PROVÁDĚCÍ ROZHODNUTÍ KOMISE
ze dne 4. února 2014,
kterým se zrušuje rozhodnutí 2000/745/ES, kterým se přijímají závazky nabídnuté v souvislosti s antidumpingovým a antisubvenčním řízením týkajícím se dovozu některých polyethylentereftalátů (PET) pocházejících mimo jiné z Indie
(2014/109/EU)
EVROPSKÁ KOMISE,
s ohledem na Smlouvu o fungování Evropské unie,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 597/2009 ze dne 11. června 2009 o ochraně před dovozem subvencovaných výrobků ze zemí, které nejsou členy Evropského společenství (1) (dále jen „základní antisubvenční nařízení“), a zejména na článek 13 uvedeného nařízení,
po konzultaci s poradním výborem,
vzhledem k těmto důvodům:
A. STÁVAJÍCÍ OPATŘENÍ
(1)
Vyrovnávací opatření na dovoz polyethylentereftalátů (dále jen „PET“) pocházejících z Indie byla v platnosti od roku 2000 (2). Tato opatření byla naposledy ponechána v platnosti prováděcím nařízením Rady (EU) č. 461/2013 (3), a sice po přezkumu před pozbytím platnosti.
(2)
Antidumpingová opatření na dovoz PET pocházejících z Indie byla v platnosti od roku 2000 (4). Tato opatření byla naposledy ponechána v platnosti nařízením Rady (ES) č. 192/2007 (5), a sice po přezkumu před pozbytím platnosti. Dne 24. února 2012 zahájila Komise následný přezkum opatření před pozbytím platnosti. Prováděcím rozhodnutím 2013/226/EU (6) odmítla Rada návrh prováděcího nařízení Rady týkajícího se zachování antidumpingového cla na dovoz PET pocházejících mimo jiné z Indie, který předložila Komise, a uvedená antidumpingová opatření tedy pozbyla platnosti.
(3)
V roce 2000 přijala Komise rozhodnutím 2000/745/ES (7) cenové závazky (dále jen „závazky“), které nabídly v souvislosti s antidumpingovým i antisubvenčním řízením mimo jiné tyto indické společnosti: Pearl Engineering Polymers Limited (dále jen „Pearl“) a Reliance Industries Limited (dále jen „Reliance“). V roce 2005 přijala Komise rozhodnutím 2005/697/ES (8), kterým se mění rozhodnutí 2000/745/ES, závazek od indické společnosti South ASEAN Petrochem Limited, která v důsledku fúze změnila svůj název na Dhunseri Petrochem & Tea Limited (dále jen „Dhunseri“) (9).
B. ZMĚNA OKOLNOSTÍ BĚHEM PROVÁDĚNÍ ZÁVAZKŮ
(4)
Změna okolností během provádění závazků může odůvodnit rozhodnutí Komise vykonat svou pravomoc a zrušit přijetí závazků, jak je stanoveno v čl. 13 odst. 9 základního antisubvenčního nařízení.
(5)
Zrušení antidumpingových opatření a zachování vyrovnávacího cla představuje změnu okolností, za kterých byly závazky přijaty. Závazky byly přijaty za situace, kdy byla v platnosti jak antidumpingová, tak antisubvenční opatření. Základní prvek závazků, což je minimální dovozní cena, odráží prvek dumpingu i subvencování. V současné době neexistuje žádný prvek dumpingu. Proto není minimální dovozní cena na odpovídající úrovni.
C. PORUŠENÍ ZÁVAZKU
(6)
Kromě toho jedna z indických společností, Pearl, nesplnila svou oznamovací povinnost vůči Komisi. Tato společnost nepředložila čtvrtletní zprávy o prodejích. Komise tedy není schopna závazek účinně sledovat.
(7)
Podmínky závazku stanoví, že nepředložení zpráv se považuje za porušení závazku. Nedávný rozsudek Soudního dvora (10) rovněž potvrdil, že povinnost informovat musí být považována za základní povinnost nutnou pro řádné fungování závazku.
(8)
Přijetí závazku společnosti Pearl musí být na tomto základě zrušeno.
D. PÍSEMNÁ PODÁNÍ
(9)
Uvedeným třem společnostem se dostalo možnosti slyšení a předložení písemných podání. Dvě indické společnosti a výbor výrobců PET v Evropě (CPME) zastupující odvětví Unie poskytly své připomínky.
1. Změněné okolnosti jako důvod ke zrušení přijetí závazku
(10)
Jedna společnost tvrdila, že pro návrh na zrušení přijetí závazku chybí právní základ. Uvedená strana tvrdila, že čl. 13 odst. 9 základního antisubvenčního nařízení nezmiňuje výslovně „změněné okolnosti“ a spojuje veškeré možnosti zrušení přijetí závazku s případy porušení. Tento argument bylo nutné odmítnout. Ustanovení čl. 13. odst. 9 základního antisubvenčního nařízení „změněné okolnosti“ skutečně výslovně nezmiňuje. Avšak je jasné, že případy, kdy Komise může zrušit přijetí závazku, neomezuje na případy porušení. Stanoví, že „jestliže některá strana poruší nebo odvolá závazky, nebo v případě, že Komise zruší přijetí závazku [podtržení doplněno], je přijetí daného závazku po konzultacích zrušeno…“. Zdůrazňuje tedy, že zrušení přijetí závazku může tvořit samostatný základ pro toto zrušení.
(11)
Pravomoc Komise rozhodnout sama o přijetí nebo odmítnutí nabídky závazku se musí ve skutečnosti odrážet i v právu zrušit přijetí závazku, pokud se změní okolnosti, na jejichž základě byly nabídky závazků přijaty. Podle judikatury Soudního dvora „určují orgány při výkonu své posuzovací pravomoci, zda […] jsou závazky přijatelné“ (11). Uvedené posuzovací pravomoci jsou v oblasti opatření na ochranu obchodu obecně široké, protože soudy Unie uznávají, že v této oblasti musí orgány posuzovat složitou hospodářskou, politickou a právní situaci. Konkrétně Soudní dvůr rozhodl, že Komise „při výkonu pravomocí, které jí byly svěřeny v [základním nařízení] má velmi širokou posuzovací pravomoc, pokud jde o zájmy Společenství, při rozhodování o jakýchkoli opatřeních potřebných k řešení situace, které nastala“ (12). Komise má proto při přijímání, odmítání nebo rušení závazku posuzovací pravomoc, aby mohla provádět opatření týkající se obchodu v zájmu Unie.
(12)
Komise proto zamítá argument, že změna okolností ve srovnání s okolnostmi, které panovaly v době přijetí závazku, nemůže sloužit jako důvod pro zrušení uvedeného závazku.
2. Soulad zrušení s předchozími právními akty týkajícími se téhož řízení
(13)
Jedna společnost tvrdila, že rozhodnutím Komise 2013/223/EU (13) bylo potvrzeno přijetí jejího závazku. Jako související argument vznesla, že čl. 2 odst. 2 prováděcího nařízení (EU) č. 461/2013, kterým se ukládá konečné vyrovnávací clo, představuje další uznání toho, že závazek by mohl zůstat v platnosti i po skončení platnosti antidumpingového cla. Oba tyto argumenty jsou zavádějící. Rozhodnutím 2013/223/EU odvolala Komise přijetí závazků jedné indonéské a jedné indické společnosti, jelikož porušily své povinnosti předkládat zprávy. Zrušení v případě jedné společnosti v žádném případě nevylučuje následné rozhodnutí Komise zrušit přijetí jiných závazků, pokud toto opatření bude odůvodněné vzhledem k okolnostem konkrétního případu.
(14)
V prováděcím nařízení (EU) č. 461/2013, vyhlášeném dne 23. května 2013, se odrazila změna rozhodnutí 2000/745/ES v důsledku přijetí rozhodnutí 2013/223/EU (odvolání závazku v případě jedné indonéské a jedné indické společnosti). Prováděcí nařízení (EU) č. 461/2013, kterým se ukládá konečné vyrovnávací clo, bylo vyhlášeno tentýž den jako prováděcí rozhodnutí 2013/226/EU, kterým Rada zrušila antidumpingové clo. Důsledky uvedeného rozhodnutí by mohla Komise posoudit pouze po jeho přijetí.
(15)
Argumenty této strany tedy musely být odmítnuty.
3. Matematická úprava minimální dovozní ceny (MIP)
(16)
Jedna společnost požádala, aby Komise z MIP odečetla částku odpovídající stanovenému antidumpingovému clu, a tím uvedla MIP do souladu se základním opatřením - vyrovnávacím clem. Tuto operaci nebylo možné provést. Zaprvé, podle podmínek závazku je jakákoli revize působnosti a minimálních cen možná pouze prostřednictvím prozatímního přezkumu podle článku 19 základního antisubvenčního nařízení. Zadruhé, tato společnost žádala o to, aby ze stávající MIP byly pouze odečteny částky odpovídající částce stanoveného antidumpingového cla. Ve stávajícím závazku jsou mechanismy MIP a indexace založeny buď na ceně, která nepůsobí újmu, stanovené pro trh Unie (cílová cena), nebo na běžné hodnotě (v závislosti na dané společnosti), jak byla určena v roce 1999. Ve druhém zmiňovaném případě žádný základ pro MIP neexistuje, jelikož platnost antidumpingového cla vypršela. Kdyby byl závazek posuzován pouze s ohledem na vyrovnávací clo, vývozní cena (navýšená o částku stanoveného vyrovnávacího cla) by se mohla stát srovnávacím základem pro MIP. S cílem stanovit odpovídající MIP by Komise nejprve musela zjistit vývozní cenu, která by sloužila jako srovnávací základ. V tomto případě nelze žádný takový srovnávací základ jednoduše zjistit, mimo jiné proto, že opatření jsou v platnosti již po dlouhou dobu. Kromě toho zavedený mechanismus indexace, který se týká ceny, jež nepůsobí újmu (cílové ceny), nebo běžné hodnoty, nelze jednoduše převzít pro vývozní cenu. Jakákoli jednoduchá matematická úprava by vyžadovala, aby bylo možné snadno zjistit veškeré prvky nezbytné pro výpočet MIP a aby tyto prvky byly nesporné. Pouze v takovém případě může Komise zaručit rovnocennost závazku s platným opatřením. Tato podmínka není v tomto případě splněna. Jednoduchá matematická operace, kterou navrhoval žadatel, tedy není možná.
(17)
Pokud jde o platný závazek, musí Komise jednat včas, aby splnila rozhodnutí Rady o zrušení platného antidumpingového cla. Je tedy třeba vyvarovat se jakéhokoli dalšího prodlení. Zrušením přijetí závazku není dotčeno jakékoli možné budoucí rozhodnutí v případě, že nějaká společnost bude chtít předložit nabídku závazku.
(18)
Po druhém zveřejnění zjištění Komise jedna strana znovu zopakovala, že minimální dovozní cena by měla být snížena jednoduchou matematickou operací. Zpochybnila příslušné odůvodnění Komise jako „nevhodné a postrádající jakýkoli základ“. Tento postoj však nebyl nijak podložen, a proto je nutné jej odmítnout. Toto tvrzení bylo kromě toho předmětem 16. bodu odůvodnění.
(19)
Žádost o matematickou úpravu MIP tedy bylo nutné odmítnout.
4. Projednávaná věc T-422/13
(20)
Jedna společnost tvrdila, že závazky by měly zůstat v platnosti, dokud Tribunál nepřijme rozhodnutí ve věci T-422/13 CPME a další v. Rada. Uvedená společnost tvrdí, že pokud bude odvětví Unie úspěšné při napadnutí prováděcího rozhodnutí 2013/226/EU, kterým se zrušuje antidumpingové clo, Komise bude povinna závazek obnovit. Tento argument je zavádějící. Komise musí posoudit stávající situaci a jednat včas, aby splnila rozhodnutí Rady o zrušení antidumpingových opatření. Komise při rozhodování o této otázce nemůže předjímat možný výsledek soudní věci. Vzhledem k této skutečnosti je nutné včas přijmout rozhodnutí týkající se platných závazků.
5. Porušení závazku
(21)
Jedna společnost tvrdila, že porušení povinnosti podávat zprávy ze strany jedné společnosti by nemělo mít žádné důsledky pro jiné společnosti. Tímto se potvrzuje, že porušení povinnosti podávat zprávy bylo zjištěno pouze u společnosti Pearl.
6. Možný přezkum a závazky
(22)
Dvě indické společnosti tvrdily, že závazky by měly zůstat v platnosti, dokud nebudou k dispozici výsledky možného prozatímního přezkumu minimální dovozní ceny. Komise poznamenává, že jelikož platnost antidumpingového cla vypršela, základ pro minimální dovozní cenu přestal existovat (viz 16. bod odůvodnění). Je nutné včas přijmout rozhodnutí pro řešení účinků této změny. Společnost zároveň může požádat o přezkum platného opatření a v této souvislosti nabídnout nový závazek týkající se pouze platných antidumpingových opatření.
(23)
Po druhém zveřejnění zjištění Komise jedna strana znovu zopakovala, že Komise měla zahájit prozatímní přezkum z moci úřední a závazek měl mezitím zůstat v platnosti až do doby, než bude znám výsledek takového přezkumu.
(24)
Komise předně poukazuje na to, že má sama pravomoc rozhodnout o zahájení antisubvenčního přezkumného šetření. V tomto konkrétním případě však přezkumné šetření souvisí s přáním jednoho vývozce nabídnout nový závazek. Komise proto nemá žádný důvod zahájit přezkum bez nové nabídky závazku od dotčeného vývozce, v souladu s článkem 13 základního nařízení.
(25)
Kromě toho musí závazek jakožto rovnocenná forma opatření odpovídat základnímu opatření uloženému Radou. Tak tomu již není, což vedlo Komisi k návrhu zrušit platný závazek.
(26)
Je pravda, že strany mohou požádat o prozatímní přezkum na základě ustanovení základního antisubvenčního nařízení, a jakákoli možná nová nabídka závazku pak bude posuzována v rámci takového případného přezkumu.
7. Antisubvenční clo jako překážka dovozu
(27)
Po druhém zveřejnění zjištění Komise jedna strana tvrdila, že zrušení přijetí závazku „by neomezilo úroveň ochrany v souvislosti s pozbytím platnosti antidumpingových opatření (…), ale spíše [by] znemožnilo uživatelům PET dovoz“. Komise v tomto ohledu poznamenává, že vzhledem k neexistenci závazku přestává být minimální dovozní cena pro vývozce srovnávacím základem. Tato strana neposkytla důkazy o tom, proč by vyrovnávací clo mělo indickým vývozcům bránit v dovozu. V každém případě se účel uložení opatření a případně přijetí závazku netýká možnosti uživatelů dovážet. Účelem je stanovit úroveň ochrany, jak tato strana sama uvádí. Zájmy uživatelů byly posouzeny v souvislosti s otázkou, zda uložení opatření je v zájmu Unie, spolu se zájmy všech ostatních dotčených stran. Byl vyvozen závěr, že uložení opatření není v rozporu se zájmem Unie. Tento argument tedy musel být odmítnut.
8. Závěr ohledně připomínek jednotlivých stran
(28)
Žádný z argumentů vznesených zúčastněnými stranami nebyl takového rázu, aby změnil návrh Komise na zrušení přijetí závazku.
E. ZRUŠENÍ ROZHODNUTÍ 2000/745/ES
(29)
S ohledem na výše uvedené skutečnosti by mělo být přijetí uvedených závazků zrušeno a rovněž by mělo být zrušeno rozhodnutí 2000/745/ES. V souladu s tím by se na dovoz PET vyrobených společnostmi Dhunseri, Reliance a Pearl (doplňkový kód TARIC pro společnost Dhunseri: A585, doplňkový kód TARIC pro společnost Reliance: A181 a doplňkový kód TARIC pro společnost Pearl: A182) mělo použít konečné vyrovnávací clo uložené čl. 1 odst. 2 prováděcího nařízení (EU) č. 461/2013,
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
Rozhodnutí 2000/745/ES se zrušuje.
Článek 2
Toto rozhodnutí vstupuje v platnost prvním dnem po zveřejnění v Úředním věstníku Evropské unie.
V Bruselu dne 4. února 2014.
DECISIÓN DE EJECUCIÓN DE LA COMISIÓN
de 4 de febrero de 2014
que deroga la Decisión 2000/745/CE, por la que se aceptan los compromisos ofrecidos en relación con los procedimientos antidumping y antisubvención relativos a las importaciones de politereftalato de etileno (PET) originarias, entre otros países, de la India
(2014/109/UE)
LA COMISIÓN EUROPEA,
Visto el Tratado de Funcionamiento de la Unión Europea,
Visto el Reglamento (CE) no 597/2009 del Consejo, de 11 de junio de 2009, sobre la defensa contra las importaciones subvencionadas originarias de países no miembros de la Comunidad Europea (1) («el Reglamento antisubvenciones de base»), y, en particular, su artículo 13,
Previa consulta al Comité consultivo,
Considerando lo siguiente:
A. MEDIDAS VIGENTES
(1)
Las medidas compensatorias en relación con las importaciones de politereftalato de etileno (PET) originario de la India están en vigor desde 2000 (2). Mediante el Reglamento de Ejecución (UE) no 461/2013 del Consejo (3), se decidió en último lugar mantener estas medidas, tras una reconsideración por expiración.
(2)
Las medidas antidumping en relación con las importaciones de PET originario de la India están en vigor desde 2000 (4). Mediante el Reglamento (CE) no 192/2007 del Consejo (5), se decidió en último lugar mantener estas medidas, tras una reconsideración por expiración posterior. El 24 de febrero de 2012, la Comisión inició una reconsideración por expiración posterior. Mediante la Decisión de Ejecución 2013/226/UE (6), el Consejo rechazó la propuesta de Reglamento de Ejecución del Consejo presentada por la Comisión, por la que se mantenía el derecho antidumping en relación con las importaciones de PET originario, entre otros países, de la India, de modo que las medidas antidumping expiraron.
(3)
En 2000, la Comisión aceptó mediante la Decisión 2000/745/CE (7) los compromisos de precios («los compromisos») que ofrecieron, en relación con los procedimientos antidumping y antisubvención, las siguientes empresas indias (entre otras): Pearl Engineering Polymers Limited («Pearl») y Reliance Industries Limited («Reliance»). En 2005, la Comisión aceptó, mediante la Decisión 2005/697/CE (8), por la que se modifica la Decisión 2000/745/CE, un compromiso de la empresa india South Asean Petrochem Limited, la cual, como consecuencia de una fusión, había cambiado su nombre por el de Dhunseri Petrochem & Tea Limited («Dhunseri») (9).
B. CAMBIO DE CIRCUNSTANCIAS DURANTE LA EJECUCIÓN DE LOS COMPROMISOS
(4)
Un cambio en las circunstancias durante la ejecución de los compromisos puede justificar que la Comisión decida ejercer su facultad de retirar la aceptación de los compromisos, según lo establecido en el artículo 13, apartado 9, del Reglamento antisubvenciones de base.
(5)
La derogación de las medidas antidumping y el mantenimiento de derechos compensatorios constituye un cambio en las circunstancias en las que se aceptaron los compromisos. Los compromisos se aceptaron tomando en consideración ambas medidas: las medidas antidumping y las medidas antisubvenciones. El núcleo de los compromisos, a saber, el precio mínimo de importación («PMI») refleja tanto el aspecto del dumping como el relativo a las subvenciones. En la actualidad, no hay ningún elemento de dumping. Por consiguiente, el precio mínimo de importación no se sitúa en el nivel adecuado.
C. INCUMPLIMIENTOS DE LOS COMPROMISOS
(6)
Además, una de las empresas indias (Pearl) no respetó su obligación de informar a la Comisión. La empresa no ha presentado informes trimestrales sobre las ventas. La Comisión se encuentra ante la imposibilidad de controlar de modo efectivo el cumplimiento del compromiso.
(7)
En las disposiciones del compromiso se estipula que el hecho de no presentar informes constituye un incumplimiento del mismo. Una sentencia reciente del Tribunal de Justicia (10) también ha confirmado que las obligaciones de información deben considerarse obligaciones principales para el buen funcionamiento de un compromiso.
(8)
Por tanto, debe retirarse también la aceptación del compromiso de la empresa Pearl con arreglo a esa base.
D. OBSERVACIONES POR ESCRITO
(9)
Se ofreció a las tres empresas la oportunidad de ser oídas y de formular observaciones por escrito. Dos empresas indias y el Comité de Fabricantes de PET en Europa (CPME), que representa a la industria de la Unión, enviaron sus observaciones al respecto.
1. Cambio de circunstancias como motivo para retirar la aceptación de un compromiso
(10)
Una empresa alegó que la propuesta de retirar la aceptación del compromiso carecía de base jurídica. Esa parte argumentó que el artículo 13, apartado 9, del Reglamento antisubvenciones de base no menciona explícitamente el «cambio de circunstancias» y vinculó cualquier posibilidad de retirar la aceptación del compromiso con casos de incumplimiento de este. Este argumento hubo de refutarse. El artículo 13, apartado 9, del Reglamento antisubvenciones de base, de hecho no hace mención explícita de ningún «cambio de circunstancias». No obstante, está claro que no limita los supuestos en los que la Comisión puede retirar la aceptación de un compromiso a los casos de incumplimiento. En dicho apartado se establece que «en caso de incumplimiento o denuncia de un compromiso por cualquiera de las partes, o en caso de denuncia de la aceptación del compromiso por la Comisión [el subrayado es nuestro], la aceptación del compromiso se denunciará, previa consulta […]». Por lo tanto, se establece expresamente la denuncia de la aceptación del compromiso por la Comisión como base única para la retirada de tal aceptación.
(11)
De hecho, los poderes de apreciación de la Comisión para aceptar o rechazar una oferta de compromiso deben reflejarse en su facultad de retirar la aceptación de un compromiso en caso de que hayan cambiado las circunstancias en las que se basara su aceptación inicial. Conforme a la jurisprudencia del Tribunal de Justicia, «el carácter aceptable de tales compromisos es definido por las instituciones en el marco de su poder de apreciación» (11). Este poder de apreciación es, en general, amplio en lo referente a las medidas destinadas a proteger el comercio porque los órganos jurisdiccionales de la Unión reconocen que, en este ámbito, las instituciones deben estudiar situaciones económicas, políticas y jurídicas complejas. Más concretamente, el Tribunal sostuvo que la Comisión, en el ejercicio de las competencias que se le atribuyen [en el Reglamento de base], tiene un poder de apreciación muy amplio para decidir, en función de los intereses de la Comunidad, las medidas necesarias para hacer frente a la situación que haya constatado (12). Por tanto, la Comisión, al aceptar, denegar o retirar su aceptación de un compromiso, disfruta del poder de apreciación necesario para aplicar medidas comerciales que redunden en el interés de la Unión.
(12)
Por consiguiente, la Comisión rechaza el argumento de que no pueda servir como motivo de retirada de dicha aceptación un cambio en las circunstancias, en comparación con las que prevalecían en el momento de la aceptación del compromiso.
2. Coherencia de la retirada de la aceptación con actos jurídicos anteriores relativos al mismo procedimiento
(13)
Una empresa alegó que en la Decisión 2013/223/UE de la Comisión (13), se confirmaba de nuevo la aceptación de su compromiso. Un argumento relacionado era que el artículo 2, apartado 2, del Reglamento de Ejecución (UE) no 461/2013, por el que se establece un derecho compensatorio definitivo, constituía otro reconocimiento de que el compromiso podía seguir en vigor después de la expiración de los derechos antidumping. Ambos argumentos son erróneos. Mediante la Decisión 2013/223/UE, la Comisión retiró la aceptación de los compromisos de una empresa india y de otra indonesia que habían incumplido sus obligaciones en materia de información. La retirada de la aceptación de un compromiso no impide en modo alguno una decisión posterior de la Comisión de retirar la aceptación de otros compromisos en caso de que tal actuación esté justificada teniendo en cuenta las circunstancias de un caso particular.
(14)
Por consiguiente, el Reglamento de Ejecución (UE) no 461/2013, publicado el 23 de mayo de 2013, reflejó la modificación de la Decisión 2000/745/CE debido a la adopción de la Decisión 2013/223/UE (retirada de los compromisos con una empresa indonesia y una empresa india). El Reglamento de Ejecución (UE) no 461/2013, por el que se establece un derecho compensatorio definitivo, se publicó el mismo día que la Decisión de Ejecución 2013/226/UE, en virtud de la cual el Consejo derogaba el derecho antidumping. La Comisión solo podía evaluar las consecuencias de esta última Decisión después de su adopción.
(15)
Los argumentos de esta parte debieron, por tanto, rechazarse.
3. Adaptación matemática de los precios mínimos de importación
(16)
Una empresa solicitó que la Comisión dedujera del PMI un importe correspondiente al derecho antidumping fijo, de modo que el PMI estuviera en consonancia con la medida de base, el derecho compensatorio. Esta operación no pudo llevarse a cabo. En primer lugar y ante todo, conforme a las condiciones del compromiso, solo es posible revisar el ámbito y los precios mínimos del mismo mediante una reconsideración provisional acorde con el artículo 19 del Reglamento antisubvenciones de base. En segundo lugar, la empresa pidió una mera deducción del PMI actual de los importes correspondientes al importe del derecho antidumping fijo. En el compromiso actual, el PMI y el mecanismo de indexación se basan, bien en el precio no perjudicial establecido para el mercado de la Unión (precio indicativo) o en el valor normal (dependiendo de la empresa en cuestión), tal como se determinó en 1999. En este último caso, dado que el derecho antidumping expiró, no existe la base para el PMI. Si se hubiera evaluado el compromiso únicamente en lo que respecta a las medidas compensatorias, el precio de exportación (aumentado por el importe del derecho compensatorio fijo) podría haberse convertido en una referencia para el precio mínimo de importación. Con el fin de establecer un precio mínimo de importación adecuado, la Comisión tendría que definir, en primer lugar, un precio de exportación que pudiera servir de referencia. En este caso, no es fácil determinar ninguna referencia de este tipo, entre otras cosas porque las medidas llevan mucho tiempo en vigor. Además, el mecanismo de indexación actualmente en vigor que se refiere al precio no perjudicial (precio indicativo) o el valor normal no puede transponerse sin más al precio de exportación. Cualquier adaptación matemática sencilla habría exigido que todos los elementos necesarios para el cálculo del PMI fueran incuestionables y fácilmente identificables. Solo en tal caso, la Comisión puede garantizar la equivalencia del compromiso con la medida en vigor. Esas condiciones no se cumplen en el presente caso. En consecuencia, es imposible realizar una simple operación matemática conforme a la propuesta del solicitante.
(17)
La Comisión tiene que actuar oportunamente en relación con el compromiso vigente a efectos de aplicar la Decisión del Consejo por la que se derogan los derechos antidumping en vigor. Por tanto, debe evitarse cualquier nueva demora. La retirada de la aceptación del compromiso se entiende sin perjuicio de cualquier futura decisión, en caso de que una empresa deseara presentar otra oferta de compromiso.
(18)
A raíz de la segunda comunicación de las constataciones de la Comisión, una parte reiteró que el precio mínimo de importación debería reducirse mediante una simple operación matemática. Además, cuestionó el razonamiento de la Comisión y lo tildó de «erróneo y carente de fundamento». Sin embargo, esta posición no ha sido fundamentada con mayor profundidad y, por lo tanto, debe rechazarse. En cualquier caso, se ha abordado la alegación en el considerando 16.
(19)
En consecuencia, la petición de ajuste matemático del PMI hubo de ser rechazada.
4. Asunto pendiente T-422/13
(20)
Una empresa alegó que los compromisos deben seguir en vigor a la espera de la resolución del Tribunal General en el asunto T-422/13, CPME y otros contra el Consejo. De acuerdo con esta empresa, si la industria de la Unión tuviera éxito en su recurso contra de la Decisión de Ejecución 2013/226/UE, por la que se derogan los derechos antidumping, la Comisión estaría obligada a restituir el compromiso. Este argumento es erróneo. La Comisión debe evaluar la situación actual y actuar oportunamente con objeto de aplicar la Decisión del Consejo por la que se derogan los derechos antidumping en vigor. Una anticipación de las posibles conclusiones de un asunto en un proceso judicial no puede determinar las decisiones de la Comisión al respecto. En consecuencia, la decisión relativa a los compromisos vigentes debe adoptarse en el momento oportuno.
5. Incumplimiento de compromisos
(21)
Una empresa señaló que el hecho de que una única empresa incumpliera sus obligaciones de información no debería tener ninguna consecuencia para las demás empresas. Queda confirmado que solo la empresa Pearl incumplió sus obligaciones de información.
6. Posible reconsideración y situación de los compromisos
(22)
Dos empresas indias adujeron que los compromisos deben permanecen en vigor en espera del resultado de una posible reconsideración provisional del PMI. La Comisión señala que, al haber expirado el derecho antidumping, no existe ninguna base para el PMI (véase a este respecto el considerando 16). Debe adoptarse una decisión para abordar los efectos de este cambio en el momento oportuno. Paralelamente, una empresa puede solicitar la reconsideración de una medida en vigor y, en ese contexto, ofrecer un nuevo compromiso que afecte únicamente a las medidas antisubvenciones vigentes.
(23)
Tras la segunda comunicación de las constataciones de la Comisión, una parte insistió en que la Comisión debía haber iniciado una reconsideración provisional de oficio, durante la cual el compromiso se mantendría en vigor a la espera del resultado de la reconsideración. El exportador no presentó una solicitud debidamente justificada de una reconsideración provisional.
(24)
La Comisión observa en primer lugar y ante todo que la apertura de una investigación de reconsideración antisubvención recae en su poder de apreciación. No obstante, en este caso concreto, la investigación de reconsideración está vinculada al deseo de un exportador de proponer un nuevo compromiso. Por consiguiente, la Comisión no tiene ningún motivo para iniciar una reconsideración sin una nueva oferta de compromiso por parte del exportador en cuestión, conforme a lo dispuesto en el artículo 13 del Reglamento de base.
(25)
Además, en aras de la equivalencia de las medidas, un compromiso ha de corresponder a la medida subyacente que haya establecido el Consejo. Este ya no es el caso, motivo por el que la Comisión ha decidido proponer la retirada del compromiso en vigor.
(26)
Las partes pueden solicitar una reconsideración provisional con arreglo a disposiciones del Reglamento antisubvenciones de base y cualquier nueva oferta de compromiso potencial se consideraría en el marco de esta reconsideración.
7. Derecho antisubvención como barrera a las importaciones
(27)
A raíz de la segunda comunicación de las constataciones de la Comisión, una de las partes adujo que la retirada de la aceptación del compromiso «en lugar de reducir el nivel de protección de acuerdo con la expiración de las medidas antidumping, […] impediría la importación a los usuarios de PET». La Comisión observa, a este respecto, que, a falta de un compromiso, el precio mínimo de importación deja de ser un indicador de referencia para un exportador. Además, esta parte no justificó adecuadamente por qué el derecho compensatorio impediría a los exportadores indios la importación del producto en cuestión. En cualquier caso, la finalidad del establecimiento de medidas y de la aceptación de un compromiso, si procede, no tiene ninguna relación con la posibilidad que tengan los usuarios de importar el producto en cuestión. Se trata de establecer un nivel de protección, como bien ha señalado dicha parte. Los intereses de los usuarios se han evaluado con arreglo al interés de la Unión en relación con el establecimiento de medidas junto con los intereses de todas las demás partes. Se ha llegado a la conclusión de que el establecimiento de medidas no va en detrimento del interés de la Unión. En consecuencia, hubo de refutarse este argumento.
8. Conclusión sobre las alegaciones de las partes
(28)
Ninguno de los argumentos presentados por las partes interesadas era tal como para alterar la propuesta de la Comisión de retirar la aceptación del compromiso.
E. DEROGACIÓN DE LA DECISIÓN 2000/745/CE
(29)
Habida cuenta de las consideraciones anteriores, procede retirar la aceptación del compromiso y derogar la Decisión 2000/745/CE. En consecuencia, los derechos antidumping definitivos establecidos mediante el artículo 1, apartado 2, del Reglamento de Ejecución (UE) no 461/2013 deben aplicarse a las importaciones de PET fabricado por las empresas Dhunseri, Reliance y Pearl (código TARIC adicional A585 para Dhunseri, código TARIC adicional A181 para Reliance y código TARIC adicional A182 para Pearl).
HA ADOPTADO LA PRESENTE DECISIÓN:
Artículo 1
Queda derogada la Decisión 2000/745/CE.
Artículo 2
La presente Decisión entrará en vigor el día siguiente al de su publicación en el Diario Oficial de la Unión Europea.
Hecho en Bruselas, el 4 de febrero de 2014.