NAŘÍZENÍ RADY (EU) č. 1417/2013
ze dne 17. prosince 2013,
kterým se stanoví vzor průkazu vydávaného Evropskou unií
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Protokol č. 7 o výsadách a imunitách Evropské unie připojený ke Smlouvě o Evropské unii, Smlouvě o fungování Evropské unie a Smlouvě o založení Evropského společenství pro atomovou energii, a zejména na čl. 6 první pododstavec tohoto protokolu,
vzhledem k těmto důvodům:
(1)
Podle čl. 6 prvního pododstavce Protokolu č. 7 o výsadách a imunitách Evropské unie (dále jen „protokol“) stanoví Rada formu průkazu, který úřady členských států uznávají za platný cestovní doklad.
(2)
Připomíná se, že čl. 6 první pododstavec protokolu se vztahuje na členy orgánů Unie a zaměstnance Unie, na něž se vztahuje služební řád úředníků nebo pracovní řád ostatních zaměstnanců Evropské unie (1).
(3)
Článek 23 služebního řádu a články 11 a 81 pracovního řádu ostatních zaměstnanců Evropské unie stanoví podmínky, za nichž se průkazy zaměstnancům Unie vydávají.
(4)
V zájmu Unie a za účelem dodržení řádné péče mohou být výhody spojené s průkazem ve výjimečných a řádně odůvodněných případech rozšířeny na zvláštní žadatele.
(5)
Průkaz v žádném případě neposkytuje svému držiteli výsady ani imunity.
(6)
Úřady členských států mají průkaz uznávat za platný cestovní doklad. Komise by měla využít možnosti, kterou čl. 6 druhý pododstavec protokolu poskytuje, a uzavřít nezbytné dohody se třetími zeměmi za účelem uznání průkazu za cestovní doklad platný při překračování hranice i na území třetích zemí.
(7)
Vývoj na úrovni Unie, a zejména zřízení Evropské služby pro vnější činnost, dále posílily potřebu soudržného přístupu na mezinárodní a unijní úrovni.
(8)
Forma průkazu by měla být aktualizována, aby vyhovovala přísnějším bezpečnostním normám a přispěla k náležité úrovni ochrany před paděláním, pozměňováním a falšováním. Do průkazu by se měly zabudovat prvky společných bezpečnostních norem a interoperabilní biometrické identifikační prvky, aby bylo zaručeno důvěryhodné zjištění totožnosti oprávněného držitele průkazu pomocí dokladu, což také významně přispěje k předcházení jeho zneužívání.
(9)
Forma průkazu by konkrétně měla odpovídat bezpečnostním normám a technickým specifikacím platným pro vnitrostátní cestovní doklady vydávané členskými státy v souladu s nařízením Rady (ES) č. 2252/2004 (2). Tím se dosáhne souladu se specifikacemi Mezinárodní organizace pro civilní letectví (ICAO), zejména specifikacemi uvedenými v dokumentu ICAO 9303 o strojově čitelných cestovních dokladech, což přispěje k ochraně průkazu před jeho zneužitím a k jeho mezinárodnímu uznání za platný cestovní doklad. S cílem usnadnit celosvětové uznání platnosti průkazů by se Unie měla rovněž zapojit do adresáře veřejných klíčů ICAO a dodržovat platné normy ICAO a doporučené postupy.
(10)
Aby se zajistilo, že jednotné podmínky pro budoucí bezpečnostní normy a technické specifikace použitelné na pasy a cestovní doklady vydávané členskými státy se případně uplatní též na průkazy Unie, měly by být Komisi svěřeny prováděcí pravomoci. Kromě toho by Komisi měly být svěřeny prováděcí pravomoci ke stanovení pravidel pro orgány, agentury či jiné subjekty Unie, jakož i Evropskou službu pro vnější činnost (dále jen „orgány“) pro případ ztráty, odcizení, vydání duplikátu a vracení průkazu. Tyto pravomoci by měly být vykonávány v souladu s nařízením Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 182/2011 (3).
(11)
K přijímání prováděcích aktů, jimiž se případně zajistí dodržení budoucích minimálních bezpečnostních norem a technických specifikací pro pasy a cestovní doklady vydávané členskými státy, které byly přijaty na základě nařízení (ES) č. 2252/2004 a které mohou zůstat utajené, aby se předešlo riziku padělání a falšování, by se mělo použít poradního postupu. Poradního postupu by se mělo použít rovněž k přijímání prováděcích aktů týkajících se způsobu, jakým orgány řeší případy ztráty, odcizení, vydání duplikátu a vrácení průkazu. V rámci poradního postupu by Komisi měl být nápomocen výbor zřízený článkem 6 nařízení Rady (ES) č. 1683/95 (4).
(12)
Mělo by být zajištěno, že na elektronickém médiu průkazu nebudou uloženy jiné informace, než které jsou stanoveny na základě tohoto nařízení a jeho příloh.
(13)
Každý orgán odpovědný za zpracování osobních údajů svých zaměstnanců či jiných pracovníků, ať již samostatně nebo společně na základě interinstitucionální dohody, a Komise, která pro účely zpracování vystupuje jako ústřední místo, by měly zajistit dodržování nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 45/2001 (5).
(14)
Za účelem zajištění toho, aby osobní údaje nebyly dostupné více osobám, než je nezbytné, je třeba, aby Komise koordinovala provádění tohoto nařízení a určila jediný subjekt, který by byl odpovědný za výrobu a personalizaci průkazů. Komise by měla konkrétně zvážit, jak zajistit bezpečný přístup pověřeného jediného subjektu k osobním údajům obsaženým v průkazu pro účely výroby a personalizace a zabezpečit přitom náležitou úroveň ochrany údajů.
(15)
Osobní údaje by měly být uchovávány v rejstříku nebo daným subjektem pouze po dobu nezbytně nutnou k dosažení účelu, k němuž byly shromážděny, a k zajištění toho, aby subjekty údajů měly ke svým osobním údajům přístup za účelem výkonu svých práv. Po uplynutí lhůty následující po ukončení postupu by osobní údaje měly být automaticky vymazány. Tato lhůta by měla být odůvodněná a opodstatněná.
(16)
Aby se zabránilo falšování a zneužívání průkazů, měl by být v souladu s ustanoveními použitelnými na zadávání zakázek, zejména v souladu s ustanoveními nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU, Euratom) č. 966/2012 (6), vybrán jediný subjekt určený Komisí k výrobě a personalizaci průkazů, přičemž se náležitě zohlední citlivá povaha dokladů, jež mají být vyrobeny.
(17)
V souladu se zásadou proporcionality nepřekračuje toto nařízení rámec toho, co je nezbytné pro dosažení cílů sledovaných v souladu s čl. 5 odst. 4 druhým pododstavcem Smlouvy o Evropské unii.
(18)
Toto nařízení by mělo nahradit nařízení Rady (ESUO, EHS, Euratom) č. 1826/69 (7). Nařízení (ESUO, EHS, Euratom) č. 1826/69 by proto mělo být zrušeno s účinkem od 25. listopadu 2015 po uplynutí přechodného období.
(19)
Je třeba stanovit přechodné období od vstupu tohoto nařízení v platnost do 24. listopadu 2015, v němž bude stále možné vydávat a používat průkazy podle nařízení (ESUO, EHS, Euratom) č. 1826/69. Toto přechodné období by se však mělo uplatňovat tak, aby od okamžiku, k němuž začnou být vydávány průkazy podle tohoto nařízení, přestaly být vydávány průkazy podle nařízení (ESUO, EHS, Euratom) č. 1826/69 a ty průkazy, které budou ještě v oběhu, byly do 24. listopadu 2015 systematicky nahrazovány. Tento přístup maximálně omezí období, během něhož budou obě formy průkazů v oběhu současně,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Oblast působnosti
1. Průkaz se uděluje výhradně v zájmu Unie členům orgánů Unie uvedených v odstavci 2 a jejich zaměstnancům. Vydává se zaměstnancům v souladu s podmínkami stanovenými v článku 23 služebního řádu úředníků a článcích 11 a 81 pracovního řádu ostatních zaměstnanců Evropské unie. Ve výjimečných a řádně odůvodněných případech lze v souladu s přílohou II průkaz vydat zvláštním žadatelům, a to výhradně v zájmu Unie.
2. Toto nařízení se vztahuje na orgány, agentury a jiné subjekty Evropské unie, jakož i na Evropskou službu pro vnější činnost (dále jen „orgány“).
Článek 2
Postup
1. Pro účely tohoto nařízení může každý orgán uzavřít s jiným orgánem dohodu s cílem dosáhnout součinnosti a snížit náklady. Tyto orgány jsou odpovědné za zpracování osobních údajů zaměstnanců či zvláštních žadatelů uvedených v čl. 1 odst. 1. Mezi tyto údaje patří biografické a biometrické údaje sloužící k jednoznačné identifikaci žadatele o průkaz, včetně zobrazení obličeje a dvou digitální otisky prstů coby biometrických prvků.
2. Pro účely tohoto nařízení vystupuje Komise jako ústřední místo s cílem přenášet osobní údaje zpracované orgány subjektu uvedenému v odstavci 3.
3. Komise určí subjekt, který je odpovědný za návrh, výrobu a personalizaci průkazů, s ohledem na citlivou povahu dokladů, jež mají být vyrobeny. Učiní tak v souladu s ustanovenými použitelnými na zadávání zakázek, zejména ustanoveními nařízení (EU, Euratom) č. 966/2012. Jakékoli předávání osobních údajů v průběhu postupu probíhá v souladu s nařízením (ES) č. 45/2001.
4. Všechny průkazy jsou majetkem Unie.
Článek 3
Jazykový režim
Průkaz se vydává ve všech úředních jazycích orgánů Unie, jak je uvedeno v příloze I. Uvedení biografických údajů zohledňuje doporučení ICAO.
Článek 4
Platnost
1. Aniž je dotčen čl. 5 odst. 2, průkaz se vydává na dobu nejvýše šesti let a nejméně dvanácti měsíců s výhradou podmínek vrácení stanovených v prováděcích aktech přijatých podle čl. 6 odst. 4. Doba platnosti průkazu se přizpůsobí délce mandátu člena orgánu, délce pobytu či vyslání úředníka nebo délce smlouvy dočasného zaměstnance či smluvního zaměstnance.
2. Všechny průkazy, jejichž platnost skončila nebo jež nemají volné stránky pro vízové štítky, musí být vráceny vydávajícímu orgánu za účelem formálního zrušení či obnovení. Průkaz se rovněž vrací v případě, že jeho držitel opouští funkci či službu. Tento odstavec se použije rovněž na zvláštní žadatele uvedené v čl. 1 odst. 1. Vrací-li průkaz původní držitel, vrátí svůj průkaz v každém případě i závislý rodinný příslušník.
Článek 5
Osobní údaje - práva jednotlivce
1. Osoby, kterým je vydán průkaz, mají v souladu s nařízením (ES) č. 45/2001 právo ověřit si osobní údaje, které jsou v průkazu uvedeny, a v případě potřeby požádat o jejich opravu nebo vypuštění.
2. Osoby, u nichž je odebrání otisků prstů fyzicky nemožné, jsou vyňaty z povinnosti otisky prstů poskytnout. Pokud není dočasně možné pořídit otisky určených prstů, je možné odebrat otisk jiných prstů. Pokud není dočasně možné pořídit ani otisky jiných prstů, lze vydat dočasný průkaz s platností nejvýše dvanáct měsíců.
3. Průkaz nesmí obsahovat jiné strojově čitelné údaje než ty, které jsou stanoveny na základě tohoto nařízení.
4. Pro účely tohoto nařízení se biometrické prvky uvedené průkazu využívají pouze pro ověřování:
-
pravosti dokladu;
-
totožnosti držitele pomocí porovnatelných prvků, které jsou přímo k dispozici.
5. Osobní údaje jsou zabezpečené zejména proti nepovolenému přístupu a je zaručena jejich úplnost, pravost a důvěrnost.
6. Přístup k otiskům prstů na paměťovém médiu v průkazu umožní Komise třetím zemím pouze za podmínek stanovených v článku 9 nařízení (ES) č. 45/2001.
Článek 6
Technické specifikace a bezpečnostní normy
1. Aby se zaručila srovnatelná úroveň bezpečnosti, splňuje průkaz minimální bezpečnostní normy stanovené v nařízení (ES) č. 2252/2004 a v rozhodnutí Komise C(2005) 409 ze dne 28. února 2005, kterým se stanoví technické specifikace norem pro bezpečnostní a biometrické prvky v cestovních pasech a cestovních dokladech vydávaných členskými státy, rozhodnutí Komise C(2006) 2909 ze dne 28. června 2006, kterým se stanoví technické specifikace norem pro bezpečnostní a biometrické prvky v cestovních pasech a cestovních dokladech vydávaných členskými státy, rozhodnutí Komise C(2008) 8657 ze dne 22. prosince 2008, kterým se stanoví certifikační politika požadovaná v rámci technických specifikací norem pro bezpečnostní a biometrické prvky v cestovních pasech a cestovních dokladech vydávaných členskými státy a kterým se aktualizují normativní referenční dokumenty, rozhodnutí Komise C(2009) 7476 ze dne 5. října 2009, kterým se mění rozhodnutí Komise (C( 2008) 8657 v konečném znění), kterým se stanoví certifikační politika požadovaná v rámci technických specifikací norem pro bezpečnostní a biometrické prvky v cestovních pasech a cestovních dokladech vydávaných členskými státy, rozhodnutí Komise C(2011) 5499 ze dne 4. srpna 2011, kterým se mění rozhodnutí Komise C(2006) 2909 v konečném znění, kterým se stanoví technické specifikace norem pro bezpečnostní a biometrické prvky v cestovních pasech a cestovních dokladech vydávaných členskými státy, a prováděcí rozhodnutí Komise C(2013) 6181 ze dne 30. září 2013, kterým se mění rozhodnutí Komise C(2006) 2909 v konečném znění, kterým se stanoví technické specifikace norem pro bezpečnostní a biometrické prvky v cestovních pasech a cestovních dokladech vydávaných členskými státy.
2. S cílem případně zajistit, aby průkaz splňoval budoucí minimální bezpečnostní normy přijaté podle nařízení (ES) č. 2252/2004, stanoví Komise prostřednictvím prováděcích aktů další technické specifikace, které budou v souladu s mezinárodními normami, zejména normami a doporučenými postupy ICAO pro průkazy, pokud jde o:
a)
další bezpečnostní prvky a požadavky, včetně přísnějších norem na ochranu před paděláním, pozměňováním a falšováním;
b)
technické specifikace paměťového média pro uchovávání biometrických prvků a jejich zabezpečení, včetně předcházení nedovolenému přístupu a snazšího schvalování;
c)
požadavky na kvalitu a společné technické normy pro zobrazení obličeje a otisky prstů.
Tyto prováděcí akty se přijímají poradním postupem podle čl. 7 odst. 2.
3. Poradním postupem podle čl. 7 odst. 2 může být rozhodnuto, že specifikace uvedené v odstavci 2 tohoto článku jsou tajné a nezveřejňují se. V takovém případě jsou k dispozici pouze jedinému subjektu určenému Komisí podle čl. 2 odst. 3 a za podmínky, že tento jediný subjekt zajistí odpovídající úroveň ochrany.
4. Komise prostřednictvím prováděcích aktů stanoví pravidla pro orgány pro případ ztráty, odcizení, vydání duplikátu a vracení průkazu. Tyto prováděcí akty se použijí na všechny průkazy. Přijímají se poradním postupem podle čl. 7 odst. 2.
Článek 7
Postup projednávání ve výboru
1. Komisi je nápomocen výbor zřízený článkem 6 nařízení (ES) č. 1683/95. Tento výbor je výborem ve smyslu nařízení (EU) č. 182/2011.
2. Odkazuje-li se na tento odstavec, použije se článek 4 nařízení (EU) č. 182/2011.
Článek 8
Zrušení a přechodná ustanovení
1. Nařízení (ESUO, EHS, Euratom) č. 1826/69 se zrušuje s účinkem ode dne 25. listopadu 2015. V období od 1. ledna 2014 do 24. listopadu 2015 se nadále použije nařízení (ESUO, EHS, Euratom) č. 1826/69.
2. Platnost všech průkazů vydaných podle nařízení (ESUO, EHS, Euratom) č. 1826/69 končí dnem 25. listopadu 2015.
Článek 9
Vstup v platnost
Toto nařízení vstupuje v platnost čtvrtým dnem po vyhlášení v Úředním věstníku Evropské unie.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
V Bruselu dne 17. prosince 2013.
REGLAMENTO (UE) N o 1417/2013 DEL CONSEJO
de 17 de diciembre de 2013
por el que se establece la forma de los salvoconductos expedidos por la Unión Europea
EL CONSEJO DE LA UNIÓN EUROPEA,
Visto el Protocolo no 7 sobre los privilegios y las inmunidades de la Unión Europea, anejo al Tratado de la Unión Europea, al Tratado de Funcionamiento de la Unión Europea y al Tratado constitutivo de la Comunidad Europea de la Energía Atómica, y en particular su artículo 6, párrafo primero,
Considerando lo siguiente:
(1)
El artículo 6, párrafo primero, del Protocolo no 7 sobre los privilegios y las inmunidades de la Unión Europea («el Protocolo») dispone que el Consejo determine la forma de los salvoconductos que han de ser reconocidos por las autoridades de los Estados miembros como documentos válidos de viaje.
(2)
Cabe recordar que el artículo 6, párrafo primero, del Protocolo se aplica a los miembros de las instituciones de la Unión y a los funcionarios y agentes de la Unión, que están sujetos al Estatuto de los funcionarios o al Régimen aplicable a los otros agentes de la Unión Europea (1).
(3)
Las condiciones en que los salvoconductos se expiden a los funcionarios y agentes de la Unión Europea se establecen en el artículo 23 del Estatuto de los funcionarios y en los artículos 11 y 81 del Régimen aplicable a los otros agentes de la Unión.
(4)
En interés de la Unión y en cumplimiento del deber de diligencia, el beneficio del salvoconducto puede hacerse extensivo a solicitantes especiales, de manera excepcional y con la debida motivación.
(5)
El salvoconducto en ningún caso otorga privilegios o inmunidades a su titular.
(6)
Las autoridades de los Estados miembros deben reconocer el salvoconducto como documento válido de viaje. La Comisión debe acogerse a la posibilidad contemplada en el artículo 6, párrafo segundo, del Protocolo para celebrar los acuerdos necesarios con terceros países a fin de que estos reconozcan los salvoconductos como documentos de viaje válidos para cruzar las fronteras y desplazarse dentro de sus territorios.
(7)
La evolución que se ha registrado a escala la Unión, en particular con la creación del Servicio Europeo de Acción Exterior, ha hecho aún más necesaria la adopción de un planteamiento coherente en el plano internacional y en el de la Unión.
(8)
Han de introducirse mejoras en la forma del salvoconducto para alcanzar niveles de seguridad reforzados y contribuir a garantizar un nivel adecuado de protección frente a la producción de modelos falsos o falsificados. Habría que integrar en los salvoconductos normas comunes de seguridad e identificadores biométricos interoperables con el fin de garantizar una identificación fiable del titular legítimo del salvoconducto por medio del propio documento, con lo cual se contribuiría de manera importante a evitar la utilización fraudulenta de éste.
(9)
En particular, la forma del salvoconducto debe ajustarse a las normas de seguridad y las especificaciones técnicas aplicables a los documentos de viaje nacionales expedidos por los Estados miembros en virtud del Reglamento (CE) no 2252/2004 del Consejo (2). Ello permitirá cumplir las especificaciones de la Organización de Aviación Civil Internacional (OACI), en particular las indicadas en el documento 9303 de la OACI sobre los documentos de viaje de lectura mecánica, que contribuirán a que el salvoconducto no sea utilizado de manera fraudulenta y a garantizar que sea reconocido internacionalmente como documento válido de viaje. En el mismo sentido, la Unión debe participar en el Directorio de claves públicas de la OACI, siguiendo las normas y prácticas recomendadas por dicha organización, a fin de facilitar la validación de los salvoconductos en todo el mundo.
(10)
A fin de garantizar que las condiciones uniformes respecto de futuras normas de seguridad y especificaciones técnicas aplicables a los pasaportes y documentos de viaje expedidos por los Estados miembros se apliquen igualmente, cuando proceda, a los salvoconductos de la Unión, deben conferirse a la Comisión competencias de ejecución. Deben conferirse asimismo a la Comisión competencias de ejecución para establecer las normas aplicables a las instituciones, agencias y otros organismos de la Unión, así como al Servicio Europeo de Acción Exterior (en lo sucesivo, «las instituciones»), en caso de extravío, sustracción, expedición de duplicados y devolución de salvoconductos. Dichas competencias deben ejercerse de conformidad con el Reglamento (UE) no 182/2011 del Parlamento Europeo y del Consejo (3).
(11)
Debe utilizarse el procedimiento consultivo para la adopción de actos de ejecución que garanticen, cuando proceda, el cumplimiento de futuras normas de seguridad y especificaciones técnicas mínimas aplicables a los pasaportes y documentos de viaje expedidos por los Estados miembros adoptadas con arreglo al Reglamento (CE) no 2252/2004, las cuales podrán ser secretas para evitar el riesgo de que se produzcan documentos falsos o falsificados. Debe aplicarse igualmente el procedimiento consultivo para la adopción de actos de ejecución relativos a la tramitación por parte de las instituciones de los casos de extravío, sustracción, expedición de duplicados y devolución de salvoconductos. La Comisión debe estar asistida en el procedimiento consultivo por el Comité establecido por el artículo 6 del Reglamento (CE) no 1683/95 del Consejo (4).
(12)
Se debe garantizar que en el medio de almacenamiento electrónico del salvoconducto no se conserve más información de la contemplada en el presente Reglamento y en sus anexos.
(13)
Cada institución, agencia u organismo de la Unión -de manera individual o conjuntamente en el marco de acuerdos de nivel de servicio- responsable del tratamiento de los datos personales de su propio personal o de los de otros agentes, y la Comisión en su calidad de punto central para fines de tratamiento, deben garantizar el cumplimiento del Reglamento (CE) no 45/2011 del Parlamento Europeo y del Consejo (5).
(14)
Para garantizar que los datos personales no se faciliten a más personas de las necesarias, es fundamental que la Comisión coordine la aplicación del presente Reglamento y designe una entidad única que se responsabilice de la producción y personalización de los salvoconductos. La Comisión debe velar específicamente por garantizar un acceso seguro a los datos personales contenidos en el salvoconducto a efectos de su producción y personalización por la entidad única autorizada, asegurando un nivel adecuado de protección de datos.
(15)
Los datos personales deben conservarse en el registro o en poder de la entidad únicamente el tiempo que sea necesario para alcanzar los fines para los cuales se han recopilado y para garantizar que los interesados puedan acceder a sus datos a fin de ejercer sus derechos. Dichos datos deben suprimirse automáticamente al cabo de un plazo determinado a partir del final del procedimiento. Este plazo de estar justificado y motivarse.
(16)
A fin de evitar la falsificación o la utilización fraudulenta del salvoconducto, la entidad única designada por la Comisión para producir y personalizar los salvoconductos debe ser elegida de conformidad con las disposiciones aplicables a la adjudicación de contratos, en particular las del Reglamento (UE, Euratom) no 966/2012 del Parlamento Europeo y del Consejo (6), y teniendo debidamente en cuenta la importancia que revisten para la seguridad los documentos que han de producirse.
(17)
De conformidad con el principio de proporcionalidad, el presente Reglamento no excede de lo necesario para alcanzar los objetivos perseguidos en consonancia con el artículo 5, apartado 4, párrafo segundo, del Tratado de la Unión Europea.
(18)
El presente Reglamento debe sustituir al Reglamento (CECA, CEE, Euratom) no 1826/69 del Consejo (7). El Reglamento (CECA, CEE, Euratom) no 1826/69 debe, por lo tanto, derogarse con efecto a partir del 25 de noviembre de 2015 al término de un periodo transitorio.
(19)
Es necesario establecer un periodo transitorio entre la entrada en vigor del presente Reglamento y el 24 de noviembre de 2015, durante el cual siga siendo posible expedir y utilizar salvoconductos extendidos con arreglo al Reglamento (CECA, CEE, Euratom) no 1826/69. No obstante, esta posibilidad transitoria debe aplicarse de tal modo que, a partir del momento en que empiecen a expedirse salvoconductos con arreglo al presente Reglamento, no se expida ningún salvoconducto más de conformidad con el Reglamento (CECA, CEE, Euratom) no 1826/69, y que aquellos salvoconductos que sigan en circulación se vayan sustituyendo sistemáticamente hasta el 24 de noviembre de 2015. Con este planteamiento se limitará al mínimo el periodo de coexistencia simultánea de dos formas de salvoconducto.
HA ADOPTADO EL PRESENTE REGLAMENTO:
Artículo 1
Ámbito de aplicación
1. El salvoconducto se concederá exclusivamente en interés de la Unión a miembros de las instituciones de la Unión a que se refiere el apartado 2 y a sus funcionarios y agentes. Se expedirá a los funcionarios y agentes en las condiciones establecidas en el artículo 23 del Estatuto de los funcionarios y en los artículos 11 y 81 del Régimen aplicable a los otros agentes de la Unión Europea. El salvoconducto podrá expedirse, únicamente en interés de la Unión, a candidatos especiales, en casos excepcionales y debidamente motivados, con arreglo a lo dispuesto en el anexo II.
2. El presente Reglamento se aplicará a las instituciones, agencias y otros organismos de la Unión Europea, así como al Servicio Europeo de Acción Exterior (en lo sucesivo, «las instituciones»).
Artículo 2
Procedimiento
1. A efectos del presente Reglamento, cada institución podrá celebrar con otras instituciones acuerdos destinados a crear sinergias y reducir costes. Dichas instituciones serán responsables del tratamiento de los datos personales del personal o de los solicitantes especiales a que se refiere el artículo 1, apartado 1. Entre tales datos figurarán los datos biográficos y biométricos utilizados para identificar de forma inequívoca al solicitante del salvoconducto, incluidas su imagen facial y las impresiones dactilares de dos dedos como elementos biométricos.
2. A efectos del presente Reglamento, la Comisión actuará como punto central para la transmisión de los datos personales tratados por las instituciones a la entidad contemplada en el apartado 3.
3. La Comisión designará la entidad que se responsabilizará de la concepción, producción y personalización del salvoconducto, teniendo en cuenta en cuenta la importancia que revisten para la seguridad los documentos que han de producirse. Dicha designación será conforme con las disposiciones aplicables a la adjudicación de contratos, en particular las del Reglamento (UE, Euratom) no 966/2012. Toda transferencia de datos personales en el curso del procedimiento será conforme con el Reglamento (CE) no 45/2001.
4. La Unión Europea conservará la propiedad de todo salvoconducto.
Artículo 3
Régimen lingüístico
El salvoconducto se expedirá en todas las lenguas oficiales de las instituciones de la Unión, según lo indicado en el anexo I. La presentación de los datos biográficos tendré en cuenta las recomendaciones de la OACI.
Artículo 4
Validez
1. Sin perjuicio del artículo 5, apartado 2, el salvoconducto se expedirá para un periodo máximo de seis años y no inferior a doce meses, a reserva de las condiciones de devolución especificadas en los actos de ejecución adoptados con arreglo al artículo 6, apartado 4. El periodo de validez se adaptará a la duración del mandato del titular si este es miembro de una institución, a la duración de la estancia o del cargo del titular si este es funcionario, o a la duración del contrato del titular si este es agente temporal o contractual.
2. Todos los salvoconductos que hayan caducado o que no tengan páginas en blanco para la colocación de visados deberán devolverse a la autoridad expedidora para su anulación formal o su renovación. El salvoconducto también deberá devolverse cuando su titular abandone sus funciones o el servicio. El presente apartado se aplicará también a los solicitantes especiales a que se refiere el artículo 1, apartado 1. En cualquier caso, cuando un titular original devuelva su salvoconducto, el miembro de la familia dependiente también devolverá el suyo.
Artículo 5
Datos personales - Derechos del interesado
1. Las personas a las que se expida un salvoconducto tendrán derecho a comprobar los datos personales contenidos en el salvoconducto, de acuerdo con las disposiciones del Reglamento (CE) no 45/2001, y a pedir su rectificación o supresión cuando corresponda.
2. Quedarán exentas de la obligación de facilitar impresiones dactilares las personas que se encuentren en la imposibilidad física de darlas. Si resultara temporalmente imposible tomar las impresiones dactilares de los dedos previstos, quedará autorizada la toma de impresiones dactilares de los otros dedos. Si también resultara temporalmente imposible tomar las impresiones dactilares de cualquiera de los otros dedos, se podrá expedir un salvoconducto temporal de validez no superior a doce meses.
3. El salvoconducto no podrá contener ninguna información de lectura mecánica distinta de la que sea conforme con el presente Reglamento.
4. A efectos del presente Reglamento, los elementos biométricos de los salvoconductos solo podrán utilizarse para comprobar:
-
la autenticidad del documento;
-
la identidad del titular, por medio de elementos comparables directamente disponibles.
5. Los datos personales deberán estar protegidos, en particular del acceso no autorizado, y su integridad, autenticidad y confidencialidad deberán estar garantizadas.
6. La Comisión solo autorizará a terceros países a acceder a las impresiones dactilares contenidas en el medio de almacenamiento del salvoconducto en las condiciones establecidas en el artículo 9 del Reglamento (CE) no 45/2001.
Artículo 6
Especificaciones técnicas y normas de seguridad
1. Con el fin de garantizar un nivel de seguridad equivalente, el salvoconducto cumplirá las normas mínimas de seguridad establecidas en el Reglamento (CE) no 2252/2004 y en la Decisión C(2005) 409 de la Comisión, de 28 de febrero de 2005, por la que se establecen las especificaciones técnicas sobre las normas para las medidas de seguridad y datos biométricos en los pasaportes y documentos de viaje expedidos por los Estados miembros, la Decisión C(2006) 2909 de la Comisión, de 28 de junio de 2006, por la que se establecen las especificaciones técnicas sobre las normas de las medidas de seguridad y datos biométricos en los pasaportes y documentos de viaje expedidos por los Estados miembros, la Decisión C(2008) 8657 de la Comisión, de 22 de diciembre de 2008, por la que se establece la política de certificación prevista en las especificaciones técnicas sobre las normas para las medidas de seguridad y datos biométricos en los pasaportes y documentos de viaje expedidos por los Estados miembros y se actualizan los documentos normativos de referencia, la Decisión C(2009) 7476 de la Comisión, de 5 de octubre de 2009, por la que se modifica la Decisión (C(2008) 8657 final) de la Comisión por la que se establece la política de certificación prevista en las especificaciones técnicas sobre las normas para las medidas de seguridad y datos biométricos en los pasaportes y documentos de viaje expedidos por los Estados miembros, la Decisión C(2011) 5499 de la Comisión, de 4 de agosto de 2011, por la que se modifica la Decisión C(2006) 2909 final de la Comisión por la que se establecen especificaciones técnicas sobre las normas para las medidas de seguridad y datos biométricos en los pasaportes y documentos de viaje expedidos por los Estados miembros, y la Decisión de Ejecución C(2013) 6181 de la Comisión, de 30 de septiembre de 2013, por la que se modifica la Decisión C(2006) 2909 final de la Comisión por la que se establecen especificaciones técnicas sobre las normas para las medidas de seguridad y datos biométricos en los pasaportes y documentos de viaje expedidos por los Estados miembros.
2. Con el fin de garantizar, cuando corresponda, que el salvoconducto cumpla las normas de seguridad y especificaciones técnicas mínimas que puedan establecerse en el futuro con arreglo al Reglamento (CE) no 2252/2004, la Comisión establecerá, mediante actos de ejecución, especificaciones técnicas adicionales conformes con las normas internacionales, en particular con las normas y prácticas recomendadas por la OACI para los salvoconductos, en relación con los siguientes aspectos:
a)
elementos y requisitos de seguridad complementarios, incluidas normas más estrictas contra la producción de documentos falsos y falsificados;
b)
especificaciones técnicas relativas al soporte de almacenamiento de los elementos biométricos y a su protección, en particular para prevenir el acceso no autorizado y facilitar la validación;
c)
requisitos de calidad y normas técnicas comunes para la fotografía y las impresiones dactilares.
Dichos actos de ejecución se adoptarán de conformidad con el procedimiento consultivo a que se refiere el artículo 7, apartado 2.
3. De conformidad con el procedimiento consultivo a que se refiere el artículo 7, apartado 2, se podrá decidir que las especificaciones mencionadas en el apartado 2 del presente artículo sean secretas y no se publiquen. En tal caso, se facilitarán exclusivamente a la entidad única designada por la Comisión de conformidad con el artículo 2, apartado 3, y a condición de que dicha entidad garantice un nivel suficiente de protección.
4. La Comisión establecerá, mediante actos de ejecución, las normas que deban aplicar las instituciones en caso de extravío o sustracción, expedición de duplicados y devolución de salvoconductos. Dichos actos de ejecución se aplicarán a todos los salvoconductos. Se adoptarán con arreglo al procedimiento consultivo a que se refiere el artículo 7, apartado 2.
Artículo 7
Procedimiento de comité
1. La Comisión estará asistida por el Comité establecido por el artículo 6 del Reglamento (CE) no 1683/95. Dicho Comité será un comité en el sentido del Reglamento (UE) no 182/2011.
2. Cuando se haga referencia al presente apartado será de aplicación el artículo 4 del Reglamento (UE) no 182/2011.
Artículo 8
Disposiciones derogatorias y transitorias
1. Queda derogado el Reglamento (CECA, CEE, Euratom) no 1826/69 con efecto a 25 de noviembre de 2015. Durante el periodo comprendido entre el 1 de enero de 2014 y el 24 de noviembre de 2015, seguirá aplicándose el Reglamento (CECA, CEE, Euratom) no 1826/69.
2. Todo salvoconducto expedido en virtud del Reglamento (CECA, CEE, Euratom) no 1826/69 dejará de ser válido con efecto a 25 de noviembre de 2015.
Artículo 9
Entrada en vigor
El presente Reglamento entrará en vigor a los cuatro días de su publicación en el Diario Oficial de la Unión Europea.
El presente Reglamento será obligatorio en todos sus elementos y directamente aplicable en cada Estado miembro.
Hecho en Bruselas, el 17 de diciembre de 2013.