NAŘÍZENÍ RADY (EURATOM) č. 237/2014
ze dne 13. prosince 2013,
kterým se zřizuje nástroj pro spolupráci v oblasti jaderné bezpečnosti
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství pro atomovou energii, a zejména na článek 203 této smlouvy,
s ohledem na návrh Evropské komise,
s ohledem na stanovisko Evropského parlamentu (1),
vzhledem k těmto důvodům:
(1)
Nástroj pro spolupráci v oblasti jaderné bezpečnosti, zřízený nařízením Rady (Euratom) č. 300/2007 (2), je jedním z nástrojů poskytujících přímou podporu vnějším politikám Evropské unie a Evropského společenství pro atomovou energii.
(2)
Unie je významným poskytovatelem hospodářské, finanční, technické, humanitární a makroekonomické pomoci třetím zemím. Toto nařízení tvoří součást rámce navrženého pro plánování spolupráce a poskytování pomoci s cílem podpořit prosazování vysoké úrovně jaderné bezpečnosti, radiační ochrany a uplatňování účinného a efektivního dozoru nad jadernými materiály ve třetích zemích.
(3)
Havárie v Černobylu v roce 1986 upozornila na celosvětový význam jaderné bezpečnosti. Havárie ve Fukušimě Dai-iči v roce 2011 jen potvrdila, že je nutné i nadále pokračovat v úsilí o zlepšení jaderné bezpečnosti a splnění nejpřísnějších norem. V zájmu vytvoření bezpečnostních podmínek nezbytných k odstranění rizik pro život a zdraví obyvatelstva by Společenství mělo mít možnost podporovat jadernou bezpečnost ve třetích zemích.
(4)
Součinností v rámci společných politik a strategií se svými členskými státy má jen sama Unie schopnost jednat v takovém měřítku, aby reagovala na globální výzvy, a má také nejlepší předpoklady ke koordinaci spolupráce se třetími zeměmi.
(5)
Rozhodnutím Komise 1999/819/Euratom (3) přistoupilo Společenství k Úmluvě o jaderné bezpečnosti z roku 1994. Rozhodnutím Komise 2005/510/Euratom (4) přistoupilo Společenství rovněž ke Společné úmluvě o bezpečnosti při nakládání s vyhořelým palivem a o bezpečnosti při nakládání s radioaktivními odpady.
(6)
Pro udržování a podporu trvalého zdokonalování jaderné bezpečnosti a dozoru nad ní přijala Rada směrnici 2009/71/Euratom (5). Rada rovněž přijala směrnici 2011/70/Euratom (6). Tyto směrnice a přísné normy v oblasti jaderné bezpečnosti a nakládání s radioaktivními odpady a vyhořelým palivem zavedené ve Společenství představují názorné příklady, které lze využít k motivaci třetích zemí k tomu, aby přijaly podobně přísné normy.
(7)
Podpora spolupráce s rozvíjejícími se ekonomikami v oblasti regulačních opatření a dalších oblastech a prosazování přístupů, pravidel, norem a postupů uplatňovaných v Unii představují cíle vnější politiky v rámci strategie Evropa 2020.
(8)
Členské státy Společenství jsou smluvními stranami Smlouvy o nešíření jaderných zbraní a dodatkového protokolu k ní.
(9)
V souladu s kapitolou 10 Smlouvy o založení Evropského společenství pro atomovou energii (dále jen „Smlouva o Euratomu“) Společenství v souvislosti s jadernou bezpečností již dlouhodobě usiluje o úzkou spolupráci s Mezinárodní agenturou pro atomovou energii (MAAE), jak v souvislosti s jadernými zárukami (podpora cílů kapitoly 7 hlavy II Smlouvy o Euratomu), tak v souvislosti s jadernou bezpečností.
(10)
O cíle podobné cílům tohoto nařízení usiluje celá řada mezinárodních organizací a programů, jako například MAAE, Agentura pro jadernou energii při Organizaci pro hospodářskou spolupráci a rozvoj (OECD/NEA), Evropská banka pro obnovu a rozvoj (EBRD) a Ekologické partnerství pro Severní dimenzi (NDEP).
(11)
Je zvláště zapotřebí, aby Společenství nadále vyvíjelo úsilí na podporu uplatňování účinného dozoru nad jadernými materiály ve třetích zemích, a to na základě svých vlastních činností v oblasti dozoru v rámci Unie.
(12)
Při uplatňování tohoto nařízení by Komise před vypracováním a přijetím strategického dokumentu a víceletých orientačních programů měla konzultovat Skupinu evropských dozorných orgánů pro jadernou bezpečnost (ENSREG). Akční programy by měly v příslušných případech vycházet z konzultací s vnitrostátními dozornými orgány členských států a z dialogu s partnerskými zeměmi.
(13)
Opatření podporující cíle tohoto nařízení by měla rovněž být podpořena využíváním další součinnosti s přímými i nepřímými činnostmi rámcových programů Euratomu v jaderném výzkumu a odborné přípravě.
(14)
Rozumí se, že odpovědnost za bezpečnost zařízení nese provozovatel a stát, do jehož působnosti zařízení spadá.
(15)
Zatímco finanční potřeby související s vnější pomocí Unie stále rostou, hospodářská a rozpočtová situace Unie dostupné zdroje pro tuto pomoc omezuje. Komise by proto měla usilovat o co nejefektivnější využívání dostupných zdrojů, zejména prostřednictvím používání finančních nástrojů s pákovým efektem. Tento pákový efekt se zvyšuje s možností jednorázově a opakovaně využívat finanční prostředky investované a vytvořené těmito finančními nástroji.
(16)
K zajištění jednotných podmínek pro provádění tohoto nařízení by měly být prováděcí pravomoci svěřeny Komisi.
(17)
Prováděcí pravomoci, které se vztahují k programování a financování činností podporovaných podle tohoto nařízení, by měly být vykonávány v souladu s nařízením Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 182/2011 (7), které se má použít pro účely tohoto nařízení, ačkoli se v něm neodkazuje na článek 106a Smlouvy o Euratomu. Vzhledem k povaze těchto prováděcích aktů, zejména k jejich povaze politické orientace či finančním dopadům, se pro jejich přijímání má v zásadě použít přezkumný postup uvedený ve zmíněném nařízení, s výjimkou technických prováděcích opatření malého finančního rozsahu. V řádně odůvodněných případech souvisejících s jadernou nebo radiologickou havárií, včetně havarijního ozáření, by Komise tam, kde je to z mimořádně naléhavých důvodů nebo vzhledem k nezbytnosti rychlé reakce Společenství v zájmu zmírnění následků nutné, měla přijmout okamžitě použitelné prováděcí akty.
(18)
Na provádění tohoto nařízení by se měly v příslušných případech vztahovat pravidla a postupy stanovené v nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 236/2014 (8).
(19)
Unie a Společenství mají i nadále jeden institucionální rámec. Je proto nezbytně nutné zajistit soudržnost v oblasti jejich vnějších vztahů. V souladu s rozhodnutím Rady 2010/427/EU (9) se ve vhodných případech má na programování tohoto nástroje podílet Evropská služba pro vnější činnost.
(20)
Unie by měla v zájmu optimalizace dopadu své vnější činnosti usilovat o co nejúčinnější využití dostupných zdrojů. Tohoto cíle by mělo být dosaženo zajištěním soudržnosti a doplňkovosti nástrojů Unie pro vnější činnost, jakož i vytvářením součinnosti mezi tímto nástrojem, dalšími nástroji vnější činnosti a dalšími politikami Unie. To by mělo dále vést k vzájemnému posílení programů navržených podle těchto nástrojů.
(21)
Toto nařízení nahrazuje nařízení (Euratom) č. 300/2007, které pozbývá platnosti dnem 31. prosince 2013,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
HLAVA I
OBECNÁ USTANOVENÍ
Článek 1
Obecný cíl
Unie financuje opatření podporující prosazování vysoké úrovně jaderné bezpečnosti, radiační ochrany a provádění účinného a efektivního dozoru nad jadernými materiály ve třetích zemích v souladu s ustanoveními tohoto nařízení a přílohy k němu.
Článek 2
Specifické cíle
Spolupráce podle tohoto nařízení sleduje tyto specifické cíle:
1)
podporu účinné kultury jaderné bezpečnosti a uplatňování nejpřísnějších norem jaderné bezpečnosti a radiační ochrany a trvalé zdokonalování jaderné bezpečnosti;
2)
odpovědné a bezpečné nakládání s vyhořelým palivem a radioaktivním odpadem, totiž přepravu, třídění, úpravu, zpracování, skladování a ukládání, vyřazování jaderných zařízení z provozu a sanaci bývalých jaderných areálů a jaderných zařízení;
3)
zavedení rámců a metod pro provádění účinného a efektivního dozoru nad jadernými materiály ve třetích zemích.
Článek 3
Specifická opatření
1. Cílů uvedených v čl. 2 bodě 1 je dosahováno zejména těmito opatřeními:
a)
podporou dozorných orgánů a organizací technické podpory;
b)
posílením dozorného rámce, zejména pokud jde o prověrky a posuzování, udělování povolení a dozor týkající se jaderných elektráren a jiných jaderných zařízení;
c)
prosazováním účinných dozorných rámců, postupů a systémů s cílem zajistit odpovídající ochranu před ionizujícím zářením z radioaktivních materiálů, zvláště z vysoce aktivních radioaktivních zdrojů, a jejich bezpečné ukládání;
d)
zavedením účinných mechanismů pro předcházení haváriím s radiologickými následky, včetně havarijního ozáření. a zmírňování jejich následků například monitorování životního prostředí v případě úniků radioaktivity, plánování a provádění zmírňovacích a sanačních opatření a spolupráce s vnitrostátními a mezinárodními organizacemi v případě havarijního ozáření, a pro přípravu nouzových plánů, připravenost a reakci na mimořádné události, opatření v oblasti civilní ochrany a obnovy;
e)
podporou zaměřenou na zajištění bezpečnosti jaderných zařízení a areálů, pokud jde o praktická ochranná opatření ke snížení stávajících radiačních rizik ohrožujících zdraví pracovníků i obyvatelstva.
2. Cílů uvedených v čl. 2 bodě 2 je dosahováno zejména těmito opatřeními:
a)
podporou dozorných orgánů a organizací technické podpory a posílením dozorného rámce, zejména v souvislosti s odpovědným a bezpečným nakládáním s vyhořelým palivem a radioaktivním odpadem;
b)
vypracováváním a prováděním zvláštních strategií a rámců pro odpovědné a bezpečné nakládání s vyhořelým palivem a radioaktivním odpadem;
c)
vypracováváním a prováděním strategií a rámců pro vyřazování stávajících zařízení z provozu, pro sanaci bývalých jaderných areálů a bývalých oblastí těžby uranu a vyzdvižení potopených radioaktivních objektů a materiálů z moře a nakládání s nimi.
3. Cíl stanovený v čl. 2 bodě 3 je omezen na technické aspekty zajišťující, aby rudy, výchozí materiály a zvláštní štěpné materiály nebyly využívány k jiným účelům, než které uživatelé uvedli. Je ho dosahováno zejména těmito opatřeními:
a)
vytvořením potřebného dozorného rámce, metod, technologií a přístupů pro provádění jaderných záruk, včetně řádné evidence a kontroly štěpných materiálů na úrovni státu a provozovatelů;
b)
podporou infrastruktury a odborné přípravy personálu.
4. Opatření uvedená v odstavcích 1 a 2 mohou zahrnovat činnosti na podporu mezinárodní spolupráce, včetně provádění a monitorování mezinárodních smluv. Podstatnou součástí těchto opatření je rovněž předávání znalostí, jako jevýměna informací, budování kapacit a odborná příprava v oblasti jaderné bezpečnosti a výzkumu, s cílem posílit udržitelnost dosažených výsledků. Tato opatření se provádějí prostřednictvím spolupráce s příslušnými orgány členských států Unie nebo s orgány třetích zemí, orgány jaderného dozoru a jejich organizacemi technické podpory nebo s příslušnými mezinárodními organizacemi, zejména MAAE. Ve zvláštních a řádně odůvodněných případech se opatření týkající se odst. 1 písm. b) a c) provádějí prostřednictvím spolupráce s provozovateli nebo příslušnými organizacemi z členských států a s provozovateli jaderných zařízení ze třetích zemí ve smyslu čl. 3 bodu 1 směrnice 2009/71/Euratom a jaderných areálů.
Článek 4
Soulad, soudržnost a doplňkovost
1. Pokrok při dosahování specifických cílů stanovených v článku 2 se posuzuje na základě těchto výkonnostních ukazatelů:
a)
počet a důležitost otázek identifikovaných během uskutečňované spolupráce;
b)
stav rozvoje strategií pro nakládání s vyhořelým palivem a radioaktivním odpadem a vyřazování zařízení z provozu, příslušného právního a dozorného rámce a provádění projektů;
c)
počet a závažnost otázek identifikovaných v příslušných zprávách o jaderných zárukách.
Před prováděním projektů a s přihlédnutím ke specifickým rysům každé činnosti jsou stanoveny konkrétní ukazatele pro sledování, hodnocení a přezkum výkonnosti podle čl. 7 odst. 2.
2. Komise zajistí, aby přijatá opatření byla v souladu s celkovým strategickým politickým rámcem Unie pro dotčenou partnerskou zemi, a zejména s cíli jejích politik a programů v oblasti rozvoje a hospodářské spolupráce.
3. Finanční, hospodářská a technická spolupráce poskytovaná podle tohoto nařízení doplňuje spolupráci, kterou Unie poskytuje podle jiných nástrojů.
HLAVA II
PROGRAMOVÁNÍ A ORIENTAČNÍ PŘÍDĚLY FINANČNÍCH PROSTŘEDKŮ
Článek 5
Strategický dokument
1. Spolupráce Společenství podle tohoto nařízení se provádí na základě obecného víceletého strategického dokumentu pro nástroj pro spolupráci v oblasti jaderné bezpečnosti.
2. Strategický dokument tvoří obecný základ pro spolupráci a vypracovává se na období až sedmi let. Vymezuje strategii Společenství pro spolupráci podle tohoto nařízení s ohledem na potřeby dotčených zemí, priority Společenství, mezinárodní situaci a činnosti příslušných třetích zemí. Ve strategickém dokumentu je rovněž popsána přidaná hodnota spolupráce a způsob, jak zabránit zdvojování činností s jinými programy a iniciativami, zejména s těmi, které uskutečňují mezinárodní organizace sledující stejné cíle a významní dárci.
3. Cílem strategického dokumentu je poskytnout soudržný rámec pro spolupráci mezi Společenstvím a dotyčnými třetími zeměmi či regiony, který je v souladu s celkovým účelem a oblastí působnosti, cíli, zásadami a politikou Společenství.
4. Při přípravě strategického dokumentu se uplatňují zásady účinnosti pomoci: odpovědnost jednotlivých států, partnerství, koordinace, harmonizace, přizpůsobení systémům přijímající země nebo regionu, vzájemná odpovědnost a zaměření na výsledky.
5. Strategický dokument schvaluje Komise přezkumným postupem podle čl. 11 odst. 2. Stejným postupem Komise v polovině období, a kdykoli je to nezbytné, strategický dokument přezkoumá a v případě potřeby aktualizuje.
Článek 6
Víceleté orientační programy
1. Víceleté orientační programy se vypracovávají na základě strategického dokumentu uvedeného v článku 5. Víceleté orientační programy pokrývají období dvou až čtyř let.
2. Víceleté orientační programy stanoví zvolené prioritní oblasti pro financování, specifické cíle, očekávané výsledky, výkonnostní ukazatele a orientační finanční příděly, a to jak celkové, tak i pro jednotlivé prioritní oblasti, a včetně přiměřené rezervy nepřidělených prostředků. Ta může být stanovena formou rozpětí nebo případně minimální výše. Víceleté orientační programy stanoví pokyny pro zabránění zdvojování činností.
3. Víceleté orientační programy jsou založeny na žádosti partnerských zemí či regionů a na dialogu s těmito zeměmi či regiony, do něhož jsou zapojeny zúčastněné strany, aby bylo zajištěno, že dotyčná země či region převezmou za proces dostatečnou vlastní odpovědnost, a aby se podnítila podpora vnitrostátních rozvojových strategií. V zájmu dosažení doplňkovosti a zamezení zdvojování činností zohledňují víceleté orientační programy stávající a plánovanou mezinárodní spolupráci v oblastech uvedených v článku 2, zejména s mezinárodními organizacemi sledujícími podobné cíle a s významnými dárci. Ve víceletých orientačních programech je rovněž popsána přidaná hodnota spolupráce.
4. Víceleté orientační programy přijímá Komise přezkumným postupem podle čl. 11 odst. 2. Stejným postupem Komise orientační programy přezkoumá a v případě potřeby aktualizuje s přihlédnutím k případnému přezkumu strategického dokumentu podle článku 5.
HLAVA III
PROVÁDĚNÍ
Článek 7
Roční akční programy
1. Roční akční programy (dále jen „akční programy“) se vypracovávají na základě strategického dokumentu podle článku 5 a víceletých orientačních programů podle článku 6. Akční programy se stanoví pro každou třetí zemi nebo region a určí podrobnosti týkající se provádění spolupráce poskytované podle tohoto nařízení.
Výjimečně, zejména pokud akční program nebyl dosud přijat, může Komise na základě orientačních programových dokumentů přijmout individuální opatření za stejných pravidel a stejnými postupy, které se používají v případě akčních programů.
V případě neočekávaných a řádně odůvodněných potřeb, okolností nebo závazků může Komise přijmout zvláštní opatření, která nejsou stanovena v orientačních programových dokumentech.
2. Akční programy blíže určují sledované cíle, oblasti zásahu, předpokládaná opatření a projekty, očekávané výsledky, řídicí postupy a celkovou plánovanou částku financování. Obsahují souhrnný popis operací, které mají být financovány, údaje o finančních částkách přidělených pro jednotlivé operace a orientační harmonogram provádění a konkrétní ukazatele pro sledování, hodnocení a případně přezkum výkonnosti. Případně obsahují také výsledky plynoucí ze zkušeností získaných během předchozí spolupráce.
3. Akční programy, individuální opatření a zvláštní opatření přijímá Komise přezkumným postupem podle čl. 11 odst. 2. Stejným postupem může Komise tyto akční programy a opatření přezkoumat a prodloužit jejich platnost.
4. Odchylně od odstavce 3 se přezkumný postup podle čl. 11 odst. 2 nevyžaduje:
i)
u individuálních opatření, u nichž finanční pomoc Unie nepřesahuje částku 5 milionů EUR,
ii)
u zvláštních opatření, u nichž finanční pomoc Unie nepřesahuje částku 5 milionů EUR,
iii)
u technických změn akčních programů, individuálních opatření a zvláštních opatření.
Pro účely tohoto odstavce se technickými změnami rozumějí takové úpravy, jako jsou:
-
prodloužení prováděcího období,
-
přerozdělení prostředků mezi činnostmi v rámci ročních akčních programů, individuálních a zvláštních opatření a projektů v objemu nejvýše 20 % původního rozpočtu, přičemž částka nesmí přesáhnout 5 milionů EUR, nebo
-
zvýšení nebo snížení rozpočtu ročních akčních programů, individuálních nebo zvláštních opatření nejvýše o 20 % původního rozpočtu, přičemž částka nesmí přesáhnout 5 milionů EUR,
za předpokladu, že tyto změny nemají podstatný vliv na cíle původních opatření a akčních programů.
Opatření přijatá podle tohoto odstavce se do jednoho měsíce od přijetí oznámí Evropskému parlamentu, Radě a výboru uvedenému v čl. 11 odst. 1.
5. V řádně odůvodněných případech, kdy je to nutné z mimořádně naléhavých důvodů vzhledem k nezbytnosti rychlé reakce Společenství v zájmu zmírnění následků jaderné nebo radiologické havárie, Komise postupem podle čl. 11 odst. 3 přijme nebo pozmění akční programy nebo opatření prostřednictvím okamžitě použitelných prováděcích aktů.
6. Komise může rozhodnout o přistoupení k jakékoli iniciativě, kterou zahájí mezinárodní organizace a významní dárci sledující podobné cíle, pokud je tato iniciativa v souladu s obecným cílem stanoveným v článku 1. Odpovídající rozhodnutí o financování se přijme postupem podle odstavců 2 a 3 tohoto článku.
Článek 8
Soudržnost a doplňkovost
Při veškerém plánování nebo přezkumech programů probíhajících po zveřejnění zprávy v polovině období podle článku 17 nařízení (EU) č. 236/2014 se zohlední její výsledky, zjištění a závěry.
Článek 9
Provádění
Není-li v tomto nařízení stanoveno jinak, provádí se toto nařízení v souladu s čl. 1 odst. 3 a 4 a články 3, 4, 5, 7, 8, 9, 12 a 17 nařízení (EU) č. 236/2014.
Článek 10
Zpráva
Komise posuzuje pokrok dosažený při provádění opatření přijatých podle tohoto nařízení a předkládá Evropskému parlamentu a Radě výroční zprávu o provádění spolupráce podle tohoto nařízení. Tato zpráva obsahuje informace o financovaných opatřeních týkající se předcházejícího roku a dále informace o výsledcích monitorování a hodnocení a o plnění rozpočtových závazků a plateb, rozčleněné podle zemí, regionů a druhů spolupráce.
HLAVA IV
ZÁVĚREČNÁ USTANOVENÍ
Článek 11
Výbor
1. Komisi je nápomocen Výbor pro spolupráci v oblasti jaderné bezpečnosti. Tento výbor je výborem ve smyslu nařízení (EU) č. 182/2011.
2. Odkazuje-li se na tento odstavec, použije se článek 5 nařízení (EU) č. 182/2011.
3. Odkazuje-li se na tento odstavec, použije se článek 8 nařízení (EU) č. 182/2011 ve spojení s článkem 5 uvedeného nařízení.
Článek 12
Evropská služba pro vnější činnost
Toto nařízení se uplatňuje v souladu s článkem 9 rozhodnutí 2010/427/EU.
Článek 13
Finanční referenční částka
1. Finanční referenční částka pro provádění tohoto nařízení v letech 2014 až 2020 se stanoví na 225 321 000 EUR.
2. Roční rozpočtové prostředky schvaluje Evropský parlament a Rada v mezích víceletého finančního rámce.
Článek 14
Vstup v platnost
Toto nařízení vstupuje v platnost třetím dnem po vyhlášení v Úředním věstníku Evropské unie.
Použije se ode dne 1. ledna 2014 do dne 31. prosince 2020.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné v členských státech v souladu se Smlouvami.
V Bruselu dne 13. prosince 2013.
REGLAMENTO (EURATOM) N o 237/2014 DEL CONSEJO
de 13 de diciembre de 2013
por el que se establece un Instrumento de Cooperación en materia de Seguridad Nuclear
EL CONSEJO DE LA UNIÓN EUROPEA,
Visto el Tratado constitutivo de la Comunidad Europea de la Energía Atómica, y en particular su artículo 203,
Vista la propuesta de la Comisión Europea,
Visto el dictamen del Parlamento Europeo (1),
Considerando lo siguiente:
(1)
El Instrumento de Cooperación en materia de Seguridad Nuclear establecido por el Reglamento (Euratom) no 300/2007 del Consejo (2) constituye uno de los instrumentos que ofrecen ayuda directa para las políticas exteriores de la Unión Europea y de la Comunidad Europea de la Energía Atómica.
(2)
La Unión es uno de los principales proveedores de ayuda económica, financiera, técnica, humanitaria y macroeconómica a terceros países. El presente Reglamento forma parte del marco que tiene por objeto planificar la cooperación y proporcionar ayuda encaminada a apoyar el fomento de un nivel elevado de seguridad nuclear, protección frente a radiaciones y aplicación de unas salvaguardias eficientes y efectivas de materiales nucleares en terceros países.
(3)
El accidente ocurrido en 1986 en Chernóbil puso de relieve la importancia mundial de la seguridad nuclear. El accidente ocurrido en 2011 en Fukushima Daiichi confirmó la necesidad de continuar con los esfuerzos por mejorar la seguridad nuclear para llevarla hasta los niveles máximos. A fin de crear las condiciones de seguridad necesarias para eliminar los riesgos para la vida y la salud de los ciudadanos, la Comunidad deberá ser capaz de apoyar la seguridad nuclear en los terceros países.
(4)
Mediante su actuación dentro de políticas y estrategias comunes con sus Estados miembros, la Unión ya cuenta por sí sola con la masa crítica para responder a retos mundiales y, además, se halla en condiciones óptimas para coordinar la cooperación con terceros países.
(5)
En virtud de la Decisión 1999/819/Euratom (3) de la Comisión, la Comunidad se adhirió a la Convención sobre Seguridad Nuclear de 1994. En virtud de la Decisión 2005/510/Euratom (4) de la Comisión, la Comunidad se adhirió también a la Convención conjunta sobre seguridad en la gestión del combustible nuclear gastado y sobre seguridad en la gestión de desechos radiactivos.
(6)
A fin de mantener y fomentar la mejora constante de la seguridad en materia nuclear y su regulación, el Consejo adoptó la Directiva 2009/71/Euratom (5), y la Directiva 2011/70/Euratom (6). Estas Directivas y los elevados niveles de seguridad nuclear y gestión de los residuos radiactivos y el combustible gastado aplicados en la Comunidad son ejemplos que pueden usarse para animar a terceros países a adoptar niveles similares.
(7)
El fomento de la cooperación reglamentaria y de otros tipos con las economías emergentes, así como el fomento de los planteamientos, normas, niveles y prácticas de la Unión, son objetivos de la estrategia Europa 2020 en el ámbito de la política exterior.
(8)
Los Estados miembros de la Comunidad son partes signatarias del Tratado de No Proliferación y del Protocolo Adicional.
(9)
La Comunidad ya coopera estrechamente, con arreglo al capítulo 10 del Tratado constitutivo de la Comunidad Europea de la Energía Atómica (Tratado Euratom), con el Organismo Internacional de Energía Atómica (OIEA), tanto en relación con las salvaguardias nucleares (en apoyo de los objetivos del capítulo 7 del título segundo del Tratado Euratom) como con respecto a la seguridad nuclear.
(10)
Hay una serie de organizaciones y programas internacionales que persiguen objetivos similares a los del presente Reglamento, como el OIEA, la Organización de Cooperación y Desarrollo Económico/Agencia para la Energía Nuclear (OCDE/AEN), el Banco Europeo de Reconstrucción y Desarrollo (BERD) y la Asociación para el medio ambiente en el marco de la dimensión septentrional (NDEP).
(11)
Es particularmente necesario que la Comunidad prosiga su esfuerzo de apoyo a la aplicación de salvaguardias efectivas de los materiales nucleares en terceros países, a partir de sus propias actividades de salvaguardia dentro de la Unión.
(12)
En la aplicación del presente Reglamento, la Comisión deberá consultar con el Grupo Europeo de Reguladores de la Seguridad Nuclear (ENSREG) antes de la elaboración y adopción del documento de estrategia y los programas indicativos plurianuales. Los programas de acción deberán basarse en una consulta, cuando proceda, con los órganos reguladores nacionales de los Estados miembros, y en un diálogo con los países socios.
(13)
Las medidas de apoyo a los objetivos del presente Reglamento también deben respaldarse aprovechando otras sinergias con las acciones directas e indirectas de los programas marco de Euratom en el ámbito de la investigación y la formación en materia nuclear.
(14)
Se entiende que la responsabilidad sobre la seguridad de la instalación recae sobre el operador y el Estado que tenga jurisdicción sobre dicha instalación.
(15)
Aunque la ayuda exterior de la Unión tiene necesidades financieras cada vez mayores, la situación económica y presupuestaria de la Unión limita los recursos disponibles para dicha ayuda. Por consiguiente, la Comisión debe procurar hacer el uso más eficiente posible de los recursos disponibles, en particular mediante la utilización de instrumentos de financiación con efecto multiplicador. Tal efecto multiplicador aumenta al permitir la posibilidad de utilizar y reutilizar los fondos invertidos y generados por los instrumentos financieros.
(16)
Para garantizar condiciones uniformes de aplicación del presente Reglamento, deben otorgarse a la Comisión competencias de ejecución.
(17)
Las competencias de ejecución relativas a la programación y financiación de las acciones que se apoyan en virtud del presente Reglamento deben ejercerse de conformidad con el Reglamento (UE) no 182/2011 (7), que deberá aplicarse a los efectos del presente Reglamento aun cuando no mencione el artículo 106 bis del Tratado Euratom. Teniendo en cuenta la naturaleza de estos actos de ejecución, en particular su orientación política o sus implicaciones financieras, para su adopción debería utilizarse, en principio, el procedimiento de examen previsto en el presente Reglamento, salvo en lo que se refiere a las medidas técnicas de ejecución de escasa magnitud financiera. La Comisión debe adoptar actos de ejecución que puedan aplicarse de forma inmediata allí donde, en casos debidamente justificados relacionados con un accidente nuclear o radiológico (incluyendo la exposición accidental) y con la necesidad de una respuesta rápida por parte de la Comunidad para mitigar sus consecuencias, así lo requieran motivos imperiosos de urgencia.
(18)
Para la aplicación del presente Reglamento deberán aplicarse, según proceda, las normas y procedimientos establecidos en el Reglamento (UE) no 236/2014 del Parlamento Europeo y del Consejo (8).
(19)
La Unión y la Comunidad Europea de la Energía Atómica siguen dependiendo de un único marco institucional. Por lo tanto es fundamental garantizar la coherencia entre la acción exterior de ambas. El Servicio Europeo de Acción Exterior deberá participar, cuando convenga, en la programación de este instrumento de conformidad con la Decisión 2010/427/UE del Consejo (9).
(20)
La Unión debe tratar de hacer el uso más eficiente posible de los recursos disponibles, a fin de optimizar el impacto de su acción exterior. Debe lograrlo a través de la coherencia y la complementariedad entre los instrumentos para la acción exterior, así como de la creación de sinergias entre el presente instrumento, otros instrumentos para la acción exterior y otras políticas de la Unión. Todo ello debe llevar aparejado un refuerzo mutuo de los programas elaborados con arreglo a dichos instrumentos.
(21)
El presente Reglamento sustituye al Reglamento (Euratom) no 300/2007, que caduca el 31 de diciembre de 2013.
HA ADOPTADO EL PRESENTE REGLAMENTO:
TÍTULO I
DISPOSICIONES GENERALES
Artículo 1
Objetivo general
La Unión financiará medidas para apoyar el fomento de un nivel elevado de seguridad nuclear, protección contra las radiaciones y aplicación de unas salvaguardias eficientes y efectivas de materiales nucleares en terceros países, con arreglo a lo dispuesto en el presente Reglamento y en el anexo.
Artículo 2
Objetivos específicos
La cooperación en virtud del presente Reglamento perseguirá los siguientes objetivos específicos:
1)
Fomento de una cultura de seguridad nuclear eficaz y aplicación de los niveles más altos de seguridad nuclear y mejora constante de la seguridad nuclear.
2)
Gestión responsable y segura del combustible nuclear gastado y de los residuos radiactivos (es decir, transporte, tratamiento previo, tratamiento, procesamiento, almacenamiento y eliminación), clausura y descontaminación de antiguas centrales e instalaciones nucleares.
3)
Establecimiento de marcos y metodologías para aplicar salvaguardias eficaces y efectivas al material nuclear en terceros países.
Artículo 3
Medidas específicas
1. El objetivo establecido en el punto 1 del artículo 2 se perseguirá, concretamente, mediante las siguientes medidas:
a)
apoyo a los órganos reguladores, organizaciones de apoyo técnico;
b)
refuerzo del marco regulador, en particular en lo tocante a la revisión y evaluación, actividades de concesión de licencias y de supervisión para centrales de energía nuclear y otras instalaciones nucleares;
c)
fomento de marcos reguladores, procedimientos y sistemas efectivos para garantizar una protección suficiente contra las radiaciones ionizantes procedentes de materiales radiactivos, en particular de fuentes de alta actividad radiactiva, y su eliminación segura;
d)
creación de disposiciones efectivas de prevención de accidentes con consecuencias radiológicas (incluida la exposición accidental), así como para paliar estas consecuencias cuando se produzcan (por ejemplo, supervisión del medio ambiente en caso de fugas radiactivas, concepción y aplicación de actividades de atenuación y descontaminación y cooperación con organizaciones nacionales e internacionales en el caso de la exposición accidental), y de planificación de emergencias, disponibilidad y reacción, protección civil y medidas de rehabilitación;
e)
apoyo para garantizar la seguridad en las centrales e instalaciones nucleares con medidas prácticas de protección destinadas a reducir los riesgos de radiación existentes para la salud de los trabajadores y del público en general.
2. El objetivo establecido en el punto 2 del artículo 2 se perseguirá, concretamente, mediante las siguientes medidas:
a)
apoyo a los órganos reguladores, organizaciones de apoyo técnico, y refuerzo del marco regulador, en particular en lo tocante a la gestión responsable y segura del combustible gastado y de los residuos radiactivos;
b)
desarrollo y aplicación de estrategias específicas y marcos para una gestión responsable y segura del combustible nuclear gastado y de los residuos radiactivos;
c)
desarrollo y aplicación de estrategias y marcos para desmantelar instalaciones existentes, para descontaminar antiguas centrales nucleares y centrales heredadas relacionadas con la extracción de uranio y para recuperar y gestionar objetos y materiales radiactivos sumergidos en el mar.
3. El objetivo establecido en el punto 3 del artículo 2 se limitará a los aspectos técnicos necesarios para asegurarse de que los minerales, materiales básicos y materiales fisionables especiales no se destinan a usos distintos de los declarados por los usuarios, y se perseguirá, concretamente, mediante las siguientes medidas:
a)
instauración del marco reglamentario, los métodos, la tecnología y los planteamientos necesarios para la aplicación de las salvaguardias nucleares, también para la contabilización y el control adecuados de materiales fisionables tanto en el ámbito del Estado como en el del operador;
b)
apoyo a la infraestructura y la formación de personal.
4. Las medidas a que se refieren los apartados 1 y 2 podrán incluir acciones para fomentar la cooperación internacional, entre otras la aplicación y el seguimiento de los convenios y tratados internacionales. Incluirán además un elemento sustancial de transferencia de conocimientos (intercambio de información, creación de capacidades y formación en el ámbito de la investigación y la seguridad nuclear), a fin de reforzar la sostenibilidad de los resultados obtenidos. Deberán aplicarse a través de la cooperación con las autoridades competentes de los Estados miembros de la Unión y/o las autoridades de los terceros países, los reguladores nucleares y sus organizaciones de apoyo técnico, y/o las organizaciones internacionales pertinentes, en particular el OIEA. En casos específicos y debidamente justificados, las medidas relativas a las letras b) y c) del apartado 1 deberán aplicarse mediante la cooperación con operadores y/o organizaciones competentes de los Estados miembros y operadores de instalaciones nucleares de terceros países tal como se definen en el artículo 3, apartado 1, de la Directiva 2009/71/Euratom, y de centrales nucleares.
Artículo 4
Cumplimiento, coherencia y complementariedad
1. Los avances hacia el logro de los objetivos específicos establecidos en el artículo 2 se evaluarán, respectivamente, a través de los siguientes indicadores de resultados:
a)
el número e importancia de problemas detectados durante la ejecución de la cooperación;
b)
el estado de desarrollo de las estrategias de clausura, combustible gastado y residuos radiactivos, el marco legislativo y normativo respectivo y la ejecución de proyectos;
c)
el número e importancia de problemas detectados en informes pertinentes sobre salvaguardias nucleares.
Antes de la ejecución de los proyectos y teniendo en cuenta las particularidades de cada acción, se definirán con arreglo a lo dispuesto en el artículo 7, apartado 2, indicadores específicos para supervisar, evaluar y reexaminar el rendimiento.
2. La Comisión se asegurará de que las medidas adoptadas sean coherentes con el marco general de política estratégica de la Unión con respecto al país socio y, en concreto, con los objetivos de sus políticas y programas de cooperación económica y de desarrollo.
3. La cooperación financiera, económica y técnica proporcionada en virtud del presente Reglamento será complementaria de la proporcionada por la Unión en virtud de otros instrumentos.
TÍTULO II
PROGRAMACIÓN Y ASIGNACIÓN INDICATIVA DE FONDOS
Artículo 5
Documento de estrategia
1. La cooperación de la Comunidad en virtud de este Reglamento se aplicará sobre la base de un documento general de estrategia plurianual para el Instrumento de Cooperación en materia de Seguridad Nuclear.
2. El documento de estrategia constituirá la base general para la cooperación y se establecerá durante un periodo máximo de siete años. En él se establecerá la estrategia de la Comunidad para la cooperación con arreglo al presente Reglamento, habida cuenta de las necesidades de los países afectados, de las prioridades de la Comunidad, de la situación internacional y de las actividades de los terceros países de que se trate. El documento de estrategia indicará además el valor añadido de la cooperación y el modo de evitar duplicaciones con otros programas e iniciativas, en particular con los de organizaciones internacionales que persiguen objetivos similares y con los de donantes importantes.
3. El documento de estrategia aspirará a facilitar un marco coherente para la cooperación entre la Comunidad y los países o regiones terceros afectados, de acuerdo con la finalidad y ámbito, objetivos, principios y política generales de la Comunidad.
4. La preparación del documento de estrategia se supeditará a los principios de eficacia de la ayuda: implicación de los países beneficiarios, asociación, coordinación, armonización, alineamiento con los sistemas del país receptor o regionales, responsabilidad mutua y orientación en función de los resultados.
5. La Comisión aprobará el documento de estrategia con arreglo al procedimiento de examen contemplado en el artículo 11, apartado 2. Según el mismo procedimiento, la Comisión revisará y, en caso necesario, actualizará el documento de estrategia a mitad de periodo o en el momento necesario.
Artículo 6
Programas indicativos plurianuales
1. Los programas indicativos plurianuales se elaborarán sobre la base del documento de estrategia a que hace referencia el artículo 5. Los programas indicativos plurianuales abarcarán un periodo de entre 2 y 4 años.
2. En los programas indicativos plurianuales se establecerán las áreas prioritarias seleccionadas para la financiación, los objetivos específicos, los resultados esperados, los indicadores de resultados y las asignaciones financieras indicativas, tanto globales como por área prioritaria, que incluirán una reserva razonable de fondos sin asignar; esta podrá especificarse en forma de intervalo o de un valor mínimo, según el caso. Los programas indicativos plurianuales establecerán orientaciones para evitar duplicaciones.
3. Los programas indicativos plurianuales se basarán en una petición de los países o regiones socios y en un diálogo con los mismos en el que participarán las partes interesadas, de modo que se garantice que el país o región afectado se responsabilice suficientemente del proceso y se estimule el apoyo a estrategias de desarrollo nacionales. En aras de lograr la complementariedad y para evitar duplicaciones, los programas indicativos plurianuales tendrán en cuenta la cooperación internacional en curso y la prevista, en particular con organizaciones internacionales que persigan objetivos similares y con donantes importantes en los ámbitos expuestos en el artículo 2. Los programas indicativos plurianuales indicarán asimismo el valor añadido de la cooperación.
4. La Comisión adoptará los programas indicativos plurianuales con arreglo al procedimiento de examen contemplado en el artículo 11, apartado 2. Según el mismo procedimiento, la Comisión revisará y, en caso necesario, actualizará dichos programas indicativos, teniendo en cuenta cualquier revisión del documento de estrategia a que hace referencia el artículo 5.
TÍTULO III
APLICACIÓN
Artículo 7
Programas de acción anuales
1. Los programas de acción anuales («programas de acción») se elaborarán sobre la base del documento de estrategia y de los programas indicativos plurianuales a que se refieren, respectivamente, los artículos 5 y 6. Se establecerán programas de acción para cada tercer país o región y dichos programas especificarán detalles relativos a la ejecución de la cooperación establecidos de conformidad con el presente Reglamento.
Con carácter excepcional, en particular cuando todavía no se haya adoptado un programa de acción, la Comisión, basándose en los documentos indicativos de programación, podrá adoptar medidas individuales siguiendo las mismas normas y procedimientos que para los programas de acción.
En casos de necesidades, circunstancias o compromisos imprevistos y debidamente justificados, la Comisión podrá adoptar medidas especiales no previstas en los documentos indicativos de programación.
2. Los programas de acción especificarán los objetivos buscados, los campos de intervención, las medidas y proyectos contemplados, los resultados previstos, los procedimientos de gestión y el importe total de la financiación prevista. Contendrán una descripción sucinta de las operaciones que vaya a financiarse, una indicación de los importes asignados a cada operación, un calendario de ejecución indicativo e indicadores específicos para supervisar, evaluar y reexaminar el rendimiento, según proceda. En caso adecuado, incluirán los resultados de la experiencia adquirida en la cooperación anterior.
3. La Comisión adoptará los programas de acción, las medidas individuales, y las medidas especiales con arreglo al procedimiento de examen contemplado en el artículo 11, apartado 2. La Comisión podrá revisar y ampliar los programas de acción y las medidas según el mismo procedimiento.
4. No obstante lo dispuesto en el apartado 3, no se requerirá el procedimiento de examen a que hace referencia el artículo 11, apartado 2, en los casos siguientes:
i)
las medidas individuales para las que la asistencia financiera de la Unión no supere los 5 millones EUR,
ii)
las medidas especiales para las que la asistencia financiera de la Unión no supere los 5 millones EUR,
iii)
las modificaciones técnicas de los programas de acción, de las medidas individuales y de las medidas especiales.
A efectos del presente apartado, las modificaciones técnicas serán adaptaciones tales como las consistentes en:
-
ampliar el periodo de aplicación,
-
reasignar fondos entre acciones incluidas en los programas de acción anuales, o medidas y proyectos individuales y especiales, por un valor no superior al 20 % del presupuesto inicial que no supere los 5 millones EUR, o
-
incrementar o reducir el presupuesto de los programas de acción anuales o de medidas individuales y especiales por un valor no superior al 20 % del presupuesto inicial que no supere los 5 millones EUR,
siempre y cuando estas modificaciones no afecten sustancialmente a los objetivos de las medidas y programas de acción iniciales.
Las medidas adoptadas en virtud del presente apartado se comunicarán al Parlamento Europeo, al Consejo y al Comité a que se refiere el artículo 11, apartado 1, en el plazo de un mes a partir de su aprobación.
5. Por motivos imperiosos de urgencia debidamente justificados, relacionados con la necesidad de una respuesta rápida por parte de la Comunidad para mitigar las consecuencias de un accidente nuclear o radiológico, la Comisión adoptará o modificará los programas de acción o las medidas mediante actos de ejecución que puedan aplicarse de forma inmediata de conformidad con el procedimiento a que se refiere el artículo 11, apartado 3.
6. Además, la Comisión podrá decidir sumarse a cualquier iniciativa de las organizaciones internacionales y de donantes importantes que persigan objetivos similares en la medida en que se ajuste al objetivo general establecido en el artículo 1. La decisión de financiación correspondiente se adoptará con arreglo al procedimiento a que hacen referencia los apartados 2 y 3 del presente artículo.
Artículo 8
Coherencia y complementariedad
Toda actividad de programación o revisión de los programas que se lleve a cabo después de la publicación del informe intermedio a que se refiere el artículo 17 del Reglamento (UE) no 236/2014 deberá tener en cuenta sus resultados, constataciones y conclusiones.
Artículo 9
Ejecución
El Reglamento se ejecutará de conformidad con el artículo 1, apartados 3 y 4, y los artículos 3, 4, 5, 7, 8, 9, 12 y 17 del Reglamento (UE) no 236/2014, salvo indicación en contrario en el presente Reglamento.
Artículo 10
Informe
La Comisión examinará los progresos realizados en la aplicación de las medidas de ejecución adoptadas en virtud del presente Reglamento y presentará cada año al Parlamento Europeo y al Consejo un informe sobre la ejecución de la cooperación contemplada en el presente Reglamento. El informe presentará, respecto del año anterior, información sobre las medidas financiadas, los resultados de las actividades de seguimiento y evaluación y la ejecución presupuestaria en lo tocante a compromisos y pagos, desglosada por países, regiones y ámbitos de cooperación.
TÍTULO IV
DISPOSICIONES FINALES
Artículo 11
Comité
1. La Comisión estará asistida por el Comité de Cooperación para la Seguridad Nuclear. Este Comité será un comité en el sentido del Reglamento (UE) no 182/2011.
2. En los casos en que se haga referencia al presente apartado, será de aplicación el artículo 5 del Reglamento (UE) no 182/2011.
3. En los casos en que se haga referencia al presente apartado, se aplicará el artículo 8 del Reglamento (UE) no 182/2011, en relación con su artículo 5.
Artículo 12
Servicio Europeo de Acción Exterior
La aplicación del presente Reglamento se atendrá a lo dispuesto en el artículo 9 de la Decisión 2010/427/UE.
Artículo 13
Importe de referencia financiera
1. El importe de referencia financiera para la aplicación del presente Reglamento durante el periodo comprendido entre 2014 y 2020 será de 225 321 000 EUR.
2. El Parlamento Europeo y el Consejo autorizarán los créditos anuales, ajustándose al Marco Financiero Plurianual.
Artículo 14
Entrada en vigor
El presente Reglamento entrará en vigor a los tres días de su publicación en el Diario Oficial de la Unión Europea.
Se aplicará a partir del 1 de enero de 2014 y hasta el 31 de diciembre de 2020.
El presente Reglamento será obligatorio en todos sus elementos y directamente aplicable en los Estados miembros de conformidad con los Tratados.
Hecho en Bruselas, el 13 de diciembre de 2013.