ROZHODNUTÍ KOMISE (EU) 2015/455
ze dne 23. července 2014
o státní podpoře SA.34826 (2012/C), SA.36005 (2013/NN), kterou poskytlo Řecko skupině Piraeus Bank v souvislosti s rekapitalizací a restrukturalizací banky Piraeus Bank S.A.
(oznámeno pod číslem C(2014) 5217)
(Pouze anglické znění je závazné)
(Text s významem pro EHP)
EVROPSKÁ KOMISE,
s ohledem na Smlouvu o fungování Evropské unie, a zejména na čl. 108 odst. 2 první pododstavec této smlouvy,
s ohledem na Dohodu o Evropském hospodářském prostoru, a zejména na čl. 62 odst. 1 písm. a) této dohody,
poté, co vyzvala členské státy a ostatní zúčastněné strany k podání připomínek v souladu s výše uvedenými ustanoveními (1),
vzhledem k těmto důvodům:
1. POSTUP
1.1. POSTUP TÝKAJÍCÍ SE BANKY PIRAEUS BANK
(1)
Rozhodnutím ze dne 19. listopadu 2008 schválila Komise režim s názvem „Opatření podpory pro úvěrové instituce v Řecku“ (Support Measures for the Credit Institutions in Greece) (dále jen „režim podpory řeckých bank“), který měl zajistit stabilitu řeckého finančního systému. Režim podpory řeckých bank umožňuje poskytování podpory v rámci tří opatření, která jsou jeho součástí, a to rekapitalizačního opatření, opatření týkajícího se záruk a opatření týkajícího se půjček státních dluhopisů (2). V květnu 2009 rekapitalizovalo Řecko v rámci rekapitalizačního opatření banku Piraeus Bank (dále jen „banka“ (3)).
(2)
Ve 14. bodě odůvodnění rozhodnutí ze dne 19. listopadu 2008 se uvádělo, že pro příjemce rekapitalizačního opatření bude Komisi předložen plán restrukturalizace.
(3)
Řecké orgány předložily Komisi plán restrukturalizace dne 23. července 2010. Komise tento plán a jeho následné aktualizace a rovněž doplňkové informace poskytnuté řeckými orgány zaevidovala jako věc SA.30342 (PN 26/2010) a poté věc SA.32787 (2011/PN).
(4)
V rámci režimu podpory řeckých bank využívala banka Piraeus opakovaně státní záruky a půjčky státních dluhopisů (4). Banka měla prospěch rovněž z nouzové pomoci v oblasti likvidity se státní zárukou.
(5)
Dne 20. dubna 2012 poskytl Helénský fond finanční stability (dále jen „HFSF“) bance Piraeus písemný závazek, že se bude podílet na plánovaném navýšení jejího základního kapitálu. Dne 28. května 2012 poskytl fond HFSF bance překlenovací rekapitalizaci ve výši 4 700 milionů EUR (dále jen „první překlenovací rekapitalizace“).
(6)
Dne 10. května 2012 řecké orgány Komisi oficiálně oznámily písemný závazek, který fond HFSF poskytl bance. Komise jej zaevidovala jako neoznámenou podporu (věc SA.34826 (2012/NN)), jelikož opatření již bylo provedeno.
(7)
Rozhodnutím ze dne 27. července 2012 zahájila Komise formální vyšetřovací řízení týkající se první překlenovací rekapitalizace (dále jen „rozhodnutí o zahájení řízení týkajícího se banky Piraeus“) (5).
(8)
V prosinci 2012 provedl fond HFSF ve prospěch banky druhou překlenovací rekapitalizaci ve výši 1 553 milionů EUR (dále jen „druhá překlenovací rekapitalizace“). Dne 21. prosince 2012 poskytl fond HFSF bance písemný závazek týkající se jeho účasti na navýšení základního kapitálu banky a na konvertibilních kapitálových nástrojích, které mají být vydány, a to s celkovou částkou ve výši až 1 082 milionů EUR (6). Řecké orgány oznámily Komisi tato opatření dne 20. prosince 2012 (7).
(9)
V září 2012 oznámila banka Piraeus svůj záměr získat od společnosti Société Générale S.A. (dále jen „Société Générale“) banku Geniki. V souvislosti s nabytím banky Geniki uspořádala Komise v září a říjnu se zástupci řeckých orgánů a banky Piraeus řadu telefonických konferencí a výměn elektronické pošty.
(10)
Dne 19. října 2012 podepsala banka Piraeus se společností Société Générale kupní smlouvu týkající se nabytí celého podílu společnosti Société Générale (99,08 %) v bance Geniki.
(11)
Dne 12. prosince 2012 zaslaly útvary Komise Řecku dopis, který obsahoval jejich předběžné posouzení týkající se nabytí banky Geniki.
(12)
Dne 26. února 2013 informovala banka Piraeus Komisi o svém úmyslu nabýt banku Millennium Bank Greece S.A. (dále jen „MBG“). V souvislosti s nabytím banky MBG uskutečnila Komise s řeckými orgány a bankou Piraeus několik telefonických konferencí a výměn elektronické pošty.
(13)
Dne 25. března 2013 zaslaly útvary Komise Řecku dopis obsahující jejich předběžné posouzení týkající se nabytí banky MBG.
(14)
Dne 22. dubna 2013 banka Piraeus oznámila, že s bankou Millennium Banco Comercial Portugues (dále jen „BCP“) uzavřela dohodu týkající nabytí celého základního kapitálu banky MBG a účasti banky BCP na nadcházejícím navýšení kapitálu banky Piraeus.
(15)
Dne 3. června 2013 přeměnil fond HFSF částečně první a druhou překlenovací rekapitalizaci na vlastní kapitál, a to v celkové hodnotě ve výši 5 891 milionů EUR. Fond HFSF vložil do banky Piraeus rovněž další částku ve výši 1 094 milionů EUR, jak se zavázal v době převzetí zdravé části Agricultural Bank of Greece (dále jen „ATE“) a řeckých poboček tří kyperských bank (viz oddíl 1.2) bankou Piraeus. Soukromí investoři mimoto vložili částku ve výši 1 444 milionů EUR. Celková rekapitalizace činila 8 429 milionů EUR a odkazuje se na ni jako na „rekapitalizaci na jaře 2013“.
(16)
Dne 19. prosince 2013 poskytly řecké orgány Komisi informace týkající se podmínek rekapitalizace na jaře 2013.
(17)
Dne 25. června 2014 předložily řecké orgány Komisi konečný plán restrukturalizace banky (dále jen „plán restrukturalizace“). Téhož dne poskytly i informace o pomoci v oblasti likvidity se státní zárukou. Řecké orgány uvedly, že v rámci režimu podpory řeckých bank zamýšlejí poskytovat bance Piraeus i nadále podporu v oblasti likvidity, jakož i státní záruky za dluhové nástroje a půjčky státních dluhopisů.
(18)
Během správního řízení uskutečnila Komise se zástupci řeckých orgánů a banky řadu schůzek, telefonických konferencí a výměn elektronické pošty.
(19)
Řecko souhlasí s tím, aby výjimečně bylo toto rozhodnutí přijato pouze v angličtině.
1.2. POSTUP TÝKAJÍCÍ SE NABYTÝCH PODNIKŮ
1.2.1. Postup týkající se banky ATE
(20)
V dubnu 2011 vložilo Řecko do banky ATE částku ve výši 1 445 milionů EUR (tato částka zahrnovala 675 milionů EUR, které byly původně poskytnuty v rámci řeckého rekapitalizačního systému). Banka ATE mimoto obdržela podporu v oblasti likvidity ve výši 6 103 milionů EUR. Rozhodnutím ze dne 23. května 2011 schválila Komise tato opatření na základě plánu restrukturalizace banky ATE (dále jen „rozhodnutí o restrukturalizaci banky ATE“) (8).
(21)
Dne 29. prosince 2011 se Řecko podílelo na emisi kapitálu banky ATE s přednostním právem, a to s částkou ve výši 290 milionů EUR.
(22)
Dne 22. března 2012 předložilo Řecko zprávu řecké centrální banky, v níž se navrhovalo řešení problémů banky ATE prostřednictvím koupě a převzetí (9) vybraných aktiv a závazků banky ATE (dále jen „převedené činnosti banky ATE“), zatímco zbývající aktiva a závazky měly být vypořádány prostřednictvím špatné banky.
(23)
V červenci 2012 oznámila banka akvizici spočívající v převzetí zdravé části banky ATE, která vstoupila do likvidace.
(24)
V té době se fond HFSF zavázal pokrýt kapitálové potřeby banky vyplývající ze získaných aktiv. Dne 27. ledna 2013 dospěla řecká centrální banka k závěru, že kapitál, který je pro regulační účely zapotřebí v důsledku nabytí převedených činností banky ATE, činí 570 milionů EUR, přičemž tuto částku poskytne fond HFSF.
(25)
V rozhodnutí ze dne 3. května 2013 (10) (dále jen „rozhodnutí o likvidaci banky ATE“) vyvodila Komise závěr, že opatření podpory, která byla provedena v době převodu převedených činností banky ATE, nepředstavují státní podporu pro banku Piraeus, nýbrž pro převedené činnosti banky ATE. Komise mimoto dospěla k závěru, že tato podpora bude slučitelná s vnitřním trhem v případě, že plán restrukturalizace banky Piraeus, která nyní zahrnuje i převedené činnosti banky ATE, umožní obnovení její dlouhodobé životaschopnosti.
(26)
V červnu 2013 vložil fond HFSF v rámci rekapitalizace na jaře 2013 do banky částku ve výši 570 milionů EUR (11).
1.2.2. Postup týkající se činností Bank of Cyprus, Cyprus Popular Bank a Hellenic Bank (dále jen „tři kyperské banky“) v Řecku
(27)
Po mimořádném zasedání Euroskupiny (12) dne 15. března 2013 dospěly kyperské orgány a Evropská unie, Mezinárodní měnový fond (dále jen „MMF“) a Evropská centrální banka (dále jen „ECB“) k politické dohodě ohledně zásad, z nichž bude vycházet budoucí makroekonomický ozdravný program. Mimo jiné bylo dohodnuto, že činnosti tří kyperských bank v Řecku budou převedeny na některou z řeckých bank.
(28)
Zájem o nabytí činností tří kyperských bank v Řecku projevila banka Piraeus i jiné řecké banky.
(29)
Dne 22. března 2013 souhlasil fond HFSF s tím, že banka Piraeus předloží nabídku týkající se nabytí řeckých poboček, vkladů a úvěrů tří kyperských bank. Nabídka banky byla podmíněna tím, že fond HFSF poskytne bance vlastní kapitál ve výši odpovídající ceně zaplacené za vlastní kapitál nabytých podniků.
(30)
Řecké orgány a fond HFSF Komisi podrobně informovaly o vývoji tohoto procesu a o podmínkách akvizice.
(31)
Dne 26. března 2013 podepsala banka s každou ze tří kyperských bank smlouvu o prodeji a převodu jejich činností v Řecku (vklady, úvěry a síť poboček).
(32)
Jak bylo dohodnuto v březnu 2013, vložil fond HFSF do banky Piraeus kapitál ve výši 524 milionů EUR (13) k pokrytí kapitálových potřeb, které vznikly v souvislosti s nabytím těchto aktiv.
2. POPIS
2.1. BANKA A JEJÍ POTÍŽE
2.1.1. Obecná situace v řeckém bankovním sektoru
(33)
Reálný hrubý domácí produkt (dále jen „HDP“) Řecka od roku 2008 do roku 2012 klesl o 20 %, jak je uvedeno v tabulce 1. Řecké banky proto u úvěrů pro řecké domácnosti a podniky čelily rychle rostoucímu poměru selhání (14). Tento vývoj měl nepříznivý dopad na výkonnost aktiv řeckých bank a měl za následek potřebu dalšího kapitálu.
Tabulka 1
Růst reálného HDP v Řecku, 2008-2013
Řecko
2008
2009
2010
2011
2012
2013
Růst reálného HDP (v %)
-0,2
-3,1
-4,9
-7,1
-7,0
-3,9
Zdroj:
Eurostat, k dispozici na internetu na adrese http://epp.eurostat.ec.europa.eu/tgm/table.do?tab=table&init=1&plugin=1&language=en&pcode=tec00115
(34)
V únoru 2012 zavedlo Řecko program výměny dluhopisů ze strany soukromého sektoru, známý jako „program zapojení soukromého sektoru“. Řecké banky se podílely na programu zapojení soukromého sektoru, v jehož rámci nabídla řecká vláda stávajícím soukromým držitelům dluhopisů nové cenné papíry (včetně nových řeckých státních dluhopisů (dále jen „státní dluhopisy“), cenných papírů navázaných na HDP a platebních směnek vydaných Evropským fondem finanční stability (dále jen „EFFS“)) výměnou za stávající státní dluhopisy, a to s nominální diskontní sazbou ve výši 53,5 % a delší splatností (15). Řecké orgány oznámily výsledky této výměny dluhopisů dne 9. března 2012 (16). Výměna měla pro držitele dluhopisů za následek značné ztráty (které řecká centrální banka odhadla u řeckých bank v průměru na 78 % nominální hodnoty starých státních dluhopisů) a kapitálové potřeby, jež byly zpětně zaúčtovány do účetních závěrek řeckých bank za rok 2011. Celkové ztráty hlavních řeckých bank v důsledku zapojení soukromého sektoru jsou shrnuty v tabulce 2.
Tabulka 2
Celkové ztráty hlavních řeckých bank v důsledku zapojení soukromého sektoru (v milionech EUR)
Banky
Nominální hodnota státních dluhopisů
Nominální hodnota půjček souvisejících se státem
Celková nominální hodnota
Ztráty ze státních dluhopisů v důsledku zapojení soukromého sektoru
Ztráty z půjček souvisejících se státem v důsledku zapojení soukromého sektoru
Celkové hrubé ztráty v důsledku zapojení soukromého sektoru
Celkové hrubé ztráty v důsledku zapojení soukromého sektoru/kmenový kapitál tier 1 (%)
Celkové hrubé ztráty v důsledku zapojení soukromého sektoru/celková aktiva (%)
NBG
13 748
1 001
14 749
10 985
751
11 735
161,0
11,0
Eurobank
7 001
335
7 336
5 517
264
5 781
164,5
7,5
Alpha
3 898
2 145
6 043
3 087
1 699
4 786
105,7
8,1
Piraeus
7 063
280
7 343
5 686
225
5 911
226,0
12,0
ATEbank
5 164
608
5 772
3 873
456
4 329
1 144
17,1
Geniki
384
7
391
287
5
292
78,1
8,9
MBG
185
0
185
137
0
137
29
2,2
Zdroj:
Řecká centrální banka, zpráva o rekapitalizaci a restrukturalizaci řeckého bankovního sektoru, prosinec 2012, s. 14.
(35)
Jelikož se řecké banky v důsledku programu zapojení soukromého sektoru a přetrvávající recese potýkaly se značným nedostatkem kapitálu, byly na základě memoranda o ekonomické a finanční politice (dále jen „memorandum“) v rámci druhého ozdravného programu pro Řecko dohodnutého dne 11. března 2012 mezi řeckou vládou, Evropskou unií, MMF a ECB poskytnuty finanční prostředky na rekapitalizaci těchto bank. Řecké orgány odhadly celkové potřeby v oblasti rekapitalizace bank a náklady na řešení problémů, které mají být financovány z tohoto programu, na 50 miliard EUR (17). Tato částka byla vypočítána na základě zátěžového testu, který řecká centrální banka provedla za období od prosince 2011 do prosince 2014 (dále jen „zátěžový test v roce 2012“), a to podle odhadu úvěrových ztrát, jenž provedla společnost Blackrock (18). Finanční prostředky na rekapitalizaci řeckých bank jsou poskytovány prostřednictvím fondu HFSF. V tabulce 3 je shrnut výpočet kapitálových potřeb hlavních řeckých bank na základě zátěžového testu v roce 2012.
Tabulka 3
Zátěžový test v roce 2012: Kapitálové potřeby hlavních řeckých bank (v milionech EUR)
Banky
Referenční kmenový kapitál tier 1 (prosinec 2011)
Celkové hrubé ztráty v důsledku zapojení soukromého sektoru (prosinec 2011)
Rezervy v souvislosti se zapojením soukromého sektoru (červen 2011)
Odhady hrubé kumulativní ztráty s ohledem na úvěrové riziko
Rezervy na ztráty z úvěrů (prosinec 2011)
Interní tvorba kapitálu
Cílový kmenový kapitál tier 1 (prosinec 2014)
Kapitálové potřeby
NBG
7 287
-11 735
1 646
-8 366
5 390
4 681
8 657
9 756
Eurobank
3 515
-5 781
830
-8 226
3 514
2 904
2 595
5 839
Alpha
4 526
-4 786
673
-8 493
3 115
2 428
2 033
4 571
Piraeus
2 615
-5 911
1 005
-6 281
2 565
1 080
2 408
7 335
ATEbank
378
-4 329
836
-3 383
2 344
468
1 234
4 920
Geniki
374
- 292
70
-1 552
1 309
-40
150
281
MBG
473
- 137
0
- 638
213
-79
230
399
Zdroj:
Řecká centrální banka, zpráva o rekapitalizaci a restrukturalizaci řeckého bankovního sektoru, prosinec 2012, s. 8.
(36)
V souladu s memorandem z března 2012 budou moci „banky, které předloží proveditelné plány získání kapitálu, požádat a obdržet veřejnou podporu, a to způsobem, který zachovává pobídky soukromého sektoru k vkládání kapitálu, a snižuje tudíž zátěž pro daňové poplatníky na minimum“ (19). Řecká centrální banka zjistila, že proveditelné plány získání kapitálu předložily pouze čtyři největší banky (Eurobank, National Bank of Greece, banka Piraeus a Alpha Bank) (20). V květnu 2012 provedl fond HFSF první rekapitalizaci ve prospěch těchto bank.
(37)
Domácí vklady v bankách v Řecku se v období od konce roku 2009 do června 2012 kvůli recesi a politické nejistotě snížily celkem o 37 %. Ve snaze udržet vklady musely tyto banky platit vyšší úrokové sazby. Náklady na vklady rostly, což snižovalo čisté úrokové rozpětí bank. Jelikož řecké banky ztratily přístup na trhy pro financování z jiných (tržních) zdrojů než klientských vkladů, byly zcela závislé na financování poskytovaném Eurosystémem (21), přičemž stále větší část tohoto financování měla podobu nouzové pomoci v oblasti likvidity se státní zárukou, kterou poskytovala řecká centrální banka.
(38)
Dne 3. prosince 2012 zahájilo Řecko provádění programu zpětného odkupu nových státních dluhopisů, které investoři získali v rámci programu zapojení soukromého sektoru, a to za ceny v rozmezí od 30,2 % do 40,1 % jejich nominální hodnoty (22). Na tomto programu zpětného odkupu se podílely i řecké banky, což mělo za následek další ztráty v jejich rozvaze, jelikož se většina účetních ztrát (tj. rozdíl mezi tržní hodnotou a nominální hodnotou) zaúčtovaných u těchto nových státních dluhopisů v době provedení programu zapojení soukromého sektoru stala konečnými a nevratnými ztrátami (23).
(39)
V prosinci 2012 provedl fond HFSF druhou překlenovací rekapitalizaci ve prospěch čtyř největších řeckých bank.
(40)
Na jaře 2013 byla překlenovací rekapitalizace čtyř bank přeměněna na stálou rekapitalizaci ve formě kmenových akcií, přičemž fond HFSF držel v každé ze čtyř bank více než 80% podíl. V případě bank, jimž se podařilo přilákat předem stanovený objem soukromého kapitálu (banka Piraeus, Alpha Bank a National Bank of Greece), získal HFSF akcie bez hlasovacích práv a soukromým investorům byly s ohledem na akcie fondu HFSF vydány opční listy.
(41)
V červenci 2013 zadala řecká centrální banka poradci provedení diagnostické studie týkající se úvěrových portfolií všech řeckých bank. Poradce provedl u veškerých domácích úvěrových portfolií řeckých bank a rovněž u úvěrů zahraničních poboček a dceřiných společností nesoucích řecké riziko odhady úvěrových ztrát za tříapůlleté období a dobu trvání úvěru. Analýza poskytla odhady úvěrových ztrát na základě dvou makroekonomických scénářů, a to základního scénáře a nepříznivého scénáře. Odhady úvěrových ztrát u zahraničních úvěrových portfolií odhadla řecká centrální banka pomocí některých informací poskytnutých poradcem.
(42)
Na základě posouzení odhadů úvěrových ztrát ze strany poradce zahájila řecká centrální banka na podzim 2013 nový zátěžový test (dále jen „zátěžový test v roce 2013“) s cílem posoudit pevnost kapitálové pozice řeckých bank podle základního scénáře i nepříznivého scénáře. Řecká centrální banka posoudila kapitálové potřeby s technickou podporou druhého poradce.
(43)
Hlavními prvky posouzení kapitálových potřeb v rámci zátěžového testu v roce 2013 byly i) odhady úvěrových ztrát (24) u úvěrových portfolií bank na konsolidovaném základě s ohledem na řecké a zahraniční riziko po odečtení stávajících rezerv na úvěry a ii) odhadovaný provozní zisk bank v období od června 2013 do prosince 2016, a to na základě konzervativní úpravy plánů restrukturalizace, které byly řecké centrální bance předloženy ve čtvrtém čtvrtletí roku 2013. V tabulce 4 je shrnut výpočet kapitálových potřeb hlavních řeckých bank na konsolidovaném základě podle základního scénáře v rámci zátěžového testu v roce 2013.
Tabulka 4
Zátěžový test z roku 2013: Kapitálové potřeby řeckých bank na konsolidovaném základě podle základního scénáře (v milionech EUR)
Banky
Referenční kmenový kapitál tier 1 (červen 2013) (1)
Rezervy na ztráty z úvěrů
Odhady úvěrových ztrát s ohledem na řecké riziko (3)
Odhady úvěrových ztrát s ohledem na zahraniční riziko (25) (4)
Interní tvorba kapitálu (5)
Poměr kmenového kapitálu tier 1 v rámci zátěžového testu (prosinec 2016) (6)
Kapitálové potřeby (7)=(6)-(1)-(2)-(3)-(4)-(5)
NBG (26)
4 821
8 134
-8 745
-3 100
1 451
4 743
2 183
Eurobank (27)
2 228
7 000
-9 519
-1 628
2 106
3 133
2 945
Alpha
7 380
10 416
-14 720
-2 936
4 047
4 450
262
Piraeus
8 294
12 362
-16 132
-2 342
2 658
5 265
425
(44)
Dne 6. března 2014 oznámila řecká centrální banka výsledky zátěžového testu v roce 2013 a požádala banky, aby do poloviny dubna 2014 předložily plány získání kapitálu k pokrytí kapitálových potřeb podle základního scénáře.
(45)
Banky přistoupily k navýšení kapitálu v období od konce března 2014 do počátku května 2014.
2.1.2. Příjemce podpory
(46)
Banka Piraeus poskytuje univerzální bankovní služby především v Řecku a ve střední, východní a jihovýchodní Evropě (Rumunsko, Bulharsko, Srbsko, Albánie, Ukrajina a Kypr) a také v Egyptě. Banka nabízí domácnostem a podnikům celou škálu bankovních a finančních produktů a služeb. Banka působí v oblasti retailového, korporátního a soukromého bankovnictví, správy majetku, pokladny a investičního bankovnictví. Banka je zaregistrována v Řecku a její akcie jsou kotovány na aténské burze cenných papírů. Dne 30. prosince 2012 zaměstnávala banka celkem 18 597 osob (28).
(47)
Banka se zúčastnila programu zapojení soukromého sektoru a vyměnila státní dluhopisy a půjčky související se státem v nominální hodnotě ve výši 7,7 miliardy EUR. Její celkové náklady související se zapojením soukromého sektoru činily přibližně 5 911 milionů EUR před zdaněním a byly v plné výši zaúčtovány v účetní závěrce za rok 2011 (29). Během programu zpětného odkupu v prosinci 2012 prodala banka nové státní dluhopisy, které obdržela v rámci zapojení soukromého sektoru, s vysokou srážkou z nominální hodnoty. Prodej měl za následek ztráty z nových státních dluhopisů.
(48)
Klíčové údaje banky v prosinci 2010, prosinci 2011, prosinci 2012 a prosinci 2013 (konsolidované údaje) jsou uvedeny v tabulce 5.
Tabulka 5
Klíčové údaje banky Piraeus Bank, 2010, 2011, 2012 a 2013
Zisk a ztráta
(v mil. EUR)
2010
2011
2012 (30)
2013 (31)
Čisté úrokové výnosy
1 207
1 194
1 047
1 664
Provozní výnosy celkem
1 510
1 245
1 921
2 205
Celkové provozní náklady
(884)
(840)
(931)
(1 680)
Příjmy před rezervami
625
405
989
525
Ztráty ze znehodnocení k pokrytí úvěrového rizika
(611)
(1 973)
(2 519)
(2 536)
Ztráty ze znehodnocení státních dluhopisů a půjček způsobilých pro zapojení soukromého sektoru
(5 911)
Záporný goodwill
351
3 810
Čistý zisk/ztráta
(21)
(6 618)
(507)
2 546
Vybrané údaje o objemu
(v mil. EUR)
31. prosinec 2010
31. prosinec 2011
31. prosinec 2012 (31)
31. prosinec 2013 (32)
Celkové čisté úvěry a zálohy poskytnuté klientům
(čisté)
40 150
35 634
44 613
62 366
Vklady
29 475
21 796
36 971
54 279
Aktiva celkem
57 561
49 352
70 408
92 010
Vlastní kapitál celkem (30)
3 273
(1 940)
(2 316)
8 543
(49)
Tabulka 5 ukazuje, že kromě obrovských ztrát, které byly vykázány v roce 2011 v důsledku programu zapojení soukromého sektoru (5 911 milionů EUR (33)), byla banka do poloviny roku 2012 postižena klesajícími příjmy (mimo jiné kvůli vyšším nákladům na vklady) a vysokými a rostoucími ztrátami ze znehodnocení u úvěrových portfolií v Řecku a v zahraničí. Likvidní pozice banky byla velmi nepříznivě ovlivněna odlivem vkladů. Tato situace se poněkud zlepšila poté, co banka v červenci 2012 zahájila provádění akvizic.
(50)
V rámci zátěžového testu v roce 2013 odhadla řecká centrální banka kapitálové potřeby banky Piraeus podle základního scénáře na 465 milionů EUR.
(51)
V březnu 2014 přikročila banka k navýšení kapitálu o 1 752 milionů EUR v zájmu pokrytí kapitálových potřeb uvedených v 50. bodě odůvodnění a splacení preferenčních akcií v držení Řecka ve výši 940 milionů EUR (34). Na rozdíl od navýšení kapitálu banky Eurobank v dubnu 2014 neposkytl fond HFSF bance Piraeus závazek týkající se kapitálové injekce v rámci navýšení kapitálu v případě nedostatečné poptávky ze strany soukromého sektoru. Navýšení kapitálu banky bylo dosaženo nabídkou vlastního kapitálu bez předkupních práv (tj. navýšení kapitálu se zrušením předkupních práv akcionářů) mezinárodním investorům a prostřednictvím veřejné nabídky v Řecku. Upisovací cena byla stanovena na 1,7 EUR za akcii.
(52)
Po navýšení kapitálu banka dne 22. května 2014 oznámila, že Řecku splatila preferenční akcie, a to za celkovou částku ve výši 750 milionů EUR (35).
2.2. NABYTÍ BANKOVNÍCH ČINNOSTÍ V ŘECKU ZE STRANY BANKY PIRAEUS
2.2.1. Nabytí banky ATE
(53)
Banku ATE založilo Řecko v roce 1929 jako neziskovou organizaci. Do počátku 90. let minulého století byla banka ATE specializovanou finanční institucí, která jménem řeckého státu podporovala rozvoj zemědělského odvětví. V prosinci 2000 byla společnost kotována na aténské burze cenných papírů. K 14. listopadu 2011 bylo Řecko hlavním akcionářem banky ATE s podílem ve výši 89,9 %.
(54)
Banka ATE vykonávala veškeré bankovní činnosti, retailové i korporátní, poskytovala finanční služby, jako je pojištění a leasing, a získala významné podíly ve společnostech působících v nefinančním sektoru, včetně odvětví výroby cukru a mlékárenského průmyslu.
(55)
V červenci 2012 nabízela banka ATE své služby prostřednictvím sítě 468 poboček a zaměstnávala 5 024 osob. V červenci 2012 její celkové vklady činily 14,9 miliardy EUR při celkových aktivech v hodnotě 21,8 miliardy EUR (36).
(56)
Od roku 2006 nabízela banka ATE své služby rovněž mimo Řecko s 74% podílem v ATE Bank Romania a s 20,3% podílem na základním kapitálu a 25 % preferenčních akcií banky AIKBanka Serbia.
(57)
Potíže banky ATE nastaly před řeckou krizí státního dluhu, a to především v důsledku špatné kvality aktiv a tradičně nízkého zisku před znehodnocením. Řecká krize státního dluhu se dotkla všech řeckých bank, včetně banky ATE, dvěma způsoby: i) ztráta přístupu Řecka na mezinárodní dluhové trhy významně ovlivnila likvidní pozici řeckých bank a ii) kvalita aktiv se zhoršila a vzrostlo jejich znehodnocení.
(58)
V dubnu 2011 vložilo Řecko do banky ATE částku ve výši 1 445 milionů EUR (včetně částky ve výši 675 milionů EUR, která byla původně poskytnuta v rámci řeckého rekapitalizačního opatření). Banka ATE mimoto obdržela podporu v oblasti likvidity ve výši 6 103 milionů EUR. Komise tato opatření schválila v rozhodnutí o restrukturalizaci banky ATE.
(59)
Ve druhém pololetí roku 2011 se však kapitálová pozice banky ATE zhoršila, především v důsledku její účasti v programu zapojení soukromého sektoru. Jak dokládá tabulka 2, její celkové náklady v souvislosti se zapojením soukromého sektoru činily 4 329 milionů EUR před zdaněním a byly v plné výši zaúčtovány v účetní závěrce za rok 2011. Jak ukazuje tabulka 3, kapitálové potřeby v souvislosti s převedenými činnostmi banky ATE se odhadovaly na 4 920 milionů EUR.
(60)
Dne 22. března 2012 předložilo Řecko zprávu řecké centrální banky, v níž se navrhovalo řešení problémů banky ATE prostřednictvím koupě a převzetí převedených činností banky ATE, zatímco zbývající aktiva a závazky budou vypořádány prostřednictvím špatné banky. Banka Piraeus a jiné velké řecké banky předložily fondu HFSF nezávazné nabídky. Dne 26. července 2012 schválila správní rada fondu HFSF nabídku banky Piraeus.
(61)
Dne 27. července 2012 přikročila řecká centrální banka k převodu převedených činností banky ATE na banku Piraeus (37).
(62)
Jelikož převedené činnosti banky ATE zahrnovaly méně aktiv v reálné hodnotě než závazků, musel fond HFSF v souladu s rozhodnutím řecké centrální banky ze dne 28. ledna 2013 vyrovnat rozdíl mezi převedenými aktivy a převedenými závazky, tj. odstranit nedostatek finančních prostředků. Řecká centrální banka dospěla na základě auditovaných údajů k závěru, že nedostatek finančních prostředků činí 7 471 milionů EUR, a fond HFSF poskytl bance Piraeus dluhopisy Evropského nástroje finanční stability (dále jen „dluhopisy EFSF“) v hodnotě 7 471 milionů EUR.
(63)
Fond HFSF se mimoto zavázal, že bance Piraeus poskytne kapitál za účelem kapitalizace převedených činností banky ATE do výše 9 %. Tato částka se původně odhadovala na 500 milionů EUR, konečná částka však byla stanovena na 570 milionů EUR. Fond HFSF poskytl bance Piraeus konečnou částku oproti kmenovým akciím v rámci rekapitalizace na jaře 2013.
(64)
Banka Piraeus získala převedené činnosti banky ATE za kupní cenu ve výši 95 milionů EUR.
2.2.2. Nabytí banky Geniki
(65)
Banka Geniki byla založena v roce 1937. Banka Geniki poskytovala finanční služby v oblasti retailového bankovnictví, korporátního bankovnictví a služeb kapitálového trhu. V roce 2004 získala většinu akcií banky Geniki společnost Société Générale. K 31. prosinci 2012 provozovala banka Geniki 104 poboček a zaměstnávala 1 391 osob (38). Celková aktiva činila 2,6 miliardy EUR, celkové čisté úvěry 1,9 miliardy EUR a vklady přibližně 2 miliardy EUR (39).
(66)
Řecká krize státního dluhu měla velmi negativní dopad na výkonnost bankovního sektoru. Účast řeckých bank v programu zapojení soukromého sektoru vedla k rychlému zhoršování jejich kapitálové pozice. Jak dokládá tabulka 2, celkové náklady banky Geniki v souvislosti se zapojením soukromého sektoru činily přibližně 292 milionů EUR před zdaněním a byly v plné výši zaúčtovány v účetní závěrce za rok 2011. Jak ukazuje tabulka 3, výše kapitálových potřeb banky Geniki byla odhadnuta na 281 milionů EUR a byla vypočítána na základě zátěžového testu, který provedla řecká centrální banka.
(67)
Ve snaze banku Geniki prodat se společnost Société Générale v červnu 2012 obrátila na všechny čtyři velké řecké banky. Jediným subjektem, který projevil o nabytí banky Geniki zájem, byla banka Piraeus.
(68)
Jednání mezi společností Société Générale a bankou Piraeus ohledně prodeje banky Geniki vedla dne 19. října 2012 k uzavření oficiální dohody, že: i) společnost Société Générale prodá a banka Piraeus koupí 99,08% podíl, který společnost Société Générale vlastní v bance Geniki, a že ii) společnost Société Générale postoupí a převede a banka získá veškeré půjčky na kmenový kapitál banky Geniki, které společnost Société Générale uzavřela a které uzavře v budoucnu. Společnost Société Générale nakonec souhlasila se zálohovou platbou pro banku Geniki ve výši přibližně 290 milionů EUR a upsáním dluhopisu, který vydala banka Piraeus, a to s hodnotou ve výši přibližně 170 milionů EUR. Banka Piraeus poté banku Geniki získala za částku ve výši 1 milionu EUR.
(69)
Dne 14. prosince 2012 banka Piraeus oznámila, že akvizice podílu společnosti Société Générale v bance Geniki byla dokončena.
2.2.3. Nabytí činností tří kyperských bank v Řecku
(70)
Bank of Cyprus byla založena v roce 1899, Cyprus Popular Bank v roce 1901 a Hellenic Bank v roce 1976.
(71)
Po mimořádném zasedání Euroskupiny dne 15. března 2013 se Evropská unie, MMF a ECB dohodly na hlavních parametrech záchranného plánu pro Kypr. Helénská rada pro systémovou stabilitu (Hellenic Systemic Stability Board, dále jen „HSSB“) jednomyslně navrhla převedení řeckých aktiv a závazků poboček tří kyperských bank v Řecku na některou z řeckých bank. HSSB zejména uvedla, že „[…] (40) dohoda plně ochraňuje vkladatele řeckých poboček [tří kyperských bank], zabezpečuje řecký veřejný zájem a finanční stabilitu a nezatěžuje řecký veřejný dluh“.
(72)
Řecká centrální banka byla pověřena, aby přezkoumala případný zájem řeckých bank, a v této souvislosti vyzvala k vyjádření zájmu. Fond HFSF mimoto souhlasil s pokrytím kapitálových potřeb (nabyvatele), které budou vyplývat z nabytí řeckých poboček tří kyperských bank.
(73)
V tabulce 6 jsou shrnuta aktiva a závazky tří kyperských bank, jež byly nakonec převedeny na banku Piraeus (dále jen „převedené kyperské činnosti“).
Tabulka 6
Převedené činnosti tří kyperských bank
Převedené činnosti
Aktiva
Veškeré řecké úvěry, včetně leasingu a faktoringu
Úvěry na financování lodí a jiné úvěry poskytnuté a spravované v Řecku a vykazované v kyperském úvěrovém portfoliu
Dlouhodobá aktiva (mimo odložené daňové pohledávky)
Závazky
Veškeré vklady tří kyperských bank přijaté v Řecku
Zdroj:
Specifikace „Vyčlenění a prodej řeckých aktiv kyperských bank“ (Carve out and sale of the Greek assets of Cypriot banks) ze dne 10. dubna 2013.
(74)
Aktiva převedená na banku Piraeus činila přibližně 18,9 miliardy EUR a závazky přibližně 15 miliard EUR. Strany transakce se však dohodly na tom, že bude zohledněna výše ztrát, které se u kyperských bank předpokládaly ve zprávě společnosti PIMCO, a to podle nepříznivého scénáře (41). Podle zprávy společnosti PIMCO činila hodnota aktiv, která budou převedena na banku Piraeus, přibližně 16,5 miliardy EUR. Převedené závazky činily přibližně 14,5 miliardy EUR.
(75)
Ve dnech 21. a 22. března 2013 předložily pouze tři banky, včetně banky Piraeus, nezávazné nabídky.
(76)
Dne 22. března 2013 udělil fond HFSF souhlas s nabytím činností tří kyperských bank v Řecku bankou Piraeus. Celková částka, kterou banka Piraeus zaplatila za nabytí převedených kyperských činností, činila 524 milionů EUR. Konkrétně bylo dohodnuto, že banka Piraeus zaplatí za nabytí převedených činností Bank of Cyprus částku ve výši 237 milionů EUR, za nabytí převedených činností Cyprus Popular Bank částku ve výši 258 milionů EUR a za nabytí převedených činností Hellenic Bank částku ve výši 29 milionů EUR.
(77)
V červnu 2013 vložil fond HFSF v rámci rekapitalizace na jaře 2013 (42) do banky Piraeus kapitál ve výši 524 milionů EUR za účelem uhrazení kupní ceny, kterou banka zaplatila.
2.2.4. Nabytí banky MBG
(78)
Banka MBG byla založena v roce 2000. K 31. prosinci 2012 provozovala banka MBG 119 poboček a zaměstnávala 1 174 osob (43).
(79)
Dne 22. dubna 2013 podepsala banka Piraeus s bankou BCP konečnou smlouvu týkající se nabytí celého základního kapitálu banky MBG a podílu banky BCP na chystaném navýšení kapitálu banky Piraeus.
(80)
Podle smlouvy přispěje banka BCP k rekapitalizaci banky MBG podle předpisů částkou ve výši 400 milionů EUR (z toho již banka BCP poskytla v prosinci 2012 částku ve výši 139 milionů EUR), a to přeměnou podřízených a prioritních úvěrů, které banka BCP poskytla bance MBG, na vlastní kapitál. Veškeré finanční prostředky, které banka BCP poskytla bance MBG v minulosti, splatí banka MBG ve dvou tranších: částka ve výši 650 milionů EUR bude uhrazena ke dni uzavření transakce a částka ve výši přibližně 250 milionů EUR bude zaplacena do šesti měsíců od jejího uzavření. Banka BCP přispěje na rekapitalizaci banky Piraeus částkou ve výši 400 milionů EUR, a to prostřednictvím soukromého umísťování s vyloučením předkupních práv. Banka Piraeus poté získá plně rekapitalizovanou banku MBG za částku ve výši 1 milionu EUR.
(81)
Dne 19. června 2013 oznámila banka Piraeus dokončení akvizice banky MBG.
2.2.5. Přehled společných účinků akvizic
(82)
Tabulka 7 podává přehled o dopadu postupných akvizic na velikost a podobu banky Piraeus v Řecku (žádný z nabytých subjektů nezahrnoval zahraniční aktiva s výjimkou převedených činností banky ATE, jež zahrnovaly malý objem aktiv v Rumunsku). V důsledku těchto akvizic má nyní banka Piraeus nejvyšší podíl na řeckém trhu vkladů a úvěrů.
Tabulka 7
Dopad postupných akvizic na velikost banky Piraeus v Řecku
31.12.2012
Pouze Řecko
Banka Piraeus samostatně
ATE
Geniki
Kyperské banky
MBG
NOVÁ SKUPINA
Hrubé úvěry
27 727
12 200
3 308
24 194
4 710
72 138
část nové skupiny
38 %
17 %
5 %
34 %
7 %
100 %
Čisté úvěry
24 811
11 527
1 909
19 481
4 236
61 964
část nové skupiny
40 %
19 %
3 %
31 %
7 %
100 %
Vklady
15 412
14 986
2 014
14 427
2 912
49 752
část nové skupiny
31 %
30 %
4 %
29 %
6 %
100 %
Zaměstnanci
5 926
5 019
1 420
5 268
1 186
18 819
část nové skupiny
31 %
27 %
8 %
28 %
6 %
100 %
Pobočky
325
460
104
307
120
1 316
část nové skupiny
25 %
35 %
8 %
23 %
9 %
100 %
Zdroj:
údaje, které poskytla banka Piraeus Bank dne 10. června 2014.
2.3. OPATŘENÍ PODPORY
2.3.1. Opatření podpory, která byla provedena ve prospěch banky Piraeus v rámci režimu podpory řeckých bank (opatření L1 a A)
(83)
V rámci režimu podpory řeckých bank, rekapitalizačního opatření, opatření týkajícího se záruk a opatření týkajícího se půjček státních dluhopisů obdržela banka několik forem podpory.
2.3.1.1. Státní podpora v oblasti likvidity v rámci opatření týkajícího se záruk a opatření týkajícího se půjček státních dluhopisů (opatření L1)
(84)
Banka měla a má i nadále prospěch z podpory v rámci opatření týkajícího se záruk a opatření týkajícího se půjček státních dluhopisů. Na tuto podporu se bude v tomto rozhodnutí odkazovat jako na „opatření L1“. V roce 2010 vydala banka dluhopisy se státní zárukou v celkové hodnotě 9,9 miliardy EUR. Řecko půjčilo bance rovněž státní dluhopisy v hodnotě 1 289 milionů EUR. Na konci března 2014 činila nesplacená částka státních dluhopisů 1 024 milionů EUR (44).
(85)
V plánu restrukturalizace banky, který řecké orgány předložily Komisi dne 25. června 2014, požádaly řecké orgány o povolení dalšího poskytování záruk a půjček státních dluhopisů bance Piraeus v rámci režimu podpory řeckých bank v období restrukturalizace, pokud vyvstane potřeba podpory likvidity, ačkoli se neočekává, že k tomu dojde.
2.3.1.2. Rekapitalizace provedená státem v rámci rekapitalizačního opatření (opatření A)
(86)
V květnu 2009 a prosinci 2011 obdržela banka od Řecka v rámci rekapitalizačního opatření na základě režimu podpory řeckých bank kapitálové injekce ve výši 370 milionů EUR resp. 380 milionů EUR, tj. v celkové výši 750 milionů EUR (opatření A), což odpovídá přibližně 2,1 % rizikově vážených aktiv (45) banky v té době.
(87)
Rekapitalizace měla podobu preferenčních akcií, které upsalo Řecko, a to s 10 % kupónem a pětiletou splatností.
(88)
Banka splatila preferenční akcie dne 22. května 2014, jak je popsáno v 52. bodě odůvodnění.
2.3.2. Nouzová pomoc v oblasti likvidity se státní zárukou (opatření L2)
(89)
Nouzová pomoc v oblasti likvidity představuje mimořádné opatření, jež solventní finanční instituci, která čelí dočasným problémům s likviditou, umožňuje získat od Eurosystému financování, přičemž tato operace není součástí jednotné měnové politiky. Úroková sazba, kterou finanční instituce hradí za nouzovou pomoc v oblasti likvidity, je o […] bazických bodů (dále jen „b.b.“) vyšší než úroková sazba, kterou hradí za běžné refinancování poskytnuté centrální bankou.
(90)
Za program nouzové pomoci v oblasti likvidity odpovídá řecká centrální banka, což znamená, že veškeré náklady a rizika spojená s poskytováním této pomoci nese řecká centrální banka (46). Řecko poskytlo řecké centrální bance státní záruku, která se vztahuje na celou částku nouzové pomoci v oblasti likvidity, kterou řecká centrální banka poskytne. Přijetí § 50 odst. 7 zákona č. 3943/2011, kterým se mění § 65 odst. 1 zákona č. 2362/1995, umožnilo ministru financí poskytnout řecké centrální bance jménem státu záruky za účelem zajištění pohledávek řecké centrální banky za úvěrovými institucemi. Banky, které využívají nouzovou pomoc v oblasti likvidity, musí státu hradit za záruku poplatek ve výši […] b.b.
(91)
K 31. prosinci 2011 využívala banka Piraeus nouzovou pomoc v oblasti likvidity se státní zárukou ve výši 11,64 miliardy EUR a k 31. prosinci 2012 pak ve výši 31,4 miliardy EUR (47). Po prudkém poklesu v roce 2013 využívala banka na konci tohoto roku nouzovou pomoc v oblasti likvidity se státní zárukou pouze ve výši 750 milionů EUR.
2.3.3. Opatření podpory provedená ve prospěch banky Piraeus prostřednictvím fondu HFSF (opatření B1, B2, B3 a B4)
(92)
Od roku 2012 měla banka prospěch z několika opatření kapitálové podpory, která provedl fond HFSF. Přehled těchto opatření podpory je uveden v tabulce 8.
Tabulka 8
Opatření podpory, která byla ve prospěch banky Piraeus provedena prostřednictvím fondu HFSF
První překlenovací restrukturalizace - květen 2012
(v mil. EUR)
Druhá překlenovací restrukturalizace - prosinec 2012
(v mil. EUR)
Písemný závazek - prosinec 2012
(v mil. EUR)
Účast na rekapitalizaci v květnu 2013
(v mil. EUR) (48)
Opatření
B1
B2
B3
B4
Částka
(v mil. EUR)
4 700
1 553
1 082
5 891
2.3.3.1. První překlenovací rekapitalizace (opatření B1)
(93)
Podrobný popis první překlenovací rekapitalizace v květnu 2012 (opatření B1) je uveden ve 14. až 33. bodě odůvodnění rozhodnutí o zahájení řízení týkajícího se banky Piraeus. Souvislosti a hlavní prvky tohoto opatření jsou uvedeny v tomto oddíle.
(94)
Dne 20. dubna 2012 poskytl fond HFSF bance písemný závazek týkající se jeho účasti na plánovaném navýšení kapitálu banky s částkou ve výši 5 miliard EUR.
(95)
V rámci opatření B1 převedl fond HFSF v květnu 2012 na banku dluhopisy EFSF v hodnotě 4,7 miliardy EUR v souladu s ustanoveními o překlenovací rekapitalizaci obsaženými v zákoně č. 3864/2010 o zřízení fondu HFSF (dále jen „zákon o fondu HFSF“). V 53. bodě odůvodnění rozhodnutí o zahájení řízení týkajícího se banky Piraeus Komise uvedla, že „překlenovací rekapitalizace dokončená dne 28. května 2012 představuje splnění povinnosti přijaté v písemném závazku, a představuje tak pokračování stejné podpory“. Částky uvedené v písemném závazku i částky poskytnuté v rámci první překlenovací rekapitalizace byly řeckou centrální bankou vypočítány tak, aby bylo zajištěno, že banka Piraeus dosáhne k 31. prosinci 2011, tj. datu zpětného zaúčtování překlenovací rekapitalizace do účetnictví banky, celkového kapitálového poměru ve výši 8 %. Jak je patrné z tabulky 3, opatření B1 pokrylo pouze část celkových kapitálových potřeb, které byly zjištěny v rámci zátěžového testu v roce 2012. Předpokládalo se, že banka získá kapitál navýšením kapitálu v budoucnu a překlenovací rekapitalizace měla pouze zachovat způsobilost banky pro financování ECB do doby, než dojde k navýšení kapitálu.
(96)
Pro období ode dne první překlenovací rekapitalizace do dne přeměny první překlenovací rekapitalizace na kmenové akcie a jiné konvertibilní finanční nástroje stanovila dohoda, která byla před úpisem uzavřena mezi bankou a fondem HFSF, že banka musí hradit fondu HFSF roční poplatek z nominální hodnoty směnek EFSF ve výši 1 % a že se výplaty kupónů a vzniklých úroků ze směnek EFSF za toto období budou započítávat jako dodatečný kapitálový příspěvek fondu HFSF poskytnutý bance (49).
2.3.3.2. Druhá překlenovací rekapitalizace (opatření B2)
(97)
Na podzim 2012 vykázala banka další ztráty. Její kapitál se proto opět snížil pod minimální kapitálové požadavky, které se vyžadovaly, aby byla i nadále způsobilá pro refinancování poskytované ECB.
(98)
V důsledku toho byla nezbytná druhá překlenovací rekapitalizace. Dne 20. prosince 2012 provedl fond HFSF druhou překlenovací rekapitalizaci ve výši 1 553 milionů EUR (opatření B2), a to opět převedením dluhopisů EFSF na banku.
2.3.3.3. Písemný závazek ze dne 20. prosince 2012 (opatření B3)
(99)
Kromě druhé překlenovací rekapitalizace poskytl fond HFSF dne 20. prosince 2012 bance písemný závazek týkající se jeho účasti na navýšení základního kapitálu banky a na konvertibilních nástrojích, které mají být vydány, a to s celkovou částkou až do výše 1 082 milionů EUR (opatření B3).
(100)
Dvě překlenovací rekapitalizace (opatření B1 a B2) a dodatečná částka přislíbená v prosinci 2012 (opatření B3) znamenaly, že se fond HFSF zavázal pokrýt celkové kapitálové potřeby, které byly zjištěny během zátěžového testu v roce 2012 (7 335 milionů EUR (50)).
2.3.3.4. Účast fondu HFSF na rekapitalizaci na jaře 2013 (opatření B4) a částečném splacení opatření B1 a B2
(101)
Dne 23. dubna 2013 schválila valná hromada akcionářů banky navýšení základního kapitálu o 8 429 milionů EUR (51). Tato částka byla vypočítána jako součet:
(i)
částky ve výši 7 335 milionů EUR k pokrytí kapitálových potřeb, které byly zjištěny během zátěžového testu v roce 2012; z této částky upsal fond HFSF částku ve výši 5 891 milionů EUR (opatření B4) a soukromí investoři upsali částku ve výši 1 444 milionů EUR;
(ii)
částky ve výši 570 milionů EUR, kterou fond HFSF vložil za účelem splnění regulativních kapitálových požadavků, jež vznikly v souvislosti s převzatou činností banky ATE, jak bylo přislíbeno v červenci 2012; toto opatření posoudila Komise v rozhodnutí o likvidaci banky ATE, v němž konstatovala, že se nejedná o podporu poskytnutou bance Piraeus;
(iii)
částky ve výši 524 milionů EUR, kterou fond HFSF vložil k uspokojení kapitálových potřeb, jež vznikly v souvislosti s uhrazením kupní ceny činností tří kyperských bank v Řecku; tato část navýšení kapitálu představuje opatření C (52).
(102)
Cena nových akcií byla stanovena na 1,70 EUR za akcii, což odpovídá 50 % burzovního kurzu za 50 dnů předcházejících jejímu stanovení, váženému podle příslušných objemů obchodů.
(103)
Dne 3. června 2013 oznámila správní rada banky emisi 3 888 268 914 nových akcií s nominální hodnotou 0,30 EUR za cenu ve výši 1,70 EUR za akcii (53). Dne 28. června 2013 banka oznámila (54), že správní rada potvrdila výplatu celkového navýšení základního kapitálu v plné výši, a to s celkovou částkou ve výši 8 429 milionů EUR, včetně prémií.
(104)
Celková účast soukromého sektoru na navýšení základního kapitálu banky činila 1 444 milionů EUR (55). Tato částka zahrnuje účast banky BCP, jak je popsáno v 80. bodě odůvodnění.
(105)
Účast fondu HFSF na navýšení základního kapitálu banky proto činila 6 985 milionů EUR.
(106)
Po rekapitalizaci na jaře 2013 se fond HFSF stal významným akcionářem banky s podílem ve výši 81 % (56). Fond HFSF vydal opční listy a poskytl soukromým investorům jeden opční list na každou upsanou akcii, a to bezúplatně (57). Každý opční list zahrnuje právo na nákup 4,48 akcií fondu HFSF, a to ve stanovených intervalech a za realizační ceny. Toto právo mohlo být poprvé uplatněno dne 2. ledna 2014 a poté je možno opční listy uplatnit co šest měsíců až do dne 2. ledna 2018. Realizační cena se rovná upisovací ceně ve výši 1,70 EUR navýšené o roční úrokovou sazbu (4 % za první rok, 5 % za druhý rok, 6 % za třetí rok, 7 % za čtvrtý rok a za posledních šest měsíců 8 % ročně) (58).
(107)
Zákon o fondu HFSF, který byl v roce 2014 pozměněn, stanoví, že v případě emise s přednostním právem lze upravit pouze realizační ceny opčních listů. Každá takováto úprava se mimoto musí uskutečnit následně a pouze do výše realizovaných výnosů z prodeje předkupních práv fondu HFSF. V případě navýšení základního kapitálu bez předkupních práv není úprava možná.
2.3.4. Opatření podpory ve prospěch nabytých podniků (opatření C)
2.3.4.1. Opatření podpory ve prospěch banky ATE
(108)
Jak je uvedeno v 58. bodě odůvodnění, v době rozhodnutí o restrukturalizaci banky ATE již měla banka ATE prospěch z opatření podpory.
(109)
V prosinci 2011 vložil řecký stát do banky ATE částku ve výši 290 milionů EUR.
(110)
Usnesení ze dne 27. července 2012 (popsané v 62. a 63. bodě odůvodnění) zahrnovalo rovněž další státní podporu. K odstranění nedostatku finančních prostředků poskytl fond HFSF bance Piraeus dluhopisy EFSF v hodnotě 7 471 milionů EUR. Fond HFSF se rovněž zavázal rekapitalizovat banku Piraeus s částkou ve výši 570 milionů EUR.
(111)
Celkově činí podpora související s koupí a převzetím 8 041 milionů EUR.
2.3.4.2. Opatření podpory pro činnosti tří kyperských bank v Řecku (opatření C)
(112)
Jak již bylo uvedeno v 77. a 101. bodě odůvodnění, v době nabytí činností tří kyperských bank v Řecku přijal fond HFSF závazek, že poskytne bance Piraeus kapitál ve výši 524 milionů EUR (opatření C). Tento závazek byl splněn v červnu 2013 (59).
2.4. PLÁN RESTRUKTURALIZACE
2.4.1. Domácí operace
(113)
Na základě plánu restrukturalizace se banka zaměří na své hlavní bankovní činnosti v Řecku.
(114)
Těžištěm je obnovení ziskovosti a životaschopnosti bankovních činností v Řecku. Za tímto účelem zahrnuje plán restrukturalizace řadu opatření, která mají zlepšit provozní efektivitu banky a čisté úrokové rozpětí, a rovněž opatření zlepšující její kapitálovou pozici a strukturu rozvahy.
(115)
Co se týká provozní efektivity, banka již zahájila rozsáhlý program racionalizace.
(116)
V období od 31. prosince 2011 do 31. prosince 2013 omezila banka svou fyzickou přítomnost v Řecku celkem o 322 poboček s přihlédnutím k restrukturalizaci nabytých subjektů po akvizici. V roce 2014 udržela banka toto tempo a v prvním pololetí již uzavřela […] poboček.
Tabulka 9
Restrukturalizace sítě řeckých poboček od roku 2010 do 1. pololetí roku 2014
Období
2011
2012
2013
1. pololetí 2014
Celkový počet poboček na začátku období nebo ke dni akvizice
360
918
1 316
1 037
Z toho banka Piraeus
(…)
(…)
(…)
(…)
ATE
(…)
(…)
Geniki
(…)
(…)
Kyperské pobočky
(…)
(…)
(…)
MBG
(…)
(…)
(…)
Celkem na konci období
346
889
1 037
899
Celkový počet uzavřených poboček během období
14
29
279
138
Zdroj:
plán restrukturalizace předložený dne 25. června 2014, s. 40 a 125, výroční zprávy za rok 2011 a 2012.
(117)
V období 2011-2013 snížila banka rovněž celkový počet pracovníků v oblasti bankovních i nebankovních činností v Řecku o 2 519 zaměstnanců. Konkrétně lze 2 114 odchodů přičíst programu dobrovolného ukončení pracovního poměru, který banka zavedla.
Tabulka 10
Snížení počtu pracovníků v Řecku v období 2010-2013
Období
2011
2012
2013
Celkový počet pracovníků na začátku období nebo ke dni akvizice
6 370
12 616
18 628
Z toho banka Piraeus
(…)
(…)
(…)
ATE
(…)
(…)
Geniki
(…)
(…)
Kyperské pobočky
(…)
(…)
(…)
MBG
(…)
(…)
(…)
Celkem na konci období
6 172
12 365
16 558
Snížení počtu zaměstnanců
198
251
2 070
Zdroj:
plán restrukturalizace předložený dne 25. června 2014, s. 40 a 125, výroční zprávy za rok 2011 a 2012.
(118)
V období od prosince 2013 do konce roku 2017 zamýšlí banka dále snížit jak počet pracovníků v Řecku (z 16 558 na […] zaměstnanců), tak i velikost své sítě (z 1 037 na […] poboček) (60). […]
(119)
Vyšší efektivnost z hlediska poboček a pracovníků pomůže snížit celkové náklady banky na činnosti v Řecku o […] % z částky ve výši 1 394 milionů EUR na formálním základě v roce 2013 na […] milionů EUR (61) v roce 2017 (62). V důsledku toho by měl předpokládaný poměr nákladů k výnosům u činností v Řecku na konci období restrukturalizace klesnout pod […] %.
(120)
Plán restrukturalizace rovněž popisuje, jak banka sníží své náklady na financování, což představuje hlavní prvek obnovení životaschopnosti. Banka očekává, že v důsledku stabilnějšího prostředí, a zejména očekávané stabilizace a oživení řeckého hospodářství, které má od roku 2014 opět růst, bude moci u vkladů platit nižší úrokové sazby. Očekává se, že se rozpětí u vkladů v Řecku sníží (63). Tohoto snížení rozpětí bude dosaženo zejména hrazením mnohem nižších úrokových sazeb u termínovaných vkladů. Stejně tak se sníží závislost banky na nouzové pomoci v oblasti likvidity a širším financování poskytovaném Eurosystémem z více než 45 % jejích celkových aktiv v roce 2012 na méně než […] % v roce 2017 (64).
(121)
V plánu restrukturalizace se předpokládá, že banka posílí rovněž svou rozvahu. Její poměr čistých úvěrů k vkladům v Řecku se v roce 2017 sníží na […] % (ze 114 % v roce 2013 (65)), zatímco kapitálová přiměřenost se dále zlepší.
(122)
Další prioritou banky je řízení nesplácených půjček. Banka zlepší své úvěrové procesy, a to z hlediska vzniku úvěrů (lepší zajištění kolaterálem a nižší limity) i řízení nesplácených půjček. Míra nesplácených půjček dosáhne v […] téměř […] % a poté se začne snižovat s očekávanou mírou ve výši přibližně […] % na konci období restrukturalizace (66). Náklady rizika (snížení hodnoty úvěrů) se sníží z téměř 2 miliard EUR v roce 2013 na méně než […] milionů EUR v roce 2018 (67).
(123)
Vyšší provozní efektivita, zvýšení čistého úrokového rozpětí a nižší náklady rizika bance umožní dosáhnout v Řecku zisku, a to počínaje od roku […]. Banka předpokládá, že její zisk v roce 2018 u domácích činností přesáhne […] miliard EUR.
2.4.2. Mezinárodní bankovní činnosti
(124)
K zvýšení ziskovosti zahraničních činností již banka zahájila provádění programu významného snižování nákladů u mezinárodní sítě. Od konce roku 2011 do března 2014 se počet zaměstnanců snížil o 10 % z 6 634 na 5 948 a počet poboček o 18 % z 499 na 410 (68). Struktura jejího mezinárodního portfolia se zjednodušila v zájmu omezení nákladové základny (69).
(125)
Plán restrukturalizace zdůrazňuje nutnost snížit závislost zahraničních dceřiných společností na mateřské společnosti v Řecku, pokud jde potřeby v oblasti financování, a zabezpečit kapitálovou pozici banky.
(126)
V září 2012 prodala banka svou americkou dceřinou společnost, na niž připadala aktiva ve výši přibližně 0,7 miliardy EUR (13 poboček a 158 zaměstnanců).
(127)
Do konce června 2018 sníží banka svou expozici zahraničním aktivům na […] miliard EUR. Tento údaj představuje snížení o […] % (70) v porovnání s koncem roku 2012 (71).
(128)
Snížení zahraničních aktiv bude o něco menší (na […] miliard EUR) v případě […] (72). V tomto případě bude celkové snížení zahraničních aktiv činit […] % v porovnání s koncem roku 2012.
(129)
Místo dodržení výše uvedeného omezení týkajícího se celkových aktiv na konci června 2018 se však může banka rozhodnout, že odprodá […] (73). V tomto případě nebudou ponechané činnosti představovat více než […] % celkových zahraničních činností banky na konci roku 2012.
(130)
Banka sníží své celkové financování poskytované zahraničním dceřiným společnostem.
2.4.3. Získání soukromého kapitálu a příspěvek stávajících akcionářů a podřízených věřitelů
(131)
Banka Piraeus získala značné objemy kapitálu na trhu, a snížila tudíž státní podporu, kterou potřebovala.
(132)
Banka získala v roce 2011 určitý soukromý kapitál prostřednictvím emise s přednostním právem, a to ve výši 807 milionů EUR (74). Jak je uvedeno v 104. bodě odůvodnění, bance se prostřednictvím rekapitalizace na jaře 2013 rovněž podařilo získat kapitál od soukromých investorů. V důsledku rekapitalizace na jaře 2013 došlo taktéž k významnému zředění podílů dřívějších akcionářů, jelikož po rekapitalizaci na jaře 2013 drží fond HFSF 81 % akcií banky a noví investoři 17 %, zatímco dřívější akcionáři mají pouze 2% podíl. Od roku 2008 nebyly vyplaceny žádné dividendy v hotovosti.
(133)
V dubnu 2014 získala banka na trhu kapitál ve výši 1 750 milionů EUR k pokrytí svých dodatečných kapitálových potřeb a splacení preferenčních akcií v držení Řecka. Nové akcie byly vydány za cenu ve výši 1,7 EUR, tj. cenu, kterou fond HFSF uhradil v rámci rekapitalizace na jaře 2013.
(134)
Banka vytvořila kapitál zpětným odkupem svých hybridních a podřízených dluhových nástrojů se srážkou z nominální hodnoty. V březnu 2012 nabídla banka zpětný odkup některých hybridních nástrojů a nástrojů zahrnovaných do nižší třídy tier 2. Cena, která byla stanovena na základě tržní hodnoty a která zahrnovala prémii ve výši maximálně deseti procentních bodů, byla stanovena na 37 % nominální hodnoty u hybridního nástroje a 50 % nominální hodnoty u nástroje zahrnovaného do nižší třídy tier 2. Příslušné míry účasti činily 52,8 % resp. 18,2 %. V květnu 2013 zahájila banka další proces řízení závazků za účelem zpětného odkupu nesplacených cenných papírů v hodnotě 321 milionů EUR. Míra účasti činila 20 %. Tyto postupné zpětné odkupy vedly k celkovému zvýšení kapitálu přibližně o 120 milionů EUR (75).
2.5. PŘIPOMÍNKY ŘECKÝCH ORGÁNŮ
(135)
Dne 25. června 2014 přijalo Řecko závazek, že banka a její přidružené společnosti provedou plán restrukturalizace, který byl předložen téhož dne, a poskytlo další závazky týkající se plánu restrukturalizace (dále jen „závazky“). V tomto oddíle jsou shrnuty závazky, které jsou uvedeny v příloze.
(136)
Řecko se za prvé zavázalo, že banka bude restrukturalizovat své obchodní činnosti v Řecku, a stanovilo maximální počet poboček a zaměstnanců v Řecku k 31. prosinci 2017 a rovněž maximální výši celkových nákladů na činnosti v Řecku v roce 2017 (76).
(137)
Řecko přijalo rovněž závazek, že banka sníží náklady na vklady získané v Řecku. K 31. prosinci 2017 bude banka splňovat maximální poměr čistých úvěrů k vkladům (77). […]
(138)
Co se týká zahraničních dceřiných společností banky, Řecko přijalo závazek, že banka sníží do 30. června 2018 svá zahraniční aktiva (78). Podpora v oblasti likvidity nebo kapitálová podpora poskytovaná těmto dceřiným společnostem je navíc přísně limitována, co se týká nominální částky, a je omezena na určité okolnosti.
(139)
Řecko přijalo závazek, že banka odprodá řadu cenných papírů. Až na omezené výjimky nebude banka mimoto nakupovat cenné papíry spekulativního stupně (79).
(140)
Řecko přijalo řadu závazků týkajících se správy a řízení banky. Řecko se zavázalo omezit odměny zaměstnanců a vedoucích pracovníků banky (80).
(141)
Řecko přijalo rovněž závazek, že banka bude uplatňovat obezřetnou úvěrovou politiku s cílem zajistit, aby byla rozhodnutí o poskytnutí úvěrů a jejich restrukturalizaci zaměřena na dosažení co nejvyšší životaschopnosti a ziskovosti banky. Banka bude splňovat vysoké standardy, pokud jde o sledování úvěrového rizika a restrukturalizaci úvěrů (81).
(142)
Řada závazků se zabývá operacemi banky, které souvisejí se spřízněnými dlužníky. Tyto závazky mají zajistit, aby se banka neodchylovala od obezřetných bankovních postupů, například při poskytování nebo restrukturalizaci úvěrů pro zaměstnance, vedoucí pracovníky a akcionáře, jakož i pro veřejné subjekty, politické strany a mediální společnosti (82).
(143)
Řecko se také zavázalo, že banka bude dodržovat některá omezení týkající se chování, jako je zákaz výplaty kupónů a dividend, zákaz akvizic a zákaz odkazování na státní podporu v reklamě (83).
(144)
Tyto závazky bude do 31. prosince 2018 sledovat kontrolní správce.
(145)
Ve svém podání ze dne 25. června 2014 Řecko uvedlo, že před případným zpětným odkupem opčních listů ze strany banky nebo jiného státního subjektu včetně fondu HFSF požádá Komisi o souhlas (84).
3. DŮVODY PRO ZAHÁJENÍ FORMÁLNÍHO VYŠETŘOVACÍHO ŘÍZENÍ TÝKAJÍCÍHO SE PRVNÍ PŘEKLENOVACÍ REKAPITALIZACE
(146)
Dne 27. července 2012 zahájila Komise formální vyšetřovací řízení s cílem ověřit, zda byly splněny podmínky sdělení o bankovnictví z roku 2008 (85) týkající se vhodnosti, nezbytnosti a přiměřenosti první překlenovací rekapitalizace, kterou fond HFSF provedl ve prospěch banky Piraeus (opatření B1).
(147)
Co se týká vhodnosti opatření, vzhledem ke skutečnosti, že podpora byla poskytnuta po předchozí rekapitalizaci a pomoci v oblasti likvidity, a vzhledem k dlouhému období záchrany vyslovila Komise pochybnosti, zda banka přijala veškerá možná opatření, aby zamezila potřebě opětovné podpory v budoucnu (86). Komisi mimoto nebylo jasné, kdo bude banku kontrolovat v budoucnu, jakmile první překlenovací rekapitalizaci nahradí stálá rekapitalizace (87), jelikož se banka mohla dostat buď pod kontrolu státu, nebo pod kontrolu menšinových soukromých vlastníků, kteří by mohli profitovat z kontroly a vysokého pákového efektu. Komise každopádně uvedla, že aby mohla pokládat první překlenovací rekapitalizaci za vhodnou, je třeba zachovat kvalitu řízení banky, a zejména jejího úvěrového procesu.
(148)
Co se týká nezbytnosti první překlenovací rekapitalizace, v 70. bodě odůvodnění rozhodnutí o zahájení řízení týkajícího se banky Piraeus Komise zpochybnila, zda byla přijata veškerá možná opatření, aby banka zamezila potřebě opětovné podpory v budoucnu. Jelikož nebyla jistá doba trvání překlenovací rekapitalizace, nemohla Komise vyvodit závěr, zda je dostatečná a zda vyhovuje zásadám týkajícím se protiplnění a sdílení nákladů podle pravidel státní podpory. Jelikož v době přijetí rozhodnutí o zahájení řízení týkajícího se banky Piraeus nebyly známy podmínky přeměny první překlenovací rekapitalizace na stálou rekapitalizaci, nemohla je Komise posoudit.
(149)
Co se týká přiměřenosti opatření, Komise vyslovila pochybnosti, zda byla ve vztahu k první překlenovací rekapitalizaci přijata dostatečná ochranná opatření (zákaz odkazování na státní podporu v reklamě, zákaz výplaty kupónů a dividend, zákaz uplatňování opcí a zákaz zpětného odkupu, jak bylo popsáno v 76. bodě rozhodnutí o zahájení řízení týkajícího se banky Piraeus). V 77. bodě odůvodnění rozhodnutí o zahájení řízení týkajícího se banky Piraeus Komise mimoto uvedla, že neexistence pravidel bránících fondu HFSF v koordinaci čtyř největších bank (tj. banky Piraeus, Eurobank, NBG a Alpha Bank) a neexistence přiměřených záruk, které zabrání sdílení obchodně citlivých informací, může vést k narušení hospodářské soutěže. Komise proto navrhla jmenování kontrolního správce, který bude v bance fyzicky přítomen.
4. PŘIPOMÍNKY ZÚČASTNĚNÝCH STRAN K FORMÁLNÍMU VYŠETŘOVACÍMU ŘÍZENÍ TÝKAJÍCÍMU SE PRVNÍ PŘEKLENOVACÍ REKAPITALIZACE
4.1. PŘIPOMÍNKY BANKY PIRAEUS
(150)
Dne 30. srpna 2012 obdržela Komise připomínky banky Piraeus k rozhodnutí o zahájení řízení týkajícího se této banky.
(151)
Co se týká vhodnosti opatření, banka uvedla, že dluhová krize v Řecku a eurozóně představovala bezprecendentní situaci. Kapitálová injekce v květnu 2009, odpovídající 1,0 % jejích rizikově vážených aktiv, byla přímou reakcí na mimořádnou nestabilitu na světových finančních trzích. Na konci roku 2011 odpovídala další kapitálová injekce Řecka ve výši 380 milionů EUR 1,1 % rizikově vážených aktiv banky v té době a měla odstranit nedostatek kapitálu, který se očekával v důsledku prohlubující se recese. Rekapitalizace banky ve výši 4,7 miliardy EUR, kterou provedl fond HFSF, byla první částí rekapitalizace k odstranění nedostatku kapitálu vyplývajícího ze zapojení soukromého sektoru a posouzení úvěrových portfolií, jež provedla společnost Blackrock (88), jakož i z prohlubující se recese.
(152)
Banka zastávala rovněž názor, že jmenování jednoho resp. dvou členů správní rady banky ze strany Řecka a fondu HFSF jakožto jejich zástupců a jednoho člena fondu HFSF jakožto člena výboru správní rady pro řízení rizik spolu s dalšími opatřeními zajistilo, že nemohla podstupovat nadměrná rizika.
(153)
Co se týká nezbytnosti opatření, banka uvedla, že o rekapitalizaci ve formě překlenovacího financování rozhodly řecké orgány a Evropská unie, MMF a ECB a že překlenovací rekapitalizace ve výši 4,7 miliardy EUR téměř vyrovnala dopad zapojení soukromého sektoru. Co se týká přeměny překlenovací rekapitalizace na stálý kapitál, po dlouhém období bez vlády v Řecku ve druhém čtvrtletí roku 2012 došlo po schválení konečné struktury nevyhnutelně k zředění podílů současných akcionářů a bylo dohodnuto náležité protiplnění (v závislosti na podmínkách a použitých nástrojích).
(154)
Pokud jde o přiměřenost opatření, banka podotkla, že od roku 2009 upravila své postupy při poskytování úvěrů a že uplatňuje přísnější úvěrová kritéria, kratší dobu splatnosti a nižší úvěrové limity. Od prvního čtvrtletí roku 2009 jsou všechny žádosti o výplatu nad určitou částku přezkoumávány a schvalovány náměstkem výkonného ředitele a generálním ředitelem/oddělením pro úvěrové riziko skupiny. Banka nezmění své stávající obchodní praktiky, jak jsou stanoveny v obchodním plánu, který byl předložen řecké centrální bance, a nenaruší stávající úvěrové standardy. Tyto standardy patří k nejpřísnějším v odvětví, jak naznačují rovněž velmi dobré výsledky, jichž banka dosáhla při diagnostice, kterou provedla společnost Blackrock Solutions. Dodržování těchto záměrů bude zajištěno zástupci Řecka a fondu HFSF ve správní radě banky.
(155)
Co se týká návrhu Komise na jmenování kontrolního správce, banka zastávala názor, že podrobné sledování již zajišťuje několik třetích stran, například řecká centrální banka, externí auditoři, zástupce Řecka a zástupci fondu HFSF.
4.2. PŘIPOMÍNKY JINÉ ŘECKÉ BANKY
(156)
Dne 3. ledna 2013 obdržela Komise připomínky jedné řecké banky k rozhodnutí o zahájení řízení týkajícího se banky Piraeus. Tato řecká banka uvedla, že rekapitalizace řeckých bank ze strany fondu HFSF představovala v zásadě vítaný krok směrem k zdravějšímu a životaschopnějšímu bankovnímu systému, a nevyslovila vůči rekapitalizaci banky Piraeus žádné námitky.
(157)
Ačkoli tato řecká banka vyslovila plnou podporu zásadě rekapitalizace řeckých bank fondem HFSF, rovněž uvedla, že v zájmu omezení narušení hospodářské soutěže na minimum a zamezení diskriminaci očekávala, že rekapitalizace fondem HFSF bude pro všechny banky působící v Řecku dostupná za stejných podmínek.
5. PŘIPOMÍNKY ŘECKA K FORMÁLNÍMU VYŠETŘOVACÍMU ŘÍZENÍ TÝKAJÍCÍMU SE PRVNÍ PŘEKLENOVACÍ REKAPITALIZACE
(158)
Dne 5. září 2012 předložilo Řecko připomínky, které vypracovaly řecká centrální banka a fond HFSF.
5.1. PŘIPOMÍNKY ŘECKÉ CENTRÁLNÍ BANKY
(159)
Co se týká vhodnosti první překlenovací rekapitalizace, řecká centrální banka uvedla, že kapitál ve výši 18 miliard EUR, kterým fond HFSF v květnu 2012 rekapitalizoval čtyři největší řecké banky, činil méně než konečná částka, kterou tyto banky potřebovaly, aby postupně dosáhly poměru kmenového kapitálu tier 1, který byl do června 2012 stanoven na 10 %, a kmenového kapitálu tier 1, který byl ve tříletém scénáři nepříznivého vývoje stanoven na 7 %, a udržovaly tento poměr. Řecká centrální banka rovněž uvedla, že první překlenovací rekapitalizace byla dočasná, jelikož proces rekapitalizace bude ukončen navýšením základního kapitálu ze strany těchto čtyř bank.
(160)
Řecká centrální banka taktéž podotkla, že rekapitalizace největších řeckých bank byla součástí dlouhodobější restrukturalizace řeckého bankovního sektoru. Dále uvedla, že pokud je banka v soukromém vlastnictví, vedení se s největší pravděpodobností nezmění, zatímco v případě, že by se banka dostala do vlastnictví státu (tj. vlastnil by ji fond HFSF), mohl by fond HFSF jmenovat nové vedení, které bude každopádně posouzeno řeckou centrální bankou. Řecká centrální banka uvedla, že průběžně hodnotí rámec správy a řízení společnosti, přiměřenost vedení a rizikový profil každé banky s cílem zajistit, aby nebyla podstupována nadměrná rizika. Řecká centrální banka rovněž uvedla, že fond HFSF již jmenoval zástupce ve správních radách rekapitalizovaných bank.
(161)
Co se týká nezbytnosti první překlenovací rekapitalizace, řecká centrální banka uvedla, že rekapitalizace banky byla omezena s cílem zajistit dodržení tehdy platných minimálních kapitálových požadavků (8 %). Řecká centrální banka také uvedla, že dlouhé období před rekapitalizací bylo nezbytné kvůli náhlému zhoršení prostředí, v němž banky působí, v Řecku a dopadu programu zapojení soukromého sektoru, složitosti celého projektu a nutnosti maximalizovat účast soukromých investorů na navýšení základního kapitálu.
(162)
Pokud jde o přiměřenost první překlenovací rekapitalizace, řecká centrální banka poukázala na skutečnost, že úplné provedení plánu restrukturalizace předloženého Komisí bude zajištěno tím, že pozastavení hlasovacích práv fondu HFSF bude zrušeno mimo jiné v případě významného porušení plánu restrukturalizace. Řecká centrální banka rovněž uvedla, že potíže banky Piraeus nebyly způsobeny podceněním rizik ze strany vedení banky ani agresivními obchodními praktikami.
5.2. PŘIPOMÍNKY FONDU HFSF
(163)
Co se týká vhodnosti první překlenovací rekapitalizace, ohledně otázky možného státního zásahu v případě, že stát poskytne prostřednictvím fondu HFSF vysoké částky státní podpory a fond HFSF má plná hlasovací práva, fond HFSF uvedl, že se banky financované fondem HFSF nepokládají za veřejné subjekty ani podniky pod kontrolou státu a že po provedení stálé rekapitalizace fondem HFSF nebudou ovládány státem. Fond HFSF uvedl, že je zcela nezávislým subjektem soukromého práva, který může rozhodovat nezávisle. Fond HFSF nepodléhá kontrole ze strany vlády podle § 16 písm. C) bodu 2 zákona o fondu HFSF, podle něhož nejsou úvěrové instituce, jímž fond HFSF poskytl kapitálovou podporu, součástí širšího veřejného sektoru. Fond HFSF rovněž poukázal na strukturu řízení fondu.
(164)
Pokud jde o zásah fondu HFSF do vedení banky, fond HFSF podotkl, že bude respektovat autonomii banky a nebude zasahovat do jejího každodenního řízení, jelikož jeho úloha je omezena na to, co je stanoveno v zákoně o fondu HFSF. Fond HFSF uvedl, že nedojde ke státním zásahům ani koordinaci a že rozhodnutí banky ohledně úvěrového procesu (mimo jiné ohledně kolaterálu, úročení a solventnosti dlužníků) budou přijímána na základě obchodních kritérií.
(165)
Fond HFSF uvedl, že zákon o fondu HFSF a dohoda uzavřená před úpisem obsahují náležitá ochranná opatření, která mají současným soukromým akcionářům zabránit v přílišném riskování. Fond HFSF poukázal například na tyto skutečnosti: i) jmenování zástupců fondu HFSF jako nezávislých nevýkonných členů správní rady banky a jejich přítomnost ve výborech, ii) to, že fond HFSF provedl v bance hloubkovou kontrolu, a iii) to, že po konečné rekapitalizaci budou jeho hlasovací práva omezena pouze potud, pokud bude banka dodržovat podmínky plánu restrukturalizace.
(166)
Fond HFSF uvedl, že byla zavedena vhodná opatření s cílem zajistit, aby si banky, v nichž má fond HFSF účast, nevyměňovaly obchodně citlivé informace. Tato opatření zahrnují jmenování různých zástupců fondu HFSF do těchto bank, pověření těchto zástupců, jež výslovně zabraňuje toku informací mezi jednotlivými zástupci, a jednoznačné interní pokyny určené těmto zástupcům, aby nepředávali obchodně citlivé informace bank. Fond HFSF mimoto uvedl, že ve vztahu k bankám nevykonává svá práva způsobem, který by mohl zamezit účinné hospodářské soutěži nebo ji omezit, narušit či významně snížit nebo ztížit. Fond HFSF taktéž poukázal na skutečnost, že se na členy jeho správní rady a zaměstnance vztahují přísná pravidla týkající se zachovávání důvěrnosti údajů a fiduciární povinnosti a že jsou vázáni předpisy týkajícími se profesního tajemství, pokud jde o jeho záležitosti.
6. POSOUZENÍ PODPORY SOUVISEJÍCÍ S NABYTÍM BANKY ATE A ČINNOSTÍ TŘÍ KYPERSKÝCH BANK V ŘECKU
6.1. POSOUZENÍ PODPORY SOUVISEJÍCÍ S BANKOU ATE
(167)
V rozhodnutí o restrukturalizaci banky ATE dospěla Komise k závěru, že opatření popsaná v 58. a 108. bodě odůvodnění tohoto rozhodnutí představují státní podporu a že jsou v souladu s vnitřním trhem.
(168)
V rozhodnutí o likvidaci banky ATE dospěla Komise k závěru, že opatření popsaná v 109. a 110. bodě odůvodnění tohoto rozhodnutí představují státní podporu pro převedené činnosti banky ATE. Komise mimoto vyvodila závěr, že podpora pro banku ATE je slučitelná s vnitřním trhem pouze tehdy, bude-li začlenění převedených činností ATE provedeno podle plánu a pokud plán restrukturalizace banky Piraeus - zahrnující převedené činnosti banky ATE - umožňuje obnovení její dlouhodobé životaschopnosti. Toto obnovení dlouhodobé životaschopnosti bude posouzeno v oddíle 7.6.2.
(169)
Komise proto nemusí posoudit výše zmíněná opatření znovu a potvrzuje, že jsou slučitelná s vnitřním trhem.
6.2. POSOUZENÍ PODPORY SOUVISEJÍCÍ S ČINNOSTÍ TŘÍ KYPERSKÝCH BANK V ŘECKU (OPATŘENÍ C)
6.2.1. Existence státní podpory a její výše
(170)
Komise musí s ohledem na opatření C zjistit existenci státní podpory ve smyslu čl. 107 odst. 1 Smlouvy. Podle tohoto ustanovení představují státní podporu podpory poskytované v jakékoli formě státem nebo ze státních prostředků, které narušují nebo mohou narušit hospodářskou soutěž tím, že zvýhodňují určité podniky nebo určitá odvětví výroby, pokud ovlivňují obchod mezi členskými státy.
(171)
Rekapitalizace banky fondem HFSF ve výši 524 milionů EUR byla přislíbena v březnu 2013 v rámci podávání nabídek na převzetí převedených kyperských činností. Opatření bylo proto provedeno v březnu 2013. K vlastní rekapitalizaci došlo v rámci rekapitalizace na jaře 2013 (89).
(172)
Rekapitalizaci banky provedl fond HFSF. což je subjekt, který zřídilo a který financuje Řecko za účelem podpory bank, výplata byla proto provedena ze státních prostředků.
(173)
Co se týká příjemce státní podpory, rekapitalizace (jak je objasněno v 72. bodě odůvodnění) měla pokrýt kapitálové potřeby, které vyplynou z nabytí převedených kyperských činností. Rekapitalizace bude mimoto k dispozici kterékoli řecké bance, která převedené kyperské činnosti převezme. Nabídka banky Piraeus, jak byla předložena fondu HFSF ke schválení, brala v úvahu rekapitalizaci ze strany fondu HFSF. V té době byl kapitál pro řecké banky omezený a bez příslibu rekapitalizace by žádná z nich převedené kyperské činnosti nepřevzala. Ačkoli oficiálním příjemcem kapitálu, který poskytl fond HFSF, je banka Piraeus, Komise se domnívá, že příjemcem státní podpory jsou převedené kyperské činnosti, jelikož opatření umožnilo jejich prodej řecké bance. Bez rekapitalizace banky by je žádná řecká banka nepřevzala. Byly by ponechány ve skupinách, které se potýkaly s mimořádnými potížemi (Cyprus Popular Bank i Bank of Cyprus byly vzhledem k vysokým kapitálovým potřebám předmětem řešení problémů), a pravděpodobně by proto vyhlásily úpadek, nebo by přinejmenším čelily značnému odlivu vkladů. Co se týká existence výhody, Komise rovněž podotýká, že rekapitalizace banky Piraeus fondem HFSF není v souladu se zásadou investora v tržním hospodářství: v době velké nejistoty by soukromý investor působící za běžných tržních podmínek nepřijal závazek týkající se vložení velkého objemu kapitálu do banky v budoucnu, aniž by předem znal podmínky budoucí kapitálové injekce (tj. emisní cenu).
(174)
Opatření je mimoto zjevně selektivní, jelikož se vztahuje pouze na převedené kyperské činnosti (z nichž každá představuje samostatný podnik), a nikoli na jakékoli jiné podniky.
(175)
Převedené kyperské činnosti, tj. řecké pobočky tří kyperských bank, mimoto soutěží s ostatními bankami, včetně dceřiných společností zahraničních bank, které působí v Řecku nebo které se mohou zajímat o vstup na řecký trh. Záchrana těchto činností tudíž narušuje hospodářskou soutěž a ovlivňuje obchod mezi členskými státy.
(176)
Komise proto vyvozuje závěr, že rekapitalizace banky Piraeus fondem HFSF ve výši 524 milionů EUR představuje státní podporu ve smyslu čl. 107 odst. 1 Smlouvy.
Příjemce státní podpory
(177)
Jak již bylo objasněno v 173. bodě odůvodnění, Komise pokládá za příjemce vydání dluhopisů EFSF fondem HFSF převedené kyperské činnosti.
(178)
Jak je objasněno v 71. a 173. bodě odůvodnění, převedené kyperské činnosti, tj. řecké pobočky tří kyperských bank, musela z důvodu finanční stability převzít jiná banka, zejména kvůli skutečnosti, že se tři kyperské banky nacházely ve velmi složité situaci. Prodej převedených kyperských činností a to, zda tento prodej představuje státní podporu pro kupujícího, tj. banku Piraeus, je proto nutno přezkoumat podle oddílu „Životaschopnost dosažená prodejem banky“ ve sdělení o restrukturalizaci (90).
(179)
Za účelem tohoto prodeje se řecká centrální banka rozhodla obrátit pouze na největší domácí banky působící v Řecku, z nichž nezávazné nabídky předložila pouze banka Piraeus a další dvě banky. Banka Piraeus je jediným uchazečem, který předložil platnou závaznou nabídku. Omezený počet kupujících, kteří byli kontaktováni, nemůže vyloučit skutečnost, že nabídkové řízení bylo otevřené, jelikož bylo možno přiměřeně očekávat, že ostatní investoři oficiální nabídku nepředloží. Kvůli finanční nestabilitě řeckého bankovního systému, který vykázal vysoké úvěrové ztráty kvůli hluboké a dlouhé recesi, zahraniční banky působící v Řecku odprodaly nebo se chystaly odprodat své činnosti v Řecku (např. Geniki, MBG, Emporiki Bank). Jinými slovy, opouštěly řecký trh a nehledaly nové investiční příležitosti v Řecku. Mimoto lze přiměřeně očekávat, že o tyto činnosti bude mít zájem pouze investor, který je schopen převzaté činnosti rychle stabilizovat a zajistit jejich životaschopnost - tj. velká bankovní skupina. Kvůli velmi krátké lhůtě, která byla k dispozici k uskutečnění prodeje (jak vyžadovala finanční krize, v níž se prodávané banky nacházely), nebyla účast zahraničních bank či jiných kategorií investorů na procesu prodeje pravděpodobná, jelikož tito investoři před předložením oficiální nabídky obvykle chtějí provést hloubkovou kontrolu aktiv nabízených k prodeji.
(180)
Komise proto vyvozuje závěr, že prodejní cena převedených kyperských činností představovala tržní cenu a že lze vyloučit podporu pro kupujícího, tj. banku Piraeus.
6.2.2. Právní základ pro posouzení slučitelnosti
(181)
Ustanovení čl. 107 odst. 3 písm. b) Smlouvy Komisi zmocňují, aby rozhodla o slučitelnosti podpory s vnitřním trhem, má-li tato podpora „napravit vážnou poruchu v hospodářství některého členského státu“.
(182)
Komise uznává, že světová finanční krize může vyvolat vážnou poruchu v hospodářství členského státu a že k nápravě této poruchy mohou být vhodná opatření na podporu bank. To bylo potvrzeno ve sdělení o bankovnictví z roku 2008, sdělení o rekapitalizaci a sdělení o restrukturalizaci. Vzhledem k opětovně napjaté situaci na finančních trzích je Komise i nadále názoru, že předpoklady pro schválení podpory na základě čl. 107 odst. 3 písm. b) Smlouvy jsou splněny. Komise tento názor potvrdila přijetím sdělení o prodloužení z roku 2011 (91) a sdělení o bankovnictví z roku 2013 (92).
(183)
Co se týká řeckého hospodářství, ve svých rozhodnutích o schválení a prodloužení platnosti režimu podpory řeckých bank a rovněž při schválení opatření státní podpory, která provedlo Řecko ve prospěch jednotlivých bank (93), uznala Komise hrozbu vážné poruchy v řeckém hospodářství a to, že k nápravě této poruchy je vhodná státní podpora bank. Právním základem posouzení opatření podpory by proto měla být ustanovení čl. 107 odst. 3 písm. b) Smlouvy.
(184)
Během finanční krize vypracovala Komise kritéria slučitelnosti pro různé druhy opatření podpory. Zásady pro posuzování opatření podpory byly poprvé stanoveny ve sdělení o bankovnictví z roku 2008.
(185)
Podle bodu 15 sdělení o bankovnictví z roku 2008 musí podpora splňovat níže uvedená obecná kritéria slučitelnosti, aby se považovala za slučitelnou podle čl. 107 odst. 3 písm. b) Smlouvy:
(a)
Vhodnost: Podpora musí být dobře cílená, aby mohla účinně dosáhnout cíle, jenž spočívá v nápravě vážné poruchy v hospodářství. Toho by nebylo dosaženo, pokud by opatření nebylo pro nápravu této poruchy vhodné.
(b)
Nezbytnost: Výše a podoba podpory musí být nezbytné k dosažení cíle. Výše podpory musí představovat minimum nezbytné k dosažení cíle a podpora musí mít podobu, která je k nápravě poruchy nejvhodnější.
(c)
Přiměřenost: Kladné účinky opatření a narušení hospodářské soutěže je třeba náležitě vzájemně vyvážit a zajistit, aby bylo narušení omezeno na minimum nezbytné k dosažení cílů opatření.
(186)
Během finanční krize vypracovala Komise kritéria slučitelnosti pro různé druhy opatření podpory. Zásady pro posuzování opatření podpory byly poprvé stanoveny ve sdělení o bankovnictví z roku 2008.
(187)
Sdělení o rekapitalizaci stanoví další pokyny ohledně výše protiplnění, jež se vyžaduje u státní kapitálové podpory.
(188)
Ve sdělení o restrukturalizaci Komise rovněž objasnila, jak bude posuzovat plány restrukturalizace. Při posuzování plánu restrukturalizace banky podle sdělení o restrukturalizaci vezme Komise v úvahu veškerá opatření uvedená v tabulce 11.
6.2.3. Soulad opatření podpory C se sdělením o bankovnictví z roku 2008 a sdělením o rekapitalizaci
6.2.3.1. Vhodnost
(189)
Pokud jde o vhodnost opatření, tj. závazku fondu HFSF týkajícího se rekapitalizace banky Piraeus s částkou ve výši 524 milionů EUR, Komise se domnívá, že opatření je vhodné, jelikož umožnilo prodat činnosti tří kyperských bank v Řecku bance Piraeus.
(190)
Pokud by opatření nebylo provedeno, žádná řecká banka, včetně banky Piraeus, by nebyla ochotna převedené kyperské činnosti převzít, a to v době, kdy žádná banka mimo Řecko nebyla ochotna vstoupit na tento trh. Pokud by převedené kyperské činnosti nebyly převzaty, byly by tyto činnosti, a zejména vklady v řeckých pobočkách, ohroženy. Opatření proto zajistilo zachování finanční stability v Řecku. Na tomto základě Komise konstatuje, že opatření je vhodné jako podpora na záchranu.
6.2.3.2. Nezbytnost
(191)
Podle sdělení o bankovnictví z roku 2008 musí být výše a podoba podpory nezbytná k dosažení cíle opatření. To znamená, že kapitálová injekce musí například představovat minimální částku, která je nezbytná k dosažení tohoto cíle.
(192)
V době, kdy bylo pro řecké banky velmi obtížné získat kapitál, pokrývalo opatření kapitálové potřeby vyplývající z uhrazení kupní ceny za nabytí převedených kyperských činností, aby mohlo k akvizici dojít.
(193)
Komise mimoto hodnotí kladně skutečnost, že podpora měla podobu kapitálové injekce v rámci rekapitalizace na jaře 2013, jelikož fond HFSF neposkytl bance grant, nýbrž obdržel kmenové akcie v téže hodnotě.
(194)
Opatření je proto nezbytné k dosažení cíle spočívajícího v omezení poruchy v řeckém bankovním systému a celém hospodářství.
6.2.3.3. Přiměřenost
(195)
Činnosti, jimž byla poskytnuta podpora, byly poté, co řecké orgány zveřejnily výzvu k podávání nabídek, prodány. Převzaté činnosti byly mimoto rychle začleněny do banky Piraeus. Podpora neumožnila, aby podpořené činnosti zůstaly na trhu jako samostatní konkurenti.
(196)
Výše podpory byla poměrně nízká, jelikož odpovídala přibližně 3 % celkových čistých úvěrů převedených kyperských činností (tj. přibližně 3 % jejich rizikově vážených aktiv) (94).
(197)
Komise se proto domnívá, že opatření bylo navrženo tak, aby omezilo nepřiměřené narušení hospodářské soutěže na minimum.
6.2.3.4. Závěr ohledně slučitelnosti se sdělením o bankovnictví z roku 2008 a sdělením o rekapitalizaci
(198)
Na základě analýzy, která byla provedena v 189. až 197. bodě odůvodnění, se vyvozuje závěr, že rekapitalizace banky fondem HFSF ve výši 524 milionů EUR byla v souladu se sdělením o bankovnictví z roku 2008 a sdělením o rekapitalizaci vhodná, nezbytná k dosažení cíle spočívajícího v omezení poruchy v řeckém bankovním systému a celém hospodářství a byla navržena tak, aby omezila nepřiměřené narušení hospodářské soutěže na minimum.
6.2.4. Soulad opatření podpory se sdělením o restrukturalizaci
(199)
Jak je objasněno v 178. bodě odůvodnění, prodej převedených kyperských činností spadá do oddílu sdělení o restrukturalizaci s názvem „Životaschopnost dosažená prodejem banky“. V souladu s bodem 17 sdělení o restrukturalizaci je v případě prodeje banky ve špatném stavu nutno dodržet požadavky týkající se životaschopnosti, vlastního příspěvku a omezení narušení hospodářské soutěže.
6.2.4.1. Dlouhodobá životaschopnost převedených kyperských činností dosažená prodejem
(200)
V bodě 17 sdělení o restrukturalizaci je objasněno, že pokud je kupující podnik životaschopný a schopný převzetí banky ve špatném finančním stavu absorbovat, pak může prodej banky ve špatném finančním stavu jiné finanční instituci přispět k obnovení dlouhodobé životaschopnosti a napomoci obnovení důvěry na trhu.
(201)
Banka Piraeus převedené kyperské činnosti úspěšně integrovala. Jak je uvedeno v oddíle 7.6, na základě jejího plánu restrukturalizace lze banku považovat za životaschopný subjekt. Skutečnost, že převedené kyperské činnosti převzala banka Piraeus, umožnila obnovit jejich dlouhodobou životaschopnost.
6.2.4.2. Vlastní příspěvek a sdílení nákladů
(202)
Co se týká příspěvku akcionářů tří kyperských bank na restrukturalizační náklady, Komise podotýká, že tři kyperské banky neprodaly převedené kyperské činnosti za účetní hodnotu, nýbrž za hodnotu, která byla upravena v souladu se zprávou společnosti PIMCO. I po provedené úpravě převedly tři kyperské banky na banku Piraeus více aktiv než závazků. Bylo proto dosaženo dostatečného sdílení nákladů ze strany akcionářů, jelikož ztrátu hodnoty převedených kyperských činností nesli prodávající.
6.2.4.3. Opatření k omezení narušení hospodářské soutěže
(203)
Co se týká opatření k omezení narušení hospodářské soutěže, v bodě 30 sdělení o restrukturalizaci je uvedeno, že „jako východisko pro posouzení, zda jsou taková opatření potřebná, považuje Komise velikost, rozsah a dosah činností, které by dotyčná banka vyvíjela při provádění hodnověrného plánu restrukturalizace ... Povaha a forma takových opatření bude záležet na dvou kritériích: zaprvé na výši podpory a podmínkách a okolnostech, za kterých byla podpora udělena, a zadruhé na vlastnostech trhu či trhů, na kterých bude banka přijímající podporu působit.“
(204)
Jak je popsáno v 196. bodě odůvodnění, výše podpory odpovídá přibližně 3 % rizikově vážených aktiv převedených kyperských činností. Komise se proto domnívá, že se jedná o poměrně malou částku, jelikož tato částka umožnila prodej převedených kyperských činností a (jak je objasněno v 190. bodě odůvodnění) zajistila udržení finanční stability v Řecku.
(205)
Po prodeji převedených kyperských činností přestaly řecké pobočky existovat jako samostatní konkurenti, jelikož byly plně začleněny do banky Piraeus.
(206)
Komise vyvozuje závěr, že vzhledem k poměrně malé výši podpory pro převedené kyperské činnosti a skutečnosti, že tyto činnosti nebudou nadále existovat jako samostatní konkurenti, nedošlo k nepřiměřenému narušení hospodářské soutěže.
6.2.4.4. Závěr ohledně slučitelnosti se sdělením o restrukturalizaci
(207)
Na základě analýzy, která byla provedena v 199. až 206. bodě odůvodnění se vyvozuje závěr, že v souladu se sdělením o restrukturalizaci zajistil prodej převedených kyperských činností a jejich začlenění do banky Piraeus jejich dlouhodobou životaschopnost, že podpora je omezená na nezbytné minimum a že nedošlo k nepřiměřenému narušení hospodářské soutěže.
(208)
Rekapitalizace banky ve výši 524 milionů EUR, kterou provedl fond HFSF, by proto měla být prohlášena za slučitelnou s vnitřním trhem.
7. POSOUZENÍ PODPORY, KTERÁ BYLA POSKYTNUTA BANCE PIRAEUS
7.1. EXISTENCE PODPORY A JEJÍ VÝŠE
(209)
Komise musí zjistit existenci státní podpory pro banku ve smyslu čl. 107 odst. 1 Smlouvy.
7.1.1. Existence podpory v opatřeních, která byla provedena v rámci režimu podpory řeckých bank
7.1.1.1. Státní podpora v oblasti likvidity v rámci opatření týkajícího se záruk a opatření týkajícího se půjček státních dluhopisů (opatření L1)
(210)
Komise již v rozhodnutích o schválení a prodloužení platnosti režimu podpory řeckých bank (95) zjistila, že podpora likvidity, která byla poskytnuta na základě režimu, představuje státní podporu. V roce 2011 vydala banka Piraeus dluhopisy se státní zárukou v celkové hodnotě 9,9 miliardy EUR. Řecko půjčilo bance rovněž státní dluhopisy v hodnotě 1 289 milionů EUR. Na konci března 2014 činila nesplacená částka dluhopisů se státní zárukou a státních dluhopisů 9,9 miliardy EUR resp. 1 024 milionů EUR (96). Budoucí podpora likvidity poskytnutá na základě režimu podpory řeckých bank bude rovněž představovat státní podporu.
7.1.1.2. Rekapitalizace provedená státem v rámci rekapitalizačního opatření (opatření A)
(211)
Komise již v rozhodnutí ze dne 19. listopadu 2008 o režimu podpory řeckých bank zjistila, že rekapitalizace, které byly provedeny v rámci rekapitalizačního opatření, představují podporu. Banka Piraeus obdržela prostřednictvím preferenčních akcií částku ve výši 750 milionů EUR, což představuje 2,1 % rizikově vážených aktiv banky (97).
7.1.2. Existence podpory obsažené v nouzové pomoci v oblasti likvidity se státní zárukou (opatření L2)
(212)
Komise v bodě 51 sdělení o bankovnictví z roku 2008 objasnila, že poskytnutí finančních prostředků centrálních bank finančním institucím nepředstavuje podporu, pokud jsou splněny čtyři kumulativní podmínky týkající se solventnosti finanční instituce, zajištění facility, úrokové sazby účtované finanční instituci a neexistence protizáruky státu. Jelikož nouzová pomoc v oblasti likvidity se státní zárukou tyto čtyři kumulativní podmínky nesplňuje, zejména z důvodu existence státní záruky a skutečnosti, že byla poskytnuta spolu s dalšími opatřeními podpory, nelze vyvodit závěr, že nouzová pomoc v oblasti likvidity se státní zárukou nepředstavuje státní podporu.
(213)
Nouzová pomoc v oblasti likvidity se státní zárukou splňuje požadavky stanovené v čl. 107 odst. 1 Smlouvy. Za prvé, jelikož opatření zahrnuje státní záruku ve prospěch řecké centrální banky, případné ztráty ponese stát. Opatření proto zahrnuje státní prostředky. Nouzová pomoc v oblasti likvidity umožňuje bankám získat financování v době, kdy nemají přístup na trh pro financování z jiných (tržních) zdrojů než klientských vkladů a k běžným refinančním operacím Eurosystému. Nouzová pomoc v oblasti likvidity se státní zárukou proto poskytuje bance výhodu. Jelikož je nouzová pomoc v oblasti likvidity se státní zárukou omezena na bankovní sektor, opatření je selektivní. Jelikož nouzová pomoc v oblasti likvidity se státní zárukou umožňuje bance pokračovat v činnosti na trhu a zabraňuje jejímu úpadku a nutnosti odejít z trhu, narušuje hospodářskou soutěž. Jelikož banka působí v ostatních členských státech a jelikož finanční instituce z ostatních členských států působí nebo se případně zajímají o působení v Řecku, ovlivňuje výhoda, která byla bance poskytnuta, obchod mezi členskými státy.
(214)
Na základě výše uvedených skutečností se Komise domnívá, že nouzová pomoc v oblasti likvidity se státní zárukou (opatření L2) představuje státní podporu. Výše nouzové pomoci v oblasti likvidity se státní zárukou se v průběhu času měnila. K 31. prosinci 2012 činila přibližně 31,4 miliardy EUR. Po prudkém poklesu v roce 2013 činila na konci daného roku pouze 750 milionů EUR.
7.1.3. Existence podpory v opatřeních, která byla provedena prostřednictvím fondu HFSF
7.1.3.1. První překlenovací rekapitalizace (opatření B1)
(215)
V oddíle 5.1 rozhodnutí o zahájení řízení týkajícího se banky Piraeus již Komise dospěla k závěru, že první překlenovací rekapitalizace představuje státní podporu. Obdržený kapitál činil 4,7 miliardy EUR.
7.1.3.2. Druhá překlenovací rekapitalizace (opatření B2)
(216)
Opatření B2 bylo provedeno ze zdrojů fondu HFSF, které (jak je objasněno v 65. bodě odůvodnění rozhodnutí o zahájení řízení týkajícího se banky Piraeus) zahrnují státní prostředky.
(217)
Co se týká existence výhody, opatření B2 zvýšilo kapitálový poměr banky na úroveň, která bance umožnila pokračovat v činnosti na trhu a získat přístup k financování poskytovanému Eurosystémem. Protiplnění za opatření B2 mimoto představovaly vzniklé úroky ze směnek EFSF a dodatečný poplatek ve výši 1 %. Jelikož je toto protiplnění zjevně nižší než protiplnění za podobné kapitálové nástroje na trhu, banka by zcela jistě nebyla schopna získat za takovýchto podmínek tento kapitál na trhu. Opatření B2 proto poskytlo bance výhodu ze státních prostředků. Jelikož opatření měla k dispozici pouze banka, je toto opatření selektivní.
(218)
Pozice banky byla v důsledku opatření B2 posílena, jelikož bance byly poskytnuty finanční prostředky nezbytné k tomu, aby nadále plnila kapitálové požadavky, což vedlo k narušení hospodářské soutěže. Jelikož banka působí na bankovních trzích v ostatních členských státech a jelikož finanční instituce z ostatních členských států působí v Řecku nebo se případně zajímají o působení v Řecku, ovlivňuje opatření B2 obchod mezi členskými státy.
(219)
Komise má za to, že opatření B2 představuje státní podporu. Vnitrostátní orgány toto opatření oznámily jako podporu. Obdržený kapitál činil 1 553 milionů EUR.
7.1.3.3. Písemný závazek (opatření B3)
(220)
Opatřením B3 se fond HFSF zavázal, že poskytne další kapitál nezbytný k provedení rekapitalizace banky, a to do výše požadované řeckou centrální bankou v rámci zátěžového testu v roce 2012. Fond HFSF získává své zdroje od státu. Písemný závazek proto zahrnuje státní prostředky. Okolnosti, za nichž může fond HFSF poskytnout finančním institucím podporu, jsou přesně stanoveny a omezeny v právních předpisech. Použití těchto státních prostředků lze proto přičíst státu. Fond HFSF přijal závazek, že poskytne další kapitál ve výši 1 082 milionů EUR.
(221)
Písemný závazek banku zvýhodnil, jelikož vkladatele ujistil, že banka bude schopna získat celý objem kapitálu, který musí získat, to znamená, že fond HFSF poskytne kapitál, pokud by se jej bance nepodařilo získat na trhu. Tento závazek usnadnil rovněž získání soukromého kapitálu na trhu, jelikož investoři byli ujištěni, že pokud se bance nepodaří získat část kapitálu na trhu, poskytne jej fond HFSF. Žádný soukromý investor by závazek nepřijal dříve, než jsou známy podmínky rekapitalizace, a banka neměla v té době přístup na kapitálové trhy. Výhoda je selektivní, jelikož nebyla poskytnuta všem bankám, které v Řecku působí.
(222)
Jelikož banka působí v ostatních členských státech a jelikož finanční instituce z ostatních členských států působí nebo se případně zajímají o působení v Řecku, ovlivňuje opatření B3 pravděpodobně obchod mezi členskými státy a narušuje hospodářskou soutěž.
(223)
Opatření B3 proto představuje podporu a řecké orgány jej oznámily jako státní podporu.
7.1.3.4. Účast fondu HFSF na rekapitalizaci na jaře 2013 za účelem pokrytí kapitálových potřeb na základě zátěžového testu v roce 2013 (opatření B4)
(224)
Účast fondu HFSF na rekapitalizaci na jaře 2013 za účelem pokrytí kapitálových potřeb, které byly zjištěny v rámci zátěžového testu v roce 2012 (opatření B4), představuje částečnou přeměnu první a druhé překlenovací rekapitalizace (opatření B1 a B2) na stálou rekapitalizaci ve výši 5 891 milionů EUR ve formě kmenových akcií. Jelikož opatření B4 představuje částečnou přeměnu již poskytnuté podpory, zahrnuje státní prostředky, nezvyšuje však nominální výši podpory. Vzhledem k nominální výši podpory však zvyšuje výhodu pro banku (a tudíž narušení hospodářské soutěže), jelikož se jedná o stálou rekapitalizaci, a nikoli dočasnou rekapitalizaci, jak tomu bylo v případě opatření B1 a B2.
(225)
Komise podotýká, že tato podpora nebyla poskytnuta všem bankám působícím v Řecku. Co se týká narušení hospodářské soutěže a ovlivnění obchodu, Komise například uvádí, že podpora bance umožnila vykonávat činnost v ostatních členských státech. Likvidace banky by vedla k ukončení jejích činností v zahraničí prostřednictvím jejich likvidace nebo prodeje. V Řecku mimoto působí některé banky z ostatních členských států. Opatření proto narušuje hospodářskou soutěž a ovlivňuje obchod mezi členskými státy. Komise má tudíž za to, že opatření B4 představuje státní podporu.
7.1.3.5. Závěr ohledně opatření B1, B2, B3 a B4
(226)
Opatření B1, B2, B3 a B4 představují státní podporu ve smyslu čl. 107 odst. 1 Smlouvy. Výše státní podpory obsažené v opatřeních B1, B2 a B3 činí 7 335 milionů EUR. Jak je uvedeno v oddíle 7.1.3.3, jelikož v rámci rekapitalizace na jaře 2013 přilákala banka soukromý kapitál ve výši 1 444 milionů EUR, byla na stálou rekapitalizaci (opatření B4) přeměněna pouze část první a druhé překlenovací rekapitalizace (opatření B1 a B2). Dodatečný kapitál ve výši 1 082 milionů EUR (opatření B3), který přislíbil fond HFSF, nebyl zapotřebí, a nebyl tudíž vyplacen. Výše státní podpory, která byla vyplacena, proto představuje pouze součet první a druhé překlenovací rekapitalizace, tj. 6 253 milionů EUR, a část této podpory byla splacena do šesti měsíců během rekapitalizace na jaře 2013 (opatření B4), jelikož účast soukromého sektoru překročila výši závazku.
(227)
V bodě 31 sdělení o restrukturalizaci je uvedeno, že kromě výše podpory v absolutním vyjádření vezme Komise v úvahu podporu „ve vztahu k rizikově váženým aktivům banky“. Opatření B1, B2 a B3 byla prováděna po dobu jednoho roku, od dubna 2012 do května 2013. V tomto období rizikově vážená aktiva banky v důsledku postupných akvizic významně vzrostla. Vzniká tudíž otázka, která úroveň rizikově vážených aktiv by se měla použít, konkrétně to, zda je nutno státní podporu posoudit s ohledem na rizikově vážená aktiva, která existovala na začátku období, nebo na konci období. Opatření B1, B2 a B3 mají pokrýt kapitálovou potřebu, kterou řecká centrální banka zjistila v březnu 2012 (zátěžový test v roce 2012). Jinými slovy, kapitálové potřeby, které mají tato opatření státní podpory řešit, existovaly již v březnu 2012. Komise se proto domnívá, že výši podpory obsažené v opatřeních B1, B2 a B3 je nutno porovnat s rizikově váženými aktivy banky k 31. březnu 2012. Rovněž se připomíná, že od března 2012 do rekapitalizace na jaře 2013 nebrala řecká centrální banka v úvahu akvizice uskutečněné řeckými bankami za účelem úpravy jejich kapitálových potřeb směrem nahoru nebo dolů. Tento prvek dále prokazuje, že opatření B1, B2 a B3 představovala opatření podpory související s rozsahem činnosti banky, jaká existovala k 31. březnu 2012.
(228)
Podpora poskytnutá bance představovala součet první a druhé překlenovací rekapitalizace (opatření B1 a B2) a závazku fondu HFSF (opatření B3), tj. 7 335 milionů EUR neboli 21,5 % rizikově vážených aktiv banky k 31. březnu 2012.
(229)
Podpora vyplacená bance představovala součet první a druhé překlenovací rekapitalizace (opatření B1 a B2), tj. 6 253 milionů EUR neboli 18,4 % rizikově vážených aktiv banky k 31. březnu 2012.
(230)
Jelikož se bance podařilo přilákat soukromý kapitál, činila částka, kterou fond HFSF nakonec do banky vložil ve formě kmenových akcií, 5 891 milionů EUR, což představuje 17,3 % rizikově vážených aktiv banky k 31. březnu 2012.
7.1.4. Závěr ohledně existence a celkové výše podpory, kterou banka Piraeus získala
(231)
Opatření A, B1, B2, B3, B4, L1 a L2 představují státní podporu ve smyslu čl. 107 odst. 1 Smlouvy. Tato opatření jsou shrnuta v tabulce 11.
Tabulka 11
Přehled celkové podpory, kterou banka Piraeus obdržela
Č.
Opatření
Druh opatření
Výše podpory
Podpora/rizikově vážená aktiva
A
Preferenční akcie
Kapitálová podpora
750 milionů EUR
2,1 %
B1
B2
B3
První překlenovací rekapitalizace
Druhá překlenovací rekapitalizace
Písemný závazek
Kapitálová podpora
4 700 milionů EUR
1 553 milionů EUR
1 082 milionů EUR
13,8 %
4,5 %
3,2 %
Celková kapitálová podpora poskytnutá bance A + B1 + B2 + B3
8 085 milionů EUR
23,7 %
Celková podpora vyplacená bance A + B1 + B2
7 003 milionů EUR
21,6 %
B4
Rekapitalizace
Kapitálová podpora
5 891 milionů EUR
17,3 %
Celková kapitálová podpora vyplacená bance po odečtení podpory splacené do šesti měsíců
6 641 milionů EUR
19,4 %
Č.
Opatření
Druh opatření
Nominální výše podpory
L1
Podpora likvidity
Záruka
Půjčka dluhopisů
Záruky: 9,9 miliardy EUR
Půjčky dluhopisů: 1,3 miliardy EUR
L2
Nouzová pomoc v oblasti likvidity se státní zárukou
Financování a záruka
31,4 miliardy EUR
Celková podpora likvidity, která byla bance poskytnuta
42,6 miliardy EUR
7.2. PRÁVNÍ ZÁKLAD PRO POSOUZENÍ SLUČITELNOSTI
(232)
Jak je uvedeno v 183. bodě odůvodnění, právním základem pro posouzení opatření podpory by měla být ustanovení čl. 107 odst. 3 písm. b) Smlouvy (98).
(233)
Během finanční krize vypracovala Komise kritéria slučitelnosti pro různé druhy opatření podpory. Zásady pro posuzování opatření podpory byly poprvé stanoveny ve sdělení o bankovnictví z roku 2008.
(234)
Pokyny k rekapitalizačním opatřením jsou obsaženy ve sdělení o rekapitalizaci a ve sdělení o prodloužení z roku 2011.
(235)
Sdělení o restrukturalizaci stanoví přístup, který Komise přijme při posuzování plánů restrukturalizace, zejména potřebu obnovení životaschopnosti, zajištění náležitého příspěvku ze strany příjemce a omezení narušení hospodářské soutěže.
(236)
Tento rámec byl doplněn sdělením o bankovnictví z roku 2013, které se vztahuje na opatření podpory, jež byla oznámena nebo provedena před schválením Komisí po 31. červenci 2013.
7.2.1. Právní základ pro posouzení slučitelnosti podpory likvidity, která byla bance Piraeus poskytnuta (opatření L1)
(237)
Podpora likvidity, kterou banka Piraeus již obdržela, byla s konečnou platností schválena v postupných rozhodnutích, kterými byla povolena opatření v rámci režimu podpory řeckých bank a jeho změny a prodloužení platnosti (99). Jakoukoli budoucí podporu likvidity pro banku bude nutno poskytnout na základě režimu řádně schváleného Komisí. Podmínky této podpory musí být Komisí schváleny před jejím poskytnutím, a nemusí být proto blíže posouzeny v tomto rozhodnutí.
7.2.2. Právní základ pro posouzení slučitelnosti preferenčních akcií (opatření A)
(238)
Rekapitalizace provedená v roce 2009 ve formě preferenčních akcií (opatření A) byla poskytnuta na základě rekapitalizačního opatření v rámci režimu podpory řeckých bank, který byl schválen v roce 2008 podle sdělení o bankovnictví z roku 2008. Není proto nutné posoudit ji znovu podle sdělení o bankovnictví z roku 2008, nýbrž je třeba ji posoudit pouze podle sdělení o restrukturalizaci.
7.2.3. Právní základ pro posouzení slučitelnosti nouzové pomoci v oblasti likvidity se státní zárukou (opatření L2)
(239)
Slučitelnost nouzové pomoci v oblasti likvidity se státní zárukou (opatření L2) by měla být posouzena nejprve na základě sdělení o bankovnictví z roku 2008 a sdělení o prodloužení z roku 2011. Nouzová pomoc v oblasti likvidity se státní zárukou, která byla poskytnuta bez předchozího schválení Komisí po 31. červenci 2013, spadá do oblasti působnosti sdělení o bankovnictví z roku 2013.
7.2.4. Právní základ pro posouzení slučitelnosti rekapitalizací provedených fondem HFSF (opatření B1, B2, B3 a B4)
(240)
Slučitelnost rekapitalizací provedených fondem HFSF (opatření B1, B2, B3 a B4), zejména co se týká protiplnění, je nutno posoudit nejprve na základě sdělení o bankovnictví z roku 2008, sdělení o rekapitalizaci a sdělení o prodloužení z roku 2011. V rozhodnutí o zahájení řízení týkajícího se banky Piraeus vyslovila Komise pochybnosti ohledně slučitelnosti opatření B1 s těmito sděleními. Jelikož tato opatření byla provedena před 1. srpnem 2013, nespadají do oblasti působnosti sdělení o bankovnictví z roku 2013. Slučitelnost rekapitalizací provedených fondem HFSF (opatření B1, B2, B3 a B4) je třeba posoudit rovněž na základě sdělení o restrukturalizaci.
7.3. SOULAD OPATŘENÍ L2 SE SDĚLENÍM O BANKOVNICTVÍ Z ROKU 2008, SDĚLENÍM O REKAPITALIZACI A SDĚLENÍM O PRODLOUŽENÍ Z ROKU 2011
(241)
Aby byla podpora slučitelná podle čl. 107 odst. 3 písm. b) Smlouvy, musí splňovat obecná kritéria slučitelnosti: vhodnost, nezbytnost a přiměřenost.
(242)
Jelikož řecké banky ztratily přístup na velkoobchodní trhy a byly zcela závislé na financování poskytovaném centrální bankou (jak je uvedeno v 37. bodě odůvodnění) a jelikož banka Piraeus si nemohla vypůjčit dostatečné finanční prostředky prostřednictvím běžných refinančních operací, spoléhala se banka při získávání dostatečné likvidity na nouzovou pomoc v oblasti likvidity se státní zárukou, což zamezilo jejímu úpadku. Komise považuje opatření L2 za vhodný mechanismus k nápravě vážné poruchy, která by byla způsobena úpadkem banky.
(243)
Jelikož nouzová pomoc v oblasti likvidity znamená pro banku poměrně vysoké náklady na financování, má banka dostatečnou pobídku k tomu, aby se při rozvíjení svých činností nespoléhala na tento zdroj financování. Banka musela hradit úrokovou sazbu o […] b.b. vyšší než v případě běžných refinančních operací s Eurosystémem. Banka mimoto musela státu hradit poplatek za záruku ve výši […] b.b. V důsledku toho jsou celkové náklady banky na nouzovou pomoc v oblasti likvidity se státní zárukou mnohem vyšší než běžné náklady na refinancování poskytované ECB. Rozdíl mezi prvními a posledně uvedenými náklady je vyšší než výše poplatku za záruku, jenž se vyžaduje ve sdělení o prodloužení z roku 2011. Celkové protiplnění poskytnuté státu lze proto považovat za dostatečné. Co se týká výše nouzové pomoci v oblasti likvidity se státní zárukou, ta je pravidelně řeckou centrální bankou a ECB revidována podle skutečných potřeb banky. Řecká centrální banka a ECB podrobně sledují její využití a zajišťují, aby byla omezena na nezbytné minimum. Opatření L2 proto neposkytuje bance nadměrnou likviditu, kterou by bylo možno použít k financování činností narušujících hospodářskou soutěž. Toto opatření je omezeno na nezbytné minimum.
(244)
Takovéto podrobné sledování využití nouzové pomoci v oblasti likvidity se státní zárukou a pravidelné ověřování, zda je její využívání omezeno na minimum, rovněž zajišťuje, aby byla likvidita přiměřená a aby nevedla k nepřiměřenému narušení hospodářské soutěže. Komise bere rovněž na vědomí závazek Řecka, že banka provede plán restrukturalizace, který snižuje její závislost na financování poskytovaném centrální bankou, a že banka bude dodržovat omezení týkající se chování, která jsou projednána v oddíle 7.6. Tyto faktory zajišťují, že spoléhání se na podporu likvidity bude co nejdříve ukončeno a že tato podpora je přiměřená.
(245)
Opatření L2 je proto v souladu se sdělením o bankovnictví z roku 2008 a sdělením o prodloužení z roku 2011. Jelikož sdělení o bankovnictví z roku 2013 nezavedlo další požadavky ohledně záruk, je opatření L2 v souladu rovněž se sdělením o bankovnictví z roku 2013.
7.4. SOULAD OPATŘENÍ B1, B2, B3 A B4 SE SDĚLENÍM O BANKOVNICTVÍ Z ROKU 2008, SDĚLENÍM O REKAPITALIZACI, SDĚLENÍM O PRODLOUŽENÍ Z ROKU 2011 A SDĚLENÍM O BANKOVNICTVÍ Z ROKU 2013
(246)
Jak je uvedeno v 241. bodě odůvodnění, musí podpora v souladu s bodem 15 sdělení o bankovnictví z roku 2008 splňovat níže uvedená obecná kritéria slučitelnosti, aby byla slučitelná podle čl. 107 odst. 3 písm. b) Smlouvy (100): vhodnost, nezbytnost a přiměřenost.
(247)
Sdělení o rekapitalizaci a sdělení o prodloužení z roku 2011 stanoví další pokyny ohledně výše protiplnění, jež se vyžaduje u státní kapitálové podpory.
7.4.1. Vhodnost opatření
(248)
Komise považuje rekapitalizace provedené fondem HFSF (opatření B1, B2, B3 a B4) za vhodné, jelikož bance umožnily splnit kapitálové požadavky. Bez rekapitalizací provedených fondem HFSF by banka nemohla vykonávat činnost a ztratila by přístup k refinančním operacím ECB.
(249)
V tomto ohledu Komise v rozhodnutí o zahájení řízení týkajícího se banky Piraeus uvedla, že banka je jednou z největších bankovních institucí v Řecku, a to z hlediska poskytování úvěrů i přijímání vkladů. Jako taková má banka Piraeus pro Řecko systémový význam. Úpadek banky by proto měl za následek vážnou poruchu v řeckém hospodářství. Za tehdejší situace měly finanční instituce v Řecku potíže při získávání financování. Nedostatečné financování omezovalo jejich schopnost poskytovat úvěry řeckému hospodářství. V této souvislosti by se porucha v hospodářství v případě úpadku banky zhoršila. Opatření B1, B2, B3 a B4 měla mimoto značný rozsah v důsledku programu zapojení soukromého sektoru, což byla mimořádná a nepředvídatelná událost, která nevyplývala ze špatného řízení nebo podstupování přílišného rizika ze strany banky. Opatření se proto měla zabývat především výsledky programu zapojení soukromého sektoru a přispět k udržení finanční stability v Řecku.
(250)
V rozhodnutí o zahájení řízení týkajícího se banky Piraeus vyslovila Komise pochybnosti, zda byla neprodleně přijata veškerá možná opatření, která by zamezila tomu, že banka bude v budoucnu opět potřebovat podporu. Jak je uvedeno v 140. a 141. bodě odůvodnění tohoto rozhodnutí, Řecko se zavázalo, že provede řadu opatření týkajících se správy a řízení společnosti a obchodních činností banky. Jak je popsáno v 115., 116. a 117. bodě odůvodnění, banka rovněž významně restrukturalizovala své činnosti a již bylo dosaženo významného snížení nákladů. Pochybnosti Komise byly proto rozptýleny.
(251)
V rozhodnutí o zahájení řízení týkajícího se banky Piraeus vyslovila Komise rovněž pochybnosti, zda existují dostatečné záruky v případě, že se banka dostane pod kontrolu státu, nebo pokud si kontrolu ponechají soukromí akcionáři, zatímco většinovým vlastníkem bude stát. Závazky popsané v 140. a 141. bodě odůvodnění tohoto rozhodnutí zajišťují, že úvěrové operace banky budou prováděny podle komerčních zásad a každodenní řízení bude chráněno před zásahy státu. Rámec vztahů, který byl dohodnut mezi fondem HFSF a bankou, rovněž zajišťuje, aby byly zájmy státu jako hlavního akcionáře chráněny před přílišným riskováním ze strany vedení banky.
(252)
Opatření B1, B2, B3 a B4 proto zajistila zachování finanční stability v Řecku. Byla přijata významná opatření s cílem omezit budoucí ztráty na minimum a zajistit, aby činnosti banky nebyly ohroženy nevhodnou správou a řízením. Na základě těchto skutečností Komise konstatuje, že opatření B1, B2, B3 a B4 jsou vhodná.
7.4.2. Nezbytnost - omezení podpory na minimum
(253)
Podle sdělení o bankovnictví z roku 2008 musí být výše a podoba podpory nezbytná k dosažení jejího cíle. To znamená, že kapitálová injekce musí představovat minimální částku, která je nezbytná k dosažení cíle.
(254)
Výše kapitálové podpory byla vypočítána řeckou centrální bankou v rámci zátěžového testu v roce 2012, aby bylo zajištěno, že poměr kmenového kapitálu tier 1 banky bude v období 2012-2014 přesahovat určitou úroveň, jak je uvedeno v tabulce 3. Opatření B1, B2, B3 a B4 proto neposkytují bance nadměrný kapitál. Jak je objasněno v 250. bodě odůvodnění, byla přijata opatření s cílem snížit riziko, že banka bude v budoucnu potřebovat další podporu.
(255)
Co se týká protiplnění za první a druhou překlenovací rekapitalizaci (opatření B1 a B2), Komise připomíná, že rekapitalizace byly provedeny v květnu 2012 resp. prosinci 2012, a to formou věcného plnění prostřednictvím směnek EFSF. Fond HFSF obdržel ode dne vydání směnek EFSF do rekapitalizace na jaře 2013 jako protiplnění vzniklé úroky ze směnek EFSF s připočtením poplatku ve výši 1 % (101). Jak je zdůrazněno v rozhodnutí o zahájení řízení týkajícího se banky Piraeus, toto protiplnění je nižší než rozmezí od 7 % do 9 %, které je stanoveno ve sdělení o rekapitalizaci. Doba poskytování nízkého protiplnění je však v případě opatření B1 omezena na jeden rok a v případě opatření B2 na pět měsíců (tj. do přeměny překlenovací rekapitalizace na běžnou rekapitalizaci ve formě kmenových akcií, a to opatření B4). Zatímco první a druhá překlenovací restrukturalizace nevedly k zředění podílů současných akcionářů, rekapitalizace na jaře 2013, což byla částečná přeměna první a druhé překlenovací rekapitalizace, významně zředila podíly dřívějších akcionářů, jelikož se jejich podíl na vlastním kapitálu banky snížil na 2,3 %. Poté skončila mimořádná situace, která existovala ode dne provedení první překlenovací rekapitalizace. Pochybnosti, které byly uvedeny v rozhodnutí o zahájení řízení týkajícího se banky Piraeus, byly proto rozptýleny.
(256)
Za druhé, vzhledem k neobvyklým příčinám potíží banky, kdy ztráty vyplývaly především z prominutí dluhu ve prospěch státu (program zapojení soukromého sektoru a zpětný odkup dluhu, což státu poskytlo značnou výhodu, tj. snížení dluhu) a z důsledků dlouhého období recese v domácím hospodářství, může Komise souhlasit s takovouto dočasnou odchylkou od běžných požadavků na protiplnění, které jsou stanoveny ve sdělení o rekapitalizaci (102).
(257)
Co se týká opatření B3, jednalo se o závazek poskytnout kapitál v rámci budoucího navýšení kapitálu. Závazek přijatý v prosinci 2012 bylo možno provést prostřednictvím kapitálové injekce v květnu či červnu 2013, jen o pět měsíců později, kdy banka přikročila k navýšení svého kapitálu. Jelikož banka přilákala soukromé investory, nemusel fond HFSF přislíbený kapitál poskytnout. Vzhledem ke krátké lhůtě, v níž byl proveden závazek týkající se poskytnutí kapitálu, a z důvodů uvedených v 256. bodě odůvodnění je neposkytnutí odměny za tento závazek přijatelné.
(258)
Pokud jde o opatření B4, v souladu s bodem 8 sdělení o prodloužení z roku 2011 by kapitálové vklady měly být upsány s dostatečnou slevou z ceny akcií, a to po úpravě vzhledem k efektu zředění, tak, aby měl stát jistotu přiměřené odměny. Ačkoli opatření B4 nezajistilo značnou slevu z ceny akcií po úpravě vzhledem k efektu zředění, ve skutečnosti nebylo možné dosáhnout významné slevy z teoretické ceny bez upisovacího práva (103). Před rekapitalizací na jaře 2013 představovala tržní kapitalizace banky pouze několik stovek milionů eur. Za této situace vyvstává otázka, zda by současní akcionáři měli být zcela vytěsněni. Komise bere na vědomí, že emisní cena byla stanovena s 50 % slevou z průměrné tržní ceny za období padesáti dnů předcházejících stanovení emisní ceny. Komise bere rovněž na vědomí, že došlo k obrovskému zředění podílů současných akcionářů, jelikož po rekapitalizaci na jaře 2013 drželi v bance pouze 2,3% podíl. Uplatnění další slevy z tržní ceny by proto mělo na odměnu fondu HFSF jen malý dopad. Vzhledem k zvláštní situaci řeckých bank (jak bylo objasněno v 256. bodě odůvodnění) a vzhledem ke skutečnosti, že potřeba podpory vyplývala do značné míry z prominutí dluhu ve prospěch státu, se Komise domnívá, že emisní cena akcií upsaných státem byla dostatečně nízká.
(259)
Fond HFSF vydal rovněž opční listy a poskytl jeden opční list na každou novou akcii upsanou soukromým investorem, který se zúčastnil rekapitalizace na jaře 2013. Fond HFSF vydal tyto opční listy bezúplatně. Jak je objasněno v 106. bodě odůvodnění, každý opční list zahrnuje právo na nákup 4,48 akcií fondu HFSF ve stanovených intervalech a za realizační cenu. Realizační cena se rovná upisovací ceně fondu HFSF navýšené o roční a kumulované rozpětí (4 % za první rok, 5 % za druhý rok, 6 % za třetí rok, 7 % za čtvrtý rok a za posledních šest měsíců 8 % ročně). Odměna, kterou fond HFSF obdržel za akcie, které vlastní, je fakticky omezena na tyto úrovně. Tato odměna je nižší než rozmezí od 7 % do 9 %, které je stanoveno ve sdělení o rekapitalizaci. Jelikož však tyto opční listy představovaly klíčový faktor úspěchu emise s přednostním právem a soukromého umisťování, jež banka zahájila v rámci rekapitalizace na jaře 2013, má Komise za to, že tyto opční listy umožnily bance snížit výši podpory o 1 444 milionů EUR. Kvůli nízkému kapitálovému poměru banky před rekapitalizací a vysoké nejistotě, která v té době panovala, simulace, jež byly k dispozici, prokázaly, že bez opčních listů by soukromí investoři nedosáhli dostatečné výnosnosti a rekapitalizace by se nezúčastnili. Z důvodů objasněných v 249. a 256. bodě odůvodnění by vzhledem k tomu, že by fond HFSF získal minimální kladnou odměnu, pokud by byly opční listy uplatněny, a že cílem memoranda o ekonomické a finanční politice bylo přilákat soukromé investory v zájmu udržení některých bank v soukromé správě a zamezit situaci, kdy by celý bankovní sektor kontroloval fond HFSF, může Komise přijmout takovouto odchylku od běžných požadavků na protiplnění, které jsou stanoveny ve sdělení o rekapitalizaci. Tento souhlas vychází rovněž ze skutečnosti, že zákon o fondu HFSF, který byl v březnu 2014 pozměněn, neumožňuje úpravu opčních listů v případě navýšení základního kapitálu bez předkupních práv a že v případě emise s přednostním právem lze upravit pouze realizační cenu opčních listů a k úpravě může dojít teprve následně a pouze do výše výnosů dosažených z prodeje předkupních práv fondu HFSF. Závazek Řecka, že si před zpětným odkupem opčních listů, které vydal fond HFSF, vyžádá souhlas Komise, umožní Komisi zajistit, aby případný zpětný odkup v budoucnu dále nesnížil odměnu fondu HFSF a nezvýšil odměnu držitelů opčních listů.
(260)
Co se týká skutečnosti, že akcie fondu HFSF nejsou spojeny s hlasovacími právy, Komise připomíná, že potřeba podpory nevyplývá především z přílišného riskování. Cílem memoranda bylo mimoto udržet některé banky v soukromé správě. Rámec vztahů a automatické znovuzavedení hlasovacích práv v případě neprovedení plánu restrukturalizace poskytuje záruky s ohledem na přílišné riskování ze strany soukromých správců v budoucnu. Určitý druh odměny pro stát mimoto představuje zapojení soukromého sektoru a zpětný odkup v prosinci 2012, jelikož se dluh státu vůči bance snížil o několik miliard eur. Ze všech těchto důvodů může Komise souhlasit s tím, že fond HFSF získal akcie bez hlasovacích práv. Komise proto dospěla k závěru, že opatření B4 bylo nezbytné.
(261)
Závěrem se uvádí, že opatření B1, B2, B3 a B4 jsou z hlediska jejich výše i podoby nezbytná jako podpora na záchranu.
7.4.3. Přiměřenost - opatření omezující negativní vedlejší účinky
(262)
Banka obdržela velmi vysokou částku státní podpory. Tato situace proto může vést k vážnému narušení hospodářské soutěže. Řecko však přijalo závazek týkající se provedení řady opatření, která mají negativní vedlejší účinky omezit. Závazky zejména stanoví, že činnosti banky budou i nadále vykonávány podle komerčních zásad, jak je objasněno v 136. a 137. bodě odůvodnění. Řecko přijalo rovněž závazek týkající se zákazu akvizic a řady odprodejů, jak je popsáno v 138., 139. a 143. bodě odůvodnění. Omezení narušení hospodářské soutěže bude blíže posouzeno v oddíle 7.6.
(263)
Do banky byl dosazen kontrolní správce, který bude sledovat řádné plnění závazků týkajících se správy a řízení společnosti a obchodních činností. To zamezí případným škodlivým změnám obchodní praxe banky, a omezí tudíž možné negativní vedlejší účinky.
(264)
Dne 25. června 2014 byl Komisi mimoto předložen nový komplexní plán restrukturalizace. Tento plán restrukturalizace bude posouzen v oddíle 7.6.
(265)
Závěrem se uvádí, že pochybnosti, které byly uvedeny v rozhodnutí o zahájení řízení týkajícího se banky Piraeus, byly rozptýleny. Opatření B1, B2, B3 a B4 jsou na základě bodu 15 sdělení o bankovnictví z roku 2008 přiměřená.
7.4.4. Závěr ohledně souladu rekapitalizací provedených fondem HFSF se sdělením o bankovnictví z roku 2008, sdělením o rekapitalizaci a sdělením o prodloužení z roku 2011
(266)
Vyvozuje se tudíž závěr, že rekapitalizace provedené fondem HFSF (opatření B1, B2, B3 a B4) jsou vhodné, nezbytné a přiměřené, a to podle bodu 15 sdělení o bankovnictví z roku 2008, sdělení o rekapitalizaci a sdělení o prodloužení z roku 2011. Opatření B1, B2, B3 a B4 jsou proto slučitelná se sdělením o bankovnictví z roku 2008, sdělením o rekapitalizaci a sdělením o prodloužení z roku 2011.
7.5. SOULAD NABYTÍ PŘEVEDENÝCH ČINNOSTÍ BANKY ATE, BANKY GENIKI, PŘEVEDENÝCH KYPERSKÝCH ČINNOSTÍ A BANKY MBG SE SDĚLENÍM O RESTRUKTURALIZACI
(267)
V bodě 23 sdělení o restrukturalizaci je objasněno, že nabytí podílů v jiných podnicích bankami, kterým byla poskytnuta podpora, nemůže být financováno prostřednictvím státní podpory, pokud to nemá zásadní význam pro obnovení životaschopnosti podniku. V bodech 40 a 41 sdělení o restrukturalizaci se mimoto uvádí, že by banky neměly použít státní podporu na akvizice konkurenčních podniků, pokud nejsou součástí konsolidačního procesu nezbytného pro obnovení finanční stability nebo zajištění účinné hospodářské soutěže. Akvizice mimoto nesmí ohrozit nebo ztížit obnovení životaschopnosti. Komise musí proto posoudit, zda jsou akvizice, které banka provedla, v souladu se sdělením o restrukturalizaci.
7.5.1. Soulad nabytí převedených činností banky ATE se sdělením o restrukturalizaci
7.5.1.1. Dopad nabytí převedených činností banky ATE na dlouhodobou životaschopnost banky Piraeus
(268)
Nabytí převedených činností banky ATE přineslo bance Piraeus značný objem vkladů s mnohem nižším objemem čistých úvěrů (104). Přispělo proto významně k snížení velmi vysokého poměru úvěrů k vkladům v bance.
(269)
Akvizice měla za následek rovněž významné synergie, jako jsou synergie v oblasti nákladů kvůli snížení počtu poboček a pracovníků a integraci informačních technologií, synergie v oblasti financování a synergie v oblasti výnosů.
(270)
Akvizice má proto velmi pozitivní dopad na obnovení dlouhodobé životaschopnosti banky.
7.5.1.2. Dopad nabytí převedených činností banky ATE na výši podpory, kterou banka Piraeus potřebovala
(271)
Podle bodu 23 sdělení o restrukturalizaci by pomoc na restrukturalizaci neměla být použita k nabytí podílů v jiných podnicích, nýbrž pouze k uhrazení restrukturalizačních nákladů, které jsou nezbytné k obnovení životaschopnosti banky.
(272)
Odměna, kterou banka Piraeus zaplatila za nabytí převedených činností banky ATE, byla stanovena na 0,6 % hodnoty převedených vkladů a činila přibližně 95 milionů EUR. To odpovídá 0,02 % celkových aktiv banky v době nabytí. Tuto částku lze proto považovat za nízkou, nikoli však zanedbatelnou.
(273)
Nabytí převedených činností banky ATE výrazně zlepšilo velmi napjatou likvidní pozici banky Piraeus a zajistilo její životaschopnější postavení. Komise připomíná, že […]. Akvizici a velmi nízkou kupní cenu lze proto považovat za nezbytné pro obnovení dlouhodobé životaschopnosti banky Piraeus a vztahuje se na ně výjimka uvedená v bodě 23 sdělení o restrukturalizaci.
7.5.1.3. Narušující účinek nabytí převedených činností banky ATE na hospodářskou soutěž
(274)
Podle bodů 39 a 40 sdělení o restrukturalizaci nesmí být státní podpora použita na úkor soutěžitelů, kteří podporu nedostávají, a zejména na akvizice konkurenčních podniků. V bodě 41 sdělení o restrukturalizaci je rovněž uvedeno, že akvizice mohou být povoleny, pokud jsou součástí konsolidačního procesu nezbytného pro obnovení finanční stability a zajištění účinné hospodářské soutěže. Za této situace by průběh akvizice měl být spravedlivý a akvizice by měla zajistit podmínky účinné hospodářské soutěže na příslušném trhu.
(275)
Při přezkumu životaschopnosti všech řeckých bank počátkem roku 2012 nepovažovala řecká centrální banka banku ATE jako samostatný subjekt za životaschopnou. Řecká centrální banka analyzovala v případě banky ATE rovněž různé alternativy (například likvidaci) a dospěla k závěru, že prodej převedených činností banky ATE je nejlepší možností, jelikož sníží riziko exekuce a omezí náklady Řecka na minimum. Akvizici lze proto pokládat za součást konsolidačního procesu nezbytného pro obnovení finanční stability, jak je popsáno v bodě 41 sdělení o restrukturalizaci.
(276)
Žádný uchazeč, který nedostává podporu, mimoto nepodal nabídku týkající se převedených činností banky ATE.
(277)
Jelikož nabytí převedených činností banky ATE schválil řecký orgán pro hospodářskou soutěž (105), lze předpokládat, že výsledek procesu prodeje neohrozí účinnou hospodářskou soutěž v Řecku.
(278)
Nabytí převedených činností banky ATE je proto v souladu s oddílem 4 sdělení o restrukturalizaci.
7.5.1.4. Závěr ohledně nabytí převedených činností banky ATE
(279)
Vyvozuje se závěr, že vzhledem k mimořádné situaci řeckých bank a specifikům nabytí převedených činností banky ATE je tato akvizice v souladu s požadavky stanovenými ve sdělení o restrukturalizaci.
7.5.2. Soulad nabytí banky Geniki se sdělením o restrukturalizaci
7.5.2.1. Dopad nabytí banky Geniki na dlouhodobou životaschopnost banky Piraeus
(280)
Pokud jde o provozní zisk, nabytí banky Geniki zlepší obnovení dlouhodobé životaschopnosti banky Piraeus. Podle analýzy, kterou banka Piraeus předložila v době této akvizice, vytvoří spojení dvou bank na stejném zeměpisném trhu synergie, jako jsou úspory nákladů v důsledku snížení počtu pracovníků a uzavření poboček. Banka Piraeus získá klienty a vkladatele banky Geniki, což významně sníží distribuční náklady.
(281)
Pokud jde o likvidní pozici, jak je uvedeno v 65. bodě odůvodnění, banka Geniki měla více vkladů než čistých úvěrů. Akvizice proto zlepšila likviditu banky Piraeus a pomohla jí snížit její poměr úvěrů k vkladům. Banka Geniki měla mimoto před nabytím bankou Piraeus dostatečný kapitál. Akvizice proto pravděpodobně nevyvolá u banky Piraeus potřebu dalšího kapitálu v budoucnu.
(282)
Akvizice má proto pozitivní dopad na obnovení dlouhodobé životaschopnosti banky.
7.5.2.2. Dopad nabytí banky Geniki na výši podpory, kterou banka Piraeus potřebovala
(283)
Podle bodu 23 sdělení o restrukturalizaci by pomoc na restrukturalizaci neměla být použita k nabytí podílů v jiných podnicích, nýbrž pouze k uhrazení restrukturalizačních nákladů, které jsou nezbytné k obnovení životaschopnosti banky. V tomto případě má sice akvizice pozitivní dopad na životaschopnost banky Piraeus, není však nezbytná k obnovení její životaschopnosti ve smyslu bodu 23 sdělení o restrukturalizaci.
(284)
Banka Piraeus však za nákup banky Geniki zaplatila pouze 1 milion EUR, což se pokládá za velmi nízkou částku. Banka Geniki měla mimoto dostatečný kapitál a jako podmínku transakce vložila společnost Société Générale do banky Piraeus značný objem kapitálu (106).
(285)
Komise proto vyvozuje závěr, že vzhledem k specifikům transakce (nabytí banky, která byla plně kapitalizována, za velmi nízkou cenu a vložení kapitálu do banky Piraeus ze strany prodávajícího) nevyvolává akvizice u banky Piraeus potřebu dalšího kapitálu, a nabytí banky Geniki není proto výjimečně v rozporu se zásadou, že by podpora měla být omezena na nezbytné minimum.
7.5.2.3. Narušující účinek nabytí banky Geniki na hospodářskou soutěž
(286)
Jak je uvedeno v 274. bodě odůvodnění, podle bodů 39 a 40 sdělení o restrukturalizaci nesmí být státní podpora použita na úkor soutěžitelů, kteří podporu nedostávají, a zejména na akvizice konkurenčních podniků, s výjimkou zvláštních podmínek.
(287)
Při přezkumu životaschopnosti všech řeckých bank počátkem roku 2012 nepovažovala řecká centrální banka banku Geniki jako samostatný subjekt za životaschopnou. Banka Geniki vytvářela velké provozní ztráty pro společnost Société Générale, která ji proto chtěla prodat, a pokud by prodej nebyl možný, bylo možno uvážit její úpadek. Akvizici lze proto pokládat za součást konsolidačního procesu nezbytného pro obnovení finanční stability, jak je popsáno v bodě 41 sdělení o restrukturalizaci.
(288)
Žádný uchazeč, který nedostává podporu, mimoto nepodal platnou nabídku na získání banky Geniki. Nedošlo proto k vytěsnění žádného uchazeče, který nedostává podporu, ze strany banky Piraeus.
(289)
Jelikož akvizici schválil řecký orgán pro hospodářskou soutěž (107), lze předpokládat, že výsledek procesu prodeje neohrozí účinnou hospodářskou soutěž v Řecku.
(290)
Kupní cena byla mimoto velmi nízká. Nelze tudíž mít za to, že banka Piraeus využila k financování akvizice státní podporu. Vzhledem k těmto prvkům lze vyvodit závěr, že se na nabytí banky Geniki vztahuje výjimka uvedená v bodě 41 sdělení o restrukturalizaci.
7.5.2.4. Závěr ohledně nabytí banky Geniki
(291)
Vyvozuje se závěr, že vzhledem k mimořádné situaci řeckých bank a specifikům nabytí banky Geniki je tato akvizice v souladu s požadavky stanovenými ve sdělení o restrukturalizaci.
7.5.3. Soulad nabytí převedených kyperských činností se sdělením o restrukturalizaci
7.5.3.1. Dopad nabytí převedených kyperských činností na dlouhodobou životaschopnost banky
(292)
Nabytí převedených kyperských činností zlepšuje dlouhodobou životaschopnost banky Piraeus.
(293)
Podle analýzy, kterou banka Piraeus předložila v době akvizice, povede akvizice k značným synergiím, jako jsou synergie v oblasti nákladů kvůli úsporám správních nákladů a nákladů na zaměstnance a významnému snížení nákladů na vklady. Po akvizici banka Piraeus plně začlenila činnosti tří kyperských bank v Řecku, přejmenovala všechny pobočky tří kyperských bank a rovněž náležitě pokročila při racionalizaci sítě.
(294)
Úvěrová portfolia činností tří kyperských bank v Řecku zahrnovala náležité rezervy. Banka Piraeus získala tyto úvěry za cenu, která byla značně nižší než jejich nominální hodnota: kupní cena se snížila, aby byly zohledněny budoucí ztráty podle odhadu společnosti PIMCO v rámci zátěžového testu. Riziko, že úvěrové ztráty přesáhnou ztráty, které již byly zohledněny v nízké kupní ceně, je proto omezené.
(295)
Banka Piraeus získala rovněž velký objem vkladů, který je téměř stejně velký jako převzaté čisté úvěry. Její likvidní pozice byla proto posílena.
(296)
Akvizice má tudíž pozitivní dopad na obnovení dlouhodobé životaschopnosti banky Piraeus.
7.5.3.2. Dopad nabytí převedených kyperských činností na výši podpory, kterou banka Piraeus potřebovala
(297)
Podle bodu 23 sdělení o restrukturalizaci by pomoc na restrukturalizaci neměla být použita k nabytí podílů v jiných podnicích, nýbrž pouze k uhrazení restrukturalizačních nákladů, které jsou nezbytné k obnovení životaschopnosti banky.
(298)
Jak bylo analyzováno v oddíle 7.3, podpora měla pokrýt kapitálové potřeby nabyvatele převedených kyperských činností, jelikož jejich převzetí zajistí udržení finanční stability v Řecku. Odměna, kterou banka Piraeus nakonec za nabytí převedených kyperských činností zaplatila, byla mnohem nižší než účetní hodnota získaného portfolia. Byla dokonce nižší než hodnota úvěrů po úpravě směrem dolů s cílem zohlednit budoucí úvěrové ztráty podle odhadů společnosti PIMCO v rámci zátěžového testu. Pořizovací cenu lze proto považovat za negativní. Tento závěr podporuje skutečnost, že při nabytí převedených kyperských činností zaúčtovala banka Piraeus vysoký záporný goodwill, což zvýšilo její kapitál.
(299)
Pokud by se však přesto usuzovalo, že banka Piraeus uhradila kladnou cenu, Komise podotýká, že jako podmínku akvizice poskytl fond HFSF kupujícímu závazek, že výši kupní ceny vloží do kapitálu. Fond HFSF tento závazek splnil v rámci rekapitalizace na jaře 2013. Tato kapitálová injekce představuje podporu pro převedené kyperské činnosti, a nikoli banku Piraeus, jak je objasněno v oddíle 6.2.1. Akvizice proto nevyvolala u banky potřebu další státní podpory.
(300)
Vyvozuje se závěr, že kvůli neobvyklým podmínkám (nízká kupní cena a závazek fondu HFSF vložit částku odpovídající kupní ceně v rámci navýšení kapitálu) není nabytí převedených kyperských činností výjimečně v rozporu se zásadou, že by podpora měla být omezena na nezbytné minimum.
7.5.3.3. Narušující účinek nabytí převedených kyperských činností na hospodářskou soutěž
(301)
Jak je uvedeno v 274. bodě odůvodnění, podle bodů 39 a 40 sdělení o restrukturalizaci nesmí být státní podpora použita na úkor soutěžitelů, kteří podporu nedostávají, a zejména na akvizice konkurenčních podniků, s výjimkou zvláštních podmínek.
(302)
Prodej činností kyperských bank v Řecku měl zachovat stabilitu řeckého bankovního systému a zajistit, aby mohly kyperské banky tyto podniky prodat dříve, než pravděpodobně úplně ztratí hodnotu. Transakci lze proto pokládat za součást konsolidačního procesu nezbytného pro obnovení finanční stability, jak je popsáno v bodě 41 sdělení o restrukturalizaci.
(303)
Žádný uchazeč, který nedostává podporu, mimoto nepodal platnou nabídku týkající se nabytí tří kyperských bank. Proces prodeje byl otevřený, transparentní a nediskriminační.
(304)
Jelikož akvizici schválil řecký orgán pro hospodářskou soutěž (108), lze předpokládat, že výsledek procesu prodeje neohrozí účinnou hospodářskou soutěž v Řecku.
(305)
Vzhledem k těmto prvkům lze vyvodit závěr, že se na nabytí převedených kyperských činností vztahuje výjimka uvedená v bodě 41 sdělení o restrukturalizaci.
7.5.3.4. Závěr ohledně nabytí převedených kyperských činností
(306)
Vyvozuje se závěr, že vzhledem k mimořádné situaci řeckých bank a specifikům nabytí převedených kyperských činností je tato akvizice v souladu s požadavky stanovenými ve sdělení o restrukturalizaci.
7.5.4. Soulad nabytí banky MBG se sdělením o restrukturalizaci
7.5.4.1. Dopad nabytí banky MBG na dlouhodobou životaschopnost banky Piraeus
(307)
Nabytí plně rekapitalizované banky MBG zlepšuje dlouhodobou životaschopnost banky Piraeus.
(308)
Podle analýzy, kterou banka Piraeus předložila v době akvizice, povede transakce k značným synergiím, jako jsou synergie v oblasti nákladů v důsledku snížení počtu poboček a pracovníků a nižších nákladů na vklady a synergie v oblasti výnosů. Banka Piraeus mezitím banku MBG plně integrovala.
(309)
Jelikož banka MBG měla před nabytím ze strany banky Piraeus dostatečný kapitál a jelikož banka Piraeus uhradila kupní cenu ve výši 1 milionu EUR, akvizice pravděpodobně nevyvolá u banky Piraeus potřebu dalšího kapitálu. Prodávající mimoto přijal v rámci transakce závazek, že do banky Piraeus vloží kapitál ve výši 400 milionů EUR. Tento závazek byl splněn v rámci rekapitalizace na jaře 2013, během níž vložila banka BCP do banky Piraeus kapitál ve výši 400 milionů EUR.
(310)
Vyvozuje se závěr, že akvizice přispěla kladně k obnovení dlouhodobé životaschopnosti banky Piraeus a že kupní cena banky MBG byla tak nízká, že nebrání tomu, aby byla podpora omezena na nezbytné minimum.
7.5.4.2. Dopad nabytí banky MBG na výši podpory, kterou banka Piraeus potřebovala
(311)
Podle bodu 23 sdělení o restrukturalizaci by pomoc na restrukturalizaci neměla být použita k nabytí podílů v jiných podnicích, nýbrž pouze k uhrazení restrukturalizačních nákladů, které jsou nezbytné k obnovení životaschopnosti banky. V tomto případě má sice akvizice pozitivní dopad na životaschopnost banky Piraeus, není však nezbytná k obnovení její životaschopnosti ve smyslu bodu 23 sdělení o restrukturalizaci.
(312)
Banka Piraeus však za nákup banky MBG zaplatila pouze 1 milion EUR, což se pokládá za velmi nízkou částku. Banka MBG byla mimoto bankou BCP dostatečně kapitalizována a jako podmínku transakce vložila banka BCP do banky Piraeus kapitál ve výši 400 milionů EUR (109).
(313)
Vyvozuje se závěr, že vzhledem k specifikům transakce (nabytí banky, která měla dostatečný kapitál, za velmi nízkou cenu a vložení kapitálu do banky Piraeus ze strany prodávajícího) nevyvolává nabytí banky MBG u banky Piraeus potřebu dalšího kapitálu, a nabytí banky MBG není proto výjimečně v rozporu se zásadou, že by podpora měla být omezena na nezbytné minimum.
7.5.4.3. Narušující účinek nabytí banky MBG na hospodářskou soutěž
(314)
Jak je uvedeno v 274. bodě odůvodnění, podle bodů 39 a 40 sdělení o restrukturalizaci nesmí být státní podpora použita na úkor soutěžitelů, kteří podporu nedostávají, a zejména na akvizice konkurenčních podniků, s výjimkou zvláštních podmínek.
(315)
Při přezkumu životaschopnosti všech řeckých bank počátkem roku 2012 nepovažovala řecká centrální banka banku MBG jako samostatný subjekt za životaschopnou. Banka MBG vytvářela velké ztráty pro banku BCP, která ji proto chtěla prodat, a pokud by prodej nebyl možný, bylo by možno uvážit její úpadek. Prodej banky MBG byl rovněž součástí plánu restrukturalizace banky BCP (110). Akvizici lze proto pokládat za součást konsolidačního procesu nezbytného pro obnovení finanční stability, jak je popsáno v bodě 41 sdělení o restrukturalizaci.
(316)
Žádný uchazeč, který nedostává podporu, mimoto nepodal platnou nabídku na získání banky MBG.
(317)
Vzhledem k těmto souvislostem lze vyvodit závěr, že se na nabytí banky MBG vztahuje výjimka uvedená v bodě 41 sdělení o restrukturalizaci.
7.5.4.4. Závěr ohledně nabytí banky MBG
(318)
Vyvozuje se závěr, že vzhledem k mimořádné situaci řeckých bank a specifikům nabytí banky MBG je tato akvizice v souladu s požadavky stanovenými ve sdělení o restrukturalizaci.
7.6. SOULAD OPATŘENÍ A, B1, B2, B3 A B4 SE SDĚLENÍM O RESTRUKTURALIZACI
7.6.1. Příčiny potíží a důsledky pro posouzení podle sdělení o restrukturalizaci
(319)
Jak je uvedeno v oddílech 2.1.1 a 2.1.2, potíže, jimž banka čelila, vyplývají především z řecké dluhové krize a hluboké recese v Řecku a jižní Evropě. Co se týká prvně uvedeného faktoru, řecká vláda ztratila přístup na finanční trhy a nakonec musela se svými domácími a mezinárodními věřiteli sjednat dohodu, program zapojení soukromého sektoru, což vedlo k srážce z pohledávek vůči státu o 53,3 %. 31,5 % pohledávek bylo mimoto vyměněno za nové státní dluhopisy s nižšími úrokovými sazbami a delší splatností. Tyto nové státní dluhopisy stát od řeckých bank odkoupil zpět v prosinci 2012 za cenu v rozmezí od 30,2 % do 40,1 % jejich nominální hodnoty, což vedlo k dalším ztrátám řeckých bank. Kromě dopadu programu zapojení soukromého sektoru a zpětného odkupu dluhu na kapitálovou pozici banky Piraeus zaznamenala banka od roku 2010 do poloviny roku 2012 rovněž velký odliv vkladů kvůli riziku, že by v důsledku neudržitelného veřejného dluhu a hospodářské recese mohlo Řecko vystoupit z eurozóny.
(320)
Podpora, která byla poskytnuta bance, tj. součet opatření B1, B2, B3 a B4 čili 7 335 milionů EUR, přesahuje výši ztrát, jež byly vykázány v důsledku programu zapojení soukromého sektoru (5 911 milionů EUR).
(321)
Velká část kapitálových potřeb vyplývá z běžné expozice finanční instituce riziku spojenému se státními dluhopisy domovské země. Tato skutečnost byla uvedena rovněž v 63. a 74. bodě rozhodnutí o zahájení řízení týkajícího se banky Piraeus. V důsledku toho je potřeba, aby se banka ve svém plánu restrukturalizace zabývala otázkami morálního hazardu, nižší než u ostatních finančních institucí, jimž je poskytována podpora a které nahromadily nadměrná rizika. Jelikož opatření podpory méně narušují hospodářskou soutěž, měla by se úměrně zmírnit i opatření k omezení narušení hospodářské soutěže. Jelikož program zapojení soukromého sektoru a zpětný odkup dluhu představují prominutí dluhu ve prospěch státu, může být odměna státu za rekapitalizaci bank nižší. Komise však podotýká, že expozice banky Piraeus riziku spojenému s řeckými státními dluhopisy byla vyšší než expozice ostatních velkých řeckých bank (111). Ne všechny ztráty ze státních dluhopisů lze proto přičíst běžné expozici finanční instituce riziku spojenému se státními dluhopisy domovské země.
(322)
Druhou příčinou ztrát banky jsou ztráty z jejích úvěrů poskytnutých řeckým domácnostem a podnikům. Komise se domnívá, že tyto ztráty jsou zapříčiněny především mimořádně hlubokou a dlouhou recesí a snížením HDP přibližně o 25 % během pěti let, a nikoli rizikovými úvěrovými praktikami banky. Podpora na pokrytí těchto ztrát proto nevytváří morální hazard, což nastává tehdy, pokud podpora banku chrání před důsledky rizikového jednání v minulosti. Podpora proto méně narušuje hospodářskou soutěž (112).
(323)
Část kapitálových potřeb a úvěrových ztrát banky však pochází od některých mezinárodních dceřiných společností. Zátěžové testy, které byly provedeny v roce 2012 s cílem určit kapitálové potřeby banky, ukázaly, že odhady ztrát ze zahraničních úvěrů činily v případě základního scénáře 1 314 milionů EUR a v případě nepříznivého scénáře 1 624 milionů EUR. Řada těchto zahraničních podniků byla v minulých letech ztrátová. Ztráty z mezinárodních činností dosáhly v roce 2012 výše 244 milionů EUR před zdaněním (113). Zahraniční aktiva znamenala rovněž odliv likvidity.
(324)
Lze proto vyvodit závěr, že značná část ztrát a potřeba podpory spadá do oblasti působnosti bodu 14 sdělení o prodloužení z roku 2011, který Komisi umožňuje zmírnit požadavky. Potřeba podpory obdobně vyplývala částečně z mimořádně hluboké recese v Řecku, a nikoli z poskytování rizikových úvěrů. Tato podpora nevytváří morální hazard, a proto méně narušuje hospodářskou soutěž.
(325)
Potřeba podpory vyplývá částečně z podstupování rizika ze strany banky vzhledem k držení velkého objemu státních dluhopisů a vzhledem k jejím zahraničním dceřiným společnostem.
7.6.2. Životaschopnost
(326)
Plán restrukturalizace musí zajistit, aby byla finanční instituce schopna do konce období restrukturalizace obnovit svou dlouhodobou životaschopnost (oddíl 2 sdělení o restrukturalizaci). V daném případě je období restrukturalizace vymezeno jako období ode dne přijetí tohoto rozhodnutí do dne 31. prosince 2018.
(327)
V souladu s bodem 9, 10 a 11 sdělení o restrukturalizaci předložilo Řecko komplexní a podrobný plán restrukturalizace, který obsahuje úplné informace o obchodním modelu banky. Plán uvádí rovněž příčiny obtíží banky a opatření, která byla přijata k vyřešení všech problémů souvisejících se životaschopností, kterým banka čelila. Plán restrukturalizace popisuje zejména zvolenou strategii k zachování provozní efektivity banky a k řešení velkého objemu nesplácených půjček, nestabilní likvidní a kapitálové pozice a jejích zahraničních podniků, které byly v minulých letech závislé na své mateřské společnosti, pokud jde o financování a kapitál.
7.6.2.1. Bankovní činnosti v Řecku
(328)
Co se týká likvidity (114) a závislosti banky na financování poskytovaném Eurosystémem, plán restrukturalizace předpokládá omezený růst bilanční sumy v Řecku a opětovný růst vkladové základny. Spoléhání se na nouzovou pomoc v oblasti likvidity se státní zárukou, které se již snížilo, se bude snižovat i nadále, což bance pomůže omezit náklady na financování.
(329)
Závazek týkající se poměru úvěrů k vkladům zmíněný v 137. bodě odůvodnění zajišťuje, aby na konci období restrukturalizace byla struktura rozvahy banky udržitelná. Likvidní pozici banky posílí rovněž prodej cenných papírů a jiných vedlejších činností. Kvůli dosud napjaté likvidní pozici banky může Komise souhlasit se žádostí řeckých orgánů o povolení poskytovat bance likviditu v rámci opatření týkajícího se záruk a opatření týkajícího se půjčky státních dluhopisů na základě režimu podpory řeckých bank a v rámci nouzové pomoci v oblasti likvidity se státní zárukou.
(330)
K snížení nákladů na financování se Řecko rovněž zavázalo, že banka bude nadále snižovat úrokové sazby, které platí u vkladů v Řecku, jak je popsáno v 137. bodě odůvodnění. Dosažení tohoto snížení nákladů na vklady bude představovat klíčový příspěvek k zvýšení zisku banky před rezervami.
(331)
Od začátku krize provedla banka velké akvizice, které výrazně zvětšily její velikost a vkladovou základnu. Banka v rekordním čase nabyté podniky úspěšně integrovala. V současnosti se banka snaží dosáhnout na základě těchto akvizic všech možných synergií. Banka začala racionalizovat svou obchodní síť v Řecku snižováním počtu poboček a zaměstnanců (115). Do roku 2017 se celkové náklady banky v Řecku v porovnání s rokem 2013 sníží o dalších […] %. K dosažení tohoto cíle se Řecko zavázalo, že banka sníží počet svých poboček a zaměstnanců v Řecku na […] resp. […] k 31. prosinci 2017, s maximálními celkovými náklady v Řecku ve výši […] miliard EUR. Předpokládaný poměr nákladů k výnosům bude na konci období restrukturalizace nižší než […] %. Komise se proto domnívá, že plán restrukturalizace zachovává efektivnost banky v novém tržním prostředí.
(332)
Další klíčovou oblastí je řešení nesplácených půjček, jelikož ty k 31. prosinci 2013 představovaly 36 % portfolia banky (116). Banka hodlá zlepšit svou úvěrovou politiku (limity, zajištění kolaterálem) a zaměřit se na hlavní činnost s cílem omezit ztráty na minimum. Řecko se rovněž zavázalo, že banka bude splňovat vysoké standardy, co se týká její úvěrové politiky, s cílem řídit rizika a v každé fázi úvěrového procesu dosáhnout pro banku co nejvyšší hodnoty, včetně restrukturalizace úvěrů, jak je popsáno v 141. bodě odůvodnění.
7.6.2.2. Správa a řízení společnosti
(333)
Dalším bodem, jemuž je věnována pozornost, je správa a řízení banky, jelikož po rekapitalizaci na jaře 2013 vlastní většinu akcií banky fond HFSF, má však omezená hlasovací práva. Někteří soukromí investoři, kteří banku ovládají, vlastní rovněž opční listy, a měli by tudíž plný prospěch z případného růstu ceny akcií během období restrukturalizace. Jelikož by tato situace mohla vytvářet morální hazard, byl mezi bankou a fondem HFSF v roce 2013 dohodnut zvláštní rámec vztahů. Dohoda chrání každodenní činnost banky před zásahy ze strany jejích hlavních akcionářů a současně zajišťuje, že fond HFSF může prostřednictvím náležitých konzultačních postupů sledovat provádění plánu restrukturalizace a zamezit přílišnému riskování ze strany vedení banky. Banka se rovněž zavázala podrobně sledovat svou expozici vůči spřízněným dlužníkům. Komise hodnotí kladně skutečnost, že fond HFSF získá automaticky zpět hlasovací práva, pokud banka plán restrukturalizace neprovede.
7.6.2.3. Mezinárodní činnosti
(334)
Některé mezinárodní činnosti banky vedly v minulosti k odčerpání kapitálu a likvidity banky, jak je objasněno v 323. bodě odůvodnění.
(335)
V plánu restrukturalizace se předpokládá, že se banka přeorientuje na svůj domácí trh. Banka již prodala svou dceřinou společnost v USA. Banka začala rovněž racionalizovat ostatní dceřiné společnosti s cílem posílit proces schvalování úvěrů a snížit nedostatek financování v dceřiných společnostech. Banka plánuje další racionalizaci své sítě dceřiných společností, které si ponechá, jak je popsáno v 130. bodě odůvodnění.
(336)
Celkový objem zahraničních aktiv se proto v budoucnu sníží. Na konci období restrukturalizace budou představovat […] celkové bilanční sumy banky.
(337)
Komise se proto domnívá, že banka tyto zahraniční podniky dostatečně restrukturalizuje a omezí jejich velikost s cílem zamezit potřebě dalšího kapitálu a nedostatečné likviditě v budoucnu. Závazek popsaný v 138. bodě odůvodnění, který se týká upuštění od vkládání vysokých částek kapitálu do mezinárodních dceřiných společností banky, přispěje rovněž k zajištění toho, že zahraniční dceřiné společnosti nebudou představovat hrozbu pro kapitálovou nebo likvidní pozici banky.
7.6.2.4. Závěr ohledně životaschopnosti
(338)
Základní scénář popsaný v oddíle 2.4 ukazuje, že na konci období restrukturalizace bude banka s to dosáhnout výnosů, které jí umožní pokrýt veškeré náklady a zajistí náležitou návratnost vlastního kapitálu s přihlédnutím k jejímu rizikovému profilu. Podle předpokladů má současně kapitálová pozice banky zůstat na uspokojivé úrovni.
(339)
Komise bere na vědomí nepříznivý scénář popsaný v plánu restrukturalizace banky, který předložily řecké orgány. Nepříznivý scénář vychází ze souboru předpokladů, které byly dohodnuty s fondem HFSF. Tento scénář bere v úvahu delší a hlubší recesi a rovněž větší deflaci cen nemovitostí. Plán restrukturalizace ukazuje, že banka je s to čelit přiměřenému napětí, jelikož i podle nepříznivého scénáře bude na konci období restrukturalizace zisková a bude mít dostatek kapitálu.
(340)
Výše dodatečného kapitálu, který byl získán v roce 2014, a to 1 750 milionů EUR, postačuje k zvládnutí základního scénáře v rámci zátěžového testu v roce 2013 v období restrukturalizace a k splacení preferenčních akcií, což banka učinila v květnu 2014 (117). […] Komise připomíná, že při posuzování kapitálových potřeb v rámci základního scénáře již řecká centrální banka provedla řadu úprav, které vedly k zvýšení odhadovaných kapitálových potřeb v porovnání s kapitálovými potřebami, které banka odhadla ve vlastním základním scénáři. Komise se proto domnívá, že kapitálové potřeby podle základního scénáře, jak je odhadla řecká centrální banka, předpokládají určitou míru napětí. Aby bylo možno vyvodit závěr, že banka je životaschopná, Komise nevyžaduje, aby měla banka předem dostatek kapitálu na pokrytí kapitálových potřeb v případě nepříznivějšího scénáře, jak je odhadla řecká centrální banka, jelikož odhadovaná výše představuje vysokou míru napětí a jelikož získání kapitálu v březnu 2014 ukazuje, že banka má opět přístup na kapitálové trhy.
(341)
Kladně se mimoto hodnotí skutečnost, že banka nebude investovat do cenných papírů spekulativního stupně, což pomůže udržet její kapitálovou a likvidní pozici.
(342)
Vyvozuje se proto závěr, že kombinace již provedené restrukturalizace a další navrhované restrukturalizace postačuje k obnovení dlouhodobé životaschopnosti banky.
7.6.3. Vlastní příspěvek a sdílení nákladů
(343)
Jak je uvedeno v oddíle 3 sdělení o restrukturalizaci, banky a držitelé jejich kapitálu se musí v maximální možné míře podílet na restrukturalizaci s cílem zajistit, že podpora bude omezena na nezbytné minimum. Banky by tak k financování restrukturalizace měly použít své vlastní zdroje pocházející například z prodeje aktiv, zatímco držitelé kapitálu dle možností převezmou ztráty finanční instituce.
7.6.3.1. Vlastní příspěvek banky: odprodeje a snížení nákladů
(344)
Banka již odprodala malé zahraniční podniky (v USA) a u části svého portfolia snížila pákový efekt s cílem zlepšit kapitálovou přiměřenost a likvidní pozici. Plán restrukturalizace předpokládá omezení zahraničních činností, jak je popsáno v 125. až 129. bodě odůvodnění. Vzhledem k omezení činnosti a odprodejům, které již byly provedeny, a na základě provedení závazků týkajících se omezení činnosti a odprodeje zahraničních podniků banka významně omezí své zeměpisné působení v […]. Zmenšení mezinárodních aktiv banky rovněž významně sníží možné riziko toho, že v budoucnu bude zapotřebí další podpora. Pomáhá proto omezit výši podpory na minimum.
(345)
V zájmu omezení svých kapitálových potřeb nebude banka používat kapitál na podporu či rozšiřování činnosti svých zahraničních dceřiných společností, jak je popsáno v 138. bodě odůvodnění. Závazky, které Řecko přijalo, mimoto zajišťují, že banka nebude provádět nákladné akvizice.
(346)
Banka rovněž provádí rozsáhlý program snižování nákladů, jak je uvedeno v oddíle 2.4.2. Banka bude své náklady dále snižovat až do roku 2017. Banka snižuje počet pracovníků a upravuje jejich platy směrem dolů. Řecko se rovněž zavázalo omezit odměny pro vedoucí pracovníky banky, […].
7.6.3.2. Sdílení nákladů ze strany bývalých akcionářů a nový kapitál získaný na trhu
(347)
Podíly bývalých akcionářů banky byly zředěny emisí s přednostním právem v roce 2009 (118) a posléze rekapitalizací ze strany fondu HFSF (opatření B4) a získáním soukromého kapitálu v roce 2013 a v březnu 2014. Podíl v držení akcionářů banky, k nimž v té době patřili investoři, kteří vložili finanční prostředky v roce 2009, se například snížil ze 100 % před rekapitalizací na jaře 2013 na pouze 2,3 % po této rekapitalizaci. Banka mimoto od roku 2008 nevyplatila žádné dividendy v hotovosti. Kromě tohoto sdílení nákladů ze strany bývalých akcionářů získala banka od začátku krize v roce 2008 značný objem soukromého kapitálu, tj. 807 milionů EUR v roce 2009, 1 444 milionů EUR v roce 2013 a 1 750 milionů EUR v roce 2014.
7.6.3.3. Sdílení nákladů ze strany držitelů podřízeného dluhu
(348)
Držitelé hybridních a podřízených dluhových nástrojů banky přispěli na restrukturalizační náklady banky. Banka provedla řadu opatření v oblasti řízení závazků s cílem vytvořit kapitál, jak je popsáno v 134. bodě odůvodnění.
(349)
Na dosud nesplacené nástroje se vztahuje zákaz výplaty kupónů, jak je uvedeno v 143. bodě odůvodnění. Komise se proto domnívá, že je zajištěno přiměřené sdílení nákladů ze strany držitelů hybridních a podřízených dluhových nástrojů banky a že jsou splněny požadavky stanovené v tomto ohledu ve sdělení o restrukturalizaci.
7.6.3.4. Závěr ohledně vlastního příspěvku a sdílení nákladů
(350)
V porovnání s celkovou rekapitalizací ze strany státu je vlastní příspěvek a sdílení nákladů, zejména v podobě prodeje aktiv a zmenšení úvěrového portfolia, mnohem menší, než co Komise obvykle považuje za dostatečné. Zmenšení se týká pouze zahraničních činností, na něž připadá omezená část banky (119), a restrukturalizace nepředpokládá snížení velikosti portfolia úvěrů a vkladů v Řecku, které se v minulém roce po akvizicích naopak výrazně zvětšilo. Komise však bere v úvahu prvky projednané v oddíle 7.6.1, a zejména skutečnost, že obdržená podpora je částečně způsobilá pro výjimku stanovenou v bodě 14 sdělení o prodloužení z roku 2011, podle něhož může Komise přijmout nižší vlastní příspěvek a sdílení nákladů. Komise hodnotí kladně rovněž skutečnost, že banka získala v květnu 2013 na trhu částku ve výši 1 444 milionů EUR a v březnu 2014 částku ve výši 1 750 milionů EUR, […]. Kapitál, který byl získán v březnu 2014, byl mimoto získán za cenu akcie odpovídající ceně za akcii, za kterou upsal akcie fond HFSF v rámci rekapitalizace na jaře 2013 (opatření B4). Vysoká emisní cena proto omezila zředění podílu fondu HFSF. Banka splatila rovněž preferenční akcie (opatření A). S přihlédnutím ke všem těmto prvkům lze mít za to, že plán restrukturalizace zajišťuje dostatečná opatření týkající se vlastního příspěvku a sdílení nákladů k omezení podpory na nezbytné minimum.
7.6.4. Opatření k omezení narušení hospodářské soutěže
(351)
Sdělení o restrukturalizaci vyžaduje, aby plán restrukturalizace obsahoval opatření omezující narušení hospodářské soutěže a zajišťující konkurenceschopnost bankovního sektoru. Tato opatření musí mimoto vyřešit problém morálního hazardu a zaručit, že státní podpora nebude použita k financování protisoutěžního chování.
(352)
Podle bodu 31 sdělení o restrukturalizaci musí Komise při posuzování výše podpory a narušení hospodářské soutěže přihlédnout jak k absolutní, tak relativní částce státní podpory, jakož i rozsahu sdílení nákladů a postavení finanční instituce na trhu po restrukturalizaci. V této souvislosti Komise připomíná, že banka obdržela od státu kapitálovou podporu odpovídající 23,7 % jejích rizikově vážených aktiv (120). Banka mimoto získala v roce 2010 záruky týkající se likvidity, a to ve výši 9,9 miliardy EUR, a půjčky státních dluhopisů v hodnotě 1,3 miliardy EUR, což společně představuje téměř 25 % bilanční sumy banky. Banka mimoto získala nouzovou pomoc v oblasti likvidity se státní zárukou. Vzhledem k velkému objemu podpory jsou proto nezbytná opatření k omezení možného narušení hospodářské soutěže. Podíl banky na trhu v Řecku je navíc vysoký. Nabytí převedených činností banky ATE, banky Geniki, banky MBG a převedených kyperských činností zvýšilo podíly banky Piraeus na trhu. Po těchto akvizicích podíl banky na trhu vkladů v Řecku na konci roku 2013 činil 29 %, zatímco její podíl na trhu úvěrů na bydlení, spotřebitelských úvěrů a podnikových úvěrů činil 25 %, 22 % resp. 35 % (v porovnání s 10 %, 8 %, 8 % resp. 14 % v roce 2011) (121).
(353)
Komise připomíná, že potíže banky vyplývaly do značné míry z vnějších šoků, jako je řecká dluhová krize a dlouhá recese, která narušovala řecké hospodářství od roku 2008, jak již bylo uvedeno v 74. bodě odůvodnění rozhodnutí o zahájení řízení týkajícího se banky Piraeus. Potřeba zabývat se otázkami morálního hazardu je proto omezena. Jak je projednáno v oddíle 7.6.1 tohoto rozhodnutí, narušující účinek opatření podpory je vzhledem k těmto faktorům nižší stejně jako potřeba opatření k omezení narušení hospodářské soutěže. Z těchto důvodů může Komise výjimečně souhlasit s tím, že navzdory vysoké částce podpory a vysokým podílům na trhu nepředpokládá plán restrukturalizace snížení bilanční sumy a omezení poskytování úvěrů v Řecku. Bylo by však problematické, pokud by banka, která ze čtyř velkých řeckých bank obdržela nejvyšší podporu a která v důsledku akvizic v minulých letech rostla nejvíce, v období restrukturalizace dále rostla rychlejším tempem než trh, a mohla tak vytěsnit banky, které obdržely nižší podporu. Komise proto vítá závazek, že banka neporoste rychleji než trh.
(354)
Komise však podotýká, že rekapitalizace ze strany státu bance umožnila pokračovat v bankovních činnostech na zahraničních trzích.
(355)
Komise bere na vědomí, že kromě omezení velikosti a restrukturalizace, která již byla provedena, bude Banka do 30. června 2018 dále restrukturalizovat a snižovat svá zahraniční aktiva (122). Banka se mimoto zavázala, že nepoužije podporu k financování rozšiřování těchto činností. Podpora proto nebude použita k narušení hospodářské soutěže na těchto zahraničních trzích.
(356)
Řecko se rovněž zavázalo, že banka nebude provádět nákladné akvizice, což zajistí, že banka nepoužije státní podporu, kterou obdržela, na získání nových podniků. Uvedený zákaz přispěje k zajištění toho, že podpora je důsledně použita k obnovení životaschopnosti bankovních činností v Řecku, a nikoli například k rozšiřování činnosti na zahraničních trzích.
(357)
Závazek týkající se snížení úroků hrazených u řeckých vkladů z neudržitelně vysokých úrovní rovněž zajišťuje, že podpora nebude použita na financování neudržitelných strategií přijímání vkladů, které narušují hospodářskou soutěž na řeckém trhu. Stejně tak závazek týkající se uplatňování přísných pokynů, pokud jde o úročení nových úvěrů, a to na základě náležitého posouzení úvěrového rizika, zabrání bance v narušování hospodářské soutěže na řeckém trhu nevhodnými strategiemi úročení úvěrů pro klienty.
(358)
Vzhledem k zvláštní situaci, která byla popsána v oddíle 7.6.1, a opatřením uvedeným v plánu restrukturalizace se Komise domnívá, že s ohledem na omezení narušení hospodářské soutěže existují dostatečná ochranná opatření.
7.6.5. Kontrola
(359)
Podle oddílu 5 sdělení o restrukturalizaci musí být pravidelně předkládány zprávy, aby mohla Komise ověřit, že je plán restrukturalizace řádně prováděn. Jak je uvedeno v závazcích, které Řecko přijalo (123), Řecko zajistí, aby do konce období restrukturalizace, tj. do 31. prosince 2018, sledoval kontrolní správce, kterého jmenovala banka se souhlasem Komise, závazky přijaté Řeckem ohledně restrukturalizace činností v Řecku a v zahraničí a ohledně správy a řízení společnosti a obchodních činností. Podle názoru Komise je tedy zaručena řádná kontrola provádění plánu restrukturalizace.
7.6.6. Závěr ohledně souladu opatření A, B1, B2, B3 a B4 se sdělením o restrukturalizaci
(360)
Komise konstatuje, že plán restrukturalizace posouzený spolu se závazky uvedenými v příloze tohoto rozhodnutí zajišťuje obnovení dlouhodobé životaschopnosti banky, je dostačující, pokud jde o sdílení nákladů a vlastní příspěvek, je vhodný k vyrovnání účinků opatření podpory, která byla posouzena v tomto rozhodnutí, narušujících hospodářskou soutěž a je přiměřený. Plán restrukturalizace a závazky předložené Komisi splňují kritéria stanovená ve sdělení o restrukturalizaci.
8. ZÁVĚR
(361)
Komise vyjadřuje politování nad tím, že Řecko provedlo protiprávně opatření B2, B3 a B4 v rozporu s čl. 108 odst. 3 Smlouvy, jelikož tato opatření byla provedena před jejich oficiálním oznámením. Tato opatření, jakož i ostatní opatření, která byla analyzována v tomto rozhodnutí, však lze považovat za slučitelná s vnitřním trhem,
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
1. Níže uvedená opatření, která provedlo Řecko, představují státní podporu ve smyslu čl. 107 odst. 1 Smlouvy:
a)
nouzová pomoc v oblasti likvidity, kterou bance Piraeus Bank S.A. poskytla řecká centrální banka a s ohledem na niž poskytlo Řecko záruku (opatření L2);
b)
druhá překlenovací rekapitalizace ve výši 1 553 milionů EUR, kterou bance Piraeus Bank S.A. poskytl Helénský fond finanční stability („HFSF“) v prosinci 2012 (opatření B2);
c)
písemný závazek týkající se částky ve výši 1 082 milionů EUR, kterou fond HFSF poskytl bance Piraeus Bank S.A. dne 20. prosince 2012 (opatření B3);
d)
rekapitalizace s částkou ve výši 5 891 milionů EUR, kterou fond HFSF poskytl bance Piraeus Bank S.A. na jaře 2013 (opatření B4), a
e)
rekapitalizace s částkou ve výši 524 milionů EUR, kterou fond HFSF poskytl bance Piraeus Bank S.A. na jaře 2013 (opatření C).
2. Na základě plánu restrukturalizace skupiny Piraeus Bank, která zahrnuje banku Piraeus Bank S.A. a veškeré její dceřiné společnosti a pobočky, předloženého dne 25. června 2014 a závazků, které k tomuto dni přijalo Řecko, je níže uvedená státní podpora slučitelná s vnitřním trhem:
a)
kapitálová injekce ve výši 750 milionů EUR, kterou Řecko poskytlo bance Piraeus Bank S.A. v květnu 2009 a prosinci 2011 v rámci rekapitalizačního systému (opatření A);
b)
nouzová pomoc v oblasti likvidity, kterou od července 2011 bance Piraeus Bank S.A. poskytuje řecká centrální banka a s ohledem na niž poskytlo Řecko záruku, a to ve výši 30,4 miliardy EUR k 31. prosinci 2012 (opatření L2);
c)
první překlenovací rekapitalizace s částkou ve výši 4,7 miliardy EUR, kterou fond HFSF poskytl bance Piraeus Bank S.A. v květnu 2012 (opatření B1);
d)
druhá překlenovací rekapitalizace s částkou ve výši 1 553 milionů EUR, kterou fond HFSF poskytl bance Piraeus Bank S.A. v prosinci 2012 (opatření B2);
e)
závazek týkající se částky ve výši 1 082 milionů EUR, kterou fond HFSF poskytl bance Piraeus Bank S.A. dne 20. prosince 2012 (opatření B3);
f)
rekapitalizace s částkou ve výši 5 891 milionů EUR, kterou fond HFSF poskytl bance Piraeus Bank S.A. na jaře 2013 (opatření B4), a
g)
rekapitalizace s částkou ve výši 524 milionů EUR, kterou fond HFSF poskytl bance Piraeus Bank S.A. na jaře 2013 (opatření C).
Článek 2
Toto rozhodnutí je určeno Řecké republice.
V Bruselu dne 23. července 2014.
DECISIÓN (UE) 2015/455 DE LA COMISIÓN
de 23 de julio de 2014
relativa a la ayuda estatal SA.34826 (2012/C), SA.36005 (2013/NN) concedida por Grecia a Piraeus Bank Group con relación a la recapitalización y la reestructuración de Piraeus Bank S.A.
[notificada con el número C(2014) 5217]
(El texto en lengua inglesa es el único auténtico)
(Texto pertinente a efectos del EEE)
LA COMISIÓN EUROPEA,
Visto el Tratado de Funcionamiento de la Unión Europea y, en particular, su artículo 108, apartado 2, párrafo primero,
Visto el Acuerdo sobre el Espacio Económico Europeo y, en particular, su artículo 62, apartado 1, letra a),
Después de haber emplazado a los Estados miembros y otros interesados para que presentaran sus observaciones, de conformidad con los citados artículos (1),
Considerando lo siguiente:
1. PROCEDIMIENTO
1.1. PROCEDIMIENTO RELATIVO A PIRAEUS BANK
(1)
Mediante Decisión de 19 de noviembre de 2008, la Comisión aprobó un régimen denominado «Support Measures for the Credit Institutions in Greece» («el régimen de ayudas a los bancos griegos») destinado a garantizar la estabilidad del sistema financiero griego. Este régimen autoriza la concesión de ayudas al amparo de sus tres componentes: una medida de recapitalización, una medida de garantía y una medida de préstamos obligacionistas públicos (2). En mayo de 2009, Piraeus Bank (en lo sucesivo, «el Banco») (3) fue recapitalizado por Grecia en el marco de la medida de recapitalización.
(2)
En el considerando 14 de la Decisión de 19 de noviembre de 2008 se señaló que se notificaría a la Comisión un plan de reestructuración en lo que se refiere a los beneficiarios de la medida de recapitalización.
(3)
El 23 de julio de 2010, las autoridades griegas presentaron un plan de reestructuración a la Comisión. La Comisión registró este plan, sus actualizaciones posteriores y la información complementaria facilitada por las autoridades griegas con la referencia SA.30342 (PN 26/2010) y, posteriormente, como asunto SA.32787 (2011/PN).
(4)
El Banco se ha beneficiado repetidamente de garantías del Estado y préstamos obligacionistas públicos al amparo del régimen de ayudas a los bancos griegos (4). Además, se benefició de la provisión urgente de liquidez garantizada por el Estado («ELA garantizada por el Estado»).
(5)
El 20 de abril de 2012, el Fondo Griego de Estabilidad Financiera («HFSF») entregó el Banco una carta por la que se comprometía a participar en un proyecto de ampliación del capital social del Banco. El 28 de mayo de 2012, el HFSF concedió una recapitalización puente por importe de 4 700 millones EUR al Banco (en lo sucesivo, «la primera recapitalización puente»).
(6)
El 10 de mayo de 2012, las autoridades griegas notificaron oficialmente a la Comisión la carta de compromiso que el HFSF había entregado al Banco. La Comisión la registró como ayuda no notificada [asunto SA.34826 (2012/NN)], ya que la medida ya se había ejecutado.
(7)
Mediante Decisión de 27 de julio de 2012, la Comisión incoó un procedimiento de investigación formal sobre la primera recapitalización puente (en lo sucesivo, «la Decisión de incoación de Piraeus») (5).
(8)
En diciembre de 2012, el HFSF concedió una segunda recapitalización puente por importe de 1 553 millones EUR al Banco («la segunda recapitalización puente»). El 21 de diciembre de 2012, el HFSF le entregó también una carta de compromiso para su participación en una ampliación de capital social del Banco y en instrumentos convertibles en capital que iban a ser emitidos, por un importe total máximo de 1 082 millones EUR (6). Las autoridades griegas notificaron dichas medidas a la Comisión el 20 de diciembre de 2012 (7).
(9)
En septiembre de 2012, el Banco comunicó su intención de adquirir Geniki a Société Générale S.A. (en lo sucesivo, «Société Générale»). Durante los meses de septiembre y octubre, la Comisión celebró teleconferencias e intercambió correos electrónicos en numerosas ocasiones con representantes de las autoridades griegas y del Banco con respecto a la adquisición de Geniki.
(10)
El 19 de octubre de 2012, el Banco firmó un acuerdo de compra de acciones con Société Générale en lo relativo a la adquisición de la totalidad de la participación de Société Générale (99,08 %) en Geniki.
(11)
El 12 de diciembre de 2012, los servicios de la Comisión enviaron una carta a Grecia, en la que se incluía su evaluación preliminar de la adquisición de Geniki.
(12)
El 26 de febrero de 2013, el Banco informó a la Comisión de su intención de adquirir Millennium Bank Greece S.A. («MBG»). La Comisión celebró varias teleconferencias e intercambió diversos correos electrónicos con las autoridades griegas y el Banco con respecto a la adquisición de MBG.
(13)
El 25 de marzo de 2013, los servicios de la Comisión enviaron una carta a Grecia, en la que se incluía su evaluación preliminar de la adquisición de MBG.
(14)
El 22 de abril de 2013, el Banco comunicó que había celebrado un acuerdo con Millennium Banco Comercial Portugues («BCP») relativo a la adquisición de la totalidad del capital social de MBG y la participación de BCP en la futura ampliación de capital de Piraeus.
(15)
El 3 de junio de 2013, el HFSF convirtió parcialmente la primera y segunda recapitalizaciones puente en capital en acciones por un total de 5 891 millones EUR. Asimismo, aportó al Banco una cantidad adicional de 1 094 millones EUR, con arreglo al compromiso asumido en el momento de la adquisición por parte del Banco de la parte sana de Agricultural Bank of Greece (en lo sucesivo, «ATE») y de las filiales griegas de tres bancos chipriotas (véase la sección 1.2). Además, algunos inversores privados aportaron 1 444 millones EUR. La recapitalización total ascendió a 8 429 millones EUR y se conoce como «la recapitalización de la primavera de 2013».
(16)
El 19 de diciembre de 2013, las autoridades griegas remitieron información a la Comisión con respecto a las condiciones de la recapitalización de la primavera de 2013.
(17)
El 25 de junio de 2014, las autoridades griegas presentaron a la Comisión un plan de reestructuración definitivo para el Banco («plan de reestructuración»). En la misma fecha, presentaron información sobre la provisión urgente de liquidez garantizada por el Estado y manifestaron su intención de seguir facilitando al Banco esta ayuda de liquidez, así como garantías estatales sobre instrumentos de deuda y préstamos obligacionistas públicos en el marco del régimen de ayudas a los bancos griegos.
(18)
Durante el procedimiento administrativo, la Comisión mantuvo reuniones y teleconferencias, e intercambió correos electrónicos en numerosas ocasiones con representantes de las autoridades griegas y el Banco.
(19)
Grecia acepta que excepcionalmente la presente Decisión solamente se adopte en lengua inglesa.
1.2. PROCEDIMIENTO RELATIVO A LAS ENTIDADES ADQUIRIDAS
1.2.1. Procedimiento relativo a ATE
(20)
En abril de 2011, Grecia aportó 1 445 millones EUR a ATE (una cantidad que incluía los 675 millones EUR concedidos inicialmente en virtud del régimen griego de recapitalización). Además, ATE recibió ayuda de liquidez por un importe de 6 103 millones EUR. Mediante Decisión de 23 de mayo de 2011, la Comisión aprobó esas medidas sobre la base de un plan de reestructuración de ATE («la Decisión de reestructuración de ATE») (8).
(21)
El 29 de diciembre de 2011, Grecia participó en una emisión de derechos de suscripción de capital de ATE, por un importe de 290 millones EUR.
(22)
El 22 de marzo de 2012, Grecia presentó un informe elaborado por el Banco de Grecia en el que se proponía una resolución de ATE a través de un procedimiento de compra y asunción (9) de determinados activos y pasivos de la entidad («las actividades cedidas de ATE»), mientras que los restantes activos y pasivos se resolverían a través de un banco malo.
(23)
En julio de 2012, el Banco comunicó la adquisición por absorción de la parte saneada de ATE que había sido declarada en liquidación.
(24)
En ese momento, el HFSF se comprometió a cubrir las necesidades de capital del Banco derivadas de los activos adquiridos. El 27 de enero de 2013, el Banco de Grecia concluyó que el capital necesario a efectos regulatorios, como consecuencia de la adquisición de las actividades cedidas, ascendía a 570 millones EUR, cantidad que sería cubierta por el HSFS.
(25)
Mediante Decisión de 3 de mayo de 2013 (10) («la Decisión de liquidación de ATE»), la Comisión concluyó que las medidas de apoyo concedidas en el momento de la transferencia de las actividades cedidas de ATE no constituyen ayuda estatal al Banco, sino a las actividades cedidas de ATE. Por otra parte, la Comisión llegó a la conclusión de que dicha ayuda sería compatible con el mercado interior si el plan de reestructuración del Banco, que ahora incluye las actividades cedidas de ATE, permite el restablecimiento de su viabilidad a largo plazo.
(26)
En junio de 2013, el HFSF inyectó 570 millones EUR en el Banco en el marco de la recapitalización de la primavera de 2013 (11).
1.2.2. Procedimiento relativo a las operaciones griegas de Bank of Cyprus, Cyprus Popular Bank y Hellenic Bank («los tres bancos chipriotas»)
(27)
A raíz de la reunión extraordinaria del Eurogrupo (12) celebrada el 15 de marzo de 2013, las autoridades chipriotas y la Unión Europea, el Fondo Monetario Internacional («FMI»), y el Banco Central Europeo («BCE») alcanzaron un acuerdo político sobre las medidas que subyacen a un futuro programa de ajuste macroeconómico. En particular, se acordó, entre otras cosas, que las operaciones de los tres bancos chipriotas en Grecia se transfirieran a un banco griego.
(28)
El Banco y otros bancos griegos manifestaron su interés en adquirir las operaciones de los tres bancos chipriotas en Grecia.
(29)
El 22 de marzo de 2013, el HFSF accedió a que el Banco hiciera una oferta para la adquisición de las sucursales, depósitos y préstamos griegos de los tres bancos chipriotas. La oferta del Banco estaba supeditada a que el HFSF le aportase capital por un importe igual al precio pagado por el capital de la actividad adquirida.
(30)
Las autoridades griegas y el HFSF mantuvieron puntualmente informados a los servicios de la Comisión de la evolución del proceso y de las condiciones de la adquisición.
(31)
El 26 de marzo de 2013, el Banco firmó un acuerdo de venta y cesión con cada uno de los tres bancos chipriotas en relación con sus actividades en Grecia (depósitos, préstamos y red de sucursales).
(32)
Según lo acordado en marzo de 2013, el HFSF aportó 524 millones EUR de capital en el Banco (13) para hacer frente a las necesidades de capital que se derivaban de la adquisición de dichos activos.
2. DESCRIPCIÓN
2.1. EL BANCO Y SUS DIFICULTADES
2.1.1. Contexto general del sector bancario griego
(33)
El producto interior bruto real de Grecia (en lo sucesivo, «PIB») se redujo en un 20 % de 2008 a 2012, como se muestra en el cuadro 1. Como consecuencia de ello, los bancos griegos experimentaron un rápido aumento de la tasa de morosidad de los préstamos a los hogares y las empresas (14). Esta evolución afectó negativamente el rendimiento de los activos de los bancos griegos y generó necesidades de capital.
Cuadro 1
Crecimiento del PIB real en Grecia, 2008-2013
Grecia
2008
2009
2010
2011
2012
2013
Crecimiento del PIB real, %
-0,2
-3,1
-4,9
-7,1
-7,0
-3,9
Fuente:
Eurostat, disponible en línea: http://epp.eurostat.ec.europa.eu/tgm/table.do?tab=table&init=1&plugin=1&language=en&pcode=tec00115
(34)
Además, en febrero de 2012, Grecia ejecutó un intercambio de obligaciones del sector privado, conocido como el programa de participación del sector privado («el programa PSI»). Los bancos griegos participaron en el programa PSI, en virtud del cual el Gobierno griego ofrecía a los tenedores privados de obligaciones nuevos valores [incluidos nuevas obligaciones del Estado griego («GBB»), valores vinculados al PIB y pagarés emitidos por la Facilidad Europea de Estabilidad Financiera («FEEF»)] a cambio de GBB existentes con una quita nominal del 53,5 % y plazos de amortización más largos (15). Las autoridades griegas anunciaron los resultados de dicho intercambio de obligaciones el 9 de marzo de 2012 (16). El intercambio dio lugar a pérdidas significativas para los tenedores de obligaciones (estimadas por el Banco de Grecia en el 78 % del importe nominal de las antiguas GBB para los bancos griegos, por término medio) y generó necesidades de capital que se contabilizaron retroactivamente en los estados financieros de los bancos griegos relativos a 2011. En el cuadro 2 se resume el total de pérdidas debidas al programa PSI para los principales bancos griegos.
Cuadro 2
Total de pérdidas de los principales bancos griegos debidas al programa PSI (millones EUR)
Bancos
Importe nominal de GGB
Importe nominal de préstamos vinculados con el Estado
Importe nominal total
Pérdidas del PSI en concepto de GGB
Pérdidas del PSI en concepto de los préstamos vinculados con el Estado
Total bruto de pérdidas PSI
Total bruto de pérdidas PSI /Capital de nivel 1 (%)
Total de pérdidas brutas PSI /Total activos (%)
NBG
13 748
1 001
14 749
10 985
751
11 735
161,0
11,0
Eurobank
7 001
335
7 336
5 517
264
5 781
164,5
7,5
Alpha
3 898
2 145
6 043
3 087
1 699
4 786
105,7
8,1
Piraeus
7 063
280
7 343
5 686
225
5 911
226,0
12,0
ATEbank
5 164
608
5 772
3 873
456
4 329
1 144,0
17,1
Geniki
384
7
391
287
5
292
78,1
8,9
MBG
185
0
185
137
0
137
29
2,2
Fuente:
Banco de Grecia, Report on the Recapitalisation and the Restructuring of the Greek Banking Sector, diciembre de 2012, p. 14.
(35)
Dado que los bancos griegos registraron déficits significativos de capital como resultado del programa PSI y la persistencia de la recesión, el Memorando de Política Económica y Financiera (en lo sucesivo, «el MEFP») del segundo programa de ajuste para Grecia, celebrado entre el Gobierno griego, la Unión Europea, el FMI y el BCE con fecha de 11 de marzo de 2012, destinó fondos a la recapitalización de los bancos. Las autoridades griegas cifraron en 50 000 millones EUR el total de las necesidades de recapitalización y de los costes de resolución de los bancos que han de financiarse en el marco de este programa (17). Ese importe se calculó sobre la base de una prueba de resistencia llevada a cabo por el Banco de Grecia para el período de diciembre de 2011 a diciembre de 2014 («la prueba de resistencia de 2012»), la cual se basó en las previsiones de pérdidas en relación con los préstamos realizadas por Blackrock (18). Los fondos para la recapitalización de los bancos griegos se encuentran disponibles a través del HFSF. En el cuadro 3 se resume el cálculo de las necesidades de capital para los principales bancos griegos tal como resultan de la prueba de resistencia de 2012.
Cuadro 3
Prueba de resistencia de 2012: Necesidades de capital de los principales bancos griegos (millones EUR)
Bancos
Referencia capital ordinario de nivel 1 (Dic. 2011)
Total pérdidas brutas PSI (Dic. 2011)
Provisiones relacionadas con el PSI (Junio de 2011)
Proyecciones de pérdidas brutas acumulativas para el riesgo de crédito
Reservas para préstamos fallidos (Dic. 2011)
Generación interna de capital
Objetivo de capital ordinario de nivel 1 (Dic 2014)
Necesidades de capital
NBG
7 287
-11 735
1 646
-8 366
5 390
4 681
8 657
9 756
Eurobank
3 515
-5 781
830
-8 226
3 514
2 904
2 595
5 839
Alpha
4 526
-4 786
673
-8 493
3 115
2 428
2 033
4 571
Piraeus
2 615
-5 911
1 005
-6 281
2 565
1 080
2 408
7 335
ATEbank
378
-4 329
836
-3 383
2 344
468
1 234
4 920
Geniki
374
- 292
70
-1 552
1 309
-40
150
281
MBG
473
- 137
0
- 638
213
-79
230
399
Fuente:
Banco de Grecia, Report on the Recapitalisation and the Restructuring of the Greek Banking Sector, diciembre de 2012, p. 8
(36)
De conformidad con el MEFP de marzo de 2012, los bancos que presenten planes viables de captación de capital tendrán la oportunidad de solicitar y recibir ayuda pública de forma que se preserven los incentivos del sector privado para aportar capital y, por lo tanto, se reduzca al mínimo la carga para los contribuyentes (19). El Banco de Grecia puso de manifiesto que solo los cuatro bancos de mayor tamaño (Eurobank, National Bank of Greece, el Banco y Alpha Bank) presentaron planes viables de captación de capital (20). En mayo de 2012 recibieron una primera recapitalización del HFSF.
(37)
Entre finales de 2009 y junio de 2012 los depósitos nacionales de los bancos de Grecia disminuyeron en un total del 37 % debido a la recesión y a la incertidumbre política. Los bancos han tenido que pagar tipos de interés más elevados para tratar de retener los depósitos. Se incrementaron los costes de los depósitos, reduciendo el margen neto de interés de los bancos. Dado que los bancos griegos quedaron fuera de los mercados mayoristas de financiación, se volvieron totalmente dependientes de la financiación del Eurosistema (21), una parte cada vez mayor de la cual era concedida por el Banco de Grecia en forma de ELA garantizada por el Estado.
(38)
El 3 de diciembre de 2012, Grecia puso en marcha un programa de recompra sobre las nuevas GGB recibidas por los inversores en el marco del programa PSI, a precios que oscilaban entre el 30,2 % y el 40,1 % de su valor nominal (22). Los bancos griegos participaron en dicho programa de recompra, que supuso nuevas pérdidas en sus balances contables, ya que la mayor parte de la pérdida contable (es decir, la diferencia entre el valor de mercado y el valor nominal de esas nuevas GGB) imputada en esas nuevas GGB en el momento del programa PSI pasó a ser definitiva e irreversible (23).
(39)
En diciembre de 2012, los cuatro mayores bancos griegos recibieron una segunda recapitalización puente del HFSF.
(40)
En la primavera de 2013, la recapitalización puente de los cuatro bancos se convirtió en recapitalización permanente en acciones ordinarias, con lo que el HFSF pasó a poseer más del 80 % del capital social de cada uno de los cuatro bancos. En los bancos que consiguieron atraer un importe predeterminado de capital privado (el Banco, Alpha Bank y National Bank of Greece), el HFSF recibió acciones sin derecho a voto y se dio a los inversores privados garantías de opción (warrants) sobre las acciones del HFSF.
(41)
En julio de 2013, el Banco de Grecia encargó a un asesor que llevara a cabo un estudio de diagnóstico sobre las carteras de préstamos de todos los bancos griegos. El asesor llevó a cabo estimaciones de pérdidas crediticias («CLP») en todas las carteras de préstamos nacionales de los bancos griegos, así como en los préstamos con riesgo griego en sucursales y filiales extranjeras en un horizonte temporal de tres años y medio y de toda la duración de los préstamos. El análisis facilitó CLP con arreglo a dos escenarios macroeconómicos: una hipótesis de base y otra adversa. Las CLP para las carteras de préstamos extranjeros fueron estimadas por el Banco de Grecia a partir de datos facilitados por el asesor.
(42)
Sobre la base de la evaluación de las CLP llevada a cabo por el asesor, en el otoño de 2013 el Banco de Grecia puso en marcha un nuevo ejercicio de pruebas de resistencia («las pruebas de resistencia de 2013») para evaluar la solidez de la posición de capital de los bancos griegos en una hipótesis de base y una hipótesis adversa. El Banco de Grecia llevó a cabo la evaluación de las necesidades de capital con el apoyo técnico de un segundo asesor.
(43)
Los elementos clave de la evaluación de las necesidades de capital con arreglo a la prueba de resistencia de 2013 fueron i) las CLP (24) sobre las carteras de préstamos de los bancos sobre una base consolidada para el riesgo griego y el riesgo extranjero, sin contar las reservas de préstamos existentes, y ii) la rentabilidad operativa estimada de los bancos para el período comprendido entre junio de 2013 y diciembre de 2016, sobre la base de un ajuste conservador de los planes de reestructuración que habían sido presentados al Banco de Grecia durante el cuarto trimestre de 2013. En el cuadro 4 se resume el cálculo de las necesidades de capital de los principales bancos griegos sobre una base consolidada con arreglo a la hipótesis de base para la prueba de resistencia de 2013.
Cuadro 4
Prueba de resistencia de 2013: Necesidades de capital de los bancos griegos sobre una base consolidada en la hipótesis de base (en millones EUR)
Bancos
Referencia capital ordinario de nivel 1 (Junio de 2013) (1)
Reservas para préstamos fallidos (Junio de 2013) (2)
CLP para el riesgo griego (3)
CLP para el riesgo extranjero (25) (4)
Generación interna de capital interno (5)
Prueba de resistencia ratio de capital ordinario de nivel 1 (Diciembre de 2016) (6)
Necesidades de capital (6) -(1)-(2)-(3)-(4)-(5)
NBG (26)
4 821
8 134
-8 745
-3 100
1 451
4 743
2 183
Eurobank (27)
2 228
7 000
-9 519
-1 628
2 106
3 133
2 945
Alpha
7 380
10 416
-14 720
-2 936
4 047
4 450
262
Piraeus
8 294
12 362
-16 132
-2 342
2 658
5 265
425
(44)
El 6 de marzo de 2014, el Banco de Grecia anunció los resultados de la prueba de resistencia de 2013 y solicitó a los bancos que presentasen, antes de mediados de abril de 2014, sus planes de captación de capital para cubrir las necesidades de capital en la hipótesis de base.
(45)
Entre finales de marzo de 2014 y principios de mayo de 2014, los bancos llevaron a cabo ampliaciones de capital.
2.1.2. Beneficiario
(46)
El Banco presta servicios bancarios universales principalmente en Grecia y en Europa Central, Oriental y Sudoriental (Rumanía, Bulgaria, Serbia, Albania, Ucrania y Chipre), así como en Egipto. Ofrece toda la gama de productos y servicios bancarios y financieros a los hogares y las empresas. Opera en los sectores de banca minorista, corporativa y privada, amén de prestar servicios de gestión de activos, tesorería y banca de inversiones. El Banco está constituido en Grecia y sus acciones cotizan en la Bolsa de Atenas. A 30 de diciembre de 2012, empleaba a un total de 18 597 personas (28).
(47)
El Banco participó en el programa PSI, intercambiando GGB y préstamos relacionados con el Estado con un valor nominal de 7 700 millones EUR. Su carga relacionada con el programa PSI ascendió a unos 5 911 millones EUR antes de impuestos y se anotó en su totalidad en su contabilidad de 2011 (29). Durante el programa de recompra de diciembre de 2012, el Banco vendió las nuevas GGB que había recibido en el marco del programa PSI con un descuento importante en valor nominal. Esta venta cristalizó sus pérdidas sobre las nuevas GGB.
(48)
En el cuadro 5 figuran las cifras clave del Banco en diciembre de 2010, diciembre de 2011, diciembre de 2012 y diciembre de 2013 (datos consolidados).
Cuadro 5
Cifras clave de Piraeus Bank, 2010, 2011, 2012 y 2013
Pérdidas y ganancias
(en millones EUR)
2010
2011
2012 (30)
2013 (31)
Ingresos netos por intereses
1 207
1 194
1 047
1 664
Total resultado de explotación
1 510
1 245
1 921
2 205
Total gastos de funcionamiento
(884)
(840)
(931)
(1 680)
Ingresos antes de provisiones
625
405
989
525
Pérdidas por deterioro del valor para cubrir el riesgo de crédito
(611)
(1 973)
(2 519)
(2 536)
Pérdidas por deterioro del valor de las GGB y préstamos elegibles en el marco del PSI
(5 911)
Fondo de comercio negativo
351
3 810
Resultado neto del ejercicio
(21)
(6 618)
(507)
2 546
Cifras selectivas de volumen
(millones EUR)
31 de diciembre de 2010
31 de diciembre de 2011
31 de diciembre de 2012 (31)
31 de diciembre de 2013 (32)
Total neto de los préstamos y anticipos a clientes
(neto)
40 150
35 634
44 613
62 366
Depósitos
29 475
21 796
36 971
54 279
Total activos
57 561
49 352
70 408
92 010
Total fondos propios (30)
3 273
(1 940)
(2 316)
8 543
(49)
El cuadro 5 muestra que, además de las enormes pérdidas que registró en 2011 debido al programa PSI (5 911 millones EUR (33)), el Banco sufrió un descenso de los ingresos provocado, entre otros factores, por los mayores costes de los depósitos y elevadas y crecientes pérdidas de valor por deterioro de sus carteras de préstamos en Grecia y en el extranjero hasta mediados de 2012. La situación de liquidez del Banco se vio gravemente afectada por la salida de depósitos, aunque mejoró algo después de que empezara a realizar adquisiciones en julio de 2012.
(50)
En las pruebas de resistencia de 2013, el Banco de Grecia calculó las necesidades de capital del Banco en 465 millones EUR en la hipótesis de base.
(51)
En marzo de 2014, el Banco procedió a una ampliación de capital de 1 752 millones EUR para cubrir las necesidades de capital mencionadas en el considerando 50 y reembolsar los 940 millones EUR de acciones preferenciales en manos del Estado griego (34). A diferencia de lo sucedido en la ampliación de capital de Eurobank de abril de 2014, el HFSF no ofreció al Banco el compromiso de aportar capital en el marco de la ampliación de capital en caso de que la demanda privada fuera insuficiente. La ampliación de capital del Banco se ha conseguido mediante una oferta de capital sin derechos de suscripción preferente (es decir, una ampliación de capital con supresión del derecho de suscripción preferente de los accionistas) para los inversores internacionales y a través de una oferta pública de venta en Grecia. El precio de suscripción se fijó en 1,7 EUR por acción.
(52)
Tras la ampliación de capital, el 22 de mayo de 2014 el Banco anunció que había rescatado las acciones preferentes en manos de Grecia, por un importe total de 750 millones EUR (35).
2.2. ADQUISICIONES DE LAS ACTIVIDADES BANCARIAS GRIEGAS POR PARTE DEL BANCO
2.2.1. Adquisición de ATE
(53)
ATE fue fundado en 1929 por el Estado griego como organización sin ánimo de lucro. Hasta principios de los años noventa, ATE era una entidad financiera especializada que apoyaba el desarrollo del sector agrícola en nombre del Estado griego. En diciembre de 2000, la empresa cotizaba en la Bolsa de Atenas. El 14 de noviembre de 2011, el Estado griego era su principal accionista con una participación del 89,9 %.
(54)
ATE desarrollaba todo tipo de actividades bancarias, tanto de banca minorista como corporativa; prestaba servicios financieros, como actividades de seguro y arrendamiento financiero; y adquiría participaciones importantes en empresas activas en sectores no financieros, incluidas las industrias azucarera y de productos lácteos.
(55)
En julio de 2012, ATE ofrecía sus servicios a través de su red de 468 sucursales y empleaba a 5 024 personas. En julio de 2012, sus depósitos totales ascendían a 14 900 millones EUR, con unos activos totales de 21 800 millones EUR (36).
(56)
Desde 2006, ATE también ha ofrecido sus servicios fuera de Grecia, con una participación del 74 % en ATE Bank Romania y una participación del 20,3 % del capital social y el 25 % de las acciones preferentes en AIKBanka Serbia.
(57)
Las dificultades de ATE surgieron antes de la crisis de la deuda soberana griega, principalmente como consecuencia de la mala calidad de los activos y la rentabilidad tradicionalmente baja previa al deterioro del valor. Por otra parte, la crisis de la deuda soberana de Grecia afectó a todos los bancos griegos, incluido ATE, de dos maneras: i) la pérdida del acceso de Grecia a los mercados de deuda internacionales afectó gravemente a la situación de liquidez de los bancos griegos, y ii) la calidad de los activos se degradó e incrementó el deterioro de su valor.
(58)
En abril de 2011, Grecia aportó 1 445 millones EUR a ATE (incluidos 675 millones EUR concedidos inicialmente en el marco de la medida de recapitalización griega). Además, ATE recibió apoyo de liquidez por un importe de 6 103 millones EUR. La Comisión aprobó dichas medidas en la Decisión de reestructuración de ATE.
(59)
No obstante, en la segunda mitad de 2011, la situación de capital de ATE se deterioró como consecuencia principalmente de su participación en el programa PSI. Como se ilustra en el cuadro 2, la carga total relacionada con el programa PSI ascendía a unos 4 329 millones EUR antes de impuestos y había sido consignada totalmente en su contabilidad de 2011. Como se ilustra en el cuadro 3, las necesidades de capital de las actividades cedidas de ATE se estimaron en 4 920 millones EUR.
(60)
El 22 de marzo de 2012, Grecia presentó un informe elaborado por el Banco de Grecia en el que se proponía la resolución de ATE a través de un procedimiento de compra y asunción por lo que respecta a las actividades cedidas de ATE, mientras que los restantes activos y pasivos se resolverían a través de un banco malo. El Banco y otro gran banco griego presentaron ofertas no vinculantes al HFSF. El 26 de julio de 2012, el consejo de administración del HFSF aprobó la oferta del Banco.
(61)
El 27 de julio de 2012, el Banco de Grecia procedió a la cesión de las actividades cedidas de ATE al Banco (37).
(62)
Como las actividades cedidas de ATE incluían menos activos a valor razonable que pasivo, el HFSF, en consonancia con la Decisión del Banco de Grecia de 28 de enero de 2013, tuvo que compensar la diferencia entre los activos y los pasivos cedidos, es decir, el déficit de financiación. El Banco de Grecia llegó a la conclusión, basada en cifras auditadas, que el déficit de financiación sería de 7 471 millones EUR y el HFSF concedió al Banco obligaciones de la Facilidad Europea de Estabilidad Financiera («obligaciones de la FEEF») por un valor de 7 471 millones EUR.
(63)
Además, el HFSF se comprometió a facilitar capital al Banco, con el fin de que las actividades cedidas de ATE se capitalizaran hasta el 9 %. Aunque dicho importe se calculó en un principio en 500 millones EUR, el importe definitivo se fijó en 570 millones EUR. El HFSF aportó el importe definitivo al Banco a cambio de acciones ordinarias en el marco de la recapitalización de la primavera de 2013.
(64)
El Banco adquirió las actividades cedidas de ATE por un precio de compra de 95 millones EUR.
2.2.2. Adquisición de Geniki
(65)
Geniki fue creado en 1937 y prestaba servicios financieros en los sectores de banca minorista, banca corporativa y servicios de mercados de capitales. En 2004, Société Générale adquirió la mayoría de sus acciones. A 31 de diciembre de 2012, Geniki contaba con 104 sucursales y empleaba a 1 391 trabajadores (38). Sus activos totales ascendían a 2 600 millones EUR, el total de préstamos netos era de 1 900 millones EUR y los depósitos de unos 2 000 millones EUR (39).
(66)
La crisis de la deuda soberana griega tuvo consecuencias muy negativas sobre el desempeño del sector bancario. Por otra parte, la participación de los bancos griegos en el programa PSI condujo a un rápido deterioro de su situación de capital. Como se ilustra en el cuadro 2, la carga total relacionada con el programa PSI de Geniki ascendía a alrededor de 292 millones EUR antes de impuestos y se encontraba totalmente consignada en su contabilidad de 2011. Como se ilustra en el cuadro 3, el importe de las necesidades de capital de Geniki se estimó en 281 millones EUR y se calculó sobre la base de una prueba de resistencia llevada a cabo por el Banco de Grecia.
(67)
En junio de 2012, Société Générale se puso en contacto con los cuatro grandes bancos griegos en un intento de vender Geniki. El Banco era el único interesado en la adquisición.
(68)
Las negociaciones entre Société Générale y el Banco para la venta de Geniki dieron lugar a un acuerdo oficial el 19 de octubre de 2012 por el que: i) Société Générale vendería y el Banco adquiriría la participación del 99,08 % que la primera poseía en Geniki, y ii) Société Générale asignaría y cedería y el Banco adquiriría el 100 % de los anticipos del capital en acciones de Geniki que Société Générale hubiese concluido y concluyera en el futuro. Société Générale accedió finalmente a hacer un pago anticipado de aproximadamente 290 millones EUR a Geniki y a suscribir una obligación emitida por el Banco por un importe de aproximadamente 170 millones EUR. Posteriormente el Banco adquirió Geniki por 1 millón EUR.
(69)
El 14 de diciembre de 2012, el Banco anunció que se había completado la adquisición de la participación de Société Générale en Geniki.
2.2.3. Adquisición de las operaciones griegas de los tres bancos chipriotas
(70)
Bank of Cyprus, Cyprus Popular Bank y Hellenic Bank fueron creados en 1899, 1901 y 1976, respectivamente.
(71)
A raíz de la reunión extraordinaria del Eurogrupo celebrada el 15 de marzo de 2013 se llegó a un acuerdo sobre los principales parámetros de un plan de rescate para Chipre llevado a cabo por la Unión Europea, el FMI y el BCE. El Consejo Helénico de Estabilidad Sistémica («HSSB») propuso por unanimidad la cesión de los activos y pasivos griegos de las sucursales en Grecia de los tres bancos chipriotas a un banco griego ya existente. En particular, el HSSB afirmó que el acuerdo garantiza plenamente a los depositantes de las sucursales griegas [de los tres bancos chipriotas], salvaguarda el interés público griego y la estabilidad financiera y no supone una carga para la deuda pública de Grecia.
(72)
Al Banco de Grecia se le encomendó la tarea de explorar el interés potencial de los bancos griegos y, en este contexto, lanzó una convocatoria de manifestación de interés. Además, el HFSF accedió a cubrir las necesidades de capital (del adquirente) que resultarían de la adquisición de las sucursales griegas de los tres bancos chipriotas.
(73)
En el cuadro 6 se resumen los activos y pasivos de los tres bancos chipriotas que fueron cedidos en último término al Banco («las actividades chipriotas cedidas»).
Cuadro 6
Actividades cedidas de los tres bancos chipriotas
Actividades cedidas
Activo
Todos los préstamos griegos, incluido el arrendamiento financiero y el factoring
Préstamos al sector naval y otros préstamos procedentes de Grecia y gestionados en Grecia
Activos fijos (con exclusión de los activos por impuestos diferidos)
Pasivo
Todos los depósitos de los tres bancos chipriotas captados en Grecia
Fuente:
Ficha descriptiva, Carve out and sale of the Greek assets of Cypriot banks, 10 de abril de 2013
(74)
Los activos cedidos al Banco ascendieron a aproximadamente 18 900 millones EUR y el pasivo a unos 15 000 millones EUR. No obstante, las partes en la operación acordaron tomar en consideración el importe de las pérdidas previstas en el informe PIMCO para los bancos en Chipre, en el marco de una hipótesis adversa (40). Según el informe PIMCO, el valor de los activos que se cederían al Banco ascendía a aproximadamente 16 500 millones EUR. Los pasivos transferidos ascendían a unos 14 500 millones EUR.
(75)
El 21 y el 22 de marzo de 2013, solo tres bancos, incluido el Banco, presentaron ofertas no vinculantes.
(76)
El 22 de marzo de 2013, el HFSF dio su autorización a la adquisición por parte del Banco de las operaciones en Grecia de los tres bancos chipriotas. La contraprestación total pagada por el Banco por la adquisición de las actividades chipriotas cedidas fue de 524 millones EUR. En particular, se acordó que el Banco pagaría 237 millones EUR por la adquisición de las actividades cedidas de Bank of Cyprus, 258 millones EUR por la adquisición de las actividades cedidas de Cyprus Popular Bank y 29 millones EUR por la adquisición de las actividades cedidas de Hellenic Bank.
(77)
En junio de 2013, en el marco de la recapitalización de la primavera de 2013 (41) el HFSF inyectó 524 millones EUR de capital en el Banco con el fin de cubrir el precio de compra pagado por el Banco.
2.2.4. Adquisición de MBG
(78)
MBG fue creado en 2000. MBG contaba con 119 sucursales y empleaba a 1 174 trabajadores a 31 de diciembre de 2012 (42).
(79)
El 22 de abril de 2013, el Banco firmó un acuerdo definitivo con BCP en relación con la adquisición de la totalidad del capital social de MBG y la participación de BCP en una futura ampliación de capital del Banco.
(80)
De conformidad con ese acuerdo, BCP contribuiría con 400 millones EUR a la recapitalización reglamentaria de MBG (de la cual 139 millones EUR ya habían sido aportados por BCP en diciembre de 2012) mediante la conversión en fondos propios de créditos subordinados y preferentes de BCP a MBG. Por otra parte, toda la financiación facilitada por BCP a MBG en el pasado sería reembolsada por este último en dos tramos: se abonaría un total de 650 millones EUR en la fecha de formalización de la operación y el importe de alrededor de 250 millones EUR se haría efectivo en un plazo de seis meses contado a partir de dicha formalización. En último lugar, BCP aportaría 400 millones EUR a la recapitalización del Banco mediante una colocación privada que excluía el derecho de suscripción preferente. Entonces, el Banco adquiriría MBG plenamente recapitalizado por 1 millón EUR.
(81)
El 19 de junio de 2013, el Banco comunicó la finalización de la adquisición de MBG.
2.2.5. Visión de conjunto del efecto combinado de las adquisiciones
(82)
El cuadro 7 ofrece una visión general de la incidencia de las sucesivas adquisiciones sobre el tamaño y la configuración del Banco en Grecia (ninguna de las entidades adquiridas incluía activos extranjeros, salvo las actividades cedidas de ATE que contienen pequeños activos rumanos). Como consecuencia de estas adquisiciones, el Banco posee ahora la cuota más elevada en el mercado griego de depósitos y préstamos.
Cuadro 7
Efecto de las sucesivas adquisiciones sobre el tamaño de Piraeus en Grecia
31.12.2012
solo Grecia
Piraeus por sí solo
ATE
Geniki
Bancos chipriotas
MBG
ΝUEVO GRUPO
Préstamos brutos
27 727
12 200
3 308
24 194
4 710
72 138
parte del nuevo grupo
38 %
17 %
5 %
34 %
7 %
100 %
Préstamos netos
24 811
11 527
1 909
19 481
4 236
61 964
parte del nuevo grupo
40 %
19 %
3 %
31 %
7 %
100 %
Depósitos
15 412
14 986
2 014
14 427
2 912
49 752
parte del nuevo grupo
31 %
30 %
4 %
29 %
6 %
100 %
Empleados
5 926
5 019
1 420
5 268
1 186
18 819
parte del nuevo grupo
31 %
27 %
8 %
28 %
6 %
100 %
Sucursales
325
460
104
307
120
1 316
parte del nuevo grupo
25 %
35 %
8 %
23 %
9 %
100 %
Fuente:
Datos presentados el 10 de junio de 2014 por Piraeus Bank
2.3. MEDIDAS DE AYUDA
2.3.1. Medidas de ayuda concedidas al Banco al amparo del régimen de ayudas a los bancos griegos (medidas L1 & A)
(83)
El Banco obtuvo varios tipos de ayuda en el marco del régimen de ayudas a los bancos griegos, en virtud de la medida de recapitalización, la medida de garantía y la medida de préstamos obligacionistas públicos.
2.3.1.1. Ayudas públicas de liquidez concedidas con arreglo a la medida de garantía y la medida de préstamos obligacionistas públicos (medida L1)
(84)
El Banco se ha beneficiado y sigue beneficiándose de ayudas en el marco de la medida de garantía y la medida de préstamos obligacionistas públicos. Esas ayudas se describen en la presente Decisión como «medida L1». En 2010, el Banco emitió obligaciones garantizadas por el Estado de un importe total de 9 900 millones EUR. Grecia también ha prestado al Banco 1 289 millones EUR de obligaciones del Estado. A finales de marzo de 2014, el importe en circulación de obligaciones del Estado ascendía a 1 024 millones EUR (43).
(85)
En el plan de reestructuración del Banco presentado por Grecia a la Comisión el 25 de junio de 2014, las autoridades griegas solicitaron autorización para seguir concediendo garantías y prestando obligaciones del Estado en el marco del régimen de ayudas a los bancos griegos durante el período de reestructuración, en caso de que surgiera la necesidad de dicha ayuda de liquidez, aunque no se espera que suceda.
2.3.1.2. Recapitalización del Estado concedida al amparo de la medida de recapitalización (medida A)
(86)
En mayo de 2009 y diciembre de 2011, el Banco recibió de Grecia, en virtud de la medida de recapitalización del régimen de ayudas a los bancos griegos, aportaciones de capital por importe de 370 millones EUR y 380 millones EUR, respectivamente, que totalizaron 750 millones EUR (medida A), equivalentes a aproximadamente el 2,1 % de los activos ponderados en función del riesgo («RWA») (44) del Banco en ese momento.
(87)
La recapitalización adoptó la forma de acciones preferentes suscritas por el Estado griego con un cupón del 10 % y un vencimiento a cinco años.
(88)
El Banco amortizó las acciones preferentes el 22 de mayo de 2014, tal como se describe en el considerando 52.
2.3.2. Provisión urgente de liquidez (ELA) garantizada por el Estado (medida L2)
(89)
La ELA es una medida excepcional que permite a una entidad financiera solvente que experimenta problemas temporales de liquidez recibir financiación del Eurosistema, sin que dicha operación forme parte de la política monetaria común. El tipo de interés pagado por una entidad financiera por la ELA es de […] (45) puntos básicos superior a los intereses que paga por la refinanciación habitual del Banco Central.
(90)
El Banco de Grecia es responsable del programa ELA, lo que significa que soporta cualquier coste inherente a la prestación de ELA y los riesgos inherentes (46). Grecia concedió al Banco de Grecia una garantía estatal que se aplica al importe total de ELA concedida por el Banco de Grecia. La adopción del artículo 50, apartado 7, de la Ley no 3943/2011, que modificó el artículo 65, apartado 1, de la Ley 2362/1995, permitió al ministro de Finanzas conceder garantías en nombre del Estado al Banco de Grecia, con el fin de salvaguardar las reclamaciones del Banco de Grecia en relación con las entidades de crédito. Los bancos que se benefician de la ELA han de pagar una comisión de garantía al Estado que asciende a […] puntos básicos.
(91)
A 31 de diciembre de 2011, el Banco se había beneficiado de un total de 11 640 millones EUR de ELA garantizada por el Estado, mientras que a 31 de diciembre de 2012 había recibido 31 400 millones EUR por el mismo concepto (47). Tras una fuerte reducción en 2013, el Banco solo recibió al final de ese año 750 millones EUR de ELA garantizada por el Estado.
2.3.3. Medidas de ayuda concedidas al Banco a través del HFSF (medidas B1, B2, B3 y B4)
(92)
Desde 2012, el Banco se ha beneficiado de varias medidas de apoyo al capital concedidas por el HFSF. El cuadro 8 ofrece una visión de conjunto de las medidas de ayuda.
Cuadro 8
Medidas de ayuda concedidas al Banco a través del HFSF
1a recapitalización puente - mayo de 2012
(en millones EUR)
2a recapitalización puente - diciembre de 2012
(en millones EUR)
Carta de compromiso - diciembre de 2012
(en millones EUR)
Participación en la recapitalización de mayo de 2013
(en millones EUR) (48)
Medida
B1
B2
B3
B4
Importe
(en millones EUR)
4 700
1 553
1 082
5 891
2.3.3.1. La primera recapitalización puente (medida B1)
(93)
Los considerandos 14 a 33 de la Decisión de incoación de Piraeus presentan una descripción detallada de la primera recapitalización puente de mayo de 2012 (medida B1). En la presente sección se analiza el contexto y las características principales de la medida.
(94)
El 20 de abril de 2012, el HFSF facilitó al Banco una carta por la que se comprometía a participar en un proyecto de ampliación del capital social del Banco por un importe máximo de 5 000 millones EUR.
(95)
En el marco de la medida B1, en mayo de 2012 el HFSF transfirió al Banco 4 700 millones EUR de obligaciones de la FEEF, en consonancia con las disposiciones en materia de recapitalizaciones puente establecidas en la Ley 3864/2010 por la que se crea el HFSF («la Ley del HFSF»). En el considerando 53 de la Decisión de incoación de Piraeus, la Comisión estableció que «la recapitalización puente concluida el 28 de mayo de 2012 constituye la ejecución de la obligación asumida en la carta de compromiso y, por tanto, una continuación de la misma ayuda». Las cantidades concedidas tanto en la carta de compromiso como en la primera recapitalización puente fueron calculadas por el Banco de Grecia para garantizar que el Banco alcanzase una ratio total de capital del 8 % a 31 de diciembre de 2011, fecha de la inscripción con carácter retroactivo de la recapitalización puente en la contabilidad del Banco. Como puede observarse en el cuadro 3, la medida B1 solo abarcaba una parte del total de las necesidades de capital detectadas mediante la prueba de resistencia de 2012. El Banco debía reunir fondos mediante una futura ampliación de capital y la recapitalización puente estaba destinada exclusivamente a que pudiera seguir recibiendo financiación del BCE hasta que tuviera lugar dicha ampliación de capital.
(96)
Para el período comprendido entre la fecha de la primera recapitalización puente y la fecha de la conversión de la primera recapitalización puente en acciones ordinarias y otros instrumentos financieros convertibles, el convenio de presuscripción celebrado entre el Banco y el HFSF estipulaba que el primero debía abonar al segundo una comisión anual del 1 % sobre el valor nominal de los pagarés de la FEEF y que cualesquiera pagos de cupón e intereses devengados en relación con los pagarés de la FEEF se contabilizarían como una aportación adicional de capital del HFSF al Banco (49).
2.3.3.2. La segunda recapitalización puente (medida B2)
(97)
El Banco registró nuevas pérdidas en el otoño de 2012. Por lo tanto, su capital volvió a caer por debajo de los requisitos mínimos para poder seguir acogiéndose a la refinanciación del BCE.
(98)
Como consecuencia de ello se hizo necesaria una segunda recapitalización puente. El 20 de diciembre de 2012, el HFSF llevó a cabo una segunda recapitalización puente por importe de 1 553 millones EUR (medida B2), que fue abonada una vez más mediante transferencia al Banco de obligaciones de la FEEF.
2.3.3.3. La carta de compromiso de 20 de diciembre de 2012 (medida B3)
(99)
Además de la segunda recapitalización puente, el 20 de diciembre de 2012 el HFSF entregó al Banco una carta de compromiso en relación con su participación en la ampliación del capital social del Banco y en los instrumentos convertibles que se habían de emitir, por un importe total máximo de 1 082 millones EUR (medida B3).
(100)
El total de las dos recapitalizaciones puente (medidas B1 y B2) y del importe adicional comprometido en diciembre de 2012 (medida B3) significó que el HFSF se había comprometido a cubrir la totalidad de las necesidades de capital detectadas en la prueba de resistencia de 2012 (7 335 millones EUR (50)).
2.3.3.4. Participación del HFSF en la recapitalización de la primavera de 2013 (medida B4) y el reembolso parcial de las medidas B1 y B2
(101)
El 23 de abril de 2013, la junta general de accionistas del Banco aprobó una ampliación del capital social de 8 429 millones EUR (51). Este importe era el resultado de sumar:
i)
7 335 millones EUR para cubrir las necesidades de capital calculadas mediante la prueba de resistencia de 2012; de este importe, el HFSF suscribió 5 891 millones EUR (medida B4) y los inversores privados, 1 444 millones EUR;
ii)
570 millones EUR aportados por el HFSF para cumplir los requisitos de capital reglamentario que surgieron del negocio adquirido de ATE Bank, con arreglo al compromiso asumido en julio de 2012; esta medida fue evaluada por la Comisión en la Decisión de liquidación de ATE, que concluyó que no constituía ayuda al Banco;
iii)
524 millones EUR aportados por el HFSF para satisfacer las necesidades de capital surgidas del pago del precio de compra de las operaciones griegas de los tres bancos chipriotas; esa parte de la ampliación de capital constituye la medida C (52).
(102)
El precio de las nuevas acciones se fijó en 1,70 EUR por acción, lo que corresponde al 50 % del precio medio de cotización de las acciones ponderado por volumen durante los 50 días de negociación anteriores a su cálculo.
(103)
El 3 de junio de 2013, el consejo de administración del Banco comunicó la emisión de 3 888 268 914 nuevas acciones de un valor nominal de 0,30 EUR a un precio de 1,70 EUR por acción (53). El 28 de junio de 2013 (54), el Banco anunció que el consejo de administración había certificado el pago íntegro de la ampliación de capital por un importe total de 8 429 millones EUR, incluidos los importes de las primas.
(104)
El total de la participación privada en la ampliación del capital social del Banco ascendió a 1 444 millones EUR (55). Este importe incluye la participación de BCP, tal como se describe en el considerando 80.
(105)
Por tanto, la participación del HFSF en la ampliación del capital social del Banco ascendió a 6 985 millones EUR.
(106)
Inmediatamente después de la recapitalización de la primavera de 2013, el HFSF se convirtió en el principal accionista del Banco con una participación del 81 % (56). El HFSF emitió derechos especiales de suscripción (warrants) y concedió a los inversores privados un warrant por cada acción suscrita, a título gratuito (57). Cada warrant conlleva el derecho a comprar 4,48 acciones del HFSF, a intervalos determinados y precios de ejercicio. La primera fecha de ejercicio fue el 2 de enero de 2014 y, a continuación, los warrants son ejercibles cada seis meses hasta el 2 de enero de 2018. El precio de ejercicio es igual al precio de suscripción de 1,70 EUR, incrementado en un tipo de interés anual (4 % para el año uno, 5 % para el año dos, 6 % para el año tres, 7 % para el año cuatro y posteriormente un 8 % anualizado durante los últimos seis meses) (58).
(107)
La Ley del HFSF en su versión modificada en 2014 establece que solo los precios de ejercicio de los warrants pueden adaptarse en el caso de una emisión de derechos. Además, todo ajuste de ese tipo tendrá lugar a posteriori y solo hasta el importe de los ingresos obtenidos de la venta de derechos de suscripción preferentes del HFSF. No se prevé ningún ajuste en caso de ampliación de capital social no preferente.
2.3.4. Medidas de ayuda a las entidades adquiridas (medida C)
2.3.4.1. Medidas de ayuda destinadas a ATE
(108)
Como se menciona en el considerando 58, en el momento de la Decisión de reestructuración de ATE esta entidad ya se había beneficiado de medidas de ayuda.
(109)
En diciembre de 2011, el Estado griego aportó 290 millones EUR a ATE.
(110)
La resolución de 27 de julio de 2012, tal como se describe en los considerandos 62 y 63, también conllevó apoyo adicional del Estado. El HFSF concedió al Banco obligaciones de la FEEF por valor de 7 471 millones EUR para cubrir el déficit de financiación. El HFSF también ofreció un compromiso de recapitalizar el Banco por un importe de 570 millones EUR.
(111)
En conjunto, las ayudas relacionadas con el procedimiento de compra y asunción ascienden a 8 041 millones EUR.
2.3.4.2. Medidas de ayuda destinadas a las operaciones griegas de los tres bancos chipriotas (medida C)
(112)
Como ya se ha mencionado en los considerandos 77 y 101, en el momento de la adquisición de las operaciones griegas de los tres bancos chipriotas el HFSF se comprometió a facilitar al Banco 524 millones EUR de capital (medida C). Este compromiso se cumplió en junio de 2013 (59).
2.4. EL PLAN DE REESTRUCTURACIÓN
2.4.1. Operaciones nacionales
(113)
Mediante el plan de reestructuración, el Banco se concentrará en su actividad principal, la actividad bancaria en Grecia.
(114)
Se trata esencialmente de restablecer la rentabilidad y viabilidad de sus operaciones bancarias griegas. Para ello, el plan de reestructuración incluye una serie de medidas destinadas a mejorar la eficiencia operativa del Banco y el margen neto de interés, así como otras encaminadas a mejorar su situación de capital y la estructura de su balance.
(115)
En lo que se refiere a la eficiencia operativa, el Banco ya ha iniciado un vasto programa de racionalización.
(116)
Del 31 de diciembre de 2011 al 31 de diciembre de 2013, el Banco reducirá su presencia física en Grecia en un total de 322 sucursales, teniendo en cuenta la reestructuración de las entidades adquiridas después de la fecha de adquisición. El Banco ha mantenido un ritmo constante en 2014, ya que ha llevado a cabo […] cierres en el primer semestre.
Cuadro 9
Reestructuración de la red griega de sucursales 2010- 1S 2014
Período
2011
2012
2013
1S 2014
Número total de sucursales en el inicio del período o la fecha de la adquisición
360
918
1 316
1 037
de las cuales Piraeus
[…]
[…]
[…]
[…]
ATE
[…]
[…]
Geniki
[…]
[…]
sucursales chipriotas
[…]
[…]
[…]
MBG
[…]
[…]
[…]
Total al final del período
346
889
1 037
899
Total cierre de sucursales durante el período
14
29
279
138
Fuente:
Plan de reestructuración presentado el 25 de junio de 2014, pp. 40 y 125, e informes anuales de 2011 y 2012
(117)
El Banco también redujo en 2 519 trabajadores la plantilla total de sus actividades bancarias y no bancarias en Grecia durante el período comprendido entre 2011 y 2013. En particular, se registraron 2 114 bajas en el marco del programa de salida voluntaria aplicado por el Banco.
Cuadro 10
Reducción de efectivos en Grecia 2010-2013
Período
2011
2012
2013
Total de efectivos al inicio del período o en la fecha de la adquisición
6 370
12 616
18 628
Piraeus
[…]
[…]
[…]
ATE
[…]
[…]
Geniki
[…]
[…]
Sucursales chipriotas
[…]
[…]
[…]
MBG
[…]
[…]
[…]
Total al final del período
6 172
12 365
16 558
Reducción de efectivos
198
251
2 070
Fuente:
Plan de reestructuración presentado el 25 de junio de 2014, pp. 40 y 125, e informes anuales de 2011 y 2012
(118)
De diciembre de 2013 a finales de 2017, el Banco tiene la intención de disminuir aún más sus efectivos en Grecia (de 16 558 a […] trabajadores) y el tamaño de su red (de 1 037 a […] sucursales) (60). […]
(119)
La mayor eficiencia en términos de sucursales y personal contribuirá a reducir el coste total de las actividades griegas del Banco en un […] % desde 1 394 millones EUR sobre una base pro forma en 2013 a […] millones EUR (61) en 2017 (62). Como consecuencia de ello, se espera que su coeficiente de gastos/ingresos previsto de las actividades griegas se reduzca por debajo del […] % al final del período de reestructuración.
(120)
El plan de reestructuración describe también de qué manera logrará la entidad reducir sus costes de financiación, lo que resulta fundamental para el restablecimiento de la viabilidad. El Banco espera poder pagar tipos de interés más bajos por sus depósitos habida cuenta del entorno más estable y, en particular, de la previsión de estabilización y recuperación de la economía griega, que se espera crezca de nuevo a partir de 2014. Se espera que disminuyan en Grecia los diferenciales pagados por los depósitos (63). Esta disminución de los diferenciales se logrará fundamentalmente mediante el pago de tipos mucho más bajos por los depósitos a plazo. Del mismo modo, la dependencia que el Banco presenta en relación con la ELA y la más general financiación del Eurosistema se reducirá de más del 45 % de sus activos totales en 2012 a menos del […] % en 2017 (64).
(121)
El plan de reestructuración prevé que el Banco también reforzará su balance. Su ratio créditos netos/depósitos en Grecia se reducirá al […] % en 2017 (frente a un 114 % en 2013 (65)), mientras que seguirá mejorando la adecuación de sus fondos propios.
(122)
Otra prioridad del Banco es la gestión de los préstamos no productivos («NPL»). El Banco mejorará sus protocolos de concesión de créditos tanto en lo que respecta a la originación de los préstamos (mejor cobertura de garantías y límites reducidos) como a la gestión de los préstamos no productivos. El porcentaje de préstamos no productivos se acercará al […] % en […] y, a continuación, empezará a disminuir, con una tasa prevista de alrededor del […] % al final del período de reestructuración (66). El coste del riesgo (los deterioros de valor) se reducirá de cerca de 2 000 millones EUR en 2013 a menos de […] millones EUR en 2018 (67).
(123)
La mejora de la eficiencia operativa, el aumento del margen neto de interés y la reducción del coste del riesgo permitirá que el Banco sea rentable en Grecia a partir de […]. El Banco prevé que sus beneficios superen los […] mil millones EUR en 2018 para las actividades nacionales.
2.4.2. Actividades bancarias internacionales
(124)
Con el fin de mejorar la rentabilidad de sus actividades en el extranjero, el Banco ya ha empezado a aplicar un importante programa de reducción de costes en la red internacional. Entre finales de 2011 y marzo de 2014, el número de empleados disminuyó un 10 %, de 6 634 a 5 948, y el número de sucursales un 18 %, de 499 a 410 (68). La estructura de su cartera internacional también se ha simplificado con el fin de reducir la base de costes (69).
(125)
El plan de reestructuración hace hincapié en la necesidad de reducir la dependencia de las filiales extranjeras de su matriz griega por lo que respecta a sus necesidades de financiación y de seguir salvaguardando la posición de capital del Banco.
(126)
En septiembre de 2012, el Banco vendió su filial americana, que representaba alrededor de 700 millones EUR de activos (13 sucursales y 158 empleados).
(127)
El Banco reducirá su exposición a activos extranjeros a […] mil millones EUR a finales de junio de 2018. Esta cifra representa una reducción del […] % (70) con respecto a finales de 2012 (71).
(128)
La reducción de los activos extranjeros será ligeramente inferior -a […] mil millones EUR- en caso de que […] (72). En ese caso, la reducción total de los activos extranjeros será del […] % con respecto a finales de 2012.
(129)
Sin embargo, en lugar de cumplir el mencionado límite máximo del total de los activos a finales de junio de 2018, el Banco podrá tomar la decisión de desprenderse de […] (73). En tal caso, las actividades mantenidas no representarán más del […] % del total de las actividades exteriores del Banco a finales de 2012.
(130)
El Banco reducirá su financiación total a las filiales extranjeras.
2.4.3. Captación de capital privado y contribución de los accionistas actuales y los acreedores subordinados
(131)
El Banco obtuvo cantidades significativas de capital en el mercado, gracias a lo cual redujo las ayudas estatales que necesitaba.
(132)
En primer lugar, en 2011 el Banco captó una cierta cantidad de capital privado, gracias a una emisión de derechos por valor de 807 millones EUR (74). Como se menciona en el considerando 104, el Banco también consiguió obtener capital de inversores privados mediante la recapitalización de la primavera de 2013. Con ella se diluyó en gran medida la participación de los antiguos accionistas, puesto que el HFSF pasó a poseer el 81 % de las acciones del Banco tras la recapitalización de la primavera de 2013 y los nuevos inversores, el 17 %, con lo que los antiguos accionistas quedaron con una participación del 2 %. Desde 2008 no se ha abonado dividendo alguno en efectivo.
(133)
En abril de 2014, el Banco captó 1 750 millones EUR en el mercado con objeto de cubrir sus necesidades adicionales de capital y de rescatar las acciones preferentes en manos del Estado griego. Las nuevas acciones se emitieron a 1,7 EUR, es decir, el precio abonado por el HFSF en el marco de la recapitalización de la primavera de 2013.
(134)
Por otra parte, el Banco generó capital mediante la recompra de sus propios instrumentos híbridos y de deuda subordinada a un precio inferior a su valor nominal. En marzo de 2012, el Banco se ofreció a recomprar algunos instrumentos híbridos e inferiores de nivel 2. El precio, calculado sobre la base del valor de mercado y que incluye una prima de un máximo de diez puntos porcentuales, se fijó en el 37 % del valor nominal para el instrumento híbrido y el 50 % del valor nominal para el instrumento de capital inferior de nivel 2. Las tasas de participación respectivas fueron del 52,8 % y del 18,2 %. En mayo de 2013, el Banco puso en marcha un nuevo ejercicio de gestión del pasivo con el fin de recomprar hasta 321 millones EUR de títulos en circulación. La tasa de participación fue del 20 %. Estas recompras sucesivas tuvieron como resultado una ganancia de capital total de aproximadamente 120 millones EUR (75).
2.5. COMPROMISOS DE LAS AUTORIDADES GRIEGAS
(135)
El 25 de junio de 2014, Grecia se comprometió a que el Banco y sus filiales aplicarían el plan de reestructuración presentado ese mismo día y ofreció nuevos compromisos relativos a su ejecución (en lo sucesivo, «los compromisos»). En esta sección se resumen los compromisos, que figuran en el anexo.
(136)
En primer lugar, Grecia se comprometió a que el Banco reestructuraría sus operaciones comerciales en Grecia, fijando un número máximo de sucursales y empleados a 31 de diciembre de 2017 en Grecia, así como un importe máximo de los costes totales de las actividades griegas hasta 2017 (76).
(137)
Grecia también se comprometió a que el Banco reduciría el coste de los depósitos captados en Grecia y que cumpliría una ratio máxima de créditos netos/depósitos a 31 de diciembre de 2017 (77). […]
(138)
Por lo que se refiere a las filiales extranjeras del Banco, Grecia se comprometió a que el Banco reduciría el grado de apalancamiento de sus activos extranjeros a más tardar el 30 de junio de 2018 (78). Por otra parte, las ayudas de liquidez o de capital a dichas filiales quedan circunscritas estrictamente en términos de importe nominal y se limitan a una serie de circunstancias.
(139)
Grecia se comprometió a que el Banco se desprendería de una serie de valores. Además, el Banco no adquiriría valores de grado especulativo, con algunas excepciones (79).
(140)
Grecia presentó una serie de compromisos relativos a la gobernanza empresarial del Banco. Se comprometió a limitar las remuneraciones de sus empleados y directivos (80).
(141)
Grecia también se comprometió a que el Banco aplicaría una política de crédito prudente, a fin de garantizar que las decisiones sobre la concesión y la reestructuración de los préstamos aspiren a optimizar la viabilidad y rentabilidad del Banco. Este deberá cumplir con normas rigurosas en relación con el control de riesgo de crédito, así como con la reestructuración de los préstamos (81).
(142)
Una serie de compromisos se refieren a las operaciones del Banco relacionadas con prestatarios vinculados. Estos compromisos pretenden garantizar que el Banco no se desvíe de unas prácticas bancarias prudentes, a la hora, por ejemplo, de conceder o reestructurar préstamos a sus empleados, directivos y accionistas, así como a entidades públicas, partidos políticos y empresas de medios de comunicación (82).
(143)
Por último, Grecia se comprometió a que el Banco se atuviera a una serie de normas de conducta, como la prohibición de repartir dividendos y cupones, de realizar adquisiciones y de dar publicidad a la ayuda concedida por el Estado (83).
(144)
Estos compromisos serán objeto de seguimiento hasta el 31 de diciembre de 2018 por un administrador encargado de la supervisión.
(145)
Por separado, en su escrito de 25 de junio de 2014, Grecia indicó que solicitaría la aprobación de la Comisión antes de toda recompra de warrants por parte del Banco o de cualquier entidad estatal, incluido el HFSF (84).
3. RAZONES PARA INCOAR EL PROCEDIMIENTO DE INVESTIGACIÓN FORMAL SOBRE LA PRIMERA RECAPITALIZACIÓN PUENTE
(146)
El 27 de julio de 2012, la Comisión incoó el procedimiento de investigación formal para verificar si se cumplían las condiciones de la Comunicación bancaria de 2008 (85) en lo que respecta a la idoneidad, necesidad y proporcionalidad de la primera recapitalización puente concedida por el HFSF al Banco (medida B 1).
(147)
En cuanto a la idoneidad de la medida, la Comisión, habida cuenta del hecho de que la ayuda se concedió después de las ayudas de liquidez y recapitalización previas y del prolongado período de salvamento, expresó sus dudas en cuanto a si se habían tomado todas las medidas posibles para evitar que el Banco volviera a necesitar ayuda en el futuro (86). Además, la Comisión no tenía claro quién controlaría el Banco en el futuro una vez que la primera recapitalización puente fuera sustituida por una recapitalización permanente, dado que el Banco podría caer bien bajo control del Estado bien de los accionistas privados minoritarios que ejercerían el control y gozarían de gran influencia (87). En cualquiera de los casos, la Comisión indicó que debía mantenerse la calidad de la dirección del Banco y, en particular, su procedimiento de concesión de créditos, para que pudiera considerar idónea la primera recapitalización puente.
(148)
En lo que respecta a la necesidad de la primera recapitalización puente, en el considerando 70 de la Decisión de incoación del procedimiento, la Comisión se preguntaba si se habían adoptado todas las medidas posibles para evitar que el Banco volviera a necesitar ayuda en el futuro. Por otra parte, dado que el período de duración de la recapitalización puente era incierto, la Comisión no pudo determinar si era suficiente y si cumplía los principios de remuneración y reparto de cargas contemplados en la normativa sobre ayudas estatales. Por otra parte, habida cuenta de que en el momento en que se adoptó la Decisión de incoación de Piraeus no se conocían las condiciones de la conversión de la primera recapitalización puente en una recapitalización permanente, la Comisión no pudo evaluarlas.
(149)
En cuanto a la proporcionalidad de la medida, la Comisión expresó sus dudas de que, en relación con la primera recapitalización puente, fueran suficientes las salvaguardias (prohibición de publicidad de las ayudas estatales, prohibición de reparto de dividendos y cupones, prohibición de opción de compra y de recompra, tal como se describe en el considerando 76 de la Decisión de incoación de Piraeus). Por otra parte, en el considerando 77 de la Decisión de incoación del procedimiento, la Comisión señaló que la ausencia de normas que impidiesen al HFSF coordinar los cuatro bancos principales (a saber, el Banco, Eurobank, NBG y Alpha Bank), y la falta de garantías adecuadas para impedirles que intercambiasen información sensible podrían dar lugar a falseamientos de la competencia. Por lo tanto, la Comisión propuso el nombramiento de un administrador encargado de la supervisión, que estuviera presente físicamente en el Banco.
4. OBSERVACIONES DE LOS TERCEROS INTERESADOS SOBRE EL PROCEDIMIENTO DE INVESTIGACIÓN FORMAL RELATIVO A LA PRIMERA RECAPITALIZACIÓN PUENTE
4.1. OBSERVACIONES DEL BANCO
(150)
El 30 de agosto de 2012, la Comisión recibió comentarios del Banco a propósito de la Decisión de incoación de Piraeus.
(151)
En lo que respecta a la idoneidad de las medidas, el Banco señala que la crisis de la deuda en Grecia y en la zona del euro ha constituido una situación sin precedentes. La aportación de capital de mayo de 2009, equivalente al 1,0 % de sus RWA, fue una respuesta directa a las turbulencias excepcionales experimentadas por los mercados financieros mundiales. A finales de 2011, la aportación adicional de capital por importe de 380 millones EUR llevada a cabo por el Estado griego fue equivalente al 1,1 % de los RWA del Banco en ese momento y se concibió para subsanar el déficit de capital que se esperaba como consecuencia del agravamiento de la recesión. La recapitalización del Banco por importe de 4 700 millones EUR llevada a cabo por el HFSF constituyó la primera parte de la recapitalización que subsanaría el déficit de capital derivado del programa PSI y de la evaluación de las carteras de préstamos llevada a cabo por Blackrock (88), así como del agravamiento de la recesión.
(152)
Asimismo consideró que el nombramiento por parte de Grecia y el HFSF de uno y dos miembros, respectivamente, del consejo de administración del Banco en calidad de sus representantes y de un miembro del HFSF como miembro de la comisión de riesgos del Banco, junto a otros, garantizaba que no podía tomar riesgos excesivos.
(153)
En lo que respecta a la necesidad de las medidas, el Banco ha declarado que la forma de la recapitalización como financiación puente fue decidida por las autoridades griegas y por la Unión Europea, el FMI y el BCE, y que el importe de la recapitalización puente de 4 700 millones EUR casi compensaba el efecto del programa PSI. Por lo que se refiere a la conversión de la recapitalización puente en capital permanente, después del prolongado período en que Grecia estuvo sin Gobierno en el segundo trimestre de 2012, una vez autorizada una estructura definitiva, se iniciaría inevitablemente la dilución de la participación de los accionistas actuales y se acordaría una remuneración adecuada (en función de las condiciones y los instrumentos empleados).
(154)
En cuanto a la proporcionalidad de las medidas, el Banco observa que, desde 2009, había adaptado sus protocolos de concesión de préstamos aplicando criterios más estrictos, condiciones de amortización acelerada y límites de crédito reducidos. A partir del primer trimestre de 2009, todas las solicitudes de desembolsos por encima de un importe específico habían sido revisadas y autorizadas por el director general adjunto y el director general de Group Credit. No modificaría sus prácticas comerciales actuales, tal como figuran en el plan de negocio presentado al Banco de Grecia, y no socavaría las normas vigentes en materia de concesión de préstamos. Dichas normas estaban entre las más estrictas del sector como también han puesto de relieve los excelentes resultados que el Banco había alcanzado en el ejercicio de diagnóstico de Blackrock Solutions. Estas intenciones estarían garantizadas por la representación del HFSF y de Grecia en el consejo de administración del Banco.
(155)
En relación con la propuesta de la Comisión para el nombramiento de un administrador encargado de la supervisión, el Banco consideró que varios terceros, tales como el Banco de Grecia, auditores externos, representantes de Grecia y del HFSF, ya realizaban un seguimiento de cerca.
4.2. OBSERVACIONES DE OTRO BANCO GRIEGO
(156)
El 3 de enero de 2013, la Comisión recibió observaciones de un banco griego a propósito de la Decisión de incoación de Piraeus. Este banco griego señaló que la recapitalización de los bancos griegos por el HFSF constituía, en principio, un paso muy positivo en favor de un sistema bancario más saludable y viable y no formuló ninguna objeción a la recapitalización del Banco.
(157)
No obstante, a pesar de manifestar todo su apoyo al principio de recapitalización de los bancos griegos por parte del HFSF, este banco griego explicó que, para minimizar los falseamientos de la competencia y evitar discriminaciones, esperaba que la recapitalización por parte del HFSF estuviera abierta a todos los bancos que operaban en Grecia en condiciones similares.
5. OBSERVACIONES DE GRECIA SOBRE EL PROCEDIMIENTO DE INVESTIGACIÓN FORMAL RELATIVO A LA PRIMERA RECAPITALIZACIÓN PUENTE
(158)
El 5 de septiembre de 2012, Grecia presentó sus observaciones, que habían sido elaboradas por el Banco de Grecia y el HFSF.
5.1. OBSERVACIONES DEL BANCO DE GRECIA
(159)
En cuanto a la idoneidad de la primera recapitalización puente, el Banco de Grecia señaló que el importe de 18 000 millones EUR de capital con el que el HFSF recapitalizó los cuatro mayores bancos griegos en mayo de 2012 era inferior al importe final necesario para que los bancos alcanzasen gradualmente y mantuvieran una ratio de capital ordinario de nivel 1 del 10 % en junio de 2012 y una ratio de capital ordinario de nivel 1 del 7 % en una hipótesis de resistencia adversa de tres años. También tomó nota de que la primera recapitalización puente era temporal, dado que el proceso de recapitalización concluiría con ampliaciones de capital en esos cuatro bancos.
(160)
El Banco de Grecia señaló que la recapitalización de los bancos griegos formaba parte de la reestructuración a más largo plazo del sector bancario griego. Señaló que, cuando un banco se mantiene en manos privadas, la dirección probablemente seguirá siendo la misma, mientras que si un banco pasa a ser de titularidad pública (es decir, propiedad del HFSF), el HFSF podría designar a la nueva dirección que, en cualquier caso, será supervisada por el Banco de Grecia. El Banco de Grecia señaló que evalúa de forma permanente el marco de gobierno corporativo, la adecuación de la gestión y del perfil de riesgo de cada banco, con el fin de garantizar que no se tomen riesgos excesivos. Además, señaló que el HFSF ya había designado a representantes en los consejos de administración de los bancos recapitalizados.
(161)
En lo que respecta a la necesidad de la primera recapitalización puente, el Banco de Grecia señaló que la recapitalización del Banco fue limitada, con objeto de garantizar que se cumplieran los requisitos mínimos de capital aplicables en ese momento (8 %). También indicó que el prolongado período de tiempo que transcurrió antes de las recapitalizaciones se debió al fuerte deterioro del entorno operativo en Grecia y al impacto del programa PSI, a la complejidad de todo el proyecto y a la necesidad de optimizar la participación de los inversores privados en las ampliaciones de capital social.
(162)
En cuanto a la proporcionalidad de la primera recapitalización puente, el Banco de Grecia señaló que la plena aplicación del plan de reestructuración que debía presentarse a la Comisión se vería garantizada por el hecho de que la suspensión de los derechos de voto del HFSF se levantaría si, entre otras cosas, se vulnerara sustancialmente el plan de reestructuración. El Banco de Grecia señaló asimismo que los problemas del Banco no se debían ni a una subestimación de los riesgos por parte de la dirección del Banco ni a iniciativas agresivas desde el punto de vista comercial.
5.2. OBSERVACIONES DEL HFSF
(163)
En cuanto a la idoneidad de la primera recapitalización puente y con objeto de abordar la cuestión de la posible interferencia del Estado en el supuesto de que concediese elevadas sumas de ayudas públicas a través del HFSF y este tuviese plenos derechos de voto, el HFSF declaró que los bancos por él financiados no se consideran entidades públicas o bajo el control del Estado y que no serán controlados por el Estado después de haber sido recapitalizados por el HFSF de forma permanente. El HFSF señaló que es una entidad jurídica de Derecho privado plenamente independiente con autonomía de decisión. No está sujeta al control de los poderes públicos, de conformidad con lo dispuesto en el artículo 16, letra c), apartado 2, de la Ley sobre el HFSF, según el cual las entidades de crédito a las que el HFSF ha proporcionado ayuda en forma de capital no forman parte del sector público en sentido amplio. Asimismo apuntó a su estructura rectora.
(164)
Por lo que se refiere a la intervención del HFSF en la gestión del Banco, señaló que respetaría la autonomía del Banco y no interferiría en su gestión cotidiana, dado que su papel se limita al establecido en la Ley sobre el HFSF. Asimismo indicó que no habría ninguna interferencia o coordinación por parte del Estado y que las decisiones del Banco en relación con el protocolo de concesión de préstamos (entre otras cosas en materia de garantías, fijación de precios y solvencia de los prestatarios) se adoptarían sobre la base de criterios comerciales.
(165)
El HFSF señaló que la Ley sobre el HFSF y el convenio de presuscripción incluían garantías adecuadas para evitar la asunción de riesgos excesivos por parte de los accionistas privados. Se refirió a elementos tales como i) la designación de sus representantes en calidad de miembros no ejecutivos independientes del consejo de administración del Banco y su asistencia a los comités, ii) el hecho de que el HFSF aplique la diligencia debida en el Banco, y iii) el hecho de que tras la recapitalización final sus derechos de voto solo se restringirían en tanto en cuanto el Banco cumpliese con las condiciones del plan de reestructuración.
(166)
El HFSF señaló que existen medidas apropiadas para garantizar que los bancos en los que participa el HFSF no compartan entre sí información sensible desde el punto de vista comercial. Entre ellas se incluyen el nombramiento de diferentes representantes del HFSF en tales bancos, los mandatos dirigidos a dichos representantes que impidan específicamente el flujo de información de un representante a otro e instrucciones internas claras a los representantes para que no transmitan información de los bancos que sea sensible desde el punto de vista comercial. Por otra parte, el HFSF declaró que no ejerce sus derechos en relación con los bancos de manera que pueda impedir, restringir, falsear o disminuir de manera significativa o imposibilitar una competencia efectiva. Por último, el HFSF destacó que los miembros de su consejo de administración y sus empleados están sujetos a normas estrictas de confidencialidad y obligaciones fiduciarias y, en lo que se refiere al desempeño de su actividad, se les aplican disposiciones en materia de secreto profesional.
6. EVALUACIÓN DE LAS AYUDAS RELACIONADAS CON LA ADQUISICIÓN DE ATE Y LAS OPERACIONES GRIEGAS DE LOS TRES BANCOS CHIPRIOTAS
6.1. EVALUACIÓN DE LAS AYUDAS RELACIONADAS CON ATE
(167)
En la Decisión de reestructuración de ATE, la Comisión concluyó que las medidas descritas en los considerandos 58 y 108 de la presente Decisión constituyen ayudas estatales y que se ajustan al mercado interior.
(168)
En la Decisión de liquidación de ATE, la Comisión concluyó que las medidas descritas en los considerandos 109 y 110 de la presente Decisión constituyen ayudas estatales a las actividades cedidas de ATE. Por otra parte, la Comisión concluyó que las ayudas a ATE solo son compatibles con el mercado interior si la integración de las actividades cedidas de ATE se lleva a cabo según lo previsto y si el plan de reestructuración del Banco, que incluye las actividades cedidas de ATE, permite que se restablezca su viabilidad a largo plazo. Este restablecimiento de la viabilidad a largo plazo se acreditará en el punto 7.6.2.
(169)
Por lo tanto, la Comisión no tiene que reevaluar las medidas mencionadas y confirma que son compatibles con el mercado interior.
6.2. EVALUACIÓN DE LAS AYUDAS RELATIVAS A LAS OPERACIONES GRIEGAS DE LOS TRES BANCOS CHIPRIOTAS (MEDIDA C)
6.2.1. Existencia e importe de las ayudas
(170)
La Comisión ha de demostrar la existencia de ayuda estatal a tenor del artículo 107, apartado 1, del Tratado en relación con la medida C. De acuerdo con dicho precepto, son ayudas estatales las otorgadas mediante fondos estatales, bajo cualquier forma, que falseen o amenacen falsear la competencia, favoreciendo a determinadas empresas o a la producción de determinados bienes, en la medida en que afecten a los intercambios comerciales entre Estados miembros.
(171)
La recapitalización del Banco por parte del HFSF por un importe de 524 millones EUR se comprometió en marzo de 2013, durante el proceso de licitación para la adquisición de las actividades chipriotas cedidas. Por lo tanto, la medida se concedió en marzo de 2013. La verdadera recapitalización tuvo lugar en el contexto de la recapitalización de la primavera de 2013 (89).
(172)
La recapitalización del Banco fue realizada por el HFSF, que es una entidad establecida y financiada por Grecia para prestar apoyo a los bancos, por lo que el desembolso se efectuó a través de recursos estatales.
(173)
En cuanto al beneficiario de la ayuda estatal, la recapitalización, tal como se explica en el considerando 72, aspiraba a cubrir las necesidades de capital que resultarían de la adquisición de las actividades chipriotas cedidas. Además, la recapitalización estaría a disposición de cualquier banco griego que adquiriera las actividades chipriotas cedidas. La oferta del Banco, presentada al HFSF para su aprobación, tuvo en cuenta una recapitalización efectuada por el propio HFSF. En ese momento el capital escaseaba para los bancos griegos y ninguno de ellos habría adquirido las actividades chipriotas cedidas sin la promesa de una recapitalización. Por lo tanto, aun cuando el destinatario formal del capital facilitado por el HFSF es el Banco, la Comisión considera que el beneficiario de la ayuda estatal son las actividades chipriotas cedidas, puesto que la medida hace posible que puedan ser vendidas a un banco griego. Sin la recapitalización del Banco, no habrían sido adquiridas por un banco griego. Habrían quedado en manos de grupos sometidos a dificultades extremas (tanto Cyprus Popular Bank como Bank of Cyprus se encontraban en resolución como consecuencia de sus grandes necesidades de capital) y, por lo tanto, probablemente habrían quebrado o, al menos, habrían registrado un gran flujo de salida de depósitos. En lo que se refiere a la existencia de una ventaja, la Comisión señala asimismo que la recapitalización del Banco por el HFSF no cumple el principio del inversor en una economía de mercado: en ese momento de gran incertidumbre, un inversor privado que operase en condiciones normales de mercado no se habría comprometido a inyectar en el futuro grandes cantidades de capital en el Banco sin conocer de antemano los términos de la futura aportación (es decir, el precio de emisión).
(174)
Por otra parte, a primera vista la medida es selectiva dado que se aplica exclusivamente a las actividades chipriotas cedidas (cada una de las cuales constituye una empresa) y no a cualquier otra empresa.
(175)
Por último, las actividades chipriotas cedidas, es decir, las sucursales griegas de los tres bancos chipriotas, compiten con otros bancos, incluidas las filiales de bancos extranjeros, que operan en Grecia o están potencialmente interesados en entrar en el mercado griego. Por lo tanto, el salvamento de dichas actividades falsea la competencia y tiene una incidencia sobre el comercio entre los Estados miembros.
(176)
Por consiguiente, la Comisión concluye que la recapitalización del Banco por parte del HFSF por un importe de 524 millones EUR constituye ayuda estatal a tenor del artículo 107, apartado 1, del Tratado.
Beneficiario de la ayuda estatal
(177)
Como ya se explicó en el considerando 173, la Comisión considera que el beneficiario del desembolso de las obligaciones de la FEEF por el HFSF son las actividades chipriotas cedidas.
(178)
Además, tal como se explicó en los considerandos 71 y 173, las actividades chipriotas cedidas, es decir, las sucursales griegas de los tres bancos chipriotas, debían ser adquiridas por otro banco por razones de estabilidad financiera, principalmente debido a que los tres bancos chipriotas estaban en una situación muy difícil. Por lo tanto, la venta de las actividades chipriotas cedidas y si esta venta conlleva ayuda estatal para el comprador, es decir, el Banco, se debe evaluar con arreglo a la sección «Viabilidad conseguida con la venta de un banco» de la Comunicación sobre reestructuración (90).
(179)
A efectos de la venta, el Banco de Grecia decidió ponerse en contacto solamente con los principales bancos nacionales que operan en Grecia, de los que solamente el Banco y otros dos bancos presentaron ofertas no vinculantes. El Banco es el único licitador que presentó una oferta vinculante válida. El hecho de que solo se contactara a un reducido grupo de compradores no excluye que la licitación fuera abierta, dado que no era razonable esperar que otros inversores presentaran una oferta formal. En ese momento, debido a la inestabilidad financiera del sistema bancario griego, que registró grandes pérdidas en relación con los préstamos como consecuencia de la profunda y prolongada recesión, los bancos extranjeros presentes en Grecia habían cedido sus actividades griegas, o estaban a punto de hacerlo (por ejemplo, Geniki, MBG, Emporiki Bank). Dicho de otro modo, estos bancos estaban abandonando el mercado griego y no buscaban nuevas oportunidades de inversión en Grecia. Por otra parte, es razonable suponer que solo un inversor capaz de actuar rápidamente para estabilizar y hacer viables las actividades adquiridas, es decir, solo un gran grupo bancario, habría estado interesado en estas actividades. Por último, debido al breve espacio de tiempo de que se disponía para cerrar la venta, consecuencia de la crisis financiera en la que operaban los bancos, la participación de bancos extranjeros u otros tipos de inversores en el procedimiento de venta era muy improbable, ya que, en condiciones normales, dichos inversores habrían querido llevar a cabo un proceso de diligencia debida de los activos puestos a la venta antes de presentar una oferta formal.
(180)
Por consiguiente, la Comisión llega a la conclusión de que el precio de venta de las actividades chipriotas cedidas era el precio de mercado, por lo que puede descartarse la existencia de ayuda al comprador, es decir, al Banco.
6.2.2. Base jurídica para evaluar la compatibilidad
(181)
El artículo 107, apartado 3, letra b), del Tratado faculta a la Comisión para declarar que la ayuda es compatible con el mercado interior si está destinada a «poner remedio a una grave perturbación en la economía de un Estado miembro».
(182)
La Comisión ha reconocido que la crisis financiera mundial puede provocar una perturbación grave en la economía de un Estado miembro y que las medidas de apoyo a los bancos pueden poner remedio a dicha perturbación. Así se confirmó en la Comunicación bancaria de 2008, la Comunicación de recapitalización y la Comunicación sobre reestructuración. La Comisión sigue opinando que, habida cuenta de la reaparición de tensiones en los mercados financieros, se cumplen los requisitos para que se autorice ayuda estatal con arreglo al artículo 107, apartado 3, letra b), del Tratado. La Comisión lo confirmó con la adopción de la Comunicación prorrogativa de 2011 (91) y la Comunicación bancaria de 2013 (92).
(183)
En lo que respecta a la economía griega, en sus decisiones de autorización y prórroga del régimen de ayudas a los bancos griegos y en su aprobación de medidas de ayuda estatal concedidas por Grecia a determinados bancos (93), la Comisión reconoció que existía la amenaza de grave perturbación en la economía griega y que el apoyo estatal a los bancos es adecuado para poner remedio a dicha perturbación. Por lo tanto, la base jurídica para la evaluación de las medidas de ayuda debe ser el artículo 107, apartado 3, letra b), del Tratado.
(184)
Durante la crisis financiera, la Comisión ha desarrollado criterios de compatibilidad para los diferentes tipos de medidas de ayuda. Los principios para la evaluación de las medidas de ayuda se establecieron por primera vez en la Comunicación bancaria de 2008.
(185)
De conformidad con el punto 15 de la Comunicación bancaria de 2008, para que las ayudas sean compatibles con el artículo 107, apartado 3, letra b), del Tratado, deben cumplir los criterios generales de compatibilidad:
a)
Idoneidad: Las ayudas han de estar bien orientadas para que puedan conseguir de manera eficiente el objetivo de poner remedio a una grave perturbación de la economía. No sería el caso si las medidas no fueran idóneas para poner remedio a la perturbación.
b)
Necesidad: Las medidas de ayuda deben, por su importe y su forma, ser necesarias para lograr el objetivo. Por lo tanto, deben ser de la cuantía mínima necesaria para alcanzar el objetivo y adoptar la forma más apropiada para poner remedio a la perturbación.
c)
Proporcionalidad: El efecto positivo de las medidas debe respetar un equilibrio apropiado con los falseamientos de la competencia, para que estos se limiten al mínimo necesario de cara a alcanzar los objetivos de las medidas.
(186)
Durante la crisis financiera, la Comisión ha desarrollado criterios de compatibilidad para los diferentes tipos de medidas de ayuda. Los principios para la evaluación de las medidas de ayuda se establecieron por primera vez en la Comunicación bancaria de 2008.
(187)
La Comunicación de recapitalización establece directrices adicionales sobre el nivel de remuneración requerido para las aportaciones de capital público.
(188)
Por último, la Comisión ha explicado en la Comunicación sobre reestructuración cómo evaluará los planes de reestructuración. En su evaluación del plan de reestructuración del Banco en el marco de la Comunicación sobre reestructuración, la Comisión tendrá en cuenta todas las medidas enumeradas en el cuadro 11.
6.2.3. Conformidad de la medida de ayuda C con la Comunicación bancaria de 2008 y la Comunicación de recapitalización
6.2.3.1. Idoneidad
(189)
Por lo que respecta a la idoneidad de la medida, es decir, el compromiso asumido por el HFSF de recapitalizar el Banco por un importe de 524 millones EUR, la Comisión considera que es adecuada ya que permitía que se vendieran al Banco las operaciones griegas de los tres bancos chipriotas.
(190)
En ausencia de la medida, ninguno de los bancos griegos, incluido el Banco, habría estado dispuesto a adquirir las actividades chipriotas cedidas en un momento en que ningún banco de fuera de Grecia estaba dispuesto a introducirse en dicho mercado. Si no se hubieran adquirido las actividades chipriotas cedidas, dichas actividades y, en particular, los depósitos de las sucursales griegas, habrían estado en peligro. Por tanto, la medida garantizaba que se mantuviera la estabilidad financiera de Grecia. Sobre esta base, la Comisión estima que la medida es adecuada en calidad de ayuda de salvamento.
6.2.3.2. Necesidad
(191)
En consonancia con la Comunicación bancaria de 2008, las medidas de ayuda deben ser necesarias, en su cuantía y en su forma, para lograr su objetivo. Ello implica, por ejemplo, que una aportación de capital debe tener la cuantía mínima necesaria para alcanzar dicho objetivo.
(192)
En un momento en que resultaba muy difícil encontrar capital para los bancos griegos, la medida cubrió las necesidades de capital que se derivarían del pago del precio de compra de las actividades chipriotas cedidas, con el fin de que la adquisición pudiera llevarse a efecto.
(193)
Por otra parte, la Comisión señala positivamente que la ayuda adoptó la forma de una aportación de capital en el marco de la recapitalización de la primavera de 2013, dado que el HFSF no dio una subvención al Banco sino que recibió acciones ordinarias por el mismo valor.
(194)
Por consiguiente, la medida es necesaria para conseguir el objetivo de limitar las perturbaciones en el sistema bancario griego y en la economía en su conjunto.
6.2.3.3. Proporcionalidad
(195)
Las actividades objeto de ayuda se vendieron después de que las autoridades griegas pusieran en marcha una licitación. Además, las actividades adquiridas fueron integradas rápidamente en el Banco. La ayuda no permitía que las actividades subvencionadas permaneciesen en el mercado como competidores independientes.
(196)
Por otra parte, el importe de la ayuda era relativamente reducido, ya que corresponde a aproximadamente el 3 % del total de los préstamos netos de las actividades chipriotas cedidas (o alrededor del 3 % de sus RWA) (94).
(197)
Por lo tanto, la Comisión considera que la medida se concibió de tal modo que se redujese al mínimo el falseamiento indebido de la competencia.
6.2.3.4. Conclusión sobre la conformidad con la Comunicación bancaria de 2008 y la Comunicación de recapitalización
(198)
Sobre la base del análisis presentado en los considerandos 189 a 197, se concluye que la recapitalización del Banco por parte del HFSF por un importe de 524 millones EUR era idónea, necesaria para la consecución del objetivo de limitación de las perturbaciones en el sistema bancario griego y en la economía en su conjunto, se diseñó de tal manera que se redujeran al mínimo los falseamientos indebidos de la competencia, y está en consonancia con la Comunicación bancaria de 2008 y la Comunicación de recapitalización.
6.2.4. Conformidad de la medida de ayuda con la Comunicación sobre reestructuración
(199)
Tal como se explica en el considerando 178, la venta de las actividades chipriotas cedidas se encuadra en la sección «Viabilidad conseguida con la venta de un banco» de la Comunicación sobre reestructuración. De conformidad con el punto 17 de dicha Comunicación, en el caso de la venta de un banco en crisis a otra entidad financiera, deben cumplirse los requisitos de viabilidad, aportación propia y limitaciones de falseamiento de la competencia.
6.2.4.1. Viabilidad a largo plazo de las actividades chipriotas cedidas mediante la venta
(200)
El punto 17 de la Comunicación sobre reestructuración establece que la venta de un banco con problemas a otra entidad financiera puede contribuir a recuperar la viabilidad a largo plazo si el comprador es solvente y tiene capacidad para absorber la cesión del banco afectado; puede también ayudar a restablecer la confianza en el mercado.
(201)
El Banco integró con éxito las actividades chipriotas cedidas. Como se indica en la sección 7.6, sobre la base de su plan de reestructuración, el Banco puede considerarse una entidad viable. Por lo tanto, el hecho de que las actividades chipriotas cedidas se hayan transferido al Banco permite restablecer su viabilidad a largo plazo.
6.2.4.2. Aportación propia y reparto de cargas
(202)
En lo que se refiere a la aportación de los accionistas de los tres bancos chipriotas a los costes de reestructuración, la Comisión señala que estos no vendieron las actividades chipriotas cedidas por su valor contable, sino por el valor ajustado de acuerdo con el informe PIMCO. Además, incluso después de que se realizara dicho ajuste, los tres bancos chipriotas cedieron más activos que pasivo al Banco. Por tanto, se logró un reparto suficiente de cargas entre los accionistas, ya que fueron los vendedores quienes soportaron la pérdida de valor de las actividades chipriotas cedidas.
6.2.4.3. Medidas para limitar el falseamiento de la competencia
(203)
En lo que respecta a las medidas para limitar el falseamiento de la competencia, el punto 30 de la Comunicación sobre reestructuración establece que «para evaluar dichas medidas, la Comisión se basa en el cálculo del tamaño, la escala y el ámbito de actividades que tendría el banco en cuestión tras la ejecución de un plan de reestructuración creíble... La naturaleza y la forma de dichas medidas dependerán de dos criterios: En primer lugar, del importe de la ayuda y de las condiciones y circunstancias en las que fue concedida y, en segundo lugar, de las características del mercado o los mercados en los que vaya a operar el banco beneficiario.».
(204)
Como se describe en el considerando 196, el importe de la ayuda corresponde a aproximadamente el 3 % de los RWA de las actividades chipriotas cedidas. Por lo tanto, la Comisión considera que es relativamente pequeño, dado que permitió la venta de las actividades chipriotas cedidas y, como se explica en el considerando 190, garantizó el mantenimiento de la estabilidad financiera en Grecia.
(205)
Tras la venta de las actividades chipriotas cedidas, las sucursales griegas dejaron de existir como competidores independientes, ya que se integraron plenamente en el Banco.
(206)
La Comisión llega a la conclusión de que, dado el importe relativamente pequeño de la ayuda a las actividades chipriotas cedidas y el hecho de que no sigan existiendo como competidores independientes, no existen falseamientos indebidos de la competencia.
6.2.4.4. Conclusión en relación con el cumplimiento de la Comunicación sobre reestructuración
(207)
Sobre la base del análisis presentado en los considerandos 199 a 206, se llega a la conclusión de que la venta de las actividades chipriotas cedidas y su integración en el Banco garantizan su viabilidad a largo plazo, la ayuda se limita al mínimo necesario y no se producen falseamientos indebidos de la competencia, en consonancia con la Comunicación sobre reestructuración.
(208)
La recapitalización del Banco por un importe de 524 millones EUR por parte del HFSF debe, por tanto, ser declarada compatible con el mercado interior.
7. EVALUACIÓN DE LA AYUDA CONCEDIDA AL BANCO
7.1. EXISTENCIA E IMPORTE DE LA AYUDA
(209)
La Comisión ha de acreditar la existencia de ayuda estatal al Banco a tenor del artículo 107, apartado 1, del Tratado.
7.1.1. Existencia de ayuda en las medidas concedidas en virtud del régimen de ayudas a los bancos griegos
7.1.1.1. Ayuda pública de liquidez concedida en el marco del régimen de ayudas a los bancos griegos (medida L1)
(210)
En las decisiones por las que se aprueba y prorroga el régimen de ayudas a los bancos griegos (95) la Comisión ya ha establecido que la ayuda pública de liquidez concedida en virtud del régimen es constitutiva de ayuda. En 2011, el Banco emitió obligaciones garantizadas por el Estado por un importe total de 9 900 millones EUR. Grecia también prestó al Banco 1 289 millones EUR de títulos de deuda pública. A finales de marzo de 2014, el importe en circulación de las obligaciones garantizadas por el Estado y de los títulos de deuda pública ascendía a 9 900 millones EUR y 1 024 millones EUR, respectivamente (96). También constituiría ayuda todo futuro apoyo de liquidez concedido en el marco del régimen de ayudas a los bancos griegos.
7.1.1.2. Recapitalización estatal concedida en el marco de la medida de recapitalización (medida A)
(211)
En la Decisión de 19 de noviembre de 2008 relativa al régimen de ayudas a los bancos griegos, la Comisión ya estableció que las recapitalizaciones que fueran a concederse con arreglo a la medida de recapitalización constituían ayuda. El Banco ha recibido 750 millones EUR en concepto de acciones preferentes, que representan el 2,1 % de sus RWA (97).
7.1.2. Existencia de ayuda en la ELA garantizada por el Estado (medida L2)
(212)
En el punto 51 de la Comunicación bancaria de 2008, la Comisión aclaró que la concesión de fondos por parte del Banco Central a las entidades financieras no constituye ayuda si se cumplen cuatro condiciones acumulativas sobre la solvencia de la entidad financiera, la garantía de la facilidad, el tipo de interés aplicado a la entidad financiera, y la ausencia de contragarantía del Estado. Habida cuenta de que la ELA garantizada por el Estado concedida al Banco no cumple estas cuatro condiciones acumulativas, en particular porque está garantizada por el Estado y se concede junto con otras medidas de ayuda, no puede llegarse a la conclusión de que no constituye ayuda estatal.
(213)
La ELA garantizada por el Estado cumple los requisitos establecidos en el artículo 107, apartado 1, del Tratado. En primer lugar, puesto que esta medida incluye una garantía estatal en favor del Banco de Grecia, todas las pérdidas correrán a cargo del Estado. Por consiguiente, la medida comporta recursos estatales. La provisión urgente de liquidez permite a los bancos obtener financiación en un momento en el que no tienen acceso a los mercados mayoristas ni a las operaciones convencionales de financiación del Eurosistema. Así pues, la ELA garantizada por el Estado confiere una ventaja al Banco. Puesto que la ELA garantizada por el Estado se circunscribe al sector bancario, la medida es selectiva. Dado que hace posible que el Banco siga operando en el mercado y evita que caiga en impago y se vea obligado a abandonar el mercado, falsea la competencia. Dado que el Banco opera en otros Estados miembros y que entidades financieras de otros Estados miembros operan o podrían estar interesadas en operar en Grecia, la ventaja concedida al Banco afecta al comercio entre los Estados miembros.
(214)
Habida cuenta de lo anteriormente expuesto, la Comisión considera que la ELA garantizada por el Estado (medida L2) constituye ayuda estatal. Su importe ha variado a lo largo del tiempo. El 31 de diciembre de 2012, ascendía a aproximadamente 31 400 millones EUR. Tras una marcada reducción en 2013, se cifraba en 750 millones EUR a finales de ese año.
7.1.3. Existencia de ayuda en las medidas concedidas mediante el HFSF
7.1.3.1. Primera recapitalización puente (medida B1)
(215)
En la sección 5.1 de la Decisión de incoación sobre Piraeus, la Comisión ya concluyó que la primera recapitalización puente constituye ayuda estatal. El capital recibido se elevaba a 4 700 millones EUR.
7.1.3.2. Segunda recapitalización puente (medida B2)
(216)
La medida B2 se llevó a cabo con recursos del HFSF, que, como se explica en el considerando 65 de la Decisión de incoación de Piraeus, son recursos públicos.
(217)
Por lo que se refiere a la existencia de una ventaja, la medida B2 aumentó la ratio de capital del Banco hasta un nivel que le permitía seguir funcionando en el mercado y acceder a la financiación del Eurosistema. Además, la remuneración de la medida B2 se componía de los intereses devengados por los pagarés de la FEEF y una comisión adicional del 1 %. Dado que esta remuneración es manifiestamente inferior a la de instrumentos de capital similares en el mercado, no cabe duda de que el Banco habría sido incapaz de captar en el mercado ese capital en tales condiciones. Por lo tanto, la medida B2 concedió al Banco una ventaja procedente de recursos estatales. Como la medida benefició exclusivamente al Banco, es de carácter selectivo.
(218)
La posición del Banco se vio reforzada como consecuencia de la medida B2 pues recibió los recursos financieros necesarios para seguir cumpliendo los requisitos de capital, lo que dio lugar a falseamientos de la competencia. Dado que el Banco opera en los mercados bancarios de otros Estados miembros y que en Grecia operan o podrían estar interesadas en operar entidades financieras de otros Estados miembros, la medida B2 afecta al comercio entre ellos.
(219)
La Comisión considera que la medida B2 constituye ayuda estatal. Fue notificada como ayuda por las autoridades nacionales. El capital recibido se elevó a 1 553 millones EUR.
7.1.3.3. Carta de compromiso (medida B3)
(220)
Mediante la medida B3, el HFSF se comprometió a proporcionar el capital adicional necesario para completar la recapitalización del Banco hasta el importe solicitado por el Banco de Grecia en el marco de la prueba de resistencia de 2012. El HFSF recibe sus recursos del Estado. Por lo tanto, esta carta compromete recursos estatales. Las circunstancias en las que el HFSF puede conceder ayuda a las entidades financieras están definidas y limitadas con precisión en la legislación. En consecuencia, la utilización de estos recursos estatales es imputable al Estado. El HFSF se comprometió a proporcionar hasta 1 082 millones EUR de capital adicional.
(221)
La carta de compromiso concedió una ventaja al Banco, ya que aseguraba a los depositantes que este podría captar el importe total de capital que había de reunir, es decir, que el HFSF aportaría el capital en el supuesto de que el Banco no pudiera obtenerlo en el mercado. Este compromiso también facilitó la captación de capitales privados del mercado, ya que los inversores tenían la certeza de que, si el Banco no podía obtener parte del capital en el mercado, lo aportaría el HFSF. Ningún inversor privado habría aceptado comprometerse antes de que se hicieran públicas las condiciones de recapitalización, y, en ese momento, el Banco no tenía acceso a los mercados de capitales. Esta ventaja es selectiva, ya que no se concedió a todos los bancos que operaban en Grecia.
(222)
Dado que el Banco opera en otros Estados miembros y entidades financieras de otros Estados miembros operan o podrían estar interesadas en operar en Grecia, la medida B3 también puede afectar a los intercambios comerciales entre los Estados miembros y falsear la competencia.
(223)
La medida B3 constituye, por lo tanto, ayuda y fue notificada como ayuda estatal por las autoridades griegas.
7.1.3.4. Participación del HFSF en la recapitalización de la primavera de 2013 para cubrir las necesidades de capital de la prueba de resistencia de 2013 (medida B4)
(224)
La participación del HFSF en la recapitalización de la primavera de 2013 destinada a cubrir las necesidades de capital detectadas en las pruebas de resistencia de 2012 (medida B4) es la conversión parcial de la primera y segunda recapitalizaciones puente (medidas B1 y B2) en una recapitalización permanente de 5 891 millones EUR en acciones ordinarias. Dado que la medida B4 es la conversión parcial de ayudas ya concedidas, sigue implicando recursos estatales, pero no incrementa el importe nominal de la ayuda. Sin embargo, para un determinado importe nominal de la ayuda, aumenta la ventaja para el Banco (y, por tanto, el falseamiento de la competencia), ya que se trata de una recapitalización permanente y no una recapitalización temporal como en el caso de las medidas B1 y B2.
(225)
La Comisión observa que estas ayudas no se concedían a todos los bancos que operaban en Grecia. Por lo que se refiere a los falseamientos de la competencia y el efecto sobre el comercio, la Comisión señala, por ejemplo, que las ayudas permitieron al Banco continuar sus operaciones en otros Estados miembros. La liquidación del Banco habría llevado al cese de sus actividades en el extranjero, mediante la liquidación de esas actividades o su venta. Por otra parte, algunos bancos de otros Estados miembros operaban en Grecia. Por consiguiente, la medida falsea la competencia y afecta a los intercambios comerciales entre los Estados miembros. Por lo tanto, la Comisión considera que la medida B4 constituye ayuda estatal.
7.1.3.5. Conclusión sobre las medidas B1, B2, B3 y B4
(226)
Las medidas B1, B2, B3 y B4 constituyen ayuda estatal a tenor del artículo 107, apartado 1, del Tratado. El importe de ayuda estatal incluido en las medidas B1, B2 y B3 es de 7 335 millones EUR. Como se indica en la sección 7.1.3.3, dado que el Banco atrajo capital privado por un importe de 1 444 millones EUR en la recapitalización de la primavera de 2013, solo una parte de la primera y segunda recapitalizaciones puente (medidas B1 y B2) se convirtió en una recapitalización permanente (medida B4). No fue necesario y, por lo tanto, no se desembolsó el capital adicional de 1 082 millones EUR (medida B3) comprometido por el HFSF. El importe de la ayuda estatal abonado ascendió exclusivamente, por lo tanto, a la suma de la primera y segunda recapitalizaciones puente, es decir, un importe de 6 253 millones EUR y una parte de esa ayuda fue reembolsada en el plazo de seis meses durante la recapitalización de la primavera de 2013 (medida B4), ya que la participación privada superó el importe del compromiso.
(227)
El punto 31 de la Comunicación sobre reestructuración indica que, además de la cantidad total de las ayudas, la Comisión tiene que tener en cuenta las ayudas «en relación con los activos del banco ponderados en función del riesgo». Las medidas B1, B2 y B3 se concedieron a lo largo de un período de un año, desde abril de 2012 hasta mayo de 2013. Durante ese período, los RWA del Banco se incrementaron considerablemente a raíz de las sucesivas adquisiciones. Por consiguiente, se plantea qué nivel de RWA debe utilizarse, y, más concretamente, si la ayuda estatal debe evaluarse por referencia a los RWA existentes al comienzo o al final del período. Las medidas B1, B2 y B3 se destinan a cubrir una necesidad de capital identificada por el Banco de Grecia en marzo de 2012 (la prueba de resistencia de 2012). Dicho de otro modo, las necesidades de capital que estas medidas de apoyo estatal pretenden cubrir ya existían en marzo de 2012. Por consiguiente, la Comisión considera que el importe de la ayuda incluido en las medidas B1, B2 y B3 debe compararse con los RWA del Banco a 31 de marzo de 2012. También se recuerda que, después de marzo de 2012 y hasta la recapitalización de la primavera de 2013, el Banco de Grecia no tuvo en cuenta las adquisiciones realizadas por los bancos griegos para ajustar sus necesidades de capital al alza o a la baja. Este elemento muestra, además, que las medidas B1, B2 y B3 son medidas de ayuda relacionadas con el perímetro del Banco tal como existía a 31 de marzo de 2012.
(228)
Las ayudas concedidas al Banco ascendían a la suma de la primera y segunda recapitalizaciones puente (medidas B1 y B2) y del compromiso asumido por el HFSF (medida B3), es decir, 7 335 millones EUR o el 21,5 % de los RWA del Banco a 31 de marzo de 2012.
(229)
Las ayudas abonadas al Banco ascendieron a la suma de la primera y segunda recapitalizaciones puente (medidas B1 y B2), es decir, 6 253 millones EUR o el 18,4 % de los RWA del Banco a 31 de marzo de 2012.
(230)
Dado que el Banco consiguió atraer capital privado, el importe inyectado definitivamente en el Banco por el HFSF en forma de acciones ordinarias ascendió a 5 891 millones EUR, lo que representa el 17,3 % de los RWA del Banco a 31 de marzo de 2012.
7.1.4. Conclusión sobre la existencia de ayudas e importe total de las ayudas recibidas por el Banco
(231)
Las medidas A, B1, B2, B3, B4, L1 y L2 constituyen ayuda estatal a tenor del artículo 107, apartado 1, del Tratado. Estas medidas se resumen en el cuadro 11.
Cuadro 11
Resumen de las ayudas totales recibidas por el Banco
Ref.
Medida
Tipo de medida
Importe de la ayuda
Ayuda/RWA
A
Acciones preferentes
Ayuda de capital
750 millones EUR
2,1 %
B1
B2
B3
Primera recapitalización puente
Segunda recapitalización puente
Carta de compromiso
Ayuda de capital
4 700 millones EUR
1 553 millones EUR
1 082 millones EUR
13,8 %
4,5 %
3,2 %
Ayuda de capital total concedida al Banco A + B1 + B2 + B3
8 085 millones EUR
23,7 %
Ayuda total abonada al Banco A + B1 + B2
7 003 millones EUR
21,6 %
B 4
Recapitalización
Ayuda de capital
5 891 millones EUR
17,3 %
Ayuda de capital total abonada al Banco menos ayuda reembolsada en el plazo de 6 meses
6 641 millones EUR
19,4 %
Ref.
Medida
Tipo de medida
Importe nominal de la ayuda
L1
Aporte de liquidez
Garantía
Préstamo obligacionista
Garantías: 9 900 millones EUR
Préstamos obligacionistas: 1 300 millones EUR
L2
ELA garantizada por el Estado
Financiación y garantía
31 400 millones EUR
Total de la ayuda de liquidez concedida al Banco
42 600 millones EUR
7.2. BASE JURÍDICA PARA EVALUAR LA COMPATIBILIDAD
(232)
Según lo concluido en el considerando 183, la base jurídica para la evaluación de las medidas de ayuda debe ser el artículo 107, apartado 3, letra b), del Tratado (98).
(233)
Durante la crisis financiera, la Comisión ha ido desarrollando criterios de compatibilidad para los diferentes tipos de medidas de ayuda. La primera vez que se establecieron principios para la evaluación de las medidas de ayuda fue en la Comunicación bancaria de 2008.
(234)
En la Comunicación de recapitalización y en la Comunicación prorrogativa de 2011 se incluyen orientaciones para las medidas de recapitalización.
(235)
La Comunicación sobre reestructuración define el enfoque adoptado por la Comisión en lo que respecta a la evaluación de los planes de reestructuración, en particular la necesidad de restablecer la viabilidad, velar por la adecuada participación de los beneficiarios, y limitar el falseamiento de la competencia.
(236)
Este marco se completó con la Comunicación bancaria de 2013, que se aplica a las medidas de ayuda notificadas o concedidas sin que la Comisión haya dado su autorización previa después del 31 de julio de 2013.
7.2.1. Base jurídica para la evaluación de la compatibilidad de la ayuda de liquidez concedida al Banco (medida L1)
(237)
El apoyo de liquidez ya recibido por el Banco ha sido aprobado definitivamente mediante las sucesivas decisiones de autorización de las medidas en el marco del régimen de ayudas a los bancos griegos y sus modificaciones y prórrogas (99). Toda futura ayuda de liquidez que se destine al Banco deberá ser concedida en el marco de un régimen de ayudas debidamente autorizado por la Comisión. Las condiciones de dicha ayuda habrán de ser autorizadas por la Comisión antes de que sea concedida y, por tanto, no han de ser evaluadas en la presente Decisión.
7.2.2. Base jurídica para la evaluación de la compatibilidad de las acciones preferentes (medida A)
(238)
La recapitalización concedida en 2009 en forma de acciones preferentes (medida A) se concedió en el marco de la medida de recapitalización del régimen de ayudas a los bancos griegos, que fue aprobada en 2008 en el marco de la Comunicación bancaria de 2008. Por consiguiente, no ha de ser evaluada de nuevo en virtud de la Comunicación bancaria de 2008 y solo debe ser analizada con arreglo a la Comunicación sobre reestructuración.
7.2.3. Base jurídica para la evaluación de la compatibilidad de la ELA garantizada por el Estado (medida L2)
(239)
La compatibilidad de la ELA garantizada por el Estado (medida L2) debe ser evaluada, en primer lugar, sobre la base de la Comunicación bancaria de 2008 y de la Comunicación prorrogativa de 2011. Cualquier ELA garantizada por el Estado concedida sin la aprobación previa de la Comisión después del 31 de julio de 2013 se encuadra en el marco de la Comunicación bancaria de 2013.
7.2.4. Base jurídica para la evaluación de la compatibilidad de las medidas de recapitalización del HFSF (medidas B1, B2, B3 y B4)
(240)
La compatibilidad de las recapitalizaciones del HFSF (medidas B1, B2, B3 y B4), en particular en lo que se refiere a su remuneración, debe evaluarse, en primer lugar, sobre la base de la Comunicación bancaria de 2008, la Comunicación de recapitalización y la Comunicación prorrogativa de 2011. En la Decisión de incoación de Piraeus, la Comisión expresó sus dudas en cuanto a la compatibilidad de la medida B1 con dichas comunicaciones. Dado que se ejecutaron antes del 1 de agosto de 2013, estas medidas no entran en el ámbito de la Comunicación bancaria de 2013. La compatibilidad de las recapitalizaciones del HFSF (medidas B1, B2, B3 y B4) también debe evaluarse sobre la base de la Comunicación sobre reestructuración.
7.3. CONFORMIDAD DE LA MEDIDA L2 CON LA COMUNICACIÓN BANCARIA DE 2008, LA COMUNICACIÓN DE RECAPITALIZACIÓN Y LA COMUNICACIÓN PRORROGATIVA DE 2011
(241)
Para que una ayuda sea compatible con el artículo 107, apartado 3, letra b), del Tratado debe cumplir los criterios generales de compatibilidad: idoneidad, necesidad y proporcionalidad.
(242)
Puesto que los bancos griegos habían quedado excluidos de los mercados mayoristas y pasaron a depender totalmente de la financiación del banco central, como se indica en el considerando 37, y puesto que el Banco no podía pedir prestado un importe suficiente de fondos a través de las operaciones convencionales de refinanciación, dependía de la ELA garantizada por el Estado para obtener la liquidez suficiente y evitar así caer en impago. La Comisión considera que la medida L2 es un mecanismo adecuado para poner remedio a la grave perturbación que el impago del Banco podría haber provocado.
(243)
Habida cuenta de que la ELA garantizada por el Estado implica un coste de financiación relativamente elevado para el Banco, este tiene un incentivo suficiente para evitar depender de esta fuente de financiación para el desarrollo de sus actividades. El Banco tenía que pagar un tipo de interés de […] puntos básicos más elevado que el de las operaciones convencionales de refinanciación con el Eurosistema. Además, tenía que pagar una comisión de garantía de […] puntos básicos al Estado. Como consecuencia de ello, el coste total de la ELA garantizada por el Estado para el Banco es muy superior a los costes normales de refinanciación del BCE. En particular, la diferencia entre el primero y los segundos es más elevada que el nivel de la comisión de garantía exigida por la Comunicación prorrogativa de 2011. Como consecuencia de ello, puede considerarse suficiente la remuneración total aplicada por el Estado. El Banco de Grecia y el BCE revisan regularmente el importe de la ELA garantizada por el Estado, sobre la base de las necesidades reales del Banco. Además, supervisan estrechamente su uso y garantizan que se limite al mínimo necesario. Por lo tanto, la medida L2 no proporciona al Banco un exceso de liquidez que pueda ser utilizado para financiar actividades que distorsionen la competencia. Se circunscribe al importe mínimo necesario.
(244)
Este estrecho escrutinio de la utilización de la ELA garantizada por el Estado y la verificación periódica de que su utilización se limita al mínimo garantiza también que la liquidez sea proporcionada y no dé lugar a falseamientos indebidos de la competencia. La Comisión también toma nota de que Grecia se ha comprometido a que el Banco ejecute un plan de reestructuración que reduzca su dependencia de la financiación del Banco Central y se atenga a determinadas normas de conducta, según se analiza en la sección 7.6. Estos factores garantizan que la dependencia de la ayuda de liquidez finalice tan pronto como sea posible y que la ayuda sea proporcionada.
(245)
Por consiguiente, la medida L2 se atiene a lo dispuesto en la Comunicación bancaria de 2008 y la Comunicación prorrogativa de 2011. Como la Comunicación bancaria de 2013 no ha introducido requisitos adicionales por lo que se refiere a las garantías, la medida L2 también es conforme con dicha Comunicación.
7.4. CONFORMIDAD DE LAS MEDIDAS B1, B2, B3 Y B4 CON LA COMUNICACIÓN BANCARIA DE 2008, LA COMUNICACIÓN DE RECAPITALIZACIÓN, LA COMUNICACIÓN PRORROGATIVA DE 2011 Y LA COMUNICACIÓN BANCARIA DE 2013
(246)
Como se indica en el considerando 241 y de acuerdo con el punto 15 de la Comunicación bancaria de 2008, para que una ayuda sea compatible con el artículo 107, apartado 3, letra b), del Tratado, debe cumplir los criterios generales de compatibilidad (100): idoneidad, necesidad y proporcionalidad.
(247)
La Comunicación sobre recapitalización y la Comunicación prorrogativa de 2011 establecen orientaciones adicionales sobre el nivel de remuneración requerido para las aportaciones de capital público.
7.4.1. Idoneidad de las medidas
(248)
La Comisión considera que las recapitalizaciones del HFSF (medidas B1, B2, B3 y B4) son idóneas, ya que permiten al Banco cumplir los requisitos de capital. Sin ellas, el Banco no habría podido llevar a cabo sus actividades y habría dejado de tener acceso a las operaciones de refinanciación del BCE.
(249)
A este respecto, en la Decisión de incoación de Piraeus la Comisión señaló que el Banco es una de las mayores entidades financieras de Grecia, tanto en términos de operaciones de préstamo como de captación de depósitos. En este sentido, se trata de un banco de importancia sistémica en Grecia. Por lo tanto, si hubiera quebrado habría ocasionado una grave perturbación en la economía griega. En las circunstancias que prevalecían en aquel momento, las entidades financieras de Grecia tenían dificultades para acceder a la financiación. Esta carencia de financiación limitaba su capacidad de conceder préstamos a la economía griega. En este contexto, la perturbación de la economía se habría visto agravada por la quiebra del Banco. Por otra parte, las medidas B1, B2, B3 y B4 surgieron como consecuencia del programa PSI, una circunstancia muy excepcional e imprevisible, y no como consecuencia de una mala gestión o de la asunción de riesgos excesivos por el Banco. Las medidas, por lo tanto, se destinan principalmente a hacer frente a los resultados del programa PSI y contribuir a mantener la estabilidad financiera en Grecia.
(250)
En la Decisión de incoación de Piraeus, la Comisión también expresó sus dudas en cuanto a si se habían adoptado inmediatamente todas las medidas posibles para evitar que el Banco volviera a necesitar ayuda en el futuro. Como se indica en los considerandos 140 y 141 de la presente Decisión, Grecia se ha comprometido a llevar a la práctica una serie de acciones relacionadas con la gobernanza corporativa y las operaciones comerciales del Banco. Tal como se indica en los considerandos 115, 116 y 117, el Banco también ha reestructurado significativamente sus actividades, habiendo logrado ya muchas reducciones de costes. Por lo tanto, se han despejado las dudas de la Comisión.
(251)
En la Decisión de incoación de Piraeus, la Comisión también manifestó dudas sobre si existían suficientes cláusulas de salvaguardia en caso de que el Banco pasara a estar bajo control del Estado, o en caso de que los accionistas privados mantuvieran el control aunque la participación mayoritaria correspondiera al Estado. Los compromisos descritos en los considerandos 140 y 141 de la presente Decisión garantizan que las operaciones de crédito del Banco se administrarán con un criterio comercial y su gestión diaria quedará protegida de la injerencia del Estado. El marco de relaciones convenido entre el HFSF y el Banco garantiza también que se salvaguarden los intereses del Estado, en su calidad de accionista principal, frente a una asunción de riesgos excesiva por parte de la dirección del Banco.
(252)
Por tanto, las medidas B1, B2, B3 y B4 garantizan que se mantenga la estabilidad financiera en Grecia. Se han adoptado medidas significativas para reducir al mínimo las pérdidas futuras y garantizar que las actividades del Banco no se vean amenazadas por una gobernanza inadecuada. Sobre esta base, la Comisión estima que las medidas B1, B2, B3 y B4 son idóneas.
7.4.2. Necesidad (limitación de la ayuda al mínimo)
(253)
En consonancia con la Comunicación bancaria de 2008, las medidas de ayuda deben, en su cuantía y en su forma, ser necesarias para lograr su objetivo. Esto significa que la aportación de capital debe ser de la cuantía mínima necesaria para alcanzar el objetivo.
(254)
El importe de la ayuda de capital fue calculado por el Banco de Grecia en el marco de la prueba de resistencia de 2012 a fin de garantizar que el coeficiente de capital ordinario de nivel 1 se mantuviera por encima de un determinado nivel a lo largo del período 2012-2014, como se refleja en el cuadro 3. Por lo tanto, las medidas B1, B2, B3 y B4 no aportan exceso de capital al Banco. Tal como se explica en el considerando 250, se han tomado medidas para reducir el riesgo de que el Banco necesite nuevas ayudas en el futuro.
(255)
Por lo que se refiere a la remuneración de la primera y segunda recapitalizaciones puente (medidas B1 y B2), la Comisión recuerda que se concedieron en mayo de 2012 y diciembre de 2012, respectivamente, y se abonaron en especie en forma de pagarés de la FEEF. En concepto de remuneración, el HFSF ha recibido, desde la fecha de desembolso de los pagarés de la FEEF y hasta la fecha de la recapitalización de la primavera de 2013, el interés devengado sobre los pagarés de la FEEF, más una comisión del 1 % (101). Tal como se subraya en la Decisión de incoación de Piraeus, dicha remuneración es inferior a la horquilla del 7 %-9 % definida en la Comunicación de recapitalización. Sin embargo, el período de baja remuneración estaba circunscrito a un año con respecto a la medida B1 y a cinco meses en el caso de la medida B2 (es decir, hasta la conversión de la recapitalización puente en una recapitalización convencional en acciones ordinarias, a saber, la medida B4). Mientras que la primera y segunda recapitalizaciones puente no desencadenaron la dilución de la participación de los antiguos accionistas, la recapitalización de la primavera de 2013, que era la conversión parcial de la primera y segunda recapitalizaciones puente, diluyó en gran medida la influencia de los antiguos accionistas, pues su participación en los fondos propios del Banco se redujo al 2,3 %. Se dio así por concluida la anormal situación existente a partir de la fecha de la primera recapitalización puente. Por consiguiente, se han disipado las dudas planteadas en la Decisión de incoación de Piraeus.
(256)
En segundo lugar, habida cuenta del origen atípico de las dificultades del Banco, pues las pérdidas procedían principalmente de una condonación de deuda a favor del Estado (el programa PSI y la recompra de deuda, que ofrecen una ventaja significativa para el Estado, a saber, una reducción de la deuda) y de las consecuencias de una prolongada recesión de la economía nacional, la Comisión puede aceptar dicha excepción temporal de los requisitos habituales de remuneración establecidos en la Comunicación de recapitalización (102).
(257)
En cuanto a la medida B3, se trataba de un compromiso de facilitar capital en el marco de una futura ampliación de capital. Suscrito en diciembre de 2012, ese compromiso podía haber sido plasmado en una aportación de capital real en mayo y junio de 2013, solo cinco meses más tarde, cuando el Banco procedió a su ampliación de capital. Como el Banco atrajo a inversores privados, el HFSF no estaba obligado a aportar el capital comprometido. Habida cuenta de la brevedad del período durante el cual el compromiso de aportar capital estuvo vigente y por las razones expuestas en el considerando 256, es aceptable que no se abonara remuneración alguna por dicho compromiso.
(258)
En lo que respecta a la medida B4, de conformidad con el punto 8 de la Comunicación prorrogativa de 2011, las aportaciones de capital deben suscribirse con un descuento suficiente sobre el precio de las acciones, ajustado para tener en cuenta el efecto de dilución, para dar una garantía razonable de una remuneración adecuada para el Estado. Aunque la medida B4 no preveía un descuento significativo sobre el precio de las acciones, ajustado para tener en cuenta el efecto de dilución, era, de hecho, imposible lograr un descuento significativo sobre el precio teórico sin derechos de suscripción (103). Antes de la recapitalización de la primavera de 2013, la capitalización bursátil del Banco era de solo unos pocos cientos de millones EUR. En tales circunstancias, se plantea la cuestión de si los accionistas del Banco en ese momento deberían haber sido eliminados en su totalidad. La Comisión observa también que el precio de emisión se fijó con un descuento del 50 % con respecto al precio medio de mercado en los 50 días anteriores a la fijación del precio de emisión. La Comisión también toma nota de que la dilución de la participación de los antiguos accionistas fue enorme, ya que tras la recapitalización de la primavera de 2013 pasaron a poseer solo el 2,3 % de las acciones del Banco. Por lo tanto, la aplicación de otro descuento más sobre el precio de mercado habría tenido un impacto reducido en la remuneración del HFSF. A la vista de la situación específica de los bancos griegos explicada en el considerando 256 y teniendo en cuenta el hecho de que la necesidad de la ayuda se deriva en gran medida de una condonación de deuda a favor del Estado, la Comisión considera que el precio de emisión de las acciones suscritas por el Estado fue suficientemente bajo.
(259)
El HFSF también emitió warrants y otorgó un warrant por cada nueva acción suscrita por un inversor privado que participase en la recapitalización de la primavera de 2013. El HFSF concedió esos warrants sin contraprestación. Tal como se explica en el considerando 106, cada warrant lleva aparejado el derecho de compra de 4,48 acciones del HFSF a intervalos determinados y precios de ejercicio. El precio de ejercicio equivale al precio de suscripción del HFSF más un margen anual y acumulativo (un 4 % para el año uno, un 5 % para el año dos, un 6 % para el año tres, un 7 % para el año cuatro y un 8 % anualizado durante los últimos seis meses). La remuneración percibida por el HFSF por las acciones que posee está limitada, de facto, a esos niveles. Dicha remuneración es inferior a la horquilla del 7 %-9 % definida en la Comunicación de recapitalización. Sin embargo, dado que estos warrants fueron un factor clave para el éxito de la emisión de derechos y la colocación privada puesta en marcha por el Banco en el marco de la recapitalización de la primavera de 2013, la Comisión considera que los warrants hicieron posible que el Banco redujese el importe de la ayuda en 1 444 millones EUR. Debido a la baja ratio de capital del Banco antes de la recapitalización y a la gran incertidumbre que existía en ese momento, las simulaciones con que se contaba entonces pusieron de manifiesto que, sin los warrants, los inversores privados no habrían logrado un rendimiento suficiente y no habrían participado. Por las razones explicadas en los considerandos 249 y 256, puesto que el HFSF recibiría una remuneración positiva mínima si se ejercitara el valor de los warrants y era un objetivo del MEFP atraer a los inversores privados con el fin de mantener algunos bancos en gestión privada, y evitar situaciones en las que todo el sector bancario estuviera controlado por el HFSF, la Comisión puede aceptar esta excepción de la norma habitual en materia de remuneración establecida en la Comunicación de recapitalización. Esta aceptación se basa también en el hecho de que la Ley sobre el HFSF, modificada en último lugar en marzo de 2014, no contempla ningún ajuste de los warrants en caso de aumento de capital social sin derechos de uso preferente, y que, en el caso de una emisión de derechos de suscripción, solo podrá ajustarse el precio de ejercicio y el ajuste solo podrá tener lugar a posteriori y solo hasta el importe de los ingresos obtenidos por la venta de derechos de suscripción preferentes del HFSF. Por otra parte, el compromiso adquirido por Grecia de que solicitaría la autorización de la Comisión antes de proceder a la recompra de los warrants emitidos por el HFSF permitirá a la Comisión asegurarse de que toda posible recompra futura no reduce aún más la remuneración del HFSF y aumenta la retribución de los titulares de warrants.
(260)
Por lo que se refiere al hecho de que las acciones del HFSF no conllevan derecho a voto, la Comisión recuerda que la necesidad de la ayuda no se debe esencialmente a la asunción de riesgos excesivos. Además, era un objetivo del MEFP mantener algunos bancos con gestión privada. Por otra parte, el marco de relaciones y la reintroducción automática de derechos de voto en caso de no que se aplique el plan de reestructuración ofrece garantías contra la asunción futura de riesgos excesivos por parte de los gestores privados. Por último, el programa PSI y la iniciativa de recompra de diciembre de 2012 son una especie de remuneración para el Estado, dado que la deuda de este último con el Banco se redujo en varios miles de millones de euros. Por todas estas razones, la Comisión puede aceptar que el HFSF reciba acciones sin derecho a voto y, por ello, concluye que la medida B4 era necesaria.
(261)
En conclusión, las medidas B1, B2, B3 y B4 son necesarias en calidad de ayudas de salvamento, por su importe y forma.
7.4.3. Proporcionalidad (medidas que limiten los efectos colaterales negativos)
(262)
El Banco ha recibido una gran cantidad de ayudas estatales, por lo que esta situación puede dar lugar a graves falseamientos de la competencia. No obstante, Grecia se ha comprometido a aplicar una serie de medidas encaminadas a reducir los efectos colaterales negativos. En particular, los compromisos establecen que las operaciones del Banco seguirán siendo gestionadas con carácter comercial, tal como se explica en los considerandos 136 y 137. Grecia también se ha comprometido a una prohibición de adquisición y a una serie de desinversiones, según lo descrito en los considerandos 138, 139 y 143. En la sección 7.6 se evaluarán con mayor detalle los límites al falseamiento de la competencia.
(263)
En el Banco se ha designado a un administrador encargado de la supervisión con objeto de que se ocupe de verificar la correcta aplicación de los compromisos en materia de gobernanza corporativa y operaciones comerciales. Ello impedirá cualquier modificación perjudicial en la práctica comercial del Banco y reducirá, de este modo, los posibles efectos colaterales negativos.
(264)
Por último, el 25 de junio de 2014 se presentó a la Comisión un nuevo plan de reestructuración de amplio alcance, que será evaluado en la sección 7.6.
(265)
En conclusión, han quedado disipadas las dudas planteadas en la Decisión de incoación de Piraeus. Las medidas B1, B2, B3 y B4 son proporcionadas a la luz del punto 15 de la Comunicación bancaria de 2008.
7.4.4. Conclusión sobre la conformidad de las recapitalizaciones del HFSF con la Comunicación bancaria de 2008, la Comunicación de recapitalización y la Comunicación prorrogativa de 2011
(266)
Se concluye, por tanto, que las recapitalizaciones del HFSF (medidas B1, B2, B3 y B4) son idóneas, necesarias y proporcionadas, a la luz del punto 15 de la Comunicación bancaria de 2008, la Comunicación sobre recapitalización y la Comunicación prorrogativa de 2011. Las medidas B1, B2, B3 y B4 se ajustan, por tanto, a lo dispuesto en la Comunicación bancaria de 2008, la Comunicación de recapitalización y la Comunicación prorrogativa de 2011.
7.5. CONFORMIDAD DE LAS ADQUISICIONES DE LAS ACTIVIDADES CEDIDAS DE ATE, DE GENIKI, DE LAS ACTIVIDADES CHIPRIOTAS CEDIDAS Y DE MBG CON LA COMUNICACIÓN SOBRE REESTRUCTURACIÓN
(267)
El punto 23 de la Comunicación sobre reestructuración explica que las adquisiciones de empresas por bancos subvencionados no pueden ser financiadas mediante ayudas estatales salvo que sean esenciales para restablecer la viabilidad de una empresa. Por otra parte, los puntos 40 y 41 de la Comunicación sobre reestructuración establecen que los bancos no deben utilizar ayudas estatales para la adquisición de empresas competidoras, a menos que la adquisición forme parte de un proceso de consolidación necesario para restablecer la estabilidad financiera o garantizar la competencia efectiva. Además, las adquisiciones pueden poner en peligro o complicar el restablecimiento de la viabilidad. Por consiguiente, la Comisión debe valorar si las adquisiciones efectuadas por el Banco pueden ajustarse a lo dispuesto en la Comunicación sobre reestructuración.
7.5.1. Conformidad de la adquisición de las actividades cedidas de ATE con la Comunicación sobre reestructuración
7.5.1.1. Efecto de la adquisición de las actividades cedidas de ATE sobre la viabilidad a largo plazo del Banco
(268)
La adquisición de las actividades cedidas de ATE aportó al Banco un gran número de depósitos y una cantidad muy inferior de préstamos netos (104). Por lo tanto, contribuyó a reducir de forma significativa la elevadísima ratio préstamos/depósitos del Banco.
(269)
Por otra parte, la adquisición ha dado lugar a importantes sinergias, como, por ejemplo, sinergias de costes merced a la reducción de sucursales y personal, la integración informática y las sinergias de financiación y de ingresos.
(270)
Por tanto, la adquisición es muy positiva para el restablecimiento de la viabilidad a largo plazo del Banco.
7.5.1.2. Efecto de la adquisición de las actividades cedidas de ATE sobre el importe de las ayudas que necesita el Banco
(271)
De conformidad con el punto 23 de la Comunicación sobre reestructuración, las ayudas de reestructuración no deben utilizarse para la adquisición de otras empresas, sino únicamente para cubrir los costes de reestructuración que sean necesarios para restablecer la viabilidad del Banco.
(272)
La contraprestación pagada por el Banco para la adquisición de las actividades cedidas de ATE se fijó en el 0,6 % del valor de los depósitos cedidos y ascendió aproximadamente a 95 millones EUR. Era equivalente al 0,02 % del total de los activos del Banco en el momento de la adquisición. Dicho importe puede, por lo tanto, considerarse pequeño, pero no insignificante.
(273)
La adquisición de las actividades cedidas de ATE mejoró enormemente la posición de liquidez del Banco e hizo que su situación fuese mucho más viable. La Comisión recuerda que […]. Por lo tanto, puede considerarse que la adquisición y su reducido precio son esenciales para el restablecimiento de la viabilidad a largo plazo del Banco y entran en el ámbito de la exención prevista en el punto 23 de la Comunicación sobre reestructuración.
7.5.1.3. Efecto de falseamiento de la adquisición de las actividades cedidas de ATE sobre la competencia
(274)
En consonancia con los puntos 39 y 40 de la Comunicación sobre reestructuración, las ayudas estatales no deben ser utilizadas en detrimento de empresas que no disfruten de ayudas y, en particular, para la adquisición de empresas competidoras. El punto 41 de la Comunicación sobre reestructuración establece también que se podrán autorizar adquisiciones cuando formen parte de un proceso de consolidación necesario para restablecer la estabilidad financiera o garantizar la competencia efectiva. En tales circunstancias, el proceso de adquisición debe ser justo y la adquisición debe garantizar las condiciones de una competencia efectiva en el mercado de que se trate.
(275)
Cuando el Banco de Grecia analizó la viabilidad de todos los bancos griegos a principios de 2012, consideró que ATE no era viable como entidad independiente. Además, el Banco de Grecia analizó diversas alternativas para ATE (como, por ejemplo, la liquidación) y llegó a la conclusión de que la venta de las actividades cedidas de ATE era la opción más ventajosa, ya que reduciría el riesgo de ejecución y minimizaría los costes para Grecia. La adquisición puede, por lo tanto, considerarse parte de un proceso de consolidación necesario para restablecer la estabilidad financiera como el descrito en el punto 41 de la Comunicación sobre reestructuración.
(276)
Por otra parte, ningún licitador que no recibiese ayuda presentó una oferta válida para adquirir las actividades cedidas de ATE.
(277)
Por último, dado que la adquisición de las actividades cedidas de ATE fue autorizada por la autoridad griega de defensa de la competencia, puede asumirse que el resultado del proceso de venta no pone en peligro la competencia efectiva en Grecia (105).
(278)
La adquisición de las actividades cedidas de ATE es, por lo tanto, conforme a la sección 4 de la Comunicación sobre reestructuración.
7.5.1.4. Conclusión sobre la adquisición de las actividades cedidas de ATE
(279)
Se ha llegado a la conclusión de que, a la luz de la situación excepcional de los bancos griegos y las peculiaridades de la adquisición de las actividades cedidas de ATE, esta adquisición está en consonancia con los requisitos establecidos en la Comunicación sobre reestructuración.
7.5.2. Conformidad de la adquisición de Geniki con la Comunicación sobre reestructuración
7.5.2.1. Efecto de la adquisición de Geniki sobre la viabilidad a largo plazo del Banco
(280)
En términos de rentabilidad operativa, la adquisición de Geniki potenciará el retorno a la viabilidad a largo plazo del Banco. De acuerdo con el análisis presentado por el Banco en el momento de la adquisición, la fusión de dos bancos en el mismo mercado geográfico creará sinergias, como, por ejemplo, el ahorro de costes mediante la reducción de personal y el cierre de sucursales. El Banco adquirirá los clientes y depositantes de Geniki, reduciendo así significativamente los costes de distribución.
(281)
En cuanto a la posición de liquidez, como se indica en el considerando 65, Geniki contaba con más depósitos que préstamos netos. Por lo tanto, la adquisición incrementó la liquidez del Banco y contribuyó a reducir su ratio de préstamos/depósitos. Además, Geniki estaba suficientemente capitalizado antes de ser adquirido por el Banco. Por tanto, la adquisición no creará, con toda probabilidad, futuras necesidades de capital para el Banco.
(282)
La adquisición es, por tanto, positiva para el restablecimiento de la viabilidad a largo plazo del Banco.
7.5.2.2. Efecto de la adquisición de Geniki sobre el importe de la ayuda que necesita el Banco
(283)
De conformidad con el punto 23 de la Comunicación sobre reestructuración, las ayudas de reestructuración no deben utilizarse para adquirir otras empresas, sino únicamente para cubrir los costes de reestructuración que sean necesarios para restablecer la viabilidad del Banco. En el presente asunto, si bien la adquisición tiene implicaciones positivas para la viabilidad de la entidad, no es esencial a tenor del punto 23 de la Comunicación sobre reestructuración.
(284)
No obstante, el Banco solo pagó un importe de 1 millón EUR por la adquisición de Geniki, lo que se considera una cantidad muy modesta. Por otra parte, Geniki estaba suficientemente capitalizado y, como condición para la operación, Société Générale aportó al Banco una cantidad de capital significativa (106).
(285)
La Comisión llega a la conclusión de que, a la vista de las particularidades de la operación (adquisición a un precio muy bajo de un banco plenamente capitalizado y aportación de capital al Banco por parte del vendedor), la adquisición no genera necesidades de capital adicionales y, por tanto, con carácter excepcional la adquisición de Geniki no conculca el principio de que la ayuda se limite al mínimo necesario.
7.5.2.3. Efecto falseador de la adquisición de Geniki sobre la competencia
(286)
Como se indica en el considerando 274, de acuerdo con los puntos 39 y 40 de la Comunicación sobre reestructuración, las ayudas estatales no deben ser utilizadas en detrimento de empresas que no disfruten de ayudas y, en particular, para la adquisición de empresas competidoras, excepto en circunstancias específicas.
(287)
Cuando el Banco de Grecia analizó la viabilidad de todos los bancos griegos a principios de 2012, consideró que Geniki no era viable como entidad independiente. Geniki estaba generando pérdidas abultadas a Société Générale, razón por la cual esta deseaba proceder a su venta y, de no haber sido posible, podría haberse planteado haber dejado que quebrase. Por lo tanto, la adquisición puede considerarse parte de un proceso de consolidación necesario para restablecer la estabilidad financiera como el descrito en el punto 41 de la Comunicación sobre reestructuración.
(288)
Por otra parte, ningún licitador que no recibiese ayuda presentó una oferta válida para adquirir Geniki, por lo que el Banco no provocó exclusión alguna de ningún licitador que no recibiese ayuda.
(289)
Además, dado que la adquisición fue autorizada por la autoridad griega de defensa de la competencia, puede asumirse que el resultado del proceso de venta no pone en peligro la competencia efectiva en Grecia (107).
(290)
Por último, el precio de compra fue muy bajo, por lo que no puede considerarse que el Banco utilizara ayuda estatal para financiar la adquisición. Habida cuenta de todo lo anterior, se puede concluir que la adquisición de Geniki entra en el ámbito de la exención establecida en el punto 41 de la Comunicación sobre reestructuración.
7.5.2.4. Conclusión sobre la adquisición de Geniki
(291)
Se llega a la conclusión de que, a la luz de la situación excepcional de los bancos griegos y las peculiaridades de la adquisición de Geniki, esta está en consonancia con los requisitos establecidos en la Comunicación sobre reestructuración.
7.5.3. Conformidad de la adquisición de las actividades chipriotas cedidas con la Comunicación sobre reestructuración
7.5.3.1. Efecto de la adquisición de las actividades chipriotas cedidas sobre la viabilidad a largo plazo del Banco
(292)
La adquisición de las actividades chipriotas cedidas refuerza la viabilidad a largo plazo del Banco.
(293)
De acuerdo con el análisis presentado por el Banco en el momento de la adquisición, la operación dará lugar a sinergias considerables, como las de costes logradas merced a la reducción de los costes de administración y personal y mejoras significativas en el coste de los depósitos. Tras la adquisición, el Banco ha integrado plenamente las operaciones griegas de los tres bancos chipriotas, redenominado todas las sucursales de estos tres bancos y avanzado considerablemente en la racionalización de la red.
(294)
Las carteras de préstamos de las operaciones griegas de los tres bancos chipriotas fueron aprovisionadas correctamente. El Banco adquirió tales préstamos a un precio muy inferior a sus importes nominales: el precio de compra se redujo para reflejar las pérdidas futuras estimadas por PIMCO en el marco de una prueba de resistencia. Por consiguiente, el riesgo de pérdidas en relación con los préstamos superiores a las que ya se reflejan en el precio de compra es escaso.
(295)
El Banco también asumió un gran conjunto de depósitos, casi tan cuantioso como los préstamos netos adquiridos, lo que reforzó su posición de liquidez.
(296)
La adquisición es, por tanto, positiva para el restablecimiento de la viabilidad a largo plazo del Banco.
7.5.3.2. Efecto de la adquisición de las actividades chipriotas cedidas sobre el importe de la ayuda que necesita el Banco
(297)
De conformidad con el punto 23 de la Comunicación sobre reestructuración, las ayudas de reestructuración no deben utilizarse para la adquisición de otras empresas, sino únicamente para cubrir los costes de reestructuración que sean necesarios para restablecer la viabilidad del Banco.
(298)
Tal como se ha analizado en la sección 7.3, las ayudas se destinaban a cubrir las necesidades de capital del comprador de las actividades chipriotas cedidas, puesto que su adquisición garantizaría el mantenimiento de la estabilidad financiera en Grecia. La contraprestación pagada en último término por el Banco por la adquisición de las actividades chipriotas cedidas fue muy inferior al valor contable de la cartera adquirida. Fue incluso inferior al valor de los préstamos después de que se ajustara a la baja para reflejar las futuras pérdidas crediticias estimadas por PIMCO en las pruebas de resistencia. Por lo tanto, podría considerarse que el precio de adquisición es negativo. Esta conclusión se ve corroborada por el hecho de que, al adquirir las actividades chipriotas cedidas, el Banco consignó un cuantioso fondo de comercio muy negativo, con el consiguiente aumento de su capital.
(299)
No obstante, en el supuesto de que, sin embargo, se considere que el Banco pagó un precio positivo, la Comisión señala que, como condición previa a la adquisición, el HFSF se había comprometido con el comprador a que aportaría el importe del precio de adquisición en capital. El HFSF cumplió el compromiso en el marco de la recapitalización de la primavera de 2013. Esta aportación de capital constituye ayuda a las actividades chipriotas cedidas y no al Banco, tal como se explica en la sección 6.2.1. Por tanto, la adquisición no creó una necesidad adicional de ayuda estatal para el Banco.
(300)
Se ha llegado a la conclusión de que, debido a las condiciones atípicas (precio de compra bajo y compromiso asumido por el HFSF de inyectar el precio de compra en el marco de una ampliación de capital), excepcionalmente la adquisición de las actividades chipriotas cedidas no conculca el principio de que la ayuda se limite al mínimo necesario.
7.5.3.3. Efecto distorsionador de la adquisición de las actividades chipriotas cedidas sobre la competencia
(301)
Como se indica en el considerando 274, de acuerdo con los puntos 39 y 40 de la Comunicación sobre reestructuración, las ayudas estatales no deben ser utilizadas en detrimento de empresas que no disfruten de ayudas y, en particular, para la adquisición de empresas competidoras, excepto en determinadas circunstancias.
(302)
La venta de las operaciones griegas de los bancos chipriotas pretendía salvaguardar la estabilidad del sistema bancario griego y garantizar que los bancos chipriotas pudieran vender dichas operaciones antes de que pudieran perder todo su valor. Por lo tanto, la operación puede considerarse parte de un proceso de consolidación necesario para restablecer la estabilidad financiera como el descrito en el punto 41 de la Comunicación sobre reestructuración.
(303)
Por otra parte, ningún licitador que no recibiese ayuda presentó una oferta válida para adquirir los tres bancos chipriotas. El proceso de venta fue abierto, transparente y no discriminatorio.
(304)
Por último, puesto que esa adquisición fue autorizada por la autoridad griega de defensa de la competencia (108), puede suponerse que el resultado del proceso de venta no pone en peligro la competencia efectiva en Grecia.
(305)
Habida cuenta de lo anteriormente expuesto, se puede concluir que la adquisición de las actividades chipriotas cedidas se encuadra en el ámbito de la excepción establecida en el punto 41 de la Comunicación sobre reestructuración.
7.5.3.4. Conclusión sobre la adquisición de las actividades chipriotas cedidas
(306)
Se ha llegado a la conclusión de que, a la luz de la situación excepcional de los bancos griegos y las peculiaridades de la adquisición de las actividades chipriotas cedidas, esta adquisición está en consonancia con los requisitos establecidos en la Comunicación sobre reestructuración.
7.5.4. Conformidad de la adquisición de MBG con la Comunicación sobre reestructuración
7.5.4.1. Efecto de la adquisición de MBG sobre la viabilidad a largo plazo del Banco
(307)
La adquisición del banco MBG plenamente recapitalizado refuerza la viabilidad a largo plazo del Banco.
(308)
De acuerdo con el análisis presentado por el Banco en el momento de la adquisición, la operación dará lugar a sinergias considerables, como las de ingresos y costes, logradas merced a la reducción de sucursales y personal y la disminución del coste de los depósitos. Entre tanto, el Banco ha integrado plenamente a MBG.
(309)
Además, puesto que MBG estaba suficientemente capitalizado antes de ser adquirido por el Banco y dado que el Banco pagó un precio de compra de 1 millón EUR, no es probable que la adquisición genere en el futuro necesidades de capital para el Banco. Además, como parte de la operación el vendedor se comprometió a aportar al Banco 400 millones EUR de capital. Este compromiso se ejecutó en el marco de la recapitalización de la primavera de 2013, durante la cual BCP inyectó 400 millones EUR en el Banco.
(310)
Se concluye que la adquisición es positiva para el restablecimiento de la viabilidad a largo plazo del Banco y que el precio de compra de MBG era tan bajo que no impidió que la ayuda se limitase al mínimo necesario.
7.5.4.2. Efecto de la adquisición de MBG sobre el importe de la ayuda que necesita el Banco
(311)
De conformidad con el punto 23 de la Comunicación sobre reestructuración, las ayudas de reestructuración no deben utilizarse para la adquisición de otras empresas, sino únicamente para cubrir los costes de reestructuración que son necesarios para restablecer la viabilidad del Banco. En el presente asunto, si bien la adquisición tiene implicaciones positivas para la viabilidad de la entidad, no es esencial a tenor del punto 23 de la Comunicación sobre reestructuración.
(312)
Sin embargo, el Banco solo pagó 1 millón EUR para adquirir MBG, lo que se considera una cantidad muy modesta. Por otra parte, MBG estaba suficientemente capitalizado por BCP y, como condición para que se llevase a cabo la operación, BCP inyectó 400 millones EUR de capital en el Banco (109).
(313)
Se ha llegado a la conclusión de que, a la vista de las particularidades de la operación (adquisición a un precio muy bajo de un banco plenamente capitalizado y aportación de capital por parte del vendedor al Banco), la adquisición de MBG no genera nuevas necesidades de capital para el Banco y, por tanto, con carácter excepcional, no conculca el requisito de que la ayuda se reduzca al mínimo.
7.5.4.3. Efecto falseador de la adquisición de MBG sobre la competencia
(314)
Como se indica en el considerando 274, de acuerdo con los puntos 39 y 40 de la Comunicación sobre reestructuración, las ayudas estatales no deben ser utilizadas en detrimento de empresas que no disfruten de ayudas y, en particular, para la adquisición de empresas competidoras, excepto en circunstancias específicas.
(315)
Cuando el Banco de Grecia analizó la viabilidad de todos los bancos griegos a principios de 2012, consideró que MBG no era viable como entidad independiente. MBG estaba generando pérdidas abultadas a BCP, razón por la cual esta deseaba proceder a su venta y, de no haber sido posible, podría haberse planteado no impedir su quiebra. La venta de MBG también formaba parte del plan de reestructuración de BCP (110). Por lo tanto, la adquisición puede considerarse parte de un proceso de consolidación necesario para restablecer la estabilidad financiera como el descrito en el punto 41 de la Comunicación sobre reestructuración.
(316)
Por otra parte, ningún licitador que no recibiese ayuda presentó una oferta válida para adquirir MBG.
(317)
En este contexto, se puede concluir que la adquisición de MBG entra en el ámbito de la exención establecida en el punto 41 de la Comunicación sobre reestructuración.
7.5.4.4. Conclusión sobre la adquisición de MBG
(318)
Se ha llegado a la conclusión de que, a la luz de la situación excepcional de los bancos griegos y las peculiaridades de la adquisición de MBG, esta adquisición está en consonancia con los requisitos establecidos en la Comunicación sobre reestructuración
7.6. CONFORMIDAD DE LAS MEDIDAS A, B1, B2, B3 Y B4 CON LA COMUNICACIÓN SOBRE REESTRUCTURACIÓN
7.6.1. Fuentes de dificultades y consecuencias por lo que respecta a la evaluación con arreglo a la Comunicación sobre reestructuración
(319)
Como se indica en las secciones 2.1.1 y 2.1.2, las dificultades a las que se enfrenta el Banco se derivan principalmente de la crisis de la deuda soberana griega y la profunda recesión de Grecia y el sur de Europa. Por lo que se refiere al primer factor, el Gobierno griego dejó de tener acceso a los mercados financieros y se vio abocado a negociar un acuerdo con sus acreedores, tanto nacionales como internacionales, el programa PSI, que culminó en una quita del 53,3 % de la deuda del Estado. Además, el 31,5 % de los créditos se canjeó por nuevas obligaciones del Estado griego (GGB) con tipos de interés más bajos y plazos de vencimiento más largos. Estas nuevas GGB fueron readquiridas por el Estado a los bancos griegos en diciembre de 2012 a un precio entre un 30,2 % y un 40,1 % de su valor nominal, lo que implicaba nuevas pérdidas para los bancos griegos. Además del impacto del programa PSI y la recompra de deuda sobre su posición de capital, el Banco también experimentó grandes flujos de salida de depósitos entre 2010 y mediados de 2012, debido al riesgo de que Grecia pudiera salir de la zona del euro como consecuencia de una deuda pública insostenible y de la recesión económica.
(320)
Las ayudas concedidas al Banco, es decir, la suma de las medidas B1, B2, B3 y B4, o 7 335 millones EUR, superan el importe de las pérdidas contabilizadas a raíz del programa PSI (5 911 millones EUR).
(321)
Una gran parte de las necesidades de capital se deriva de la exposición convencional de una entidad financiera al riesgo soberano de su propio país. Este hecho también se señaló en los considerandos 63 y 74 de la Decisión de incoación de Piraeus. Como consecuencia de ello, el Banco no tiene tanta necesidad de abordar cuestiones de riesgo moral en su plan de reestructuración como otras entidades financieras receptoras de ayuda que acumularon riesgos excesivos. Como las medidas de ayuda son menos falseadoras, las medidas adoptadas para limitar el falseamiento de la competencia se deben suavizar proporcionalmente. Dado que el programa PSI y la recompra de deuda suponen la condonación de deuda a favor del Estado, la remuneración del Estado a la hora de recapitalizar los bancos puede ser inferior. La Comisión señala, no obstante, que la exposición del Banco al riesgo soberano griego era superior a la de los otros grandes bancos griegos (111). Como consecuencia de ello, no todas las pérdidas en concepto de GGB pueden atribuirse a la exposición convencional de las entidades financieras al riesgo soberano de su propio país.
(322)
La segunda fuente de pérdidas para el Banco proviene de sus préstamos a empresas y hogares griegos. La Comisión considera que estas pérdidas se deben principalmente a la recesión excepcionalmente profunda y prolongada que ha provocado una contracción del PIB de aproximadamente un 25 % en cinco años, y no a prácticas crediticias arriesgadas por parte del Banco. Como consecuencia de ello, las ayudas concedidas para cubrir tales pérdidas no crean un riesgo moral, que es lo que sucede cuando las ayudas protegen a un banco de las consecuencias de anteriores conductas de riesgo. Las ayudas son, por lo tanto, menos falseadoras (112).
(323)
Sin embargo, parte de las necesidades de capital y de las pérdidas en relación con los préstamos del Banco procede de algunas filiales internacionales. Las pruebas de resistencia realizadas en 2012 para determinar las necesidades de capital del Banco indicaron que las previsiones de pérdidas en relación con préstamos extranjeros ascendieron a 1 314 millones EUR en la hipótesis de base y a 1 624 millones EUR en el escenario adverso. Varias de estas actividades extranjeras registraron pérdidas en los últimos años. Las pérdidas derivadas de las actividades internacionales ascendieron a 244 millones EUR antes de impuestos en 2012 (113). Los activos extranjeros supusieron también una rémora en términos de liquidez.
(324)
Por lo tanto, se puede concluir que una parte significativa de las pérdidas y de la necesidad de ayuda se encuadra en lo dispuesto en el punto 14 de la Comunicación prorrogativa de 2011, que permite a la Comisión suavizar sus requisitos. Del mismo modo, parte de la necesidad de ayuda se debe a la recesión excepcionalmente profunda de Grecia y no a prácticas crediticias arriesgadas. Estas ayudas no crean riesgo moral y resultan, por lo tanto, menos falseadoras.
(325)
Por último, parte de la necesidad de la ayuda procede de la asunción de riesgos por parte del propio Banco por lo que se refiere a su elevada exposición a la deuda soberana y a sus filiales extranjeras.
7.6.2. Viabilidad
(326)
Un plan de reestructuración debe garantizar que la entidad financiera esté en condiciones de restablecer su viabilidad a largo plazo al final del período de reestructuración (sección 2 de la Comunicación sobre reestructuración). En el caso que nos ocupa, el período de reestructuración se define como el comprendido entre la fecha de adopción de la presente Decisión y el 31 de diciembre de 2018.
(327)
En consonancia con los puntos 9, 10 y 11 de la Comunicación sobre reestructuración, Grecia presentó un plan de reestructuración exhaustivo y detallado que ofrecía información completa sobre el modelo de negocio del Banco. El plan señala también las causas de las dificultades financieras del Banco, así como las medidas adoptadas para resolver todos los problemas de viabilidad a los que se enfrentaba. En particular, el plan de reestructuración describe la estrategia elegida para preservar la eficiencia operativa del Banco y hacer frente al elevado nivel de préstamos no productivos, sus vulnerables posiciones de capital y liquidez y sus actividades extranjeras, que, durante los últimos años, han dependido de su sociedad matriz a efectos de financiación y capital.
7.6.2.1. Actividades bancarias griegas
(328)
Por lo que se refiere a la liquidez (114) y la dependencia del Banco respecto de la financiación del Eurosistema, el plan de reestructuración prevé un crecimiento limitado del balance en Grecia, mientras que la base de depósitos debe volver a crecer. La dependencia respecto de la ELA garantizada por el Estado, que ya ha descendido, seguirá disminuyendo, lo que contribuirá también a que el Banco reduzca sus costes de financiación.
(329)
El compromiso relativo a la ratio préstamos/depósitos mencionado en el considerando 137 garantiza que la estructura del balance del Banco será sostenible al final del período de reestructuración. La venta de valores y de otras actividades accesorias reforzará también la posición de liquidez del Banco. Debido a su todavía frágil posición de liquidez, la Comisión puede aceptar la solicitud de las autoridades griegas de que se les autorice a proporcionar liquidez al Banco en virtud de las medidas de garantía y préstamo obligacionista del Estado griego del régimen de ayudas a los bancos griegos y en el marco de la ELA garantizada por el Estado.
(330)
Para reducir los costes de financiación, Grecia se ha comprometido también a que el Banco siga reduciendo los tipos de interés que paga por los depósitos en Grecia, tal como se describe en el considerando 137. La consecución de tal disminución del coste de los depósitos será una contribución clave para mejorar la rentabilidad del Banco antes de la dotación de provisiones.
(331)
Desde el inicio de la crisis, el Banco ha realizado grandes adquisiciones que aumentaron drásticamente su tamaño y base de depósitos. El Banco integró con éxito sus adquisiciones en un tiempo récord. Actualmente está intentando aprovechar todas las sinergias posibles a raíz de dichas adquisiciones. Ha comenzado a racionalizar su red comercial en Grecia mediante una reducción del número de sucursales y empleados (115). De aquí a 2017, los costes totales del Banco en Grecia se habrán reducido en un […] % con respecto a 2013. Para alcanzar ese objetivo Grecia se ha comprometido a que el Banco reduzca el número de sucursales y empleados en Grecia a […] y […], respectivamente, a 31 de diciembre de 2017, con unos costes totales máximos de […] mil millones EUR en Grecia. La ratio prevista de gastos/ingresos representará menos del […] % al final del período de reestructuración. La Comisión considera que el plan de reestructuración garantiza la eficiencia del Banco en el nuevo entorno de mercado.
(332)
Otro ámbito clave es el tratamiento de los préstamos no productivos, ya que ascendían a un 36 % de la cartera del Banco a 31 de diciembre de 2013 (116). El Banco tiene la intención de reforzar su política de crédito (límites, cobertura de garantías) y centrarse en la actividad principal, con el fin de minimizar sus pérdidas. Grecia también se ha comprometido a que el Banco cumpla normas estrictas en lo que se refiere a su política de crédito a fin de gestionar los riesgos y optimizar el valor para el Banco en cada etapa del proceso crediticio, incluida la reestructuración de los préstamos, como se describe en el considerando 141.
7.6.2.2. Gobernanza corporativa
(333)
Otro punto de atención será la gobernanza del Banco, dado que el HFSF posee la mayor parte de sus acciones tras la recapitalización de la primavera de 2013, aunque con derechos de voto restringidos. Además, algunos de los inversores privados que controlan el Banco también poseen warrants y, por tanto, se quedarían con todo el beneficio si durante el período de reestructuración se incrementase drásticamente el precio de las acciones. Debido a que dicha situación podría crear riesgo moral, en 2013 se acordó un marco de relaciones específico entre el Banco y el HFSF. Este acuerdo protege la gestión ordinaria del Banco de cualquier injerencia por parte de sus accionistas principales, garantizando al mismo tiempo que el HFSF pueda supervisar la aplicación del plan de reestructuración y evitar la asunción de riesgos excesivos por parte de la dirección del Banco a través de los oportunos procedimientos de consulta. El Banco también ha asumido un compromiso de seguir de cerca su exposición a prestatarios vinculados. La Comisión observa positivamente el hecho de que el HFSF recupere automáticamente los derechos de voto, si el Banco no aplica su plan de reestructuración.
7.6.2.3. Actividades internacionales
(334)
Algunas de las actividades internacionales del Banco han drenado su capital y liquidez en el pasado, tal como se explica en el considerando 323.
(335)
El plan de reestructuración prevé que el Banco siga centrándose en su mercado nacional. El Banco ya se ha desprendido de su filial en los Estados Unidos de América y también ha empezado a racionalizar las demás filiales, reforzar el proceso de suscripción de préstamos y reducir el déficit de financiación de las filiales. Asimismo se está planeando una mayor racionalización de su red en determinadas filiales, como se describe en el considerando 130.
(336)
Por consiguiente, en el futuro disminuirá la cuantía total de activos extranjeros. Al final del período de reestructuración representarán una […] parte del balance total del Banco.
(337)
Por lo tanto, la Comisión estima que el Banco habrá reestructurado suficientemente y reducido el tamaño de dichas actividades extranjeras para evitar verse expuesto en el futuro a necesidades de capital adicionales y escasez de liquidez. El compromiso descrito en el considerando 138 de abstenerse de inyectar grandes cantidades de capital en las filiales internacionales del Banco también contribuye a garantizar que las filiales extranjeras no representen una amenaza para la posición de capital o la liquidez del Banco.
7.6.2.4. Conclusión con respecto a la viabilidad
(338)
La hipótesis de base descrita en el punto 2.4 muestra que, al término del período de reestructuración, el Banco será capaz de lograr un rendimiento que le permita cubrir la totalidad de sus costes y obtener una rentabilidad sobre los recursos propios, habida cuenta de su perfil de riesgo. Al mismo tiempo, se prevé que la posición de capital del Banco se mantenga en un nivel satisfactorio.
(339)
Por último, la Comisión toma nota del escenario adverso descrito en el plan de reestructuración del Banco presentado por las autoridades griegas. Esta hipótesis desfavorable se basa en una serie de supuestos acordados con el HFSF. Tiene en cuenta una recesión más profunda y más prolongada, así como una deflación más acusada de los precios inmobiliarios. El plan de reestructuración muestra que el Banco es capaz de soportar un nivel de tensión razonable ya que, en la hipótesis adversa, sigue siendo rentable y estando bien capitalizado al final del período de reestructuración.
(340)
El capital adicional que se obtuvo en 2014, a saber, 1 750 millones EUR, es suficiente para hacer frente a la hipótesis de base de la prueba de resistencia de 2013 en el período de reestructuración y devolver las acciones preferentes, lo que el Banco hizo en mayo de 2014 (117). […] la Comisión recuerda que en la evaluación de las necesidades de capital en la hipótesis de base, el Banco de Grecia ya introdujo varias modificaciones que se tradujeron en un aumento de la estimación de las necesidades de capital en comparación con las previstas por el Banco en su propia hipótesis de base. Por consiguiente, la Comisión considera que las necesidades de capital estimadas por el Banco de Grecia suponen un cierto grado de tensión. Para llegar a la conclusión de que el Banco es viable, la Comisión no le exige que posea el capital suficiente para cubrir las necesidades de capital de la hipótesis adversa estimadas por el Banco de Grecia, dado que dichos niveles representan una situación muy adversa y que la captación de capital de marzo de 2014 pone de manifiesto que el Banco ha recobrado el acceso a los mercados de capitales.
(341)
Además, es positivo el hecho de que el Banco no vaya a efectuar inversiones adicionales en valores de grado especulativo, lo que contribuirá a preservar su posición de capital y de liquidez.
(342)
Por lo tanto, se concluye que la combinación de la reestructuración ya llevada a cabo y las propuestas de reestructuración adicionales son suficientes para restablecer la viabilidad a largo plazo del Banco.
7.6.3. Aportación propia y distribución de las cargas
(343)
Como se señala en la sección 3 de la Comunicación sobre reestructuración, los bancos y los titulares de participaciones deberán contribuir a la reestructuración lo más posible para garantizar que la ayuda se limite al mínimo necesario. Así pues, los bancos deberán utilizar sus recursos propios para financiar la reestructuración, vendiendo activos, por ejemplo, y los accionistas deberán sufragar las pérdidas de la entidad cuando sea posible.
7.6.3.1. Aportación propia del Banco: desinversiones y reducción de costes
(344)
El Banco ya ha cedido pequeñas entidades extranjeras (en los Estados Unidos de América) y ha reducido el grado de apalancamiento de una parte de su cartera con el fin de mejorar tanto su adecuación de capital como su posición de liquidez. El plan de reestructuración prevé el desapalancamiento de sus actividades en el extranjero, tal como se describe en los considerandos 125 a 129. Considerando el proceso de desapalancamiento y las cesiones ya realizadas y a raíz de la aplicación de los compromisos relativos a la desinversión y el desapalancamiento de las actividades extranjeras, el Banco habrá reducido de forma significativa su presencia geográfica en […]. La disminución de los activos internacionales del Banco reducirá también significativamente el riesgo contingente de que se vayan a necesitar ayudas en el futuro. Por tanto, sirve para reducir al mínimo la cuantía de la ayuda.
(345)
A fin de limitar sus necesidades de capital, el Banco no utilizará capital para respaldar o expandir sus filiales en el extranjero, tal como se describe en el considerando 138. Además, los compromisos asumidos por Grecia garantizan que el Banco no realizará adquisiciones costosas.
(346)
El Banco también se ha comprometido a llevar a cabo un ambicioso programa de reducción de costes, como se indica en la sección 2.4.2. Sus costes seguirán disminuyendo hasta 2017. Se está procediendo a una reducción de la plantilla y a recortes salariales. Grecia se ha comprometido también a limitar las retribuciones de los administradores del Banco, […].
7.6.3.2. Distribución de cargas entre los accionistas históricos y nuevo capital obtenido en el mercado
(347)
Los accionistas históricos del Banco se vieron diluidos por la emisión de derechos realizada en 2009 (118) y, de nuevo, por la recapitalización del HFSF (medida B4) y la captación de capital privado de 2013 y marzo de 2014. Por ejemplo, la participación en manos de los accionistas del Banco, que, en ese momento, incluía a los inversores que aportaron dinero en 2009, se redujo del 100 % antes de la recapitalización de la primavera de 2013 a solo un 2,3 % después. Además, el Banco no ha pagado ningún dividendo en efectivo desde 2008. Además del reparto de cargas entre los accionistas históricos, el Banco ha captado una cantidad significativa de capital privado desde el inicio de la crisis en 2008, a saber, 807 millones EUR en 2009, 1 444 millones EUR en 2013 y 1 750 millones EUR en 2014.
7.6.3.3. Distribución de cargas entre los titulares de deuda subordinada
(348)
Los titulares de deuda híbrida y subordinada del Banco han contribuido a los costes de reestructuración de la entidad. El Banco ha llevado a cabo varios ejercicios de gestión del pasivo con objeto de generar capital, tal como se describe en el considerando 134.
(349)
Los instrumentos aún en circulación están sujetos a la prohibición de cupón que se indica en el considerando 143. Por lo tanto, la Comisión considera que está garantizada una distribución adecuada de la carga entre el Banco y los titulares de deuda híbrida y subordinada y que, a este respecto, se cumplen los requisitos de la Comunicación sobre reestructuración.
7.6.3.4. Conclusión sobre la aportación propia y la distribución de cargas
(350)
En comparación con el total de la recapitalización pública recibida, la aportación propia y el reparto de cargas, especialmente en forma de venta de activos y reducción de la cartera de préstamos, son muy inferiores a lo que la Comisión suele considerar suficiente. La reducción solo afecta a las actividades exteriores, que representan una pequeña parte del Banco (119), y la reestructuración no contempla ninguna reducción del tamaño de las carteras de préstamos y depósitos en Grecia, que, antes al contrario, han aumentado enormemente en los últimos años, a raíz de las adquisiciones. No obstante, la Comisión tiene en cuenta los elementos analizados en la sección 7.6.1 y, en particular, el hecho de que la ayuda recibida puede beneficiarse en parte de la excepción establecida en el punto 14 de la Comunicación prorrogativa de 2011, en virtud del cual la Comisión puede aceptar una aportación propia y un reparto de cargas menor. La Comisión también observa positivamente que el Banco captó en el mercado 1 444 millones EUR en mayo de 2013 y 1 750 millones EUR en marzo de 2014, […]. Por otra parte, el capital captado en marzo de 2014 se obtuvo a un precio por acción igual al precio al que suscribió el HFSF en el marco de la recapitalización de la primavera de 2013 (medida B4). Por tanto, el elevado precio de emisión limitó la dilución del HFSF. El Banco reembolsó también las acciones preferentes (medida A). Teniendo en cuenta todos estos elementos, se puede considerar que el plan de reestructuración ofrece medidas de aportación propia y distribución de las cargas suficientes para limitar las ayudas al mínimo necesario.
7.6.4. Medidas para limitar el falseamiento de la competencia
(351)
La Comunicación sobre reestructuración exige que el plan de reestructuración proponga medidas para limitar el falseamiento de la competencia y garantizar la existencia de un sector bancario competitivo. Además, tales medidas también deben abordar las cuestiones relativas al riesgo moral y velar por que las ayudas públicas no se utilicen para financiar conductas contrarias a la competencia.
(352)
El punto 31 de la Comunicación sobre reestructuración establece que, al evaluar el importe de la ayuda y los falseamientos de la competencia resultantes, la Comisión tiene que tener en cuenta tanto el importe absoluto y relativo de la ayuda recibida como el grado de distribución de las cargas y la posición de la entidad financiera en el mercado tras la reestructuración. A este respecto, la Comisión recuerda que el Banco ha recibido del Estado una ayuda de capital equivalente al 23,7 % de sus RWA (120). Además, en 2010 el Banco también obtuvo garantías de liquidez que ascendieron a 9 900 millones EUR y préstamos obligacionistas del Estado por importe de 1 300 millones EUR, que en conjunto representan casi el 25 % de su balance total. Además, recibió una ELA garantizada por el Estado. Por lo tanto, ante el elevado importe de las ayudas, se han de adoptar medidas para limitar el posible falseamiento de la competencia. Por otra parte, la cuota de mercado del Banco en Grecia es elevada. La adquisición de las actividades cedidas de ATE, Geniki, MBG y las actividades chipriotas cedidas aumentó su cuota de mercado. Después de estas adquisiciones, la cuota de mercado del Banco en depósitos ascendió en Grecia al 29 % a finales de 2013, mientras que en hipotecas residenciales, créditos al consumo y préstamos a las empresas alcanzó un 25 %, un 22 % y un 35 %, respectivamente (en comparación con el 10 %, el 8 %, el 8 % y el 14 %, respectivamente, en 2011) (121).
(353)
La Comisión recuerda que las dificultades del Banco se debieron en gran medida a acontecimientos externos, como la crisis de deuda soberana griega y la prolongada recesión que ha afectado a la economía griega desde 2008, como ya se ha señalado en el considerando 74 de la Decisión de incoación de Piraeus. Por tanto, no hay mucha necesidad de abordar el problema del riesgo moral. Como se expone en la sección 7.6.1 de la presente Decisión, el efecto falseador de las medidas de ayuda es inferior a la luz de estos elementos, como lo es la necesidad de tomar medidas que limiten el falseamiento de la competencia. Por estas razones, la Comisión puede aceptar con carácter excepcional que, a pesar del elevado importe de las ayudas y de las elevadas cuotas de mercado, el plan de reestructuración no contemple ninguna reducción del tamaño del balance ni de los préstamos en Grecia. Sin embargo, resultaría problemático si la entidad que más ayudas ha recibido de los cuatro grandes bancos griegos y la que más ha crecido con las adquisiciones realizadas a lo largo de los últimos años, siguiera creciendo durante el período de reestructuración a un ritmo más rápido que el mercado, con lo que podría expulsar a los bancos que menos ayudas recibieron. Por consiguiente, la Comisión acoge con satisfacción el compromiso de que el Banco no crecerá más rápido que el crecimiento del mercado.
(354)
No obstante, la Comisión observa que las recapitalizaciones del Estado permitieron al Banco continuar sus actividades bancarias en los mercados extranjeros.
(355)
La Comisión observa que, además de la reestructuración y el desapalancamiento ya realizados, el Banco deberá seguir reestructurando sus activos extranjeros y reduciendo su grado de apalancamiento antes del 30 de junio de 2018 (122). Además, se comprometió a no utilizar las ayudas para financiar el crecimiento de tales actividades. Por lo tanto, las ayudas no se utilizarán para falsear la competencia en esos mercados extranjeros.
(356)
Grecia también se ha comprometido a que el Banco no efectúe adquisiciones costosas, garantizando así que no utilice las ayudas estatales recibidas para realizar nuevas adquisiciones. Esta prohibición sirve para garantizar que las ayudas se utilicen exclusivamente para contribuir al restablecimiento de la viabilidad de las actividades bancarias griegas, y no, por ejemplo, para crecer en mercados extranjeros.
(357)
El compromiso de reducir los intereses pagados por los depósitos griegos desde unos niveles insoportablemente elevados garantiza además que las ayuda estatales no se utilicen para financiar estrategias insostenibles de captación de depósitos que falseen la competencia en el mercado griego. De modo análogo, el compromiso de aplicar unas directrices estrictas por lo que respecta a la fijación de los precios de los nuevos préstamos, basado en una adecuada evaluación del riesgo de crédito, evitará que el Banco falsee la competencia en el mercado griego con estrategias de precios inadecuadas sobre los préstamos a los clientes.
(358)
Teniendo en cuenta la situación específica descrita en la sección 7.6.1 y las medidas previstas en el plan de reestructuración, la Comisión considera que existen salvaguardias suficientes para limitar el falseamiento de la competencia.
7.6.5. Seguimiento
(359)
De conformidad con la sección 5 de la Comunicación sobre reestructuración, se deben presentar informes periódicos a la Comisión para que esta pueda comprobar la correcta aplicación del plan de reestructuración. Tal como se recoge en los compromisos contraídos por Grecia (123), Grecia garantizará que, hasta que finalice el período de reestructuración, es decir, el 31 de diciembre de 2018, el administrador encargado de la supervisión, que ha sido nombrado por el Banco con el visto bueno de la Comisión, efectúe un seguimiento de los compromisos contraídos por Grecia sobre la reestructuración de las actividades en Grecia y en el extranjero, así como sobre la gobernanza corporativa y las operaciones comerciales, Por consiguiente, la Comisión considera que está garantizada la adecuada supervisión del plan de reestructuración.
7.6.6. Conclusión sobre la conformidad de las medidas A, B1, B2, B3 y B4 con la Comunicación sobre reestructuración
(360)
La Comisión considera que el plan de reestructuración, considerado conjuntamente con los compromisos que figuran en el anexo de la presente Decisión, garantiza el restablecimiento de la viabilidad del Banco a largo plazo, es suficiente con respecto a la distribución de las cargas y la aportación propia, es adecuado para compensar el falseamiento de la competencia causado por las medidas de ayuda examinadas en la presente Decisión y es proporcionado. El plan de reestructuración y los compromisos presentados a la Comisión reúnen los criterios de la Comunicación sobre reestructuración.
8. CONCLUSIÓN
(361)
La Comisión lamenta que Grecia haya concedido ilegalmente las medidas de ayuda B2, B3 y B4, infringiendo el artículo 108, apartado 3, del Tratado, en la medida en que se ejecutaron antes de su notificación formal. No obstante, estas medidas, así como las demás que se analizan en la presente Decisión, pueden ser consideradas compatibles con el mercado interior.
HA ADOPTADO LA PRESENTE DECISIÓN:
Artículo 1
1. Las siguientes medidas ejecutadas por Grecia constituyen ayudas estatales a tenor del artículo 107, apartado 1, del Tratado:
a)
la provisión urgente de liquidez concedida a Piraeus Bank S.A. por el Banco de Grecia y garantizada por Grecia (medida L2);
b)
la segunda recapitalización puente de 1 553 millones EUR concedida por el Fondo Griego de Estabilidad Financiera («HFSF») a Piraeus Bank S.A. en diciembre de 2012 (medida B2);
c)
la carta de compromiso por importe de 1 082 millones EUR concedida por el HFSF a Piraeus Bank S.A. el 20 de diciembre de 2012 (medida B3);
d)
la recapitalización de 5 891 millones EUR concedida por el HFSF a Piraeus Bank S.A. en la primavera de 2013 (medida B4), y
e)
la recapitalización de 524 millones EUR concedida por el HFSF a Piraeus Bank S.A. en la primavera de 2013 (medida C).
2. A la vista del plan de reestructuración relativo a Piraeus Bank Group, que incluye a Piraeus Bank S.A. y todas sus filiales y sucursales, presentado el 25 de junio de 2014, y de los compromisos ofrecidos por Grecia en esa fecha, las siguientes ayudas estatales son compatibles con el mercado interior:
a)
la aportación de capital de 750 millones EUR concedida por Grecia a Piraeus Bank S.A. en mayo de 2009 y diciembre de 2011 en el marco del régimen de recapitalización (medida A);
b)
la provisión urgente de liquidez concedida a Piraeus Bank S.A. por el Banco de Grecia y garantizada por Grecia desde julio de 2011, por un importe de 30 400 millones EUR, el 31 de diciembre de 2012 (medida L2);
c)
la primera recapitalización puente de 4 700 millones EUR concedida por el HFSF a Piraeus Bank S.A. en mayo de 2012 (medida B1);
d)
la segunda recapitalización puente de 1 553 millones EUR concedida por el HFSF a Piraeus Bank S.A. en diciembre de 2012 (medida B2);
e)
el compromiso de 1 082 millones EUR concedido por el HFSF a Piraeus Bank S.A. el 20 de diciembre de 2012 (medida B3);
f)
la recapitalización de 5 891 millones EUR concedida por el HFSF a Piraeus Bank S.A. en la primavera de 2013 (medida B4), y
g)
la recapitalización de 524 millones EUR concedida por el HFSF a Piraeus Bank S.A. en la primavera de 2013 (medida C).
Artículo 2
El destinatario de la presente Decisión es la República Helénica.
Hecho en Bruselas, el 23 de julio de 2014.