zemích, však nebudou potřebné údaje k dispozici dříve než ve druhé polovině každého roku. Aby mohly instituce splnit požadavky, které vyplývají z jejich statusu G-SVI, měl by požadavek na kapitálovou rezervu vstoupit v účinnost přibližně jeden rok po určení dané instituce jako G-SVI.
(5)
Směrnice 2013/36/EU vymezuje pět kategorií, které měří systémový význam a zahrnují kvantifikovatelné ukazatele. S cílem minimalizovat administrativní zátěž pro instituce a orgány jsou tyto kategorie totožné s kategoriemi, které uplatňuje Basilejský výbor pro bankovní dohled. Při dalším definování kvantifikovatelných ukazatelů by toto nařízení mělo uplatňovat tentýž přístup. Ukazatele by měly být voleny tak, aby odrážely jednotlivé aspekty případných nepříznivých externích vlivů úpadku subjektu a jeho kritické funkce pro stabilitu finančního systému. Referenčním systémem pro posouzení systémového významu by měly být globální finanční trhy a globální ekonomika.
(6)
Pro stanovení přesné metodiky určování a klasifikace institucí G-SVI v souladu s pravidly uvedenými ve směrnici 2013/36/EU je důležité jasně vymezit pojmy „dotčený subjekt“, „hodnota ukazatele“, „jmenovatel“ a „hraniční skóre“ jejich definováním pro účely tohoto nařízení.
(7)
Systémový význam každé bankovní skupiny měřený ukazateli na konsolidovaném základě by měl být vyjádřen jako individuální celkové skóre pro určitý rok, které bude měřit postavení skupiny ve vztahu k ostatním subjektům ve vzorku. Na základě tohoto skóre by měly být banky určeny jako instituce G-SVI a zařazeny do podkategorií, pro které budou platit různé požadavky na kapitálovou rezervu. Při výpočtu skóre jako průměru skóre kategorií by každé z pěti kategorií měla být přiřazena váha ve výši 20 %. Pro účely výpočtu celkového skóre by měla být na kategorii nahraditelnosti uplatňována horní hranice vzhledem k tomu, že na základě analýzy údajů do roku 2013 včetně se ukázalo, že tato kategorie má neúměrně vysoký dopad na skóre u bank, jež mají dominantní postavení v poskytování platebních a upisovacích služeb a služeb úschovy aktiv.
(8)
Relevantní orgány by měly mít možnost využít řádného posouzení v rámci dohledu s cílem přeřadit instituci G-SVI z nižší podkategorie do vyšší podkategorie nebo označit subjekt, jehož celkové skóre je nižší než hraniční skóre nejnižší podkategorie, za instituci G-SVI. Vzhledem k tomu, že určení na základě posouzení v rámci dohledu má tentýž cíl jako řádný postup stanovování skóre, měl by být kritériem, o které se toto posouzení opírá, také systémový význam banky pro globální finanční trh a globální ekonomiku, a to v souladu s metodikou, kterou používá Basilejský výbor pro bankovní dohled. Riziko úpadku banky by nemělo být kritériem, neboť je již zohledněno v ostatních obezřetnostních požadavcích, mimo jiné v hodnotě celkové rizikové expozice, a případně v dalších kapitálových požadavcích, jako je kapitálová rezerva pro krytí systémového rizika.
(9)
Toto nařízení vychází z návrhů regulačních technických norem předložených Komisi orgánem EBA.
(10)
Orgán EBA uskutečnil otevřené veřejné konzultace o návrzích regulačních technických norem, z nichž toto nařízení vychází, analyzoval potenciální související náklady a přínosy a požádal o stanovisko skupinu subjektů zřízenou podle článku 37 nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 1093/2010 (2).
(11)
Toto nařízení by se mělo použít od 1. ledna 2015, neboť požadavek na udržování kapitálové rezervy pro G-SVI stanovený v čl. 131 odst. 4 směrnice 2013/36/EU se použije a bude postupně zaváděn od 1. ledna 2016. Z toho důvodu a s cílem včas informovat instituce o kapitálové rezervě pro G-SVI, která pro ně bude platit, a poskytnout jim dostatek času na zvýšení požadovaného kapitálu, by měly být instituce G-SVI určeny nejpozději počátkem roku 2015.
(12)
Požadavek kapitálové rezervy pro G-SVI by měl být zaváděn postupně po dobu tří let podle čl. 162 odst. 5 směrnice 2013/36/EU: první krok požadavku uvedený v čl. 162 odst. 5 písm. a) směrnice 2013/36/EU by se měl použít od 1. ledna 2016 pro ty instituce G-SVI, které relevantní orgány určí počátkem roku 2015, a to na základě údajů ke konci účetních období do července 2014. Druhý krok požadavku kapitálové rezervy pro G-SVI uvedený v čl. 162 odst. 5 písm. b) směrnice 2013/36/EU by se měl použít od 1. ledna 2017 pro ty instituce G-SVI, které relevantní orgány určí do konce roku 2015 nebo nejpozději počátkem roku 2016, a to na základě údajů ke konci účetních období do července 2015,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Předmět a oblast působnosti
Toto nařízení upřesňuje metodiku, podle níž orgán uvedený v čl. 131 odst. 1 směrnice 2013/36/EU (dále jen „relevantní orgán“) členského státu určuje na konsolidovaném základě dotčený subjekt jako globální systémově významnou instituci (G-SVI), a metodiku pro vymezení podkategorií G-SVI a zařazení institucí do těchto podkategorií podle jejich systémového významu, a v rámci této metodiky také lhůty a údaje, které mají být pro uvedené určení použity.
Článek 2
Definice
Pro účely tohoto nařízení se rozumí:
1)
„dotčeným subjektem“ mateřská instituce v EU nebo mateřská finanční holdingová společnost v EU nebo mateřská smíšená finanční holdingová společnost v EU nebo instituce, která není dceřiným podnikem mateřské instituce v EU nebo mateřské finanční holdingové společnosti v EU nebo mateřské smíšené finanční holdingové společnosti v EU;
2)
„hodnotou ukazatele“ pro každý ukazatel stanovený v článku 6 a pro každý dotčený subjekt ve vzorku individuální hodnota ukazatele a pro každou banku povolenou ve třetí zemi srovnatelná individuální hodnota ukazatele zveřejňovaná v souladu se standardy dohodnutými na mezinárodní úrovni;
3)
„jmenovatelem“ pro každý ukazatel celková souhrnná výše hodnot ukazatelů dotčených subjektů a bank povolených ve třetích zemích obsažených ve vzorku;
4)
„hraničním skóre“ hodnota skóre, která určuje nejnižší hranici a hranice mezi pěti kategoriemi definovanými v čl. 131 odst. 9 směrnice 2013/36/EU.
Článek 3
Společné parametry metodiky
1. Orgán EBA určí vzorek institucí nebo skupin, jejichž hodnoty ukazatelů mají být používány jako referenční hodnoty reprezentující globální bankovní sektor pro účely výpočtu skóre, s ohledem na standardy dohodnuté na mezinárodní úrovni, konkrétně vzorek, který používá Basilejský výbor pro bankovní dohled k určování globálních systémově významných bank, a do 31. července každého roku vyrozumí relevantní orgány dotčených subjektů zahrnutých do vzorku.
Vzorek se skládá z dotčených subjektů a bank povolených ve třetích zemích a obsahuje 75 největších z nich podle celkové expozice definované v čl. 6 odst. 1, jakož i dotčené subjekty určené jako instituce G-SVI a banky ve třetích zemích, které byly určeny jako globální systémově významné instituce v předešlém roce.
Orgán EBA vyloučí nebo doplní dotčené subjekty nebo banky povolené ve třetích zemích, pokud to bude nutné k zajištění přiměřeného referenčního systému pro posouzení systémového významu odrážejícího globální finanční trhy a globální ekonomiku, s ohledem na standardy dohodnuté na mezinárodní úrovni, včetně vzorku, který používá Basilejský výbor pro bankovní dohled.
2. Relevantní orgán oznámí orgánu EBA nejpozději do 31. července každého roku hodnoty ukazatelů každého dotčeného podniku s hodnotou expozice vyšší než 200 miliard EUR, který je v jurisdikci relevantního orgánu povolen. Relevantní orgán zajistí, aby byly hodnoty ukazatelů totožné s hodnotami předanými Basilejskému výboru pro bankovní dohled a s hodnotami, které dotčený subjekt zveřejní podle prováděcího nařízení Komise (EU) č. 1030/2014 (3). Relevantní orgán použije vzory stanovené v uvedeném nařízení.
3. Orgán EBA vypočítá jmenovatele na základě hodnot ukazatelů oznámených relevantním orgánem podle odstavce 2, s ohledem na standardy dohodnuté na mezinárodní úrovni, zejména na jmenovatele zveřejněné Basilejským výborem pro bankovní dohled za daný rok, a oznámí je relevantním orgánům. Jmenovatelem ukazatele je souhrnná částka hodnot ukazatelů za všechny dotčené subjekty a banky povolené ve třetích zemích obsažené ve vzorku, oznámených za dotčené subjekty podle odstavce 2 a zveřejněných bankami povolenými ve třetích zemích k 31. červenci příslušného roku.
Článek 4
Postup určování
1. Relevantní orgán nejpozději do 15. prosince každého roku vypočte skóre dotčených subjektů zařazených do vzorku oznámeného orgánem EBA, které jsou povoleny v jurisdikci orgánu. Jestliže relevantní orgán při výkonu řádného posouzení v rámci dohledu určí dotčený subjekt jako instituci G-SVI podle čl. 131 odst. 10 písm. b) směrnice 2013/36/EU, poskytne tento orgán podrobné písemné prohlášení o důvodech svého posouzení orgánu EBA nejpozději 15. prosince každého roku.
2. Určení dotčeného subjektu jako instituce G-SVI a jeho zařazení do podkategorie vstupuje v účinnost k 1. lednu druhého roku následujícího po kalendářním roce, kdy byly stanoveny jmenovatele v souladu s článkem 3.
Článek 5
Určení jako instituce G-SVI, stanovení skóre a zařazení do podkategorií
1. Hodnoty ukazatelů vycházejí z údajů dotčeného subjektu vykázaných ke konci předchozího účetního období na konsolidovaném základě, a u bank povolených ve třetích zemích z údajů zveřejněných v souladu se standardy dohodnutými na mezinárodní úrovni. Relevantní orgány mohou použít hodnoty ukazatelů dotčených subjektů, jejichž účetní období končí 30. června, odvozené od jejich situace k 31. prosinci.
2. Relevantní orgán stanoví skóre každého dotčeného subjektu ve vzorku jako prostý průměr skóre kategorií, s výhradou maximálního skóre kategorie ve výši 500 základních bodů za kategorii hodnotící nahraditelnost. Skóre každé kategorie se vypočítá jako prostý průměr hodnot vyplývajících z vydělení hodnot ukazatele dané kategorie jmenovatelem ukazatele, který oznámí orgán EBA. Skóre se vyjadřují v základních bodech a zaokrouhlují na nejbližší celý základní bod.
3. Nejnižší hraniční skóre činí 130 základních bodů. Podkategorie se přiřazují takto:
a)
podkategorie 1 zahrnuje skóre od 130 do 229 základních bodů;
b)
podkategorie 2 zahrnuje skóre od 230 do 329 základních bodů;
c)
podkategorie 3 zahrnuje skóre od 330 do 429 základních bodů;
d)
podkategorie 4 zahrnuje skóre od 430 do 529 základních bodů;
e)
podkategorie 5 zahrnuje skóre od 530 do 629 základních bodů.
4. Relevantní orgán určí dotčený subjekt jako instituci G-SVI, jestliže je skóre daného subjektu rovné nebo vyšší než nejnižší hraniční skóre. Rozhodnutí určit dotčený subjekt při výkonu řádného posouzení v rámci dohledu podle čl. 131 odst. 10 písm. b) směrnice 2013/36/EU jako instituci G-SVI se opírá o posouzení toho, zda by úpadek subjektu měl významný nepříznivý dopad na globální finanční trh a globální ekonomiku.
5. Relevantní orgán zařadí instituci G-SVI do podkategorie podle skóre dané instituce. Rozhodnutí přeřadit instituci G-SVI z nižší podkategorie do vyšší podkategorie při výkonu řádného posouzení v rámci dohledu podle čl. 131 odst. 10 písm. a) směrnice 2013/36/EU se opírá o posouzení toho, zda by úpadek instituce G-SVI měl vyšší nepříznivý dopad na globální finanční trh a globální ekonomiku.
6. Rozhodnutí podle odstavců 4 a 5 lze podpořit doplňkovými ukazateli, které nesmí být ukazateli pravděpodobnosti úpadku dotčeného subjektu. Tato rozhodnutí obsahují dobře doložené a ověřitelné kvantitativní a kvalitativní údaje.
Článek 6
Ukazatele
1. Kategorie, která měří velikost skupiny, obsahuje jeden ukazatel rovný celkové expozici skupiny, dále upřesněný v příloze.
2. Kategorie, která měří propojenost skupiny s finančním systémem, obsahuje všechny následující ukazatele, dále upřesněné v příloze:
a)
aktiva ve finančním systému;
b)
závazky ve finančním systému;
c)
cenné papíry v oběhu.
3. Kategorie, která měří nahraditelnost služeb nebo finanční infrastruktury poskytovaných skupinou, obsahuje všechny následující ukazatele, dále upřesněné v příloze:
a)
aktiva v úschově;
b)
platební činnost;
c)
upsané transakce na trzích dluhopisů a akciových trzích.
4. Kategorie, která měří složitost skupiny, obsahuje všechny následující ukazatele, dále upřesněné v příloze:
a)
pomyslná hodnota mimoburzovních derivátů;
b)
aktiva zařazená na úrovni 3 reálné hodnoty měřené v souladu s nařízením Komise EU č. 1255/2012 (4);
c)
cenné papíry k obchodování a realizovatelné.
5. Kategorie, která měří přeshraniční činnost skupiny, obsahuje následující ukazatele, dále upřesněné v příloze:
a)
pohledávky napříč jurisdikcemi,
b)
závazky napříč jurisdikcemi.
6. U údajů vykázaných v měnách jiných než euro relevantní orgán použije odpovídající směnný kurz s přihlédnutím k referenčnímu směnnému kurzu zveřejněnému Evropskou centrální bankou a použitelnému dne 31. prosince a k mezinárodním normám. U ukazatele platební činnosti podle odst. 3 písm. b) použije relevantní orgán průměrné směnné kurzy za dotčený rok.
Článek 7
Přechodná ustanovení
Odchylně od prvního pododstavce čl. 3 odst. 1 orgán EBA stanoví vzorek pro určení dotčeného subjektu jako instituce G-SVI pro rok 2014 do 14. ledna 2015. Do 21. ledna 2015 relevantní orgány oznámí orgánu EBA hodnoty ukazatelů pro dotčené subjekty v uvedeném vzorku na základě údajů ke konci účetních období do července 2014. Na základě těchto hodnot ukazatelů orgán EBA do 30. ledna 2015 vypočte jmenovatele pro rok 2014. Relevantní orgány na základě uvedených jmenovatelů stanoví skóre dotčených subjektů pro rok 2014. Rovněž určí instituce G-SVI a zařadí je do podkategorií. Relevantní orgán souběžně oznámí určené instituce G-SVI Komisi, Evropskému výboru pro systémová rizika a Evropskému orgánu pro bankovnictví a zveřejní jejich názvy spolu s jejich skóre za rok 2014 do 28. února 2015.
Odchylně od čl. 4 odst. 2 se určení dotčeného subjektu jako instituce G-SVI a podkategorie, do které je tento dotčený subjekt zařazen, na základě skóre za rok 2014 použije od 1. ledna 2016.
Článek 8
Vstup v platnost
Toto nařízení vstupuje v platnost dvacátým dnem po vyhlášení v Úředním věstníku Evropské unie.
Použije se od 1. ledna 2015.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
V Bruselu dne 8. října 2014.
REGLAMENTO DELEGADO (UE) No 1222/2014 DE LA COMISIÓN
de 8 de octubre de 2014
por el que se completa la Directiva 2013/36/UE del Parlamento Europeo y del Consejo en lo relativo a las normas técnicas de regulación que determinan el método para la identificación de las entidades de importancia sistémica mundial y la definición de las subcategorías de entidades de importancia sistémica mundial
(Texto pertinente a efectos del EEE)
LA COMISIÓN EUROPEA,
Visto el Tratado de Funcionamiento de la Unión Europea,
Vista la Directiva 2013/36/UE del Parlamento Europeo y del Consejo, de 26 de junio de 2013, relativa al acceso a la actividad de las entidades de crédito y a la supervisión prudencial de las entidades de crédito y las empresas de inversión, por la que se modifica la Directiva 2002/87/CE y se derogan las Directivas 2006/48/CE y 2006/49/CE (1), y, en particular, su artículo 131, apartado 18,
Considerando lo siguiente:
(1)
La Directiva 2013/36/UE faculta a la autoridad competente o la autoridad designada de los Estados miembros para imponer requisitos de fondos propios más elevados a las entidades de importancia sistémica mundial (EISM), a fin de compensar los riesgos más elevados que dichas EISM representan para el sistema financiero y las posibles repercusiones de su quiebra en los contribuyentes. La Directiva expone algunos principios básicos de los métodos de identificación de las EISM y de clasificación de las EISM en subcategorías en función de su importancia sistémica. Con arreglo a dicha clasificación, se les atribuirá un requisito adicional de capital de nivel 1 ordinario: el colchón para EISM. La metodología de identificación y clasificación de las EISM se basa en cinco categorías que miden la importancia sistémica de un banco para el mercado financiero mundial, y se especifica con más detalle en el presente Reglamento.
(2)
A fin de seguir el enfoque de la Directiva 2013/36/UE, el presente Reglamento debe tener en cuenta las normas relativas a la metodología de evaluación de los bancos de importancia sistémica mundial y al requerimiento de absorción de pérdidas adicional del Comité de Supervisión Bancaria de Basilea, que se basan en el marco aplicable a las entidades financieras de importancia sistémica mundial establecido por el Consejo de Estabilidad Financiera a raíz de su informe Reducing the moral hazard posed by systemically important financial institutions - FSB Recommendations and Time Lines.
(3)
La Directiva 2013/36/UE indica claramente que los métodos de identificación y clasificación se armonizan en todos los Estados miembros gracias a la utilización de parámetros uniformes y transparentes para determinar la puntuación general de un ente y medir su importancia sistémica. A fin de garantizar que la muestra de bancos y grupos bancarios de la Unión o autorizados en terceros países que sirva de referencia para reflejar el sistema financiero mundial sea uniforme en toda la Unión, conviene que la Autoridad Bancaria Europea (ABE) establezca esa muestra. Las entidades añadidas a la muestra o excluidas de ella sobre la base del criterio supervisor deben elegirse con rigor para garantizar la función de referencia de la muestra, sin atender a otros motivos.
(4)
El proceso de identificación de las EISM debe basarse en datos comparables y tener en cuenta que las entidades necesitan saber claramente si se les aplicará un requisito de colchón y cuál será su importe; por este motivo, en los métodos deben incluirse los plazos y procedimientos aplicables a este proceso. Sin embargo, puesto que la identificación de las EISM debe basarse en datos actualizados relativos a la muestra de grandes grupos bancarios mundiales, algunos de los cuales están autorizados en terceros países, los datos necesarios no estarán disponibles antes del segundo semestre de cada año. A fin de permitir a las entidades cumplir las obligaciones derivadas de su condición de EISM, el requisito relativo al colchón debe surtir efecto aproximadamente un año después de su identificación como EISM.
(5)
La Directiva 2013/36/UE establece cinco categorías para medir la importancia sistémica, que constan de indicadores cuantificables. A fin de reducir al mínimo la carga administrativa de las entidades y autoridades, esas categorías son idénticas a las aplicadas por el Comité de Supervisión Bancaria de Basilea. Al precisar los indicadores cuantificables, el presente Reglamento debe seguir el mismo planteamiento. Los indicadores elegidos deben reflejar los distintos aspectos de las posibles externalidades negativas de la quiebra de un ente y sus funciones esenciales para la estabilidad del sistema financiero. El sistema de referencia para evaluar la importancia sistémica debe ser los mercados financieros mundiales y la economía mundial.
(6)
Con el fin de definir una metodología precisa para la identificación y clasificación de las EISM de conformidad con las normas básicas establecidas en la Directiva 2013/36/UE, es importante delimitar claramente los conceptos de «ente pertinente», «valor del indicador», «denominador» y «puntuación de corte» mediante su definición a efectos del presente Reglamento.
(7)
La importancia sistémica de cada grupo bancario medida por los indicadores en base consolidada debe expresarse como puntuación general individual correspondiente a un determinado año, que mida su posición con respecto a otros entes de la muestra. Sobre la base de esta puntuación general, los bancos deben identificarse como EISM y clasificarse en subcategorías a las que se aplicarán diferentes requisitos de colchón de capital. Al calcular la puntuación como media de las puntuaciones por categoría, cada una de las cinco categorías debe recibir una ponderación del 20 %. Conviene aplicar un límite máximo a la categoría relativa a la posibilidad de sustitución a efectos del cálculo de la puntuación general, habida cuenta de que, tras un análisis de los datos hasta 2013 inclusive, dicha categoría resultó tener un impacto desproporcionado en la puntuación en el caso de los bancos predominantes en la prestación de servicios de pago, suscripción y custodia de activos.
(8)
Las autoridades pertinentes deben tener la posibilidad, aplicando un criterio supervisor prudente, de reclasificar una EISM de una subcategoría inferior en una subcategoría superior o de designar como EISM a un ente cuya puntuación general sea inferior a la puntuación de corte de la subcategoría más baja. Dado que la identificación según el criterio supervisor comparte el mismo objetivo que el proceso ordinario de puntuación, debe basarse también en la importancia sistémica del banco para el mercado financiero mundial y la economía mundial, en consonancia con la metodología utilizada por el Comité de Supervisión Bancaria de Basilea. El riesgo de quiebra del banco no debe tomarse en consideración, puesto que ya se tiene en cuenta en otros requisitos prudenciales, entre otros el importe total de la exposición al riesgo y, en su caso, en otros requisitos de fondos propios, como el colchón contra riesgos sistémicos.
(9)
El presente Reglamento se basa en los proyectos de normas técnicas de regulación presentados por la ABE a la Comisión.
(10)
La ABE ha llevado a cabo consultas públicas abiertas sobre los proyectos de normas técnicas de regulación en que se basa el presente Reglamento, ha analizado los costes y beneficios potenciales conexos y ha recabado el dictamen del Grupo de partes interesadas del sector bancario establecido de conformidad con el artículo 37 del Reglamento (UE) no 1093/2010 del Parlamento Europeo y del Consejo (2).
(11)
El presente Reglamento debe aplicarse a partir del 1 de enero de 2015, ya que la obligación de mantener un colchón para EISM establecida en el artículo 131, apartado 4, de la Directiva 2013/36/UE se aplicará y se introducirá de forma progresiva desde el 1 de enero de 2016. Por consiguiente, y a fin de informar oportunamente a las entidades sobre el colchón para EISM que les sea aplicable y de darles tiempo suficiente para obtener el capital necesario, conviene que las EISM sean identificadas a principios de 2015 a más tardar.
(12)
El requisito de colchón para EISM debe introducirse gradualmente a lo largo de un período de tres años, de conformidad con el artículo 162, apartado 5, de la Directiva 2013/36/UE: la primera fase de este requisito, contemplada en el artículo 162, apartado 5, letra a), de la Directiva 2013/36/UE, debe aplicarse a partir del 1 de enero de 2016 en el caso de las EISM identificadas por las autoridades pertinentes a principios de 2015 sobre la base de los datos correspondientes al cierre del ejercicio anterior a julio de 2014. La segunda fase del requisito relativo al colchón para EISM, contemplada en el artículo 162, apartado 5, letra b), de la Directiva 2013/36/UE, debe aplicarse a partir del 1 de enero de 2017 en el caso de las EISM identificadas por las autoridades pertinentes antes de finales de 2015 o, a más tardar, a principios de 2016, sobre la base de los datos correspondientes al cierre del ejercicio anterior a julio de 2015.
HA ADOPTADO EL PRESENTE REGLAMENTO:
Artículo 1
Objeto y ámbito de aplicación
El presente Reglamento especifica el método con arreglo al cual la autoridad a la que se hace referencia en el artículo 131, apartado 1, de la Directiva 2013/36/UE (denominada en lo sucesivo «la autoridad pertinente») de un Estado miembro deberá identificar, en base consolidada, los entes pertinentes como entidades de importancia sistémica mundial (EISM), y el método para definir las subcategorías de EISM y la clasificación de las EISM en esas subcategorías en función de su importancia sistémica, así como, en el marco de la metodología, los plazos y datos que deberán utilizarse para la identificación.
Artículo 2
Definiciones
A efectos del presente Reglamento, se entenderá por:
1) «ente pertinente»: una entidad matriz de la UE o una sociedad financiera de cartera matriz de la UE o una sociedad financiera mixta de cartera matriz de la UE o una entidad que no sea filial de una entidad matriz de la UE o una sociedad financiera de cartera matriz de la UE o una sociedad financiera mixta de cartera matriz de la UE;
2) «valor del indicador»: en relación con cada indicador establecido en el artículo 6 y con cada ente pertinente de la muestra, el valor individual del indicador, y, en relación con cada banco autorizado en un tercer país, un valor individual comparable publicado de conformidad con las normas acordadas internacionalmente;
3) «denominador»: en relación con cada indicador, la suma total de los valores de los indicadores de los entes pertinentes y de los bancos autorizados en terceros países de la muestra;
4) «puntuación de corte»: el valor de la puntuación que determina el límite más bajo y los límites entre las cinco subcategorías definidas en el artículo 131, apartado 9, de la Directiva 2013/36/UE.
Artículo 3
Parámetros comunes para la metodología
1. La ABE establecerá una muestra de entes o grupos los valores de cuyos indicadores deberán utilizarse como valores de referencia que representen el sector bancario mundial a efectos del cálculo de las puntuaciones, teniendo en cuenta las normas acordadas internacionalmente, y en particular la muestra utilizada por el Comité de Supervisión Bancaria de Basilea para la identificación de los bancos de importancia sistémica mundial, y comunicará a las autoridades pertinentes los entes pertinentes incluidos en la muestra a más tardar el 31 de julio de cada año.
La muestra estará compuesta por entes pertinentes y bancos autorizados en terceros países, y comprenderá a los 75 más importantes de ellos, sobre la base de la exposición total, tal como se define en el artículo 6, apartado 1, así como a los entes pertinentes designados como EISM y los bancos de terceros países designados como sistémicamente importantes a escala mundial en el año anterior.
La ABE excluirá o añadirá entes pertinentes o bancos autorizados en terceros países, si es necesario, y en la medida en que lo sea, para garantizar que el sistema de referencia para la evaluación de la importancia sistémica sea adecuado y refleje los mercados financieros mundiales y la economía mundial, teniendo en cuenta las normas acordadas internacionalmente, incluida la muestra utilizada por el Comité de Supervisión Bancaria de Basilea.
2. La autoridad pertinente informará a la ABE, a más tardar el 31 de julio de cada año, de los valores de los indicadores de cada ente pertinente autorizado en su territorio cuya medida de exposición sea superior a 200 millones EUR. La autoridad pertinente velará por que los valores de los indicadores sean idénticos a los presentados al Comité de Supervisión Bancaria de Basilea y a los publicados por ese ente pertinente de conformidad con el Reglamento de Ejecución (UE) no 1030/2014 de la Comisión (3). La autoridad pertinente utilizará las plantillas establecidas en dicho Reglamento.
3. Basándose en los valores de los indicadores comunicados por la autoridad pertinente con arreglo al apartado 2, la ABE calculará los denominadores, teniendo en cuenta las normas acordadas internacionalmente, en particular los denominadores publicados por el Comité de Supervisión Bancaria de Basilea para ese año, y los comunicará a las autoridades pertinentes. El denominador de un indicador será la suma de los valores de los indicadores de todos los entes pertinentes y bancos autorizados en terceros países de la muestra, notificados en relación con los entes pertinentes con arreglo al apartado 2 y publicados por los bancos autorizados en terceros países el 31 de julio del año de que se trate.
Artículo 4
Procedimiento de identificación
1. A más tardar el 15 de diciembre de cada año, la autoridad pertinente calculará las puntuaciones de los entes pertinentes autorizados en su territorio que estén incluidos en la muestra notificada por la ABE. Cuando la autoridad pertinente, aplicando un criterio supervisor prudente, designe a un ente pertinente como EISM de conformidad con el artículo 131, apartado 10, letra b), de la Directiva 2013/36/UE, comunicará por escrito a la ABE mediante una exposición detallada las razones de su evaluación, a más tardar el 15 de diciembre de cada año.
2. La identificación de un ente pertinente como EISM y su clasificación en una subcategoría surtirá efecto a partir del 1 de enero del segundo año siguiente al año natural en que se hayan establecido los denominadores con arreglo a lo dispuesto en el artículo 3.
Artículo 5
Identificación como EISM, cálculo de las puntuaciones y clasificación en subcategorías
1. Los valores de los indicadores se basarán en los datos comunicados por el ente pertinente correspondientes al cierre del ejercicio anterior, en base consolidada, y, en el caso de los bancos autorizados en terceros países, en los datos publicados de conformidad con las normas acordadas internacionalmente. Las autoridades pertinentes podrán utilizar los valores de los indicadores de los entes pertinentes cuyo ejercicio se cierre el 30 de junio sobre la base de su posición a 31 de diciembre.
2. La autoridad pertinente determinará la puntuación de cada ente pertinente de la muestra como la media simple de las puntuaciones por categoría, con una puntuación máxima de 500 puntos básicos para la categoría que mide la posibilidad de sustitución. La puntuación de cada categoría se calculará como la media simple de los valores resultantes de dividir cada uno de los valores de los indicadores de esa categoría por el denominador del indicador notificado por la ABE. Las puntuaciones se expresarán en puntos básicos y se redondearán al punto básico entero más próximo.
3. La puntuación de corte más baja será de 130 puntos básicos. Las subcategorías se distribuirán del modo siguiente:
a)
la subcategoría 1 comprenderá las puntuaciones de 130 a 229 puntos básicos;
b)
la subcategoría 2 comprenderá las puntuaciones de 230 a 329 puntos básicos;
c)
la subcategoría 3 comprenderá las puntuaciones de 330 a 429 puntos básicos;
d)
la subcategoría 4 comprenderá las puntuaciones de 430 a 529 puntos básicos;
e)
la subcategoría 5 comprenderá las puntuaciones de 530 a 629 puntos básicos.
4. La autoridad pertinente catalogará a un ente pertinente como EISM cuando su puntuación sea igual o superior a la puntuación de corte más baja. La decisión de designar un ente pertinente como EISM aplicando un criterio supervisor prudente, de conformidad con el artículo 131, apartado 10, letra b), de la Directiva 2013/36/UE se basará en una evaluación de si su quiebra tendría un impacto negativo significativo en el mercado financiero mundial y en la economía mundial.
5. La autoridad pertinente asignará a las EISM a una subcategoría en función de su puntuación. La decisión de reclasificar una EISM de una subcategoría inferior en una subcategoría superior aplicando un criterio supervisor prudente, de conformidad con el artículo 131, apartado 10, letra a), de la Directiva 2013/36/UE, se basará en una evaluación de si su quiebra tendría un impacto negativo mayor en el mercado financiero mundial y en la economía mundial.
6. Las decisiones a que se refieren los apartados 4 y 5 podrán sustentarse en indicadores complementarios, que no serán indicadores de la probabilidad de quiebra del ente pertinente. Las decisiones incluirán información cuantitativa y cualitativa bien documentada y verificable.
Artículo 6
Indicadores
1. La categoría que mide el tamaño del grupo constará de un indicador, a saber, la exposición total del grupo, tal como se especifica en el anexo.
2. La categoría que mide la interconexión del grupo con el sistema financiero constará de todos los indicadores siguientes, según se especifican en el anexo:
a)
activos dentro del sistema financiero;
b)
pasivos dentro del sistema financiero;
c)
valores en circulación.
3. La categoría que mide la posibilidad de sustitución de los servicios o de la infraestructura financiera que presta el grupo constará de todos los indicadores siguientes, según se especifican en el anexo:
a)
activos en custodia;
b)
actividad de pago;
c)
operaciones suscritas en los mercados de deuda y de renta variable.
4. La categoría que mide la complejidad del grupo constará de todos los indicadores siguientes, según se especifican en el anexo:
a)
importe nocional de los derivados no negociados en mercados organizados;
b)
activos incluidos en el nivel 3 de valor razonable, medidos de conformidad con el Reglamento (UE) no 1255/2012 de la Comisión (4);
c)
valores mantenidos para negociar y disponibles para la venta.
5. La categoría que mide la actividad transfronteriza del grupo constará de los siguientes indicadores, según se especifican en el anexo:
a)
créditos transnacionales;
b)
pasivos transnacionales.
6. En el caso de los datos notificados en monedas distintas del euro, la autoridad pertinente deberá utilizar un tipo de cambio adecuado teniendo en cuenta el tipo de cambio de referencia publicado por el Banco Central Europeo y aplicable el 31 de diciembre y las normas internacionales. Para el indicador de la actividad de pago a que se refiere el apartado 3, letra b), la autoridad pertinente deberá utilizar la media de los tipos de cambio correspondientes al año de que se trate.
Artículo 7
Disposiciones transitorias
No obstante lo dispuesto en el artículo 3, apartado 1, párrafo primero, la ABE deberá establecer la muestra para identificar a los entes pertinentes como EISM correspondiente a 2014 a más tardar el 14 de enero de 2015. A más tardar el 21 de enero de 2015, las autoridades pertinentes notificarán a la ABE los valores de los indicadores en relación con los entes pertinentes incluidos en dicha muestra sobre la base de los datos correspondientes al cierre del ejercicio anterior a julio de 2014. Basándose en esos valores, y, a más tardar, el 30 de enero de 2015, la ABE calculará los denominadores correspondientes a 2014. Las autoridades pertinentes determinarán, sobre la base de esos denominadores, las puntuaciones de los entes pertinentes correspondientes a 2014. Asimismo, deberán identificar a las EISM y clasificarlas en subcategorías. Al mismo tiempo, la autoridad pertinente notificará a la Comisión, a la JERS y a la ABE las EISM identificadas y publicará sus nombres, junto con sus puntuaciones correspondientes a 2014, a más tardar el 28 de febrero de 2015.
No obstante lo dispuesto en el artículo 4, apartado 2, la identificación de un ente pertinente como EISM y la subcategoría en que se clasifique, sobre la base de las puntuaciones de 2014, serán aplicables a partir del 1 de enero de 2016.
Artículo 8
Entrada en vigor
El presente Reglamento entrará en vigor el vigésimo día siguiente al de su publicación en el Diario Oficial de la Unión Europea.
Será aplicable a partir del 1 de enero de 2015.
El presente Reglamento será obligatorio en todos sus elementos y directamente aplicable en cada Estado miembro.
Hecho en Bruselas, el 8 de octubre de 2014.