NAŘÍZENÍ EVROPSKÉHO PARLAMENTU A RADY (EU) č. 375/2014
ze dne 3. dubna 2014
o zřízení Evropského dobrovolnického sboru humanitární pomoci („iniciativa Humanitární dobrovolníci EU“)
EVROPSKÝ PARLAMENT A RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o fungování Evropské unie, a zejména na čl. 214 odst. 5 této smlouvy,
s ohledem na návrh Evropské komise,
po postoupení předlohy legislativního aktu vnitrostátním parlamentům,
v souladu s řádným legislativním postupem (1),
vzhledem k těmto důvodům:
(1)
Solidarita patří mezi základní hodnoty Unie a existuje prostor pro další rozvoj projevů solidarity občanů Unie s lidmi ve třetích zemích, kteří jsou ohroženi nebo byli postiženi člověkem vyvolanou krizí nebo přírodní katastrofou. Unie jako celek je navíc s téměř 50 % podílem na celosvětové humanitární pomoci nejvýznamnějším poskytovatelem humanitární pomoci na světě.
(2)
Konkrétním a viditelným projevem solidarity je dobrovolnictví, které jednotlivcům umožňuje věnovat znalosti, dovednosti a čas službě druhým, aniž by byli finančně motivováni.
(3)
Je nutné dále rozvíjet solidaritu s oběťmi krizí a katastrof ve třetích zemích a zvyšovat povědomí o humanitární pomoci a dobrovolnictví obecně a jejich viditelnost mezi občany Unie.
(4)
Vize Unie v oblasti humanitární pomoci, včetně společných cílů, zásad a osvědčených postupů a společného rámce pro poskytování humanitární pomoci Unie, je vymezena ve Společném prohlášení Rady a zástupců vlád členských států, zasedajících v Radě, Evropského parlamentu a Evropské komise nazvaném „Evropský konsensus o humanitární pomoci“ (2). Evropský konsensus o humanitární pomoci zdůrazňuje pevné odhodlání Unie uplatňovat přístup založený na potřebách a dodržovat a podporovat základní humanitární zásady lidskosti, neutrality, nestrannosti a nezávislosti. Akce Evropského dobrovolnického sboru humanitární pomoci (dále jen „iniciativa Humanitární dobrovolníci EU“) by se měla řídit Evropským konsensem o humanitární pomoci.
(5)
Humanitární pomoc Unie se poskytuje v situacích, v nichž mohou působit také další nástroje související s rozvojovou spoluprací, zvládáním krizí a civilní ochranou. V zájmu koordinace odezvy Unie na humanitární krize ve třetích zemích by měla být u iniciativy Humanitární dobrovolníci EU zajištěna soudržnost a doplňkovost s relevantními politikami a nástroji Unie, zejména s politikou humanitární pomoci a politikou rozvojové spolupráce Unie a s mechanismem civilní ochrany Unie zřízeným rozhodnutím Evropského parlamentu a Rady č. 1313/2013/EU (3), se střediskem pro koordinaci odezvy na mimořádné události zřízeným uvedeným rozhodnutím a s Evropskou službou pro vnější činnost (ESVČ) a delegacemi EU a nemělo by docházet k překrývání jejich činnosti.
(6)
Iniciativa Humanitární dobrovolníci EU by měla přispívat k úsilí o zvýšení schopnosti Unie poskytovat humanitární pomoc založenou na potřebách a o budování kapacit a zvyšování odolnosti zranitelných nebo katastrofami zasažených komunit ve třetích zemích. Dále je důležité prohlubovat spolupráci s příslušnými mezinárodními organizacemi a dalšími partnery v humanitární oblasti a místními a regionálními aktéry. Tato spolupráce by měla být uskutečňována v souladu s činností Organizace spojených národů s cílem podporovat ústřední a celkovou koordinační úlohu Úřadu OSN pro koordinaci humanitární činnosti.
(7)
V posledních letech se celosvětově výrazně zvýšil počet, rozsah a složitost humanitárních krizí způsobených přírodou i člověkem a stejný trend lze očekávat i v budoucnu, a proto je stále více potřebné, aby humanitární subjekty poskytovaly okamžitou, účelnou, účinnou a soudržnou odezvu a pomáhaly místním komunitám ve třetích zemích snižovat jejich zranitelnost a zvyšovat jejich odolnost vůči katastrofám.
(8)
Dobrovolníci mohou přispět ke zvýšení schopnosti Unie poskytovat humanitární pomoc založenou na potřebách a zásadách a přispět k posílení účinnosti humanitární činnosti, pokud jsou náležitě vybráni, vyškoleni a připraveni k vyslání, aby bylo zajištěno, že budou mít dovednosti a schopnosti potřebné k co nejúčinnější pomoci lidem v nouzi, a pokud jsou jim na místě, kde dobrovolnickou činnost vykonávají, poskytnuty dostatečná podpora a náležité vedení.
(9)
V Evropě i ve světě existují programy pro vysílání dobrovolníků do třetích zemí. Často se jedná o státní systémy, které se zaměřují hlavně nebo výlučně na rozvojové projekty. Iniciativa Humanitární dobrovolníci EU by proto měla vytvářet přidanou hodnotu tím, že dobrovolníkům poskytne příležitost společně přispět k operacím humanitární pomoci, čímž posílí aktivní evropské občanství. Iniciativa Humanitární dobrovolníci EU může rovněž vytvářet přidanou hodnotu tím, že podpoří nadnárodní spolupráci organizací, které se účastní provádění akcí v rámci této iniciativy, čímž přispěje ke zlepšení mezinárodních vztahů, k šíření pozitivního obrazu Unie ve světě a k posílení zájmu o celoevropské humanitární projekty.
(10)
Iniciativa Humanitární dobrovolníci EU by měla být nákladově efektivní, měla by doplňovat stávající vnitrostátní a mezinárodní dobrovolnické programy, aniž by zdvojovala jejich činnost, a měla by se zaměřit na řešení konkrétních potřeb a nedostatků v humanitární oblasti.
(11)
Jak je zdůrazněno ve sdělení Komise ze dne 23. listopadu 2010 nazvaném „Dobrovolnictví jako výraz solidarity občanů EU - první zamyšlení nad Evropským dobrovolnickým sborem humanitární pomoci“, existují v současné podobě dobrovolnictví v humanitární oblasti nedostatky, které může iniciativa Humanitární dobrovolníci EU odstranit vysíláním dobrovolníků se správnými schopnostmi v pravý čas na pravé místo. Tohoto cíle by se mohlo dosáhnout zejména vypracováním evropských norem a postupů pro vyhledávání a výběr humanitárních dobrovolníků, společným stanovením kritérií pro odbornou přípravu humanitárních dobrovolníků a jejich přípravu k vyslání, vedením databáze zájemců o dobrovolnickou činnost, kteří jsou vyhledáni na základě potřeb v terénu, a vytvořením příležitostí, které dobrovolníkům umožní přispívat k humanitárním operacím nejen při vyslání, ale i v zázemí nebo dobrovolnickými činnostmi na internetu.
(12)
Prvořadý význam by nadále měla mít náležitá odborná příprava, jakož i ochrana a bezpečnost dobrovolníků, která by měla být předmětem pravidelné výměny informací, mimo jiné s členskými státy. Humanitární dobrovolníci EU by neměli být vysíláni na operace do míst, která jsou dějištěm mezinárodních a vnitrostátních ozbrojených konfliktů.
(13)
Unie uskutečňuje své operace humanitární pomoci na základě potřeb a ve spolupráci s provádějícími organizacemi. Při provádění iniciativy Humanitární dobrovolníci EU by tyto organizace měly mít významnou roli, aby byla zajištěna vedoucí úloha aktérů v terénu a aby se potenciální přínos akcí v rámci této iniciativy využil na maximum. Unie by měla tyto organizace pověřit zejména vyhledáváním, výběrem, přípravou a vysíláním dobrovolníků v rámci iniciativy Humanitární dobrovolníci EU, jakož i návaznými činnostmi v průběhu mise a po jejím skončení, na základě norem a postupů vypracovaných Komisí. Komise by případně měla mít možnost sama využívat úspěšně vyškolené a připravené dobrovolníky k vyslání do svých místních úřadoven za účelem výkonu podpůrných činností.
(14)
Sdělení Komise ze dne 25. října 2011 nazvané „Obnovená strategie EU pro sociální odpovědnost podniků na období 2011-2014“ uvádí, že soukromé společnosti mohou hrát významnou úlohu a přispívat k humanitárním operacím Unie, zejména dobrovolnickou činností zaměstnanců.
(15)
Iniciativa Humanitární dobrovolníci EU by měla Evropanům všech věkových skupin pomoci projevit aktivní evropské občanství. Tato iniciativa by tedy měla přispívat k propagaci dobrovolnictví v celé Unii a k osobnímu rozvoji a zvýšení povědomí zúčastněných dobrovolníků o jiných kulturách a tak zlepšit jejich schopnosti a zaměstnatelnost v globálním hospodářství.
(16)
Z unijních zásad rovných příležitostí a nediskriminace vyplývá, že by možnost zapojit se jako aktivní občané měli mít občané Unie a osoby, které na jejím území dlouhodobě legálně pobývají, ze všech sociálních a věkových skupin. S ohledem na specifickou náročnou úlohu humanitární pomoci by měli být humanitární dobrovolníci EU starší 18 let, přičemž by mohli představovat širokou škálu profilů a generací, včetně odborníků a kvalifikovaných důchodců.
(17)
Základním předpokladem pro vysílání dobrovolníků do zemí mimo Unii je jasný právní status. Podmínky vysílání dobrovolníků by měly být stanoveny smluvně, včetně norem ochrany a bezpečnosti dobrovolníků, odpovědnosti vysílajících a přijímajících organizací, pojistného krytí, pokrytí životních nákladů, nákladů na ubytování a dalších relevantních nákladů. Vysílání dobrovolníků do třetích zemí by mělo podléhat odpovídajícím opatřením pro zajištění bezpečnosti.
(18)
Akce v rámci iniciativy Humanitární dobrovolníci EU by se měly provádět s ohledem na doporučení obsažená v politickém programu pro dobrovolnictví v Evropě, činnost evropských a mezinárodních dobrovolnických organizací a program OSN pro dobrovolníky, je-li to relevantní.
(19)
Iniciativa Humanitární dobrovolníci EU by měla podporovat opatření založená na potřebách, jejichž cílem je posilování kapacity přijímajících organizací v oblasti humanitární pomoci ve třetích zemích za účelem zlepšení místní připravenosti a schopnosti reagovat na humanitární krize a zajištění účinného a udržitelného dopadu činnosti dobrovolníků v rámci iniciativy Humanitární dobrovolníci EU na místě prostřednictvím řízení rizik souvisejících s katastrofami, připravenosti a schopnosti reagovat, coachingu, odborné přípravy v oblasti řízení dobrovolníků a dalších relevantních oblastí.
(20)
Iniciativa Humanitární dobrovolníci EU by se, je-li to relevantní, měla zasazovat o posílení hlediska rovnosti žen a mužů v politice humanitární pomoci Unie tím, že bude prosazovat vhodnou humanitární odezvu na konkrétní potřeby žen a mužů všech věkových skupin. Zvláštní pozornost by měla být věnována spolupráci se skupinami a sítěmi sdružujícími ženy s cílem podporovat účast a vedoucí postavení žen v rámci humanitární pomoci a využít jejich schopností a odbornosti ve prospěch obnovy, budování míru, snižování rizika katastrof a zvyšování odolnosti dotčených komunit.
(21)
Toto nařízení stanoví finanční krytí na celé rozpočtové období, které představuje pro Evropský parlament a Radu hlavní referenční částku při ročním rozpočtovém procesu ve smyslu bodu 17 interinstitucionální dohody ze dne 2. prosince 2013 mezi Evropským parlamentem, Radou a Komisí o rozpočtové kázni, spolupráci v rozpočtových záležitostech a řádném finančním řízení (4).
(22)
Přidělování finanční pomoci by mělo probíhat v souladu s nařízením Evropského parlamentu a Rady (EU, Euratom) č. 966/2012 (5). S ohledem na specifickou povahu akcí v rámci iniciativy Humanitární dobrovolníci EU je vhodné stanovit, že finanční pomoc lze poskytovat fyzickým osobám i právnickým osobám, které se řídí soukromým či veřejným právem. Je rovněž důležité zajistit dodržování pravidel uvedeného nařízení, zejména pokud jde o v něm stanovené zásady hospodárnosti, účinnosti a účelnosti.
(23)
Hlavními zásadami pro dosažení cílů iniciativy Humanitární dobrovolníci EU by mělo být lepší provádění i kvalita výdajů a zároveň zajištění optimálního využití finančních prostředků.
(24)
Finanční zájmy Unie by měly být chráněny přiměřenými opatřeními v celém výdajovém cyklu, včetně prevence, odhalování a vyšetřování nesrovnalostí, zpětného získávání ztracených, neoprávněně vyplacených nebo nesprávně použitých finančních prostředků a případných sankcí. Je nutné přijmout vhodná opatření k zamezení nesrovnalostí a podvodů a podniknout nezbytné kroky k zpětnému získání ztracených, neoprávněně vyplacených nebo nesprávně použitých prostředků v souladu s nařízením Rady (ES, Euratom) č. 2988/95 (6), nařízením Rady (Euratom, ES) č. 2185/96 (7) a nařízením Evropského parlamentu a Rady (EU, Euratom) č. 883/2013 (8).
(25)
Na základě dohod o spolupráci by měla být umožněna účast třetích zemí, zejména přistupujících zemí, kandidátských zemí, potenciálních kandidátů, partnerských zemí v rámci evropské politiky sousedství a zemí Evropského sdružení volného obchodu (ESVO).
(26)
Zúčastnění dobrovolníci a organizace provádějící akce v rámci iniciativy Humanitární dobrovolníci EU ze spolupracujících zemí by rovněž měli dodržovat a prosazovat zásady stanovené v Evropském konsensu o humanitární pomoci, s důrazem na ochranu „humanitárního prostoru“.
(27)
S cílem umožnit stálou zpětnou vazbu a zlepšování a s cílem zvýšit pružnost a účinnost přijímání aktů by měla být na Komisi přenesena pravomoc přijímat akty v souladu s článkem 290 Smlouvy, pokud jde o normy pro výběr, řízení a vysílání humanitárních dobrovolníků EU, změny ukazatelů výkonnosti a tematických priorit a přizpůsobování procentních podílů pro rozdělování finančního krytí na provádění tohoto nařízení. Je zvláště důležité, aby Komise v rámci přípravné činnosti vedla odpovídající konzultace, a to i na odborné úrovni. Při přípravě a vypracovávání aktů v přenesené pravomoci by Komise měla zajistit, aby byly příslušné dokumenty předány současně, včas a vhodným způsobem Evropskému parlamentu a Radě.
(28)
Za účelem zajištění jednotných podmínek k provedení tohoto nařízení by měly být Komisi svěřeny prováděcí pravomoci. Tyto pravomoci by měly být vykonávány v souladu s nařízením Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 182/2011 (9). Postupy pro výběr, řízení a vysílání humanitárních dobrovolníků EU, akreditační postup, program odborné přípravy a roční pracovní program iniciativy Humanitární dobrovolníci EU by měly být přijímány přezkumným postupem.
(29)
Toto nařízení dodržuje základní práva a zásady uznávané Listinou základních práv Evropské unie.
(30)
Zpracování osobních údajů prováděné v rámci tohoto nařízení nepřekračuje rámec toho, co je nezbytné a přiměřené pro účely zajištění hladkého fungování iniciativy Humanitární dobrovolníci EU. Zpracování osobních údajů Komisí se bude řídit nařízením Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 45/2001 (10). Zpracování osobních údajů organizacemi provádějícími činnosti v rámci iniciativy Humanitární dobrovolníci EU, které jsou legálně usazeny v Unii, se bude řídit směrnicí Evropského parlamentu a Rady 95/46/ES (11),
(31)
Evropský inspektor ochrany údajů byl konzultován v souladu s čl. 28 odst. 2 nařízení (ES) č. 45/2001 a předložil své stanovisko dne 23. listopadu 2012 (12).
(32)
Je vhodné uvést dobu použitelnosti tohoto nařízení do souladu s dobou použitelnosti nařízení Rady (EU, Euratom) č. 1311/2013 (13). Toto nařízení by se proto mělo použít od 1. ledna 2014,
PŘIJALY TOTO NAŘÍZENÍ:
KAPITOLA I
ÚVODNÍ USTANOVENÍ
Článek 1
Předmět
Tímto nařízením se zřizuje Evropský dobrovolnický sbor humanitární pomoci (dále jen „iniciativa Humanitární dobrovolníci EU“) jako rámec pro společný příspěvek evropských dobrovolníků na podporu a pro doplnění humanitární pomoci ve třetích zemích.
Toto nařízení stanoví pravidla a postupy fungování iniciativy Humanitární dobrovolníci EU a pravidla poskytování finanční pomoci.
Článek 2
Oblast působnosti
Toto nařízení se vztahuje na:
1)
výběr, odbornou přípravu a vysílání humanitárních dobrovolníků EU na podporu a pro doplnění humanitární pomoci ve třetích zemích;
2)
akce zaměřené na podporu, propagaci a přípravu vysílání humanitárních dobrovolníků EU na podporu a pro doplnění humanitární pomoci ve třetích zemích;
3)
akce v Unii a mimo ni zaměřené na budování kapacit přijímajících organizací ve třetích zemích v oblasti humanitární pomoci.
Článek 3
Definice
Pro účely tohoto nařízení se rozumí:
a)
„dobrovolníkem“ osoba, která se z vlastní vůle a nepeněžní motivace rozhodne zapojit do činností, z nichž má prospěch komunita a společnost obecně;
b)
„zájemcem o dobrovolnickou činnost“ osoba, která je způsobilá v souladu s čl. 11 odst. 3 přihlásit se k účasti na činnostech v rámci iniciativy Humanitární dobrovolníci EU;
c)
„humanitárním dobrovolníkem EU“ zájemce o dobrovolnickou činnost, který byl vybrán, prošel odbornou přípravou v souladu se zvláštními normami, postupy a referenčními kritérii, byl vyhodnocen jako způsobilý a zaregistrován jako připravený k vyslání na podporu a pro doplnění humanitární pomoci ve třetích zemích;
d)
„humanitární pomocí“ činnosti a operace ve třetích zemích, jejichž cílem je poskytnout na základě potřeb naléhavou pomoc zaměřenou na záchranu života, předcházení lidskému utrpení a jeho zmírňování a zachování lidské důstojnosti při člověkem vyvolaných krizích nebo přírodních katastrofách. Zahrnují operace pomoci, záchrany a ochrany při humanitárních krizích nebo bezprostředně po nich, podpůrná opatření pro zajištění přístupu k lidem v nouzi a pro usnadnění volného toku pomoci, akce zaměřené na posílení připravenosti na katastrofy a snižování rizika katastrof a akce přispívající k posílení odolnosti a schopnosti vyrovnávat se s krizemi a překonávat jejich následky;
e)
„třetí zemí“ země mimo Unii, v níž se uskutečňují činnosti a operace humanitární pomoci uvedené v písmeni d).
Článek 4
Cíl
Cílem iniciativy Humanitární dobrovolníci EU je přispívat k posilování kapacity Unie poskytovat humanitární pomoc založenou na potřebách, zaměřenou na záchranu života, předcházení lidskému utrpení a jeho zmírňování a zachování lidské důstojnosti a na budování kapacit a zvyšování odolnosti zranitelných nebo katastrofami zasažených komunit ve třetích zemích, a to zejména prostřednictvím připravenosti na katastrofy, snižováním rizika katastrof a těsnějším propojením záchrany, obnovy a rozvoje. Tento cíl by měl být naplňován prostřednictvím přidané hodnoty společného příspěvku humanitárních dobrovolníků EU, zhmotněním hodnot Unie a solidarity s lidmi v nouzi a vyzdvihováním vědomí evropského občanství.
Článek 5
Obecné zásady
1. Akce v rámci iniciativy Humanitární dobrovolníci EU se provádějí v souladu se zásadami humanitární pomoci, jimiž jsou lidskost, neutralita, nestrannost a nezávislost, a Evropským konsensem o humanitární pomoci.
2. Akce v rámci iniciativy Humanitární dobrovolníci EU reagují na humanitární potřeby místních komunit a požadavky přijímajících organizací a přispívají ke zvyšování účinnosti humanitární činnosti.
3. Ochrana a bezpečnost zájemců o dobrovolnickou činnost a humanitárních dobrovolníků EU je prioritou.
4. Iniciativa Humanitární dobrovolníci EU podporuje společné projekty založené na potřebách a nadnárodní partnerství mezi zúčastněnými dobrovolníky z různých zemí a organizacemi provádějícími akce v rámci této iniciativy, uvedenými v článku 10.
Článek 6
Soudržnost a doplňkovost činnosti Unie
1. Při provádění tohoto nařízení se zajišťuje soudržnost a doplňkovost s dalšími nástroji a oblastmi vnější činnosti Unie a s dalšími příslušnými politikami Unie, především s politikou humanitární pomoci, politikou rozvojové spolupráce a mechanismem civilní ochrany Unie, aniž by docházelo ke zdvojování a překrývání činnosti, přičemž se uznává, že humanitární pomoc se řídí zásadami humanitární pomoci uvedenými v čl. 5 odst. 1 tohoto nařízení. Zvláštní pozornost se věnuje hladkému přechodu mezi záchranou, obnovou a rozvojem.
2. Komise a členské státy spolupracují na dosahování účinnosti a účelnosti zajišťováním soudržnosti a souladu mezi příslušnými vnitrostátními dobrovolnickými programy a akcemi v rámci iniciativy Humanitární dobrovolníci EU. Tyto akce se opírají o příslušné osvědčené postupy a stávající programy a případně využívají zavedené evropské sítě.
3. Při provádění akcí v rámci iniciativy Humanitární dobrovolníci EU podporuje Unie spolupráci s příslušnými mezinárodními organizacemi a dalšími partnery v humanitární oblasti a místními a regionálními aktéry.
Při prosazování soudržné mezinárodní odezvy na humanitární krize jsou akce v rámci iniciativy Humanitární dobrovolníci EU v souladu s akcemi OSN s cílem podporovat ústřední a celkovou koordinační úlohu Úřadu OSN pro koordinaci humanitární činnosti.
Článek 7
Operativní cíle
1. Iniciativa Humanitární dobrovolníci EU sleduje tyto operativní cíle:
a)
Přispívat ke zvýšení a zlepšení schopnosti Unie poskytovat humanitární pomoc.
Pokrok při dosahování tohoto operativního cíle se hodnotí na základě ukazatelů, jimiž jsou například:
-
počet humanitárních dobrovolníků EU, kteří byli vysláni nebo kteří jsou připraveni k vyslání a mají požadovanou kvalifikaci, a počet humanitárních dobrovolníků EU, kteří naplnili svou smlouvu o vyslání,
-
počet osob, kterým byla poskytnuta humanitární pomoc prostřednictvím iniciativy Humanitární dobrovolníci EU a průměrné náklady na osobu,
-
míra spokojenosti vyslaných humanitárních dobrovolníků EU a vysílajících a přijímajících organizací, pokud jde o skutečný humanitární přínos humanitárních dobrovolníků EU na místě.
b)
Zlepšovat dovednosti, znalosti a schopnosti dobrovolníků v oblasti humanitární pomoci a zásady a podmínky jejich působení.
Pokrok při dosahování tohoto operativního cíle se hodnotí na základě ukazatelů, jimiž jsou například:
-
počet zájemců o dobrovolnickou činnost, kteří prošli odbornou přípravou, a dobrovolníků, kteří po odborné přípravě prošli úspěšně hodnocením,
-
počet akreditovaných vysílajících organizací, které uplatňují normy a postupy pro řízení zájemců o dobrovolnickou činnost a humanitárních dobrovolníků EU,
-
míra spokojenosti dobrovolníků, kteří prošli odbornou přípravou a byli vysláni, vysílajících a přijímajících organizací, pokud jde o kvalitu odborné přípravy, úroveň znalostí a schopností dobrovolníků a splnění a vhodnost norem a postupů pro řízení zájemců o dobrovolnickou činnost a humanitárních dobrovolníků EU.
c)
Budovat kapacitu přijímajících organizací a podporovat dobrovolnictví ve třetích zemích :
Pokrok při dosahování tohoto operativního cíle se hodnotí na základě ukazatelů, jimiž jsou například:
-
počet a druh akcí na budování kapacity ve třetích zemích,
-
počet zaměstnanců a dobrovolníků ze třetích zemí, kteří se účastní akcí na budování kapacity,
-
míra spokojenosti zaměstnanců přijímajících organizací a dobrovolníků ze třetích zemí, kteří se účastní akcí na budování kapacity, pokud jde o kvalitu a účinnost prováděných akcí.
d)
Šířit zásady humanitární pomoci Unie dohodnuté v Evropském konsensu o humanitární pomoci:
Pokrok při dosahování tohoto operativního cíle se hodnotí na základě ukazatelů, jimiž jsou například:
-
počet a druh informačních, komunikačních a osvětových kampaní a náklady na tyto kampaně.
e)
Zvyšovat soudržnost a soulad dobrovolnictví v členských státech s cílem zlepšit možnosti občanů Unie účastnit se činností a operací humanitární pomoci:
Pokrok při dosahování tohoto operativního cíle se hodnotí na základě ukazatelů, jimiž jsou například:
-
počet akreditovaných vysílajících organizací,
-
počet a druh akcí technické pomoci vysílajícím organizacím,
-
šíření a přejímání norem a postupů řízení zájemců o dobrovolnickou činnost a humanitárních dobrovolníků EU jinými dobrovolnickými programy.
2. Ukazatele uvedené v odst. 1 písm. a) až e) se použijí ke sledování, hodnocení a přezkumu výkonnosti, podle toho, k čemu se vztahují. Ukazatele jsou orientační a lze je měnit akty v přenesené pravomoci podle článku 24 s cílem zohlednit zkušenosti z měření pokroku.
KAPITOLA II
AKCE V RÁMCI INICIATIVY HUMANITÁRNÍ DOBROVOLNÍCI EU
Článek 8
Akce v rámci iniciativy Humanitární dobrovolníci EU
Iniciativa Humanitární dobrovolníci EU sleduje cíle uvedené v článcích 4 a 7 prostřednictvím těchto druhů akcí:
-
vypracování a správa norem a postupů týkajících se zájemců o dobrovolnickou činnost a humanitárních dobrovolníků EU,
-
vypracování a správa postupu akreditace vysílajících a přijímajících organizací,
-
vyhledávání a výběr zájemců o dobrovolnickou činnost,
-
vytvoření programu odborné přípravy a podpora odborné přípravy a stáží,
-
vytvoření, vedení a aktualizace databáze humanitárních dobrovolníků EU,
-
vysílání humanitárních dobrovolníků EU na podporu a pro doplnění humanitární pomoci ve třetích zemích,
-
budování kapacity přijímajících organizací,
-
vytvoření a řízení sítě pro iniciativu Humanitární dobrovolníci EU,
-
komunikace a zvyšování povědomí,
-
pomocné činnosti, které zvyšují odpovědnost, transparentnost a účinnost iniciativy Humanitární dobrovolníci EU.
Článek 9
Normy a postupy týkající se zájemců o dobrovolnickou činnost a humanitárních dobrovolníků EU
1. Na základě příslušných stávajících postupů vypracuje Komise normy a postupy týkající se nezbytných podmínek, postupů a požadavků, jež mají uplatňovat vysílající a přijímající organizace při vyhledávání, výběru, přípravě, řízení a vysílání zájemců o dobrovolnickou činnost a humanitárních dobrovolníků EU na podporu operací humanitární pomoci ve třetích zemích.
2. Komisi je svěřena pravomoc přijímat akty v přenesené pravomoci v souladu s článkem 24 s cílem stanovit normy týkající se:
-
kompetenčního rámce pro vyhledávání, výběr a přípravu dobrovolníků jako začátečníků či zkušených odborníků,
-
zajištění rovných příležitostí a zamezení diskriminaci při vyhledávání a výběru,
-
zajištění dodržování příslušných vnitrostátních právních předpisů a práva Unie a práva přijímající země ze strany vysílajících a přijímajících organizací,
-
norem upravujících partnerství mezi vysílajícími a přijímajícími organizacemi,
-
zajištění uznávání schopností a dovedností získaných humanitárními dobrovolníky EU v souladu s relevantními stávajícími iniciativami Unie.
3. Komise je zmocněna přijímat prováděcí akty s cílem stanovit:
-
postupy uplatňované při vyhledávání, výběru a nezbytné přípravě zájemců o dobrovolnickou činnost před jejich vysláním, včetně případných stáží,
-
pravidla pro vysílání a řízení humanitárních dobrovolníků EU ve třetích zemích, včetně dozoru na místě, průběžné podpory prostřednictvím coachingu, mentoringu, další přípravy, nezbytných pracovních podmínek a podpory po návratu,
-
pojistné krytí a životní podmínky dobrovolníků včetně pokrytí nákladů na živobytí, ubytování, cestu a dalších relevantních výdajů,
-
postupy uplatňované před vysláním, v jeho průběhu a po návratu pro zajištění povinné péče a náležitých bezpečnostních opatření, včetně protokolů pro stažení vyslaného dobrovolníka ze zdravotních důvodů a bezpečnostních plánů, v nichž jsou stanoveny postupy stažení dobrovolníků ze třetích zemí v případě mimořádné situace, mimo jiné nezbytné postupy spolupráce s vnitrostátními orgány,
-
postupy pro sledování a hodnocení individuálních výkonů humanitárních dobrovolníků EU.
Tyto prováděcí akty se přijímají přezkumným postupem podle čl. 26 odst. 2.
Článek 10
Akreditace vysílajících a přijímajících organizací
1. Komise vypracuje prostřednictvím prováděcích aktů, případně ve spolupráci s partnery činnými v humanitární oblasti, akreditační postup, který zajistí, aby vysílající organizace splňovaly normy a postupy uvedené v článku 9, a diferencovaný akreditační postup pro přijímající organizace.
Komise stanoví prostřednictvím prováděcích aktů způsob fungování akreditačního postupu na základě relevantních stávajících akreditačních postupů a mechanismů. Tyto prováděcí akty se přijímají přezkumným postupem podle čl. 26 odst. 2.
2. Při vypracovávání akreditačního postupu usiluje Komise v zájmu zjednodušení administrativy o jeho provázanost s nástroji partnerství Komise v humanitární oblasti a se stávajícími humanitárními normami. Tento akreditační postup umožňuje zapojení všech typů způsobilých organizací bez rozdílu.
3. Vysílající organizace jsou způsobilé k akreditaci, jestliže:
a)
splňují normy a postupy uvedené v článku 9;
b)
působí v oblasti humanitární pomoci podle definice v čl. 3 písm. d) a
c)
patří do jedné z následujících kategorií:
i)
nevládní neziskové organizace se sídlem v Unii, které jsou zřízené v souladu s právem členského státu,
ii)
veřejnoprávní subjekty civilní povahy, které se řídí právem členského státu,
iii)
nevládní neziskové organizace a veřejnoprávní subjekty se sídlem v zemích uvedených v článku 23 za podmínek stanovených v uvedeném článku a v dohodách, které uvedený článek zmiňuje,
iv)
veřejnoprávní subjekty civilní povahy se sídlem v zemích uvedených v článku 23 za podmínek stanovených v uvedeném článku a v dohodách, které uvedený článek zmiňuje,
v)
Mezinárodní federace společností Červeného kříže a Červeného půlměsíce.
4. Organizace ze třetích zemí jsou způsobilé jako přijímající organizace, pokud:
a)
dodržují normy a postupy uvedené v článku 9;
b)
působí v oblasti humanitární pomoci podle definice v čl. 3 písm. d) a
c)
patří do jedné z následujících kategorií:
i)
nevládní neziskové organizace, které působí nebo jsou zřízeny ve třetí zemi podle platných právních předpisů dané země,
ii)
veřejnoprávní subjekty civilní povahy, které se řídí právem třetí země,
iii)
mezinárodní agentury a organizace.
5. Aniž jsou dotčeny požadavky uvedené v odstavcích 3 a 4, mohou vysílající a přijímající organizace provádět akce v rámci iniciativy Humanitární dobrovolníci EU ve spojení se soukromými výdělečně činnými organizacemi.
6. Na základě předchozího posouzení potřeb může být vysílajícím organizacím, které dosud nebyly akreditovány, poskytnuta technická pomoc zaměřená na zvýšení jejich schopnosti účastnit se iniciativy Humanitární dobrovolníci EU a zajištění souladu s normami a postupy uvedenými v článku 9.
Pomoc uvedená v prvním pododstavci může být rovněž poskytnuta přijímajícím organizacím, které dosud nebyly akreditovány, v souvislosti s akcemi uvedenými v článku 15.
7. Komise zveřejní seznam akreditovaných vysílajících a přijímajících organizací bez zbytečného prodlení po udělení akreditace.
Článek 11
Vyhledávání a výběr zájemců o dobrovolnickou činnost
1. Na základě předchozího posouzení potřeb třetích zemí, které provedou vysílající nebo přijímající organizace nebo jiní příslušní aktéři, akreditované organizace vyhledají a vyberou zájemce o dobrovolnickou činnost, kterým bude poskytnuta odborná příprava.
2. Vyhledávání a výběr zájemců o dobrovolnickou činnost musí splňovat normy a postupy uvedené v článku 9 a být v souladu se zásadou nediskriminace a rovných příležitostí.
3. Způsobilými zájemci o dobrovolnickou činnost se mohou stát osoby starší 18 let, které jsou:
a)
občany Unie;
b)
státními příslušníky třetích zemí, kteří dlouhodobě pobývají v členském státě, a
c)
občany zemí uvedených v čl. 23 odst. 1, a to za podmínek stanovených v uvedeném článku.
Článek 12
Program odborné přípravy a podpora odborné přípravy a stáže
1. Na základě stávajících programů a postupů a případně ve spolupráci se specializovanými institucemi Komise vypracuje program odborné přípravy pro přípravu zájemců o dobrovolnickou činnost k vyslání na podporu a pro doplnění humanitární pomoci.
2. Způsobilými k účasti v programu odborné přípravy uskutečňovaném příslušnými organizacemi jsou zájemci o dobrovolnickou činnost, kteří byli vyhledáni a vybráni v souladu s článkem 11. Konkrétní rozsah a obsah odborné přípravy, kterou každý ze zájemců o dobrovolnickou činnost potřebuje, určí příslušná akreditovaná vysílající organizace po konzultaci s akreditovanou přijímající organizací na základě potřeb a s ohledem na předchozí zkušenosti zájemce o dobrovolnickou činnost a plánované vyslání.
3. V rámci odborné přípravy zájemců o dobrovolnickou činnost, a zejména v rámci jejich přípravy k vyslání, lze od zájemců o dobrovolnickou činnost vyžadovat, aby absolvovali stáž v akreditovaných vysílajících organizacích, pokud možno v jiné zemi než v zemi svého původu.
4. Aniž je dotčen odstavec 3, mohou vysílající organizace zájemcům o dobrovolnickou činnost, kteří neabsolvovali stáž, případně poskytnout další přípravu před vysláním speciálně uzpůsobenou potřebám a konkrétním okolnostem vyslání. Tato příprava i stáž musí splňovat normy a postupy přípravy uvedené v článku 9.
5. Součástí programu odborné přípravy je vyhodnocení připravenosti zájemce o dobrovolnickou činnost k vyslání na podporu a pro doplnění humanitární pomoci ve třetích zemích a schopnost uspokojit místní potřeby. Toto vyhodnocení se provádí ve spolupráci s vysílajícími organizacemi.
6. Komise prostřednictvím prováděcích aktů přijme podrobnosti týkající se programu odborné přípravy a postupu pro hodnocení připravenosti zájemců o dobrovolnickou činnost k vyslání. Tyto prováděcí akty se přijímají přezkumným postupem podle čl. 26 odst. 2.
Článek 13
Databáze humanitárních dobrovolníků EU
1. Zájemci o dobrovolnickou činnost, kteří úspěšně prošli hodnocením uvedeným v čl. 12 odst. 5, jsou považováni za humanitární dobrovolníky EU a jsou způsobilí k vyslání. Jako takoví jsou zařazeni do databáze humanitárních dobrovolníků EU.
2. Komise vytvoří, vede a aktualizuje databázi humanitárních dobrovolníků EU, zejména s ohledem na jejich dostupnost a způsobilost pro možné vyslání, a upraví přístup do databáze a její používání. Zpracování osobních údajů shromážděných pro účely této databáze probíhá případně v souladu se směrnicí 95/46/ES a nařízením (ES) č. 45/2001.
Článek 14
Vysílání humanitárních dobrovolníků EU do třetích zemí
1. Humanitární dobrovolníci EU zařazení do databáze mohou být na podporu a pro doplnění humanitární pomoci ve smyslu v čl. 3 písm. d) vysláni:
a)
akreditovanými vysílajícími organizacemi do přijímajících organizací ve třetích zemích nebo
b)
případně Komisí do jejích místních úřadoven, které se věnují humanitární pomoci, za účelem výkonu podpůrných činností.
2. Vyslání reaguje na skutečné potřeby, které na místní úrovni vyjádří přijímající organizace.
3. V případě vyslání podle odst. 1 písm. a) zajistí akreditované vysílající organizace dodržování norem a postupů uvedených v článku 9. Humanitární dobrovolníci EU nejsou vysíláni na operace do míst, která jsou dějištěm mezinárodních a vnitrostátních ozbrojených konfliktů.
4. Akreditované vysílající organizace informují příslušné vnitrostátní orgány členských států a dalších zemí zúčastněných podle článku 23 předtím, než je některý z jejich občanů vyslán jako humanitární dobrovolník EU v souladu s normami a postupy uvedenými v článku 9.
5. Konkrétní podmínky týkající se vyslání a úlohy humanitárních dobrovolníků EU jsou po důkladné konzultaci s přijímajícími organizacemi stanoveny ve smlouvě uzavřené mezi vysílající organizací a humanitárními dobrovolníky EU, přičemž mezi tyto podmínky patří práva a povinnosti, doba trvání, místo vyslání a úkoly humanitárního dobrovolníka EU.
6. V případě vyslání podle odst. 1 písm. b) Komise podepíše s humanitárními dobrovolníky EU smlouvu o vyslání dobrovolníka, v níž vymezí konkrétní podmínky vyslání. Smlouvy o vyslání dobrovolníka neudílejí dobrovolníkům práva a povinnosti vyplývající ze služebního řádu úředníků Evropské unie ani z pracovního řádu ostatních zaměstnanců Evropské unie, jak jsou stanoveny v nařízení Rady (EHS, Euratom, ESUO) č. 259/68 (14).
7. Každému humanitárnímu dobrovolníkovi je přidělen mentor z přijímající organizace, který na něj dohlíží a je mu nápomocen během jeho vyslání.
Článek 15
Budování kapacity přijímajících organizací v oblasti humanitární pomoci
Na základě předchozího posouzení potřeb třetích zemí, které provedou vysílající a přijímající organizace nebo jiní příslušní aktéři, Komise podporuje akce zaměřené na posilování kapacity přijímajících organizací v oblasti humanitární pomoci, s cílem zvýšit místní připravenost a zlepšit schopnost reagovat na humanitární krize a zajistit účinný a udržitelný dopad činnosti humanitárních dobrovolníků EU na místě, včetně:
a)
řízení rizik souvisejících s katastrofami, připravenosti a schopnosti reagovat, coachingu, odborné přípravy v oblasti řízení dobrovolníků a dalších oblastí, které mají význam pro zaměstnance a dobrovolníky z přijímajících organizací;
b)
výměny osvědčených postupů, technické pomoci, programů twinningu a výměny zaměstnanců a dobrovolníků, vytváření sítí a dalších relevantních akcí.
Článek 16
Síť iniciativy Humanitární dobrovolníci EU
1. Komise vytvoří a spravuje síť iniciativy Humanitární dobrovolníci EU, která je tvořena:
a)
zájemci o dobrovolnickou činnost a humanitárními dobrovolníky EU, kteří se účastní nebo účastnili iniciativy;
b)
vysílajícími a přijímajícími organizacemi;
c)
zástupci členských států a Evropského parlamentu.
2. Síť iniciativy Humanitární dobrovolníci EU zejména:
a)
usnadňuje kontakty a slouží jako platforma pro sdílení vědomostí, konzultace a šíření informací, pro výměnu osvědčených postupů a také pro účely posuzování potřeb uvedeného v čl. 21 odst. 3;
b)
usnadňuje budování partnerství a rozvoj společných projektů týkajících se vysílání osob a činností souvisejících s budováním kapacity, do nichž se zapojují vysílající organizace v celé Unii a přijímající organizace ve třetích zemích;
c)
poskytuje základ, o nějž se opírají akce v rámci iniciativy Humanitární dobrovolníci EU, s cílem zajistit nepřetržité zlepšování a účinné sledování a hodnocení;
d)
poskytuje příležitosti pro dobrovolnickou činnost on-line v rámci projektů spojených s iniciativou Humanitární dobrovolníci EU.
Článek 17
Komunikace a zvyšování povědomí
1. Komise podporuje akce zaměřené na informování veřejnosti, komunikaci a zvyšování povědomí s cílem zviditelnit iniciativu Humanitární dobrovolníci EU a propagovat dobrovolnictví v oblasti humanitární pomoci v Unii a jejích členských státech i ve třetích zemích, které mají z akcí v rámci této iniciativy prospěch.
2. Komise vypracuje akční komunikace o cílech, akcích a viditelných výsledcích iniciativy Humanitární dobrovolníci EU, v němž vymezí činnosti komunikace s veřejností a šíření informací pro veřejnost, zejména vůči budoucím potenciálním zájemcům o dobrovolnickou činnost a příjemcům akcí v rámci této iniciativy. Tento plán komunikace provádějí Komise a příjemci, zejména vysílající a přijímající organizace, a také humanitární dobrovolníci EU.
KAPITOLA III
PROGRAMOVÁNÍ A PŘIDĚLOVÁNÍ FINANČNÍCH PROSTŘEDKŮ
Článek 18
Způsobilé akce
1. Pro finanční pomoc jsou způsobilé akce uvedené v článku 8, včetně opatření nezbytných pro jejich provádění a potřebných opatření zaměřených na posílení koordinace mezi iniciativou Humanitární dobrovolníci EU a jinými relevantními programy na vnitrostátní a mezinárodní úrovni, založených na stávajících osvědčených postupech.
2. Z finanční pomoci uvedené v odstavci 1 lze hradit rovněž výdaje související s přípravou, sledováním, kontrolou, auditem a hodnocením, které jsou nutné k řízení iniciativy Humanitární dobrovolníci EU a k dosahování jejích cílů.
3. Výdaje uvedené v odstavci 2 mohou pokrývat zejména studie, setkání odborníků, informační a komunikační akce uvedené v článku 17 včetně společné komunikace politických priorit Unie navenek, pokud tyto činnosti souvisejí s cíli iniciativy Humanitární dobrovolníci EU, výdaje spojené s informačními sítěmi zaměřenými na zpracování a výměnu informací (včetně jejich propojování se stávajícími nebo budoucími systémy určenými k podpoře výměny údajů napříč odvětvími a souvisejících zařízení), jakož i veškeré výdaje na technickou a administrativní pomoc, které vznikly Komisi.
Článek 19
Příjemci finanční pomoci
Na základě tohoto nařízení lze poskytovat finanční pomoc fyzickým osobám a právnickým osobám, jež se řídí veřejným i soukromým právem, které se pak považují za příjemce finanční pomoci ve smyslu nařízení (EU, Euratom) č. 966/2012.
Článek 20
Finanční krytí
1. Finanční krytí pro provádění tohoto nařízení v období od 1. ledna 2014 až 31. prosince 2020 činí 147 936 000 EUR v běžných cenách. Roční rozpočtové prostředky schvaluje Evropský parlament a Rada v mezích víceletého finančního rámce. V případě potřeby by mohly být k pokrytí obdobných výdajů zahrnuty prostředky na platby i do rozpočtu na období po roce 2020, aby bylo možné řídit platby na opatření, jež nebudou dokončena do 31. prosince 2020.
2. Finanční krytí uvedené v odstavci 1 se rozdělí v období 2014-2020 v souladu s operativními cíli, tematickými prioritami a procentními podíly uvedenými v příloze.
3. Komise je zmocněna k přijímání aktů v přenesené pravomoci v souladu s článkem 24 za účelem změny priority a úpravy jednotlivých číselných údajů uvedených v příloze o více než 10 a nejvýše o 20 procentních bodů. Takovéto úpravy se provedou pouze na základě výsledků přezkumu tematických priorit a procentních podílů stanovených v příloze, který provede Komise s ohledem na výsledek průběžného hodnocení uvedeného v čl. 27 odst. 4 písm. b), přičemž tyto akty v přenesené pravomoci se přijmou do 30. června 2018.
4. V závažných a naléhavých případech, kdy je nutné provést revizi rozpočtových zdrojů vyčleněných na podporu krizových opatření v rámci reakce na mimořádné situace, je Komise zmocněna k přijímání aktů v přenesené pravomoci, aby mohla upravit jednotlivé číselné údaje uvedené v příloze o více než 10 a nejvýše o 20 procentních bodů, a to v rámci dostupných rozpočtových prostředků a v souladu s postupem stanoveným v článku 25.
Článek 21
Druhy finančních opatření a prováděcí postupy
1. Komise provádí finanční pomoc Unie v souladu s nařízením (EU, Euratom) č. 966/2012.
2. Finanční pomoc poskytovaná podle tohoto nařízení může mít jakoukoli z forem stanovených v nařízení (EU, Euratom) č. 966/2012.
3. Za účelem provádění tohoto nařízení Komise prostřednictvím prováděcích aktů přijme roční pracovní program iniciativy Humanitární dobrovolníci EU. Tyto prováděcí akty se přijímají přezkumným postupem podle čl. 26 odst. 2. Roční pracovní program stanoví sledované cíle, očekávané výsledky, způsob provádění a výši souvisejících celkových výdajů. Roční pracovní program obsahuje také popis financovaných akcí, částku přidělenou na každou akci, přičemž se případně zohledňují vyhodnocené potřeby, a orientační harmonogram provádění. U grantů roční pracovní program zahrnuje priority, základní hodnotící kritéria a maximální míru spolufinancování. Roční pracovní program stanoví rovněž účast třetích zemí za podmínek uvedených v článku 23.
Článek 22
Ochrana finančních zájmů Unie
1. Komise přijme vhodná opatření k zajištění toho, aby byly při provádění akcí financovaných v rámci iniciativy Humanitární dobrovolníci EU finanční zájmy Unie chráněny preventivními opatřeními proti podvodům, korupci a jinému protiprávnímu jednání účinnými kontrolami, a jsou-li zjištěny nesrovnalosti, zpětným získáním neoprávněně vyplacených částek a případně účinnými, přiměřenými a odrazujícími sankcemi.
2. Komise nebo její zástupci a Účetní dvůr mají pravomoc provádět na základě kontroly dokumentů i inspekce na místě audit u všech příjemců grantů, zhotovitelů, dodavatelů nebo poskytovatelů a subdodavatelů, kteří v rámci iniciativy Humanitární dobrovolníci EU obdrželi finanční prostředky Unie.
3. Evropskému úřadu pro boj proti podvodům (OLAF) se povoluje provádět kontroly a inspekce na místě u hospodářských subjektů, jichž se toto financování přímo nebo nepřímo týká, postupy stanovenými v nařízení (Euratom, ES) č. 2185/96 a nařízení (EU, Euratom) č. 883/2013 s cílem zjistit, zda v souvislosti s grantovou dohodou, rozhodnutím o grantu nebo smlouvou financovanými v rámci iniciativy Humanitární dobrovolníci EU nedošlo k podvodu, korupci nebo jinému protiprávnímu jednání ohrožujícímu finanční zájmy Unie.
4. Aniž jsou dotčeny odstavce 1 a 2, musí dohody o spolupráci se třetími zeměmi a mezinárodními organizacemi, grantové dohody, rozhodnutí o grantu a smlouvy vyplývající z provádění tohoto nařízení Komisi, Účetní dvůr a OLAF k provádění takových auditů, kontrol a inspekcí na místě výslovně zmocňovat, a to při náležitém dodržení všech příslušných procesních záruk.
KAPITOLA IV
SPOLUPRÁCE S DALŠÍMI ZEMĚMI
Článek 23
Spolupráce s dalšími zeměmi
1. Do iniciativy Humanitární dobrovolníci EU se mohou zapojit:
a)
občané a vysílající organizace z přistupujících zemí, kandidátských zemí, potenciálních kandidátů a partnerských zemí v rámci evropské politiky sousedství, v souladu s obecnými zásadami a obecnými podmínkami pro účast těchto zemí v programech Unie, jež jsou stanoveny v příslušných rámcových dohodách a rozhodnutích rad přidružení, nebo podobnými ujednáními;
b)
občané a vysílající organizace ze zemí Evropského sdružení volného obchodu, které jsou členy Evropského hospodářského prostoru (EHP), v souladu s podmínkami stanovenými v Dohodě o EHP;
c)
občané a vysílající organizace z ostatních evropských zemí, s výhradou uzavření dvoustranných dohod s těmito zeměmi.
2. Zúčastnění dobrovolníci a organizace provádějící akce v rámci iniciativy Humanitární dobrovolníci EU ze spolupracujících zemí rovněž dodržují obecné zásady uvedené v článku 4.
3. Spolupráce se zúčastněnými zeměmi uvedenými v odstavci 1 je v příslušných případech založena na dodatečných rozpočtových prostředcích poskytnutých zúčastněnými zeměmi v souladu s postupy, které byly s těmito zeměmi dohodnuty.
KAPITOLA V
PŘENESENÍ PRAVOMOCI A PROVÁDĚCÍ USTANOVENÍ
Článek 24
Výkon přenesené pravomoci
1. Pravomoc přijímat akty v přenesené pravomoci je Komisi svěřena za podmínek stanovených v tomto článku.
2. Pravomoc přijímat akty v přenesené pravomoci uvedená v čl. 7 odst. 2, čl. 9 odst. 2 a čl. 20 odst. 3 je svěřena Komisi na dobu sedmi let od 25. dubna 2014.
3. Evropský parlament nebo Rada mohou přenesení pravomoci uvedená v čl. 7 odst. 2, čl. 9 odst. 2 a čl. 20 odst. 3 kdykoli zrušit. Rozhodnutím o zrušení se ukončuje přenesení pravomoci v něm blíže určené. Rozhodnutí nabývá účinku prvním dnem po zveřejnění v Úředním věstníku Evropské unie nebo k pozdějšímu dni, který je v něm upřesněn. Nedotýká se platnosti již platných aktů v přenesené pravomoci.
4. Přijetí aktu v přenesené pravomoci Komise neprodleně oznámí současně Evropskému parlamentu a Radě.
5. Akt v přenesené pravomoci přijatý podle čl. 7 odst. 2, čl. 9 odst. 2 a čl. 20 odst. 3 vstoupí v platnost, pouze pokud proti němu Evropský parlament nebo Rada nevysloví námitky ve lhůtě dvou měsíců ode dne, kdy jim byl tento akt oznámen, nebo pokud Evropský parlament i Rada před uplynutím této lhůty informují Komisi o tom, že námitky nevysloví. Z podnětu Evropského parlamentu nebo Rady se tato lhůta prodlouží o dva měsíce.
Článek 25
Postup pro naléhavé případy
1. Ve výjimečných a řádně odůvodněných případech vstupují akty v přenesené pravomoci přijaté podle tohoto článku v platnost bezodkladně a jsou použitelné, pokud proti nim není vyslovena námitka v souladu s odstavcem 2. V oznámení aktu v přenesené pravomoci Evropskému parlamentu a Radě se uvedou důvody použití postupu pro naléhavé případy.
2. Evropský parlament nebo Rada mohou proti aktu v přenesené pravomoci vyslovit námitky postupem uvedeným v čl. 24 odst. 5. V takovém případě zruší Komise tento akt neprodleně poté, co jí Evropský parlament nebo Rada oznámí rozhodnutí o vyslovení námitek.
Článek 26
Postup projednávání ve výboru
1. Komisi je nápomocen výbor zřízený podle čl. 17 odst. 1 nařízení Rady (ES) č. 1257/96 (15). Tento výbor je výborem ve smyslu nařízení (EU) č. 182/2011.
2. Odkazuje-li se na tento odstavec, použije se článek 5 nařízení (EU) č. 182/2011.
KAPITOLA VI
SLEDOVÁNÍ A HODNOCENÍ
Článek 27
Sledování a hodnocení
1. Akce v rámci iniciativy Humanitární dobrovolníci EU, na něž je poskytována finanční pomoc, podléhají pravidelnému dohledu, s cílem sledovat jejich provádění, a pravidelnému hodnocení vnějšími hodnotiteli, aby byla posouzena jejich účelnost, účinnost a jejich dopad vzhledem k cílům iniciativy Humanitární dobrovolníci EU. Dohled a hodnocení zahrnují vypracování zpráv uvedených v odstavci 4 a další činnosti týkající se konkrétních aspektů tohoto nařízení, které mohou být zahájeny kdykoli během jeho provádění.
2. Organizace, které vysílají humanitární dobrovolníky EU mimo Unii, nesou odpovědnost za kontrolu jejich činnosti a předkládají Komisi pravidelně zprávy o sledování, přičemž jednotlivým dobrovolníkům zaručí veškerá práva související s ochranou osobních údajů.
3. Při hodnocení se používají stávající normy pro hodnocení, včetně těch, které vypracoval Výbor pro rozvojovou pomoc Organizace pro hospodářskou spolupráci a rozvoj, s cílem zjistit dlouhodobý dopad iniciativy Humanitární dobrovolníci EU na humanitární pomoc. Ve fázi hodnocení zajistí Komise pravidelné konzultace všech příslušných zúčastněných stran, včetně dobrovolníků, vysílajících a přijímajících organizací, místních komunit, jimž je pomoc určena, humanitárních organizací a pracovníků v terénu. Výsledky hodnocení budou využity při úpravách podoby programu a přidělování zdrojů.
4. Komise předloží Evropskému parlamentu a Radě:
a)
výroční zprávy, které zkoumají pokrok dosažený při provádění tohoto nařízení, včetně jeho účinků, a které se pokud možno zabývají nejdůležitějšími výsledky;
b)
do 31. prosince 2017 průběžnou hodnotící zprávu o dosažených výsledcích a kvalitativních a kvantitativních aspektech provádění tohoto nařízení, včetně dopadu iniciativy Humanitární dobrovolníci EU v humanitární oblasti a hodnocení nákladové efektivity tohoto programu během prvních tří let jeho provádění;
c)
do 31. prosince 2018 sdělení o pokračujícím provádění tohoto nařízení založené na průběžné hodnotící zprávě uvedené v písmenu b) tohoto odstavce;
d)
do 31. prosince 2021 zprávu o hodnocení ex post za sedmileté finanční období provádění.
5. Komise do 1. září 2019 přezkoumá opatření stanovená tímto nařízením a na základě závěrů průběžné hodnotící zprávy uvedené v odst. 4 písm. b) tohoto článku případně spolu s tímto přezkumem předloží legislativní návrh pozměňující toto nařízení.
6. Komise rovněž o činnostech v rámci iniciativy Humanitární dobrovolníci EU pravidelně informuje Evropskou službu pro vnější činnost podle příslušných pracovních ujednání.
KAPITOLA VII
ZÁVĚREČNÁ USTANOVENÍ
Článek 28
Vstup v platnost
Toto nařízení vstupuje v platnost prvním dnem po vyhlášení v Úředním věstníku Evropské unie.
Použije se od 1. ledna 2014.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
V Bruselu dne 3. dubna 2014.
REGLAMENTO (UE) No 375/2014 DEL PARLAMENTO EUROPEO Y DEL CONSEJO
de 3 de abril de 2014
por el que se crea el Cuerpo Voluntario Europeo de Ayuda Humanitaria («iniciativa Voluntarios de Ayuda de la UE»)
EL PARLAMENTO EUROPEO Y EL CONSEJO DE LA UNIÓN EUROPEA,
Visto el Tratado de Funcionamiento de la Unión Europea y, en particular, su artículo 214, apartado 5,
Vista la propuesta de la Comisión Europea,
Previa transmisión del proyecto de acto legislativo a los Parlamentos nacionales,
De conformidad con el procedimiento legislativo ordinario (1),
Considerando lo siguiente:
(1)
La solidaridad es uno de los valores fundamentales de la Unión, y existe potencial para seguir desarrollando medios de expresión de la solidaridad de los ciudadanos de la Unión para con las personas de terceros países vulnerables o afectadas por crisis causadas por el hombre o catástrofes naturales. Además, la Unión en su conjunto es el mayor donante en el mundo de ayuda humanitaria, al aportar cerca del 50 % de la ayuda humanitaria mundial.
(2)
El voluntariado es una expresión de solidaridad concreta y visible que permite a las personas dedicar sus conocimientos, aptitudes y tiempo al servicio de otros seres humanos, sin una motivación pecuniaria.
(3)
Es necesario seguir concitando la solidaridad con las víctimas de las crisis y las catástrofes en terceros países así como reforzar los niveles de conocimiento y la visibilidad de la ayuda humanitaria y el voluntariado en general entre los ciudadanos de la Unión.
(4)
La visión de la Unión en materia de ayuda humanitaria, que incluye un objetivo común, principios comunes y buenas prácticas y un marco común para la prestación por parte de la Unión de ayuda humanitaria, se expone en la Declaración conjunta del Consejo y los Representantes de los Gobiernos de los Estados miembros reunidos en el seno del Consejo, del Parlamento Europeo y de la Comisión Europea titulada «Consenso europeo sobre la ayuda humanitaria» (2). El consenso europeo sobre la ayuda humanitaria subraya el firme compromiso de la Unión de adoptar un planteamiento basado en las necesidades y defender y promover los principios humanitarios fundamentales de humanidad, neutralidad, imparcialidad e independencia. Las acciones del Cuerpo Voluntario Europeo de Ayuda Humanitaria («la iniciativa Voluntarios de Ayuda de la UE») deben guiarse por el consenso europeo sobre la ayuda humanitaria.
(5)
La ayuda humanitaria de la Unión se presta en situaciones en las que pueden intervenir otros instrumentos relacionados con la cooperación al desarrollo, la gestión de crisis y la protección civil. La iniciativa Voluntarios de Ayuda de la UE debe desarrollarse de forma coherente y complementaria y evitar el solapamiento con otros instrumentos y políticas de la Unión, en particular, con la política de ayuda humanitaria y de cooperación para el desarrollo de la Unión, y con el Mecanismo de Protección Civil de la Unión creado por la Decisión no 1313/2013/UE del Parlamento Europeo y del Consejo (3), el Centro de Coordinación de la Respuesta a Emergencias creado por dicha Decisión y con el Servicio Europeo de Acción Exterior (SEAE) y las Delegaciones de la UE a fin de coordinar la respuesta de la Unión a las crisis humanitarias en terceros países.
(6)
La iniciativa Voluntarios de Ayuda de la UE debe contribuir a los esfuerzos por reforzar la capacidad de la Unión de prestar ayuda humanitaria basada en las necesidades y fortalecer la capacidad y la resistencia de las comunidades vulnerables o afectadas por catástrofes en terceros países. Asimismo, es importante fomentar la cooperación con las organizaciones internacionales pertinentes y otros socios de la ayuda humanitaria y agentes locales y regionales. Dicha cooperación debe efectuarse de acuerdo con las acciones que emprendan las Naciones Unidas a fin de apoyar el papel crucial y de coordinación general de la Oficina de Coordinación de Asuntos Humanitarios de las Naciones Unidas (OCHA).
(7)
El número, alcance y complejidad de las crisis humanitarias en el mundo, tanto de las debidas a fenómenos naturales como de las causadas por el hombre, han aumentado de forma significativa a lo largo de los años, y esta tendencia tiene probabilidades de continuar, lo que supone un aumento de la demanda de agentes humanitarios para proporcionar una respuesta inmediata, eficaz, eficiente y coherente y para apoyar a las comunidades locales de los terceros países a fin de hacerlas menos vulnerables y reforzar su resistencia frente a las catástrofes.
(8)
Los voluntarios pueden contribuir a reforzar la capacidad de la Unión para prestar ayuda humanitaria basada en las necesidades y los principios y contribuir a potenciar la eficacia del sector humanitario cuando están adecuadamente seleccionados, formados y preparados para el despliegue, de modo que se garantice que poseen las cualificaciones y competencias necesarias para ayudar a las personas necesitadas de la manera más eficaz, siempre que cuenten con un apoyo y una supervisión suficientes en el lugar donde se presta el voluntariado.
(9)
Existen programas de voluntariado en Europa y en todo el mundo, centrados en el despliegue en terceros países. Se trata a menudo de programas nacionales que se dedican principal o exclusivamente a proyectos de desarrollo. La iniciativa Voluntarios de Ayuda de la UE debe, por tanto, aportar valor añadido, brindando oportunidades a los voluntarios para contribuir conjuntamente a las operaciones de ayuda humanitaria, reforzando así la ciudadanía europea activa. La iniciativa Voluntarios de Ayuda de la UE también puede añadir valor fomentando la cooperación transnacional de las organizaciones que participen en la ejecución de las acciones en el marco de la iniciativa Voluntarios de Ayuda de la UE, mejorando así las relaciones internacionales, proyectando una imagen positiva de la Unión en el mundo y fomentando el interés por los proyectos humanitarios paneuropeos.
(10)
La iniciativa Voluntarios de Ayuda de la UE debe ser eficiente en relación con los costes, complementar los programas nacionales e internacionales de voluntariado existentes sin duplicarlos y centrarse en satisfacer necesidades y remediar carencias concretas en el ámbito humanitario.
(11)
Como se subraya en la Comunicación de la Comisión de 23 de noviembre de 2010 titulada «Cómo expresar la solidaridad del ciudadano de la UE a través del voluntariado: primeras reflexiones sobre un Cuerpo Voluntario Europeo de Ayuda Humanitaria», existen lagunas en el actual panorama de voluntariado humanitario que la iniciativa Voluntarios de Ayuda de la UE puede solucionar con voluntarios con los perfiles idóneos desplegados en el momento adecuado en el lugar correcto. Esto podría lograrse esencialmente estableciendo unas normas y procedimientos europeos sobre identificación y selección de los voluntarios humanitarios, criterios de referencia comúnmente acordados para la formación y preparación de los voluntarios humanitarios para el despliegue, una base de datos de voluntarios potenciales que se identifiquen en función de las necesidades sobre el terreno, y oportunidades para que los voluntarios contribuyan a las operaciones humanitarias no solo mediante el despliegue sino también mediante servicios de gestión y de apoyo y actividades de voluntariado en línea.
(12)
La formación adecuada, así como la seguridad y protección de los voluntarios debe revestir la mayor importancia y ser objeto de un intercambio periódico de información, también con los Estados miembros. Los voluntarios en ayuda humanitaria de la Unión no deben desplegarse en operaciones que se desarrollen en el escenario de conflictos armados internacionales o no internacionales.
(13)
La Unión realiza sus operaciones de ayuda humanitaria basándose en las necesidades y en asociación con las organizaciones encargadas de la ejecución. Estas organizaciones deben desempeñar un papel importante en la instauración de la iniciativa Voluntarios de Ayuda de la UE a fin de garantizar la responsabilización por parte de los agentes sobre el terreno y maximizar la asimilación potencial de las acciones en el marco de dicha iniciativa. En particular, la Unión debe encargar a dichas organizaciones la identificación, selección, preparación y despliegue de los voluntarios en ayuda humanitaria de la Unión, así como su seguimiento durante y después de su misión, de conformidad con las normas y los procedimientos establecidos por la Comisión. La Comisión debe poder recurrir, cuando proceda, a voluntarios bien formados y preparados para el despliegue a sus oficinas sobre el terreno para tareas de apoyo.
(14)
La Comunicación de la Comisión de 25 de octubre de 2011 titulada «Estrategia renovada de la UE para 2011-2014 sobre la responsabilidad social de las empresas» establece que las empresas privadas pueden desempeñar un papel importante y contribuir a las operaciones humanitarias de la Unión, en particular mediante el voluntariado entre los trabajadores.
(15)
La iniciativa Voluntarios de Ayuda de la UE debe ayudar a los europeos de todas las edades a demostrar una ciudadanía europea activa. La iniciativa debe contribuir así a promover el voluntariado en la Unión y al desarrollo personal y conocimiento intercultural de los voluntarios participantes, mejorando con ello sus competencias y posibilidades de encontrar empleo en una economía globalizada.
(16)
Los principios de igualdad de oportunidades y no discriminación de la Unión indican que los ciudadanos y residentes de larga duración de la Unión de todos los estamentos sociales y edades deben tener la posibilidad de participar como ciudadanos activos. Teniendo en cuenta los retos específicos del contexto humanitario, los participantes en la iniciativa Voluntarios de Ayuda de la UE deben tener una edad mínima de dieciocho años y pueden representar una amplia variedad de perfiles y generaciones, incluidos expertos y jubilados cualificados.
(17)
Un estatuto jurídico claro es una condición previa fundamental para que los voluntarios puedan participar en el despliegue en países fuera de la Unión. Las condiciones de despliegue de los voluntarios deben definirse contractualmente e incluir normas de protección y seguridad de los mismos, responsabilidades de las organizaciones de envío y de acogida, cobertura de seguro, cobertura de manutención, alojamiento y otros gastos pertinentes. Los criterios que deben cumplir los voluntarios para su despliegue en terceros países deben estar sujetos a disposiciones de seguridad y protección adecuadas.
(18)
Las recomendaciones que figuran en la Agenda Política para el Voluntariado en Europa y el trabajo realizado por las organizaciones europeas e internacionales de voluntariado y por el programa de voluntarios de las Naciones Unidas deben tenerse en cuenta, cuando corresponda, en las acciones en el marco de la iniciativa Voluntarios de Ayuda de la UE.
(19)
La iniciativa Voluntarios de Ayuda de la UE debe apoyar las acciones basadas en las necesidades dirigidas a reforzar la capacidad de las organizaciones de acogida para la ayuda humanitaria en terceros países con el fin de mejorar la preparación y respuesta local a las crisis humanitarias y garantizar la eficacia y el impacto sostenible del trabajo de los voluntarios de ayuda de la UE sobre el terreno mediante la gestión del riesgo, la preparación y la respuesta ante catástrofes, las tutorías, la formación en la gestión de voluntarios y otros ámbitos pertinentes.
(20)
La iniciativa Voluntarios de Ayuda de la UE debe, cuando corresponda, contribuir a reforzar la perspectiva de género en la política de la Unión en materia de ayuda humanitaria, mediante el fomento de respuestas humanitarias adecuadas a las necesidades específicas de las mujeres y los hombres de todas las edades. Debe prestarse una atención especial a la cooperación con redes y grupos de mujeres para fomentar la participación y el liderazgo de las mujeres en la ayuda humanitaria y aprovechar sus capacidades y conocimientos para contribuir a la recuperación, la consolidación de la paz y la reducción del riesgo de catástrofes, y reforzar la resistencia de las comunidades afectadas.
(21)
El presente Reglamento establece una dotación financiera para toda la duración del ejercicio financiero que debe constituir el importe de referencia privilegiada, en el sentido del punto 17 del Acuerdo Interinstitucional de 2 de diciembre de 2013 entre el Parlamento Europeo, el Consejo y la Comisión sobre disciplina presupuestaria, cooperación en materia presupuestaria y buena gestión financiera (4), para el Parlamento Europeo y el Consejo durante el procedimiento presupuestario anual.
(22)
La asignación de ayuda financiera debe realizarse de acuerdo con el Reglamento (UE, Euratom) no 966/2012 del Parlamento Europeo y del Consejo (5). Debido a la naturaleza específica de la acción de la iniciativa Voluntarios de Ayuda de la UE, conviene establecer que la ayuda financiera puede concederse a personas físicas y a personas jurídicas de Derecho público y privado. También es importante garantizar el cumplimiento de las disposiciones de dicho Reglamento, en particular en lo que se refiere a los principios de economía, eficiencia y eficacia previstos en él.
(23)
La mejora de la ejecución y la calidad del gasto deben ser los principios que orienten la consecución de los objetivos de la iniciativa Voluntarios de Ayuda de la UE, asegurando a la vez una utilización óptima de los recursos financieros.
(24)
Los intereses financieros de la Unión deben ser protegidos mediante medidas proporcionadas a lo largo de todo el ciclo del gasto, incluidas la prevención, la detección y la investigación de irregularidades, la recuperación de los fondos perdidos, indebidamente pagados o mal utilizados y, en su caso, las sanciones. Deben tomarse medidas apropiadas para prevenir irregularidades y fraudes y deben darse los pasos necesarios para recuperar los fondos perdidos, indebidamente pagados o mal empleados, de conformidad con el Reglamento (CE, Euratom) no 2988/95 del Consejo (6), el Reglamento (Euratom, CE) no 2185/96 del Consejo (7), y el Reglamento (UE, Euratom) no 883/2103 del Parlamento Europeo y del Consejo (8).
(25)
La participación de terceros países, en particular países adherentes, países candidatos, candidatos potenciales, países socios de la Política Europea de Vecindad y países de la Asociación Europea de Libre Comercio (AELC), debe ser posible sobre la base de convenios de cooperación.
(26)
Los voluntarios participantes y las organizaciones encargadas de la ejecución de las acciones en el marco de la iniciativa Voluntarios de Ayuda de la UE de los países cooperantes deben asimismo cumplir y abogar por el respeto de los principios establecidos en el Consenso europeo sobre la ayuda humanitaria, con énfasis en la protección del «espacio humanitario».
(27)
A fin de permitir la mejora y la comunicación permanente y de aumentar la flexibilidad y la eficiencia de su adopción, deben delegarse en la Comisión los poderes para adoptar actos con arreglo al artículo 290 del Tratado por lo que respecta a las disposiciones relativas a las normas de selección, gestión y despliegue de los voluntarios de ayuda de la UE y la modificación de los indicadores de rendimiento, así como las prioridades temáticas y la adaptación de los porcentajes de asignación de la dotación financiera para la aplicación del presente Reglamento. Reviste especial importancia que la Comisión lleve a cabo las consultas oportunas durante la fase preparatoria, en particular con expertos. Al preparar y redactar los actos delegados, la Comisión debe garantizar que los documentos pertinentes se transmitan al Parlamento Europeo y al Consejo de manera simultánea, oportuna y adecuada.
(28)
A fin de garantizar condiciones uniformes de ejecución del presente Reglamento, deben conferirse a la Comisión competencias de ejecución. Dichas competencias deben ejercerse de conformidad con el Reglamento (UE) no 182/2011 del Parlamento Europeo y del Consejo (9). Debe utilizarse el procedimiento de examen para la adopción de los procedimientos de selección, gestión y despliegue de los voluntarios en ayuda humanitaria de la Unión, el mecanismo de certificación, el programa de formación y el programa de trabajo anual de la iniciativa Voluntarios de Ayuda de la UE.
(29)
El presente Reglamento respeta los derechos fundamentales y observa los principios reconocidos por la Carta de los Derechos Fundamentales de la Unión Europea.
(30)
El tratamiento de datos personales que se realice en el marco del presente Reglamento no excede de lo que resulta necesario y proporcionado para garantizar el buen funcionamiento de la iniciativa Voluntarios de Ayuda de la UE. Todo tratamiento de datos personales por parte de la Comisión está regulado por el Reglamento (CE) no 45/2001 del Parlamento Europeo y del Consejo (10). Todo tratamiento de datos personales por parte de organizaciones encargadas de la ejecución de las acciones en el marco de la iniciativa Voluntarios de Ayuda de la UE legalmente establecidas en la Unión se rige por la Directiva 95/46/CE del Parlamento Europeo y del Consejo (11).
(31)
Se consultó al Supervisor Europeo de Protección de Datos de conformidad con el artículo 28, apartado 2, del Reglamento (CE) no 45/2001, y este emitió un dictamen el 23 de noviembre de 2012 (12).
(32)
Es conveniente adaptar el período de aplicación del presente Reglamento al del Reglamento (UE, Euratom) no 1311/2013 del Consejo (13). Por consiguiente, el presente Reglamento debe aplicarse a partir del 1 de enero de 2014.
HAN ADOPTADO EL PRESENTE REGLAMENTO:
CAPÍTULO I
DISPOSICIONES INTRODUCTORIAS
Artículo 1
Objeto
El presente Reglamento establece un Cuerpo Voluntario Europeo de Ayuda Humanitaria («la iniciativa Voluntarios de Ayuda de la UE») como marco para las contribuciones conjuntas de los voluntarios europeos al apoyo y complemento de las operaciones de ayuda humanitaria en terceros países.
El presente Reglamento establece las normas y los procedimientos para el funcionamiento de la iniciativa Voluntarios de Ayuda de la UE y las normas que regulan la concesión de ayuda financiera.
Artículo 2
Ámbito de aplicación
El presente Reglamento se aplica a:
1)
la selección, la formación y el despliegue de los voluntarios en ayuda humanitaria de la Unión para apoyar y complementar la ayuda humanitaria en terceros países;
2)
acciones que apoyen, promuevan y preparen el despliegue de los voluntarios en ayuda humanitaria de la Unión para apoyar y complementar la ayuda humanitaria en terceros países;
3)
acciones dentro y fuera de la Unión destinadas a reforzar la capacidad de las organizaciones de acogida en terceros países para la ayuda humanitaria.
Artículo 3
Definiciones
A efectos del presente Reglamento se entenderá por:
a) «voluntario»: toda persona que elija, libremente y sin motivación pecuniaria participar en actividades que beneficien a la comunidad y a la sociedad en general;
b) «candidato a voluntario»: toda persona que cumpla los criterios de conformidad con el artículo 11, apartado 3, para solicitar su participación en las acciones en el marco de la iniciativa Voluntarios de Ayuda de la UE;
c) «voluntario de ayuda de la UE»: todo candidato a voluntario que haya sido seleccionado, formado según normas, procedimientos y criterios de referencia específicos, evaluado como apto y registrado como disponible para su despliegue a fin de apoyar y complementar la ayuda humanitaria en terceros países;
d) «ayuda humanitaria»: actividades y operaciones en terceros países destinadas a proporcionar ayuda de emergencia basada en las necesidades con el fin de preservar la vida, prevenir y aliviar el sufrimiento humano y salvaguardar la dignidad humana en el contexto de crisis causadas por el hombre o de catástrofes naturales. Incluye asistencia, operaciones de socorro y protección en situaciones de crisis humanitaria o inmediatamente después, medidas de apoyo para garantizar el acceso a las personas necesitadas y facilitar el libre flujo de la ayuda, así como acciones destinadas a reforzar la preparación ante catástrofes y la reducción de los riesgos de catástrofe, y a contribuir a reforzar la resistencia y la capacidad para hacer frente a las crisis y recuperarse tras ellas;
e) «terceros países»: países no pertenecientes a la Unión donde tienen lugar las actividades y operaciones de ayuda humanitaria mencionadas en la letra d).
Artículo 4
Objetivo
El objetivo de la iniciativa Voluntarios de Ayuda de la UE será contribuir a reforzar la capacidad de la Unión para prestar ayuda humanitaria basada en las necesidades con el fin de preservar la vida, prevenir y aliviar el sufrimiento humano y salvaguardar la dignidad humana, así como reforzar la capacidad y la resistencia de las comunidades vulnerables o afectadas por catástrofes en terceros países, concretamente mediante la preparación para casos de catástrofe, la reducción de los riesgos de catástrofe y el refuerzo del vínculo entre la ayuda de emergencia, la rehabilitación y el desarrollo. Dicho objetivo se logrará a través del valor añadido de las contribuciones conjuntas de los voluntarios de ayuda de la UE, expresando los valores de la Unión y la solidaridad con los necesitados y fomentando de forma visible un sentimiento de ciudadanía europea.
Artículo 5
Principios generales
1. Las acciones en el marco de la iniciativa Voluntarios de Ayuda de la UE se llevarán a cabo de conformidad con los principios de la ayuda humanitaria de humanidad, neutralidad, imparcialidad e independencia y con el Consenso europeo sobre la ayuda humanitaria.
2. Las acciones en el marco de la iniciativa Voluntarios de Ayuda de la UE responderán a las necesidades humanitarias de las comunidades locales y a las exigencias de las organizaciones de acogida y tratarán de contribuir a potenciar la eficacia del sector de la ayuda humanitaria.
3. La seguridad y la protección de los voluntarios de ayuda de la UE serán prioritarias.
4. La iniciativa Voluntarios de Ayuda de la UE promoverá proyectos conjuntos y asociaciones transnacionales, basados en las necesidades, entre los voluntarios participantes de distintos países y los organismos encargados de la ejecución de las acciones en el marco de dicha iniciativa a que se refiere el artículo 10.
Artículo 6
Coherencia y complementariedad de la acción de la Unión
1. En la aplicación del presente Reglamento, se garantizará la coherencia y la complementariedad con otros instrumentos y ámbitos de acción exterior de la Unión, así como con otras políticas pertinentes de la Unión, en particular, la política de ayuda humanitaria, la política de cooperación para el desarrollo y el Mecanismo de Protección Civil de la Unión, evitando al mismo tiempo las duplicidades y los solapamientos, y reconociendo que la ayuda humanitaria se rige por los principios en la materia contemplados en el artículo 5, apartado 1, del presente Reglamento. Se prestará una atención particular a garantizar una transición fluida entre la ayuda de emergencia, la rehabilitación y el desarrollo.
2. La Comisión y los Estados miembros cooperarán para lograr eficiencia y eficacia, garantizando la coherencia entre los distintos programas nacionales de voluntariado y las acciones en el marco de la iniciativa Voluntarios de Ayuda de la UE. Dichas acciones se basarán en las correspondientes buenas prácticas y en los programas en vigor y aprovecharán, cuando corresponda, las redes europeas establecidas.
3. La Unión fomentará la cooperación con las organizaciones internacionales pertinentes, y otros socios de la ayuda humanitaria y agentes locales y regionales en la ejecución de las acciones en el marco de la iniciativa Voluntarios de Ayuda de la UE.
Al promover una respuesta internacional coherente ante las crisis humanitarias, las acciones en el marco de la iniciativa Voluntarios de Ayuda de la UE serán conformes con las emprendidas por las Naciones Unidas, a fin de apoyar el papel crucial y de coordinación general de la OCHA.
Artículo 7
Objetivos operativos
1. La iniciativa Voluntarios de Ayuda de la UE perseguirá los siguientes objetivos operativos:
a)
Contribución al aumento y la mejora de la capacidad de la Unión para prestar ayuda humanitaria:
El progreso hacia la consecución de este objetivo operativo se evaluará sobre la base de indicadores, tales como:
-
el número de voluntarios en ayuda humanitaria de la Unión desplegados o listos para el despliegue con las cualificaciones requeridas y el número de voluntarios de ayuda de la UE que hayan cumplido sus contratos de despliegue,
-
el número de personas beneficiarias de la ayuda humanitaria proporcionada a través de la iniciativa Voluntarios de Ayuda de la UE y los costes medios por persona beneficiada,
-
el grado de satisfacción de los voluntarios de ayuda de la UE desplegados, de las organizaciones de envío y de acogida en relación con la contribución humanitaria efectiva de los voluntarios de ayuda de la UE sobre el terreno.
b)
Mejora de las capacidades, los conocimientos y las competencias de los voluntarios en el ámbito de la ayuda humanitaria y de las condiciones de su contratación:
El progreso hacia la consecución de este objetivo operativo se evaluará sobre la base de indicadores, tales como:
-
el número de candidatos a voluntarios formados y de voluntarios que hayan superado la evaluación posterior a la formación,
-
el número de organizaciones de envío certificadas que apliquen las normas y los procedimientos para el despliegue y la gestión de los candidatos a voluntarios de ayuda de la UE,
-
el grado de satisfacción de los voluntarios formados y desplegados y de las organizaciones de envío y de acogida con respecto a la calidad de la formación, el nivel de conocimientos y competencias de los voluntarios, el cumplimiento y la idoneidad de las normas y procedimientos de despliegue y gestión de los candidatos a voluntarios de ayuda de la UE.
c)
Desarrollo de las capacidades de las organizaciones de acogida y fomento del voluntariado en terceros países:
El progreso hacia la consecución de este objetivo operativo se evaluará sobre la base de indicadores, tales como:
-
el número y el tipo de acciones de desarrollo de las capacidades en terceros países,
-
el número de personal y voluntarios de terceros países que participen en las medidas de refuerzo de las capacidades,
-
el grado de satisfacción del personal de las organizaciones de acogida y de los voluntarios de terceros países que participen en las medidas de refuerzo de las capacidades, en cuanto a la calidad y la eficacia de las acciones llevadas a cabo.
d)
Comunicación de los principios de la ayuda humanitaria de la Unión con arreglo a lo acordado en el Consenso europeo sobre la ayuda humanitaria:
El progreso hacia la consecución de este objetivo operativo se evaluará sobre la base de indicadores, tales como:
-
el número, el tipo y los costes de las acciones de información, comunicación y sensibilización.
e)
Mejora de la coherencia y uniformidad del voluntariado en los Estados miembros con objeto de mejorar las oportunidades de los ciudadanos de participar en las actividades y operaciones de ayuda humanitaria:
El progreso hacia la consecución de este objetivo operativo se evaluará sobre la base de indicadores, tales como:
-
el número de organizaciones de envío certificadas,
-
el número y el tipo de acciones de asistencia técnica para las organizaciones de envío,
-
la difusión y reproducción de las normas y los procedimientos de gestión de los candidatos a voluntarios de ayuda de la UE por parte de otros programas de voluntariado.
2. Los indicadores mencionados en el apartado 1, letras a) a e), se utilizarán para el seguimiento, la evaluación y el examen del rendimiento, según proceda. Son indicativos y podrán modificarse mediante actos delegados con arreglo al artículo 24 a fin de tener en cuenta la experiencia procedente de la medición de los avances.
CAPÍTULO II
ACCIONES EN EL MARCO DE LA INICIATIVA VOLUNTARIOS DE AYUDA DE LA UE
Artículo 8
Acciones en el marco de la iniciativa Voluntarios de Ayuda de la UE
La iniciativa Voluntarios de Ayuda de la UE perseguirá los objetivos contemplados en los artículos 4 y 7 mediante los siguientes tipos de acciones:
-
desarrollo y mantenimiento de las normas y los procedimientos relativos a los candidatos a voluntarios y a los voluntarios de ayuda de la UE,
-
desarrollo y mantenimiento de un mecanismo de certificación para las organizaciones de envío y de acogida,
-
identificación y selección de los candidatos a voluntarios,
-
establecimiento de un programa de formación y apoyo a la formación y a las prácticas de aprendizaje,
-
creación, mantenimiento y actualización de una base de datos de voluntarios de ayuda de la UE,
-
despliegue de los voluntarios de ayuda de la UE en apoyo y complemento de la ayuda humanitaria en terceros países,
-
capacitación de las organizaciones de acogida,
-
establecimiento y gestión de una red para la iniciativa Voluntarios de Ayuda de la UE,
-
comunicación y sensibilización,
-
actividad auxiliar que impulse la rendición de cuentas, la transparencia y la eficacia de la iniciativa Voluntarios de Ayuda de la UE.
Artículo 9
Normas y procedimientos relativos a los candidatos a voluntarios y a los voluntarios de ayuda de la UE
1. Basándose en las actuales prácticas pertinentes, la Comisión establecerá normas y procedimientos que comprendan las condiciones, disposiciones y requisitos necesarios que deban aplicar las organizaciones de envío y de acogida a la hora de identificar, seleccionar, preparar, gestionar y desplegar a los candidatos a voluntarios y a los voluntarios de ayuda de la UE para apoyar las operaciones de ayuda humanitaria en terceros países.
2. Se otorgan a la Comisión los poderes para adoptar actos delegados con arreglo al artículo 24 para establecer las normas relativas:
-
al marco de competencias utilizado para la identificación, selección y preparación de voluntarios como profesionales noveles o experimentados,
-
a las disposiciones para velar por la igualdad de oportunidades y la no discriminación en el procedimiento de identificación y selección,
-
a las disposiciones para velar por que las organizaciones de envío y de acogida cumplan el Derecho nacional y de la Unión pertinente y el Derecho del país de acogida,
-
a las normas relativas a la cooperación entre las organizaciones de envío y de acogida,
-
a las disposiciones para el reconocimiento de las cualificaciones y competencias adquiridas por los voluntarios de ayuda de la UE con arreglo a las iniciativas pertinentes de la Unión.
3. Se otorgan a la Comisión los poderes para adoptar actos de ejecución para establecer lo siguiente:
-
los protocolos que deben aplicarse para la identificación, la selección y la necesaria preparación previa al despliegue de los candidatos a voluntarios, incluidas, en su caso, las prácticas de aprendizaje,
-
las disposiciones para el despliegue y gestión de los voluntarios de ayuda de la UE en terceros países, incluidos, entre otras cosas, la supervisión sobre el terreno, el apoyo permanente mediante medidas de instrucción, tutoría, formación adicional, las condiciones necesarias de trabajo y la asistencia después del despliegue,
-
la prestación de cobertura de seguro y las condiciones de vida de los voluntarios, incluidos la cobertura de manutención, alojamiento, viaje y otros gastos pertinentes,
-
los procedimientos que deben seguirse antes, durante y después del despliegue para velar por el deber de diligencia y unas medidas adecuadas de seguridad y protección, incluidos los protocolos de evacuación médica y los planes de seguridad que comprendan la evacuación de emergencia de terceros países, así como los necesarios procedimientos de enlace con las autoridades nacionales,
-
a los procedimientos de seguimiento y evaluación del rendimiento particular de los voluntarios de ayuda de la UE.
Dichos actos de ejecución se adoptarán de conformidad con el procedimiento de examen indicado en el artículo 26, apartado 2.
Artículo 10
Mecanismo de certificación para organizaciones de envío y de acogida
1. La Comisión desarrollará, mediante actos de ejecución, un mecanismo de certificación en cuya elaboración intervengan, en su caso, los socios humanitarios y que garantice que las organizaciones de envío cumplen las normas y procedimientos mencionados en el artículo 9, y un mecanismo de certificación diferenciado para las organizaciones de acogida.
La Comisión establecerá, mediante actos de ejecución, el procedimiento relativo al funcionamiento de los mecanismos de certificación, basándose en los actuales mecanismos y procedimientos de certificación pertinentes. Dichos actos de ejecución se adoptarán de conformidad con el procedimiento de examen contemplado en el artículo 26, apartado 2.
2. A la hora de elaborar el mecanismo de certificación, la Comisión procurará conseguir sinergias con los instrumentos de asociación de la Comisión en el sector humanitario y con las normas humanitarias existentes con miras a la simplificación administrativa. El mecanismo de certificación será incluyente y no discriminatorio por lo que respecta a cualquier tipo de organización que sea apta para obtener la certificación.
3. Las organizaciones de envío serán aptas para obtener la certificación si:
a)
cumplen las normas y procedimientos a que se refiere el artículo 9;
b)
operan en el ámbito de la ayuda humanitaria según lo definido en el artículo 3, letra d), y
c)
pertenecen a una de las siguientes categorías:
i)
organizaciones no gubernamentales sin ánimo de lucro constituidas de conformidad con el Derecho de un Estado miembro y cuya sede esté situada en el territorio de la Unión,
ii)
organismos de Derecho público de carácter civil que se rijan por el Derecho de un Estado miembro,
iii)
organizaciones no gubernamentales sin ánimo de lucro establecidas en los países a que se refiere el artículo 23 en las condiciones contempladas en dicho artículo y en los acuerdos mencionados en el mismo,
iv)
organismos de Derecho público de carácter civil establecidas en los países a que se refiere el artículo 23 en las condiciones contempladas en dicho artículo y en los acuerdos mencionados en el mismo,
v)
la Federación internacional de las Organizaciones nacionales de la Cruz Roja y de la MEDIA Luna Roja.
4. Las organizaciones de terceros países serán aptas para obtener la certificación de organizaciones de envío si:
a)
cumplen las normas y procedimientos a que se refiere el artículo 9;
b)
operan en el ámbito de la ayuda humanitaria, tal como se define en el artículo 3, letra d), y
c)
pertenecen a una de las siguientes categorías:
i)
organizaciones no gubernamentales sin ánimo de lucro que operen o estén establecidas en un tercer país con arreglo a la legislación vigente en dicho país,
ii)
organismos de Derecho público de carácter civil que se rijan por el Derecho de un tercer país,
iii)
organizaciones y agencias internacionales.
5. Sin perjuicio de los requisitos previstos en los apartados 3 y 4, las organizaciones de envío y de acogida podrán realizar acciones en el marco de la iniciativa Voluntarios de Ayuda de la UE en asociación con organizaciones privadas con ánimo de lucro.
6. Con arreglo a una evaluación previa de las necesidades, las organizaciones de envío que vayan a obtener la certificación podrán beneficiarse de la asistencia técnica destinada a reforzar su capacidad de participación en la iniciativa Voluntarios de Ayuda de la UE y a velar por el cumplimiento de las normas y procedimientos a que se refiere el artículo 9.
Las organizaciones de acogida que vayan a obtener la certificación también podrán recibir la asistencia a que se refiere el párrafo primero en el contexto de las acciones a que se refiere el artículo 15.
7. La Comisión publicará a su debido tiempo tras la certificación una lista de las organizaciones de envío y de acogida certificadas.
Artículo 11
Identificación y selección de candidatos a voluntarios
1. Sobre la base de una evaluación previa de las necesidades en los terceros países, realizada por las organizaciones de envío o de acogida u otros actores relevantes, las organizaciones de envío certificadas identificarán y seleccionarán a los candidatos a voluntarios para su formación.
2. La identificación y la selección de candidatos a voluntarios deberán cumplir las normas y los procedimientos mencionados en el artículo 9 y respetar los principios de no discriminación e igualdad de oportunidades.
3. Las siguientes personas que tengan una edad mínima de 18 años podrán postularse como candidatos a voluntarios:
a)
los ciudadanos de la Unión;
b)
los nacionales de terceros países que sean residentes de larga duración en un Estado miembro de la Unión, y
c)
los ciudadanos de los países mencionados en el artículo 23, apartado 1, en las condiciones mencionadas en ese artículo.
Artículo 12
Programa de formación, apoyo a la formación y prácticas de aprendizaje
1. Basándose en los programas y procedimientos existentes, y con la participación, en su caso, de instituciones especializadas, la Comisión establecerá un programa de formación para preparar a los candidatos a voluntarios para el despliegue en apoyo y complemento de la ayuda humanitaria.
2. Los candidatos a voluntarios que hayan sido identificados y seleccionados de conformidad con lo dispuesto en el artículo 11 serán aptos para participar en el programa de formación realizado por organizaciones especializadas. La organización de envío certificada pertinente determinará, en consulta con la organización de acogida certificada, el alcance y el contenido de la formación que cada candidato a voluntario tenga que realizar sobre la base de las necesidades, teniendo en cuenta la experiencia previa del candidato a voluntario y el despliegue previsto.
3. Como parte de su formación y, en particular, de su preparación para el despliegue, se podrá pedir a los candidatos a voluntarios que lleven a cabo prácticas de aprendizaje en organizaciones de envío certificadas, en la medida de lo posible en un país distinto de su país de origen.
4. Sin perjuicio de lo dispuesto en el apartado 3, los candidatos a voluntarios que no hayan realizado prácticas de aprendizaje podrán recibir, en su caso, preparación previa adicional específicamente adaptada a las necesidades y las circunstancias especiales del despliegue. Dicha preparación y prácticas deberán cumplir las normas y procedimientos para la preparación mencionados en el artículo 9.
5. El programa de formación incluirá una evaluación del grado de preparación de los candidatos a voluntarios para ser desplegados en operaciones en apoyo y complemento de la ayuda humanitaria en terceros países y para satisfacer las necesidades locales. Dicha evaluación se realizará en colaboración con las organizaciones de envío.
6. La Comisión adoptará, mediante actos de ejecución, las disposiciones para el programa de formación y el procedimiento para evaluar la preparación de los candidatos a voluntarios para ser desplegados. Dichos actos de ejecución se adoptarán de conformidad con el procedimiento de examen contemplado en el artículo 26, apartado 2.
Artículo 13
Base de datos de los voluntarios de ayuda de la UE
1. Los candidatos a voluntarios que hayan superado la evaluación a que se refiere el artículo 12, apartado 5, se considerarán voluntarios de ayuda de la UE y serán considerados aptos para el despliegue. Como tales, se incluirán en la base de datos de los voluntarios de ayuda de la UE.
2. La Comisión creará, mantendrá y actualizará la base de datos de los voluntarios de ayuda de la UE, también por lo que respecta a la disponibilidad y la aptitud de los voluntarios de ayuda de la UE para el despliegue y regulará el acceso y uso de esta. El tratamiento de los datos personales recogidos en esta base de datos o para ella se llevará a cabo, en su caso, con arreglo a la Directiva 95/46/CE y el Reglamento (CE) no 45/2001.
Artículo 14
Despliegue de voluntarios en ayuda humanitaria de la Unión en terceros países
1. Los voluntarios en ayuda humanitaria de la Unión incluidos en la base de datos podrán ser desplegados en apoyo y complemento de la ayuda humanitaria, según lo definido en el artículo 3, letra d):
a)
por las organizaciones de envío certificadas, a organizaciones de acogida en terceros países, o
b)
en su caso, por la Comisión, a sus oficinas de ayuda humanitaria sobre el terreno para tareas de apoyo.
2. El despliegue responderá a las necesidades reales expresadas a nivel local por las organizaciones de acogida.
3. Para el despliegue a que se refiere el apartado 1, letra a), las organizaciones de envío certificadas garantizarán el cumplimiento de las normas y procedimientos mencionados en el artículo 9. No se desplegará a los voluntarios de ayuda de la UE en operaciones en el escenario de conflictos armados internacionales o no internacionales.
4. Las organizaciones de envío certificadas informarán a las autoridades nacionales competentes de los Estados miembros y de otros países participantes, de conformidad con las disposiciones del artículo 23, antes de que uno de sus ciudadanos sea desplegado como voluntario de ayuda de la UE con arreglo a las normas y procedimientos mencionados en el artículo 9.
5. Las condiciones específicas del despliegue y las funciones de los voluntarios de ayuda de la UE se establecerán, en estrecha consulta con las organizaciones de acogida, en un contrato entre las organizaciones de envío y los voluntarios de ayuda de la UE, e incluirán sus derechos y obligaciones, la duración y localización del despliegue y las tareas del voluntario de ayuda de la UE.
6. Para el despliegue a que se refiere el apartado 1, letra b), la Comisión firmará con los voluntarios de ayuda de la UE un «contrato de despliegue del voluntario», que definirá las condiciones específicas del despliegue. Los contratos de despliegue del voluntario no conferirán a este derechos y obligaciones derivados del «Estatuto de los funcionarios de la Unión Europea» ni del «Régimen aplicable a los otros agentes de la Unión Europea» establecido en el Reglamento (CEE, Euratom, CECA) no 259/68 (14).
7. A todo voluntario de ayuda de la UE se le asignará un tutor de la organización de acogida, que supervisará y apoyará al voluntario de ayuda de la UE durante el despliegue.
Artículo 15
Desarrollo de capacidades para la ayuda humanitaria de las organizaciones de acogida
Sobre la base de la evaluación previa de las necesidades en terceros países realizada por las organizaciones de envío y de acogida u otros actores pertinentes, la Comisión apoyará las acciones dirigidas a reforzar las capacidades para la ayuda humanitaria de las organizaciones de acogida con el fin de mejorar la preparación y respuesta local a las crisis humanitarias y garantizar la eficacia y el impacto sostenible del trabajo de los voluntarios de ayuda de la UE sobre el terreno, en particular:
a)
gestión del riesgo de catástrofes, preparación y respuesta en caso de catástrofe, instrucción, formación en la gestión de voluntarios y otros ámbitos pertinentes para el personal y los voluntarios de las organizaciones de acogida;
b)
intercambio de mejores prácticas, asistencia técnica, programas de hermanamiento e intercambio de personal y voluntarios, creación de redes y otras actividades pertinentes.
Artículo 16
Red de la iniciativa Voluntarios de Ayuda de la UE
1. La Comisión creará y gestionará una Red de la iniciativa Voluntarios de Ayuda de la UE integrada por:
a)
candidatos a voluntarios y voluntarios de ayuda de la UE que participen o hayan participado en la iniciativa;
b)
las organizaciones de envío y de acogida, y
c)
representantes de los Estados miembros y del Parlamento Europeo.
2. La Red de la iniciativa Voluntarios de Ayuda de la UE deberá, en particular:
a)
facilitar la interacción y servir de plataforma para el intercambio de conocimientos, consultas y difusión de información, para el intercambio de buenas prácticas y para los objetivos de evaluación de las necesidades mencionados en el artículo 21, apartado 3;
b)
facilitar la creación de asociaciones y el desarrollo de proyectos conjuntos para las actividades de despliegue y refuerzo de las capacidades en los que intervengan las organizaciones de envío en toda la Unión y las organizaciones de acogida en terceros países;
c)
ofrecer una base sobre la que situar las acciones en el marco de la iniciativa Voluntarios de Ayuda de la UE con vistas a asegurar una mejora continua y un seguimiento y una evaluación efectivos;
d)
ofrecer oportunidades para el voluntariado en línea en proyectos relacionados con la iniciativa Voluntarios de Ayuda de la UE.
Artículo 17
Comunicación y sensibilización
1. La Comisión apoyará acciones de información, comunicación y sensibilización para promover la visibilidad de la iniciativa Voluntarios de Ayuda de la UE y fomentar el voluntariado en ayuda humanitaria en la Unión y sus Estados miembros, así como en los terceros países que se beneficien de las acciones en el marco de dicha iniciativa.
2. La Comisión elaborará un plan de comunicación sobre los objetivos, acciones y resultados visibles de la iniciativa Voluntarios de Ayuda de la UE, que definirá las actividades de comunicación y difusión dirigidas al público, en particular potenciales futuros candidatos y beneficiarios de las acciones en virtud de la citada iniciativa. Dicho plan de comunicación será aplicado por la Comisión y los beneficiarios, en particular, las organizaciones de envío y de acogida, así como por los voluntarios de ayuda de la UE.
CAPÍTULO III
PROGRAMACIÓN Y ASIGNACIÓN DE FONDOS
Artículo 18
Acciones subvencionables
1. Las acciones a que se refiere el artículo 8 podrán optar a ayuda financiera, así como las medidas necesarias para su ejecución y las medidas necesarias destinadas a reforzar la coordinación entre la iniciativa Voluntarios de Ayuda de la UE y otros programas pertinentes a nivel nacional e internacional basándose en las buenas prácticas existentes.
2. La ayuda financiera mencionada en el apartado 1 también podrá cubrir los gastos relacionados con las actividades de preparación, seguimiento, control, auditoría y evaluación que sean necesarias para la gestión de la iniciativa Voluntarios de Ayuda de la UE y para el logro de sus objetivos.
3. Los gastos mencionados en el apartado 2 podrán incluir, en particular, estudios, reuniones de expertos, actividades de información y comunicación con arreglo a lo previsto en el artículo 17, incluida la comunicación institucional de las prioridades políticas de la Unión, en la medida en que estén relacionadas con los objetivos de la iniciativa Voluntarios de Ayuda de la UE, los gastos relacionados con las redes informáticas encargadas del intercambio y tratamiento de la información (incluida su interconexión con sistemas existentes o futuros destinados a promover el intercambio intersectorial de datos y equipos relacionados), así como todos los demás gastos de asistencia técnica y administrativa en que incurra la Comisión.
Artículo 19
Beneficiarios financieros
La ayuda financiera al amparo del presente Reglamento podrá concederse a personas físicas y jurídicas, ya sean de Derecho público o privado, que se considerarán beneficiarios financieros en el sentido del Reglamento (UE, Euratom) no 966/2012.
Artículo 20
Dotación financiera
1. La dotación financiera para la ejecución del presente Reglamento para el período de 1 de enero de 2014 a 31 de diciembre de 2020 ascenderá a 147 936 000 EUR en precios corrientes. El Parlamento Europeo y el Consejo autorizarán los créditos anuales dentro de los límites del marco financiero plurianual. En caso necesario, será posible consignar créditos de pago en el presupuesto para cubrir gastos de este tipo después del año 2020, a fin de permitir la gestión de pago de las acciones que no hayan finalizado a 31 de diciembre de 2020.
2. La dotación financiera a que hace referencia el apartado 1 será asignada, a lo largo del período 2014-2020, conforme a los objetivos operativos, las prioridades temáticas y los porcentajes indicados en el anexo.
3. Se otorgan a la Comisión los poderes para adoptar actos delegados con arreglo al artículo 24 para modificar las prioridades y ajustar cada una de las cifras que figuran en el anexo desde más de 10 y hasta 20 puntos porcentuales. Tales ajustes solo se realizarán en función de los resultados de una revisión por la Comisión de las prioridades temáticas y porcentajes indicados en el anexo a la luz de las conclusiones del informe intermedio de evaluación a que se refiere el artículo 27, apartado 4, letra b), debiendo en tal caso adoptarse los actos delegados a más tardar el 30 de junio de 2018.
4. En caso de que se haga necesaria una revisión de los recursos presupuestarios disponibles para apoyar acciones de respuesta a emergencias y así lo exijan motivos imperiosos de urgencia, se otorgarán a la Comisión poderes para adoptar actos delegados con el fin de revisar cada una de las cifras que figuran en el anexo desde más de 10 hasta 20 puntos porcentuales, dentro de las asignaciones presupuestarias disponibles y con arreglo al procedimiento establecido en el artículo 25.
Artículo 21
Tipos de intervención financiera y procedimientos de ejecución
1. La Comisión ejecutará la ayuda financiera de la Unión de conformidad con el Reglamento (UE, Euratom) no 966/2012.
2. La ayuda financiera conforme al presente Reglamento podrá adoptar cualquiera de las formas previstas por el Reglamento (UE, Euratom) no 966/2012.
3. A fin de aplicar el presente Reglamento, la Comisión adoptará, mediante actos de ejecución, un programa de trabajo anual de la iniciativa Voluntarios de Ayuda de la UE. Dichos actos de ejecución se adoptarán de conformidad con el procedimiento de examen contemplado en el artículo 26, apartado 2. El programa de trabajo anual establecerá los objetivos perseguidos, los resultados esperados, el método de ejecución y el importe de los gastos totales relacionados. El programa de trabajo anual deberá contener, asimismo, una descripción de las acciones que vayan a financiarse, una indicación de los importes asignados a cada acción, teniendo en cuenta, en su caso, las necesidades estimadas, y un calendario de ejecución indicativo. En lo relativo a las subvenciones, el programa de trabajo anual incluirá las prioridades, los principales criterios de evaluación y el porcentaje máximo de cofinanciación. En el programa de trabajo anual se expondrá asimismo la participación de terceros países con arreglo a las condiciones mencionadas en el artículo 23.
Artículo 22
Protección de los intereses financieros de la Unión
1. La Comisión adoptará las medidas adecuadas para garantizar que, cuando se realicen las acciones financiadas en virtud de la iniciativa Voluntarios de Ayuda de la UE, los intereses financieros de la Unión queden protegidos mediante la aplicación de medidas preventivas contra el fraude, la corrupción y cualquier otra actividad ilegal, mediante la realización de controles efectivos y, si se detectan irregularidades, mediante la recuperación de las cantidades abonadas indebidamente y, cuando proceda, la imposición de sanciones efectivas, proporcionadas y disuasorias.
2. La Comisión o sus representantes y el Tribunal de Cuentas estarán facultados para auditar, sobre la base de documentos e in situ, a todos los beneficiarios de subvenciones, contratistas y subcontratistas que hayan recibido fondos de la Unión en el marco de la iniciativa Voluntarios de Ayuda de la UE.
3. La Oficina Europea de Lucha contra el Fraude (OLAF) estará autorizada para realizar controles y verificaciones in situ de los operadores económicos afectados directa o indirectamente por dicha financiación de conformidad con los procedimientos previstos en el Reglamento (Euratom, CE) no 2185/96 y en el Reglamento (UE, Euratom) no 883/2013, con el fin de establecer si se ha producido cualquier posible fraude, corrupción u otra actividad ilegal que ataña a los intereses financieros de la Unión en relación con un convenio o decisión de subvención o con un contrato financiado en virtud de la iniciativa Voluntarios de Ayuda de la UE.
4. Sin perjuicio de lo dispuesto en los apartados 1 y 2, los acuerdos de cooperación con terceros países y con organizaciones internacionales, así como los convenios y decisiones de subvención y los contratos derivados de la aplicación del presente Reglamento, establecerán expresamente la potestad de la Comisión, del Tribunal de Cuentas y de la OLAF de llevar a cabo las auditorías y los controles y verificaciones in situ mencionados respetando debidamente todas las garantías de procedimiento aplicables.
CAPÍTULO IV
COOPERACIÓN CON OTROS PAÍSES
Artículo 23
Cooperación con otros países
1. La iniciativa Voluntarios de Ayuda de la UE estará abierta a la participación de:
a)
ciudadanos y organizaciones de envío de países adherentes, países candidatos, países candidatos potenciales y países socios de la Política Europea de Vecindad, conforme a los principios generales y a las condiciones generales de participación de dichos países en los programas de la Unión establecidos en los respectivos acuerdos marco, decisiones del Consejo de Asociación o acuerdos similares;
b)
ciudadanos y organizaciones de envío de los países de la Asociación Europea de Libre Comercio que sean miembros del Espacio Económico Europeo (EEE), de conformidad con las condiciones establecidas en el Acuerdo EEE;
c)
ciudadanos y organizaciones de envío de otros países europeos, a reserva de la celebración de acuerdos bilaterales con dichos países.
2. Los voluntarios participantes y las organizaciones encargadas de la ejecución de las acciones en el marco de la iniciativa Voluntarios de Ayuda de la UE, de los países cooperantes, respetarán asimismo los principios generales expuestos en el artículo 4.
3. La cooperación con los países participantes a que se refiere el apartado 1 se llevará a cabo, en su caso, basándose en créditos adicionales de los países participantes, que se liberarán según procedimientos convenidos con esos países.
CAPÍTULO V
DELEGACIÓN DE PODERES Y DISPOSICIONES DE APLICACIÓN
Artículo 24
Ejercicio de la delegación
1. Se otorgan a la Comisión los poderes para adoptar actos delegados en las condiciones establecidas en el presente artículo.
2. Los poderes para adoptar actos delegados mencionados en el artículo 7, apartado 2, el artículo 9, apartado 2, y el artículo 20, apartado 3, se otorgan a la Comisión por un período de siete años a partir del 25 de abril de 2014.
3. La delegación de poderes contemplada en el artículo 7, apartado 2, el artículo 9, apartado 2, y el artículo 20, apartado 3, podrá ser revocada en cualquier momento por el Parlamento Europeo o por el Consejo. La decisión de revocación pondrá término a la delegación de los poderes que en ella se especifiquen. La decisión surtirá efecto al día siguiente de su publicación en el Diario Oficial de la Unión Europea o en una fecha posterior indicada en la misma. No afectará a la validez de los actos delegados que ya estén en vigor.
4. Tan pronto como la Comisión adopte un acto delegado, lo notificará simultáneamente al Parlamento Europeo y al Consejo.
5. Los actos delegados adoptados en aplicación del artículo 7, apartado 2, del artículo 9, apartado 2, y del artículo 20, apartado 3, entrarán en vigor únicamente si, en un plazo de dos meses desde su notificación al Parlamento Europeo y al Consejo, ni el Parlamento Europeo ni el Consejo formulan objeciones o si, antes del vencimiento de dicho plazo, tanto el uno como el otro informan a la Comisión de que no las formularán. El plazo se prorrogará dos meses a iniciativa del Parlamento Europeo o del Consejo.
Artículo 25
Procedimiento de urgencia
1. En circunstancias excepcionales debidamente justificadas, los actos delegados adoptados de conformidad con el presente artículo entrarán en vigor inmediatamente y serán aplicables en tanto no se formule ninguna objeción con arreglo al apartado 2. La notificación de un acto delegado al Parlamento Europeo y al Consejo expondrá los motivos por los cuales se ha aplicado el procedimiento de urgencia.
2. Tanto el Parlamento Europeo como el Consejo podrán formular objeciones a un acto delegado de conformidad con el procedimiento a que se refiere el artículo 24, apartado 5. En tal caso, la Comisión derogará el acto sin demora alguna tras la notificación de la decisión del Parlamento Europeo o del Consejo de formular objeciones.
Artículo 26
Procedimiento de comité
1. La Comisión estará asistida por el Comité creado en virtud del artículo 17, apartado 1, del Reglamento (CE) no 1257/96 del Consejo (15). Dicho comité será un comité en el sentido del Reglamento (UE) no 182/2011.
2. Cuando se haga referencia al presente apartado, será de aplicación el artículo 5 del Reglamento (UE) no 182/2011.
CAPÍTULO VI
SEGUIMIENTO Y EVALUACIÓN
Artículo 27
Seguimiento y evaluación
1. Las acciones en el marco de la iniciativa Voluntarios de Ayuda de la UE que reciban ayuda financiera serán objeto de un seguimiento periódico con el fin de observar su ejecución, y serán evaluadas periódicamente a través de una evaluación externa independiente para determinar la eficiencia, la eficacia y sus repercusiones en relación con los objetivos de la iniciativa Voluntarios de Ayuda de la UE. El seguimiento y la evaluación incluirán los informes a que se refiere el apartado 4 y otras actividades sobre aspectos específicos del presente Reglamento que puedan iniciarse en cualquier momento durante su ejecución.
2. Las organizaciones de envío que desplieguen voluntarios de ayuda de la UE en operaciones fuera de la Unión serán responsables de la supervisión de sus actividades y presentarán a la Comisión informes de seguimiento periódicos que salvaguarden todos los derechos de los voluntarios individuales en lo relativo a la protección de datos personales.
3. En las evaluaciones se utilizarán las normas de evaluación existentes, incluidas las desarrolladas por el Comité de Ayuda al Desarrollo de la Organización para la Cooperación y el Desarrollo Económico, a fin de medir el impacto a largo plazo de la iniciativa Voluntarios de Ayuda de la UE en la ayuda humanitaria. En la fase de evaluación, la Comisión garantizará la consulta periódica de todas las partes interesadas pertinentes, en particular los voluntarios, las organizaciones de envío y de acogida, la población y las comunidades locales asistidas, las organizaciones humanitarias y los trabajadores sobre el terreno. Los resultados de la evaluación se utilizarán posteriormente en la concepción del programa y la asignación de recursos.
4. La Comisión presentará al Parlamento Europeo y al Consejo:
a)
informes anuales sobre los avances realizados en la aplicación del presente Reglamento, incluidos sus resultados y, en la medida de lo posible, sus principales logros;
b)
un informe intermedio de evaluación sobre los resultados obtenidos y sobre los aspectos cualitativos y cuantitativos de la ejecución del presente Reglamento, incluido el impacto de la iniciativa Voluntarios de Ayuda de la UE en el sector de la ayuda humanitaria y la relación coste-eficacia del programa, durante los tres primeros años de su aplicación, a más tardar el 31 de diciembre de 2017;
c)
una Comunicación sobre la aplicación continuada del presente Reglamento basada en el informe intermedio de evaluación a que se refiere la letra b) del presente apartado, a más tardar el 31 de diciembre de 2018;
d)
un informe de evaluación ex post para el período financiero de ejecución de siete años, a más tardar el 31 de diciembre de 2021.
5. La Comisión revisará las medidas establecidas en el presente Reglamento a más tardar el 1 de septiembre de 2019 y, en su caso, siguiendo la conclusión del informe intermedio de evaluación mencionado en la letra b) del apartado 4 del presente artículo, adjuntará a dicha revisión una propuesta legislativa de modificación del presente Reglamento.
6. La Comisión informará asimismo periódicamente al SEAE acerca de las actividades de la iniciativa Voluntarios de Ayuda de la UE, de conformidad con lo dispuesto en las disposiciones de trabajo pertinentes.
CAPÍTULO VII
DISPOSICIONES FINALES
Artículo 28
Entrada en vigor
El presente Reglamento entrará en vigor a los veinte días de su publicación en el Diario Oficial de la Unión Europea.
El presente Reglamento será aplicable a partir del 1 de enero de 2014.
El presente Reglamento será obligatorio en todos sus elementos y directamente aplicable en cada Estado miembro.
Hecho en Bruselas, el 3 de abril de 2014.