PROVÁDĚCÍ NAŘÍZENÍ RADY (EU) č. 285/2013
ze dne 21. března 2013,
kterým se ukončuje částečné opětovné zahájení antidumpingového šetření týkajícího se dovozu ethanolaminů pocházejících ze Spojených států amerických a kterým se zastavuje přezkum před pozbytím platnosti podle čl. 11 odst. 2 a částečný prozatímní přezkum podle čl. 11 odst. 3 nařízení (ES) č. 1225/2009
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o fungování Evropské unie,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 1225/2009 ze dne 30. listopadu 2009 o ochraně před dumpingovým dovozem ze zemí, které nejsou členy Evropského společenství (1) (dále jen „základní nařízení“), a zejména na čl. 9 odst. 2, čl. 11 odst. 2 a čl. 11 odst. 3 uvedeného nařízení,
s ohledem na návrh předložený Evropskou komisí po konzultaci s poradním výborem,
vzhledem k těmto důvodům:
1. POSTUP
1.1 Stávající opatření
(1)
Dne 2. února 1994 uložila Rada nařízením (ES) č. 229/94 (2) (dále jen „původní nařízení“) konečná antidumpingová cla na dovoz ethanolaminů (dále jen „dotčený výrobek“) pocházejících ze Spojených států amerických (dále jen „USA“). Dne 20. července 2000, po přezkumu před pozbytím platnosti, byla platnost těchto opatření nařízením Rady (ES) č. 1603/2000 (3) („nařízení o prvním přezkumu před pozbytím platnosti“) prodloužena na pět let.
(2)
Dne 23. října 2006, po druhém přezkumu před pozbytím platnosti, byla platnost těchto opatření nařízením Rady (ES) č. 1583/2006 (4) („nařízení o druhém přezkumu před pozbytím platnosti“) prodloužena na dalších pět let.
(3)
Dne 19. ledna 2010, po třetím přezkumu před pozbytím platnosti, byla antidumpingová cla na dovoz ethanolaminů pocházejících z USA prováděcím nařízením Rady (EU) č. 54/2010 (5) (dále jen „nařízení o třetím přezkumu před pozbytím platnosti“) uložena na další dva roky.
(4)
Dne 9. dubna 2010 podala společnost The Dow Chemical Company (dále též „Dow Chemical“) žádost o částečné zrušení prováděcího nařízení (EU) č. 54/2010.
(5)
Dne 12. března 2011 zveřejnila Evropská Komise (dále jen „Komise“) v Úředním věstníku Evropské unie oznámení (6) o nadcházejícím pozbytí platnosti opatření.
(6)
Na základě žádosti podané společnostmi BASF AG, Ineos Europe AG a Sasol Germany GmbH (dále jen „výrobní odvětví Unie“) zahájila Komise dne 21. ledna 2012 přezkum před pozbytím platnosti („čtvrtý přezkum před pozbytím platnosti“) (7).
(7)
Částečný prozatímní přezkum omezený na dumping, pokud jde o společnost Dow Chemical, byl zahájen dne 11. dubna 2012 (8).
(8)
V návaznosti na návrh (9) podaný dne 9. dubna 2010 Tribunál svým rozsudkem ze dne 8. května 2012 ve věci T-158/10 (10) (dále jen „rozsudek“) zrušil nařízení o třetím přezkumu před pozbytím platnosti v rozsahu, v němž se týkalo společnosti Dow Chemical.
1.2 Částečné opětovné zahájení
(9)
Na základě uvedeného rozsudku bylo zveřejněno oznámení (11) o částečném opětovném zahájení šetření v rámci třetího přezkumu před pozbytím platnosti týkajícího se dovozu ethanolaminů pocházejících z USA. Rozsah opětovně zahájeného četření byl omezen na provedení rozsudku, pokud jde o rozhodnutí o pravděpodobnosti pokračování nebo obnovení dumpingu během období přezkumného šetření a volnou kapacitu výroby ethanolaminů v USA.
(10)
Ve zmíněném oznámení byly strany informovány o tom, že s ohledem na rozsudek již dovoz ethanolaminů vyráběných společností Dow Chemical do Evropské unie nepodléhá antidumpingovým clům, která byla uložena nařízením o třetím přezkumu před pozbytím platnosti a že konečná antidumpingová cla z dovozu ethanolaminů zaplacená podle uvedeného nařízení by měla být vrácena nebo prominuta v souladu s příslušnými celními předpisy.
(11)
Komise o částečném opětovném zahájení šetření oficiálně informovala vyvážející výrobce, dovozce a uživatele, o nichž bylo známo, že se jich záležitost týká, a výrobní odvětví Unie. Zainteresované strany měly možnost se písemně vyjádřit a ve lhůtě uvedené v oznámení požádat o slyšení.
(12)
Všechny strany, které o to v uvedené lhůtě požádaly a prokázaly, že existují zvláštní důvody, aby byly vyslechnuty, dostaly k vyslechnutí příležitost.
(13)
Svá stanoviska předložili dva vyvážející výrobci, tři výrobci v Unii a jeden uživatel dotčeného výrobku.
2. PROVEDENÍ ROZSUDKU
2.1 Předběžná poznámka
(14)
Je třeba připomenout, že důvodem pro zrušení napadeného nařízení bylo to, že Tribunál shledal, že v nařízení o třetím přezkumu před pozbytím platnosti byly při posuzování udělány dvě chyby: i) ve zjištění pokračujícího dumpingu v průběhu období přezkumného šetření, a tedy, na tomto základě, ve zjištění pravděpodobnosti pokračování dumpingu; a ii) určením, že volná kapacita výroby ethanolaminů v USA byla 60 000 tun.
2.2 Připomínky zúčastněných stran
(15)
Výrobní odvětví Unie uznalo, že rozsudek zpochybnil metody, které orgány použily k vyčíslení volné výrobní kapacity v USA. Trvalo však na tom, že vycházet u skutečné výrobní kapacity z 90 % kapacity jmenovité, jak učinily orgány, je příliš konzervativní, neboť je běžné a přijatelné, že podniky jmenovitou kapacitu překračují. Výrobní odvětví Unie vycházelo ze zveřejněných tržních údajů údajně získaných od PCI Xylenes & Polyesters (dále jen „PCI“) a dospělo k závěru, že v roce 2008 a v následujících letech volná kapacita skutečně existovala.
(16)
Výrobní odvětví Unie bylo navíc názoru, že tržní podmínky se od zveřejnění nařízení o třetím přezkumu před pozbytím platnosti nijak podstatně nezměnily, a uvedlo několik důvodů pro závěr, že existuje pravděpodobnost obnovení dumpingu. V této souvislosti uvedlo, že výrobní kapacita v USA od období přezkumného šetření stále převyšuje tamější poptávku; podstatné navýšení kapacity ve třetích zemích po roce 2009, díky čemuž mělo dojít k nárůstu soběstačnosti odbytišť pro vývoz z USA; existenci stávajících antidumpingových opatření ve třetích zemích nebo pravděpodobnost jejich brzkého uložení; navýšení kapacity výroby MEG (monoethylenglykol) po roce 2009; a návrh, aby byly některé ethanolaminy v USA zařazeny na seznam výrobků s potenciálně škodlivými účinky na zdraví, což by v konečném důsledku mohlo mít vliv na domácí spotřebu.
(17)
Dow Chemical vyjádřila pochybnosti o zákonnosti opětovného zahájení šetření s tím, že základní nařízení neobsahuje žádné ustanovení, které by k takovému kroku opravňovalo. Tento vyvážející výrobce také tvrdil, že opětovné zahájení by bylo v rozporu s patnáctiměsíční zákonnou lhůtou, která je v čl. 11 odst. 5 základního nařízení stanovena pro dokončení přezkumných šetření.
(18)
Dow Chemical dále tvrdila, že rozsudek nevyžadoval jakékoli prováděcí opatření a že Komise nemohla prvky napadeného nařízení právně napravit, neboť věcné důvody, které vedly k přijetí nařízení, byly buď zrušeny Tribunálem, anebo napadeny. Dow Chemical tudíž zastávala názor, že jediným zákonným způsobem, jak napravit zmíněné prvky nařízení o třetím přezkumu před pozbytím platnosti, by bylo zrušení stávajících opatření.
(19)
Uživatel v Unii, společnost Stepan Europe (dále jen „společnost Stepan“), uvedl, že jediným právním důsledkem rozsudku mohlo být pouze zrušení opatření uložených nařízením o třetím přezkumu před pozbytím platnosti, poněvadž byla uložena na základě chybné analýzy. Podobně se vyjádřil vyvážející výrobce Huntsman Petrochemical Corporation LLC (dále jen „Huntsman“). Skutečně, společnosti Stepan a Huntsman tvrdily, že Tribunál rozhodl, že v průběhu období přezkumného šetření bylo celostátní dumpingové rozpětí záporné, a proto nemohlo být zjištěno pokračování dumpingu. Společnost Stepan tvrdila, že se orgány tudíž měly zabývat tím, zda existuje pravděpodobnost obnovení dumpingu; ovšem nařízení o třetím přezkumu před pozbytím platnosti se této věci nijak nevěnovalo.
(20)
Společnost Stepan navíc zdůraznila, že pokud by byl pojem pokračování dumpingu vykládán u každé společnosti individuálně, měly orgány učinit závěr, že v případě Dow Chemical k pokračování dumpingu nedochází, poněvadž podle Soudního dvora tato společnost představovala více než 85 % veškerého dovozu z USA, a měly proto posuzovat, zda je u této společnosti pravděpodobné obnovení dumpingu. U ostatních vyvážejících společností se zjistilo, že k dumpingu došlo, a orgány tudíž měly určit, zda je pravděpodobné, že se v něm bude pokračovat. Podle společnosti Stepan byla analýza pravděpodobnosti pokračování dumpingu založena hlavně na celostátní volné kapacitě v USA v objemu 60 000 tun. Vzhledem k tomu, že Tribunál shledal, že orgány pochybily při posuzování volné kapacita v USA a dále k tomu, že, jak tvrdí společnost Stepan, se volná kapacita blížila nanejvýš 8 000 tunám, již nebylo možné nadále tvrdit, že by ostatní vyvážející společnosti pravděpodobně v dumpingu pokračovaly. Orgány by tak musely rovněž analyzovat a určit pravděpodobnost obnovení dumpingu.
(21)
Také společnost Huntsman při své analýze vycházela z předpokladu, že rozsudek potvrdil, že během období přezkumného šetření nebyla v USA žádná volná kapacita, a že tedy nebylo pravděpodobné, že by objem vývozu ethanolaminů do EU vzrostl. Tvrdila rovněž, že proto ani nebylo nutné analyzovat jiné faktory, například dopad opatření na ochranu obchodu ze strany třetích zemí, eventuální vývoj poptávky v USA a na jiných trzích nebo tlak na snížení cen. Společnost Huntsman dále argumentovala tím, že vzhledem k zjištění Soudního dvora, že v USA během období přezkumného šetření neexistovala volná kapacita, již Komise nemohla provést novou analýzu pravděpodobnosti obnovení dumpingu a újmy, a při tomto částečném opětovném zahájení tak ani nemohla dospět k závěru, že existuje pravděpodobnost obnovení dumpingu působícího újmu. Pokud by však Komise přesto byla schopna pravděpodobnost obnovení dumpingu a újmy znovu posoudit, společnost Huntsman tvrdila, že by stejně nebylo možné prokázat, že jsou splněny požadavky čl. 11 odst. 2 základního nařízení. Co se týče pravděpodobnosti obnovení dumpingu, společnost Huntsman byla názoru, že na základě zjištění, že během období přezkumného šetření u zdaleka největšího vývozce, společnosti Dow Chemical, k dumpingu nedošlo, neexistovala ani pravděpodobnost jeho obnovení v celostátním měřítku po období přezkumného šetření v případě, že by antidumpingová cla byla zrušena.
(22)
Podle společnosti Huntsman by obnovení újmy nebylo pravděpodobné, poněvadž nebyla k dispozici nevyužitá výrobní kapacita, v důsledku čehož existoval pouze velmi malý prostor pro zvýšení vývozu do EU po období přezkumného šetření. Společnost Huntsman trvala na tom, že takový závěr je potvrzen i tím, že podle zprávy společnosti SRI (12) se předpokládaný nárůst spotřeby v USA podstatně neliší od ostatních trhů.
(23)
Společnost Huntsman vznesla argument, že utrpělo-li výrobní odvětví Unie újmu, je třeba to přičítat důsledkům hospodářské krize a nikoli dovozu z USA. Jen kvůli pouhému prohloubení nepříznivých dopadů krize prostřednictvím dovozu se nemohlo dospět k závěru, že tento dovoz pravděpodobně povede k obnovení újmy.
2.3 Analýza připomínek
(24)
Pokud jde o údajnou protiprávnost opětovného zahájení (17. a 18. bod odůvodnění), je třeba připomenout, že Soudní dvůr ve svém rozsudku ve věci C-458/98 P (dále jen „rozsudek ve věci IPS“) uznal, že v případech, kdy řízení sestává z několika správních kroků, neznamená zrušení jednoho z těchto kroků zrušení celého řízení. Antidumpingové řízení je příkladem takového řízení sestávajícího z více kroků. Proto ze zrušení pozměňujícího nařízení ve vztahu k jedné straně neplyne zrušení celého postupu provedeného před přijetím uvedeného nařízení (13). Kromě toho podle článku 266 Smlouvy o fungování Evropské unie jsou orgány Unie povinny se daným rozsudkem řídit. S ohledem na výše uvedené bylo tvrzení, že neexistuje právní základ pro částečné obnovení přezkumného šetření, shledáno neopodstatněným.
(25)
Tvrzení, že zavedení lhůt pro dokončení antidumpingových šetření nedovoluje Komisi prodloužit vyšetřování za rámec patnáctiměsíčního zákonného limitu (17. bod odůvodnění), bylo rovněž shledáno neopodstatněným. Komise se domnívá, že v případě provádění rozsudku Soudního dvora není tato lhůta relevantní. Tato lhůta musí být dodržena pouze v případě dokončení původního přezkumného šetření od data jeho zahájení do data konečného opatření a nevztahuje se na žádné další opatření, které může být potřeba zavést například v důsledku soudního přezkumu. Přijetí takového argumentu by ve svém důsledku orgánům znemožnilo přihlédnout ke zjištěním Tribunálu (jak požaduje článek 266 SFEU). Rozsudky Tribunálu budou vlastně vždy vydávány v okamžiku, kdy lhůta pro šetření uplyne. Dále je třeba říci, že jakýkoli jiný výklad by znamenal například to, že úspěšná žaloba určité strany by pro tuto stranu neměla žádný praktický účinek, pokud by uplynutí lhůty na dokončení původního šetření neumožňovalo rozsudek Tribunálu provést. To by bylo v rozporu se zásadou, že všechny strany by měly mít právo na využití účinného soudního přezkumu.
(26)
K argumentu, že by Komise nebyla s to zjednat právní nápravu nesprávného posouzení, jež napadené nařízení podle učiněného zjištění obsahovalo, a že jediným způsobem provedení rozsudku je zrušení stávajících opatření (18. bod odůvodnění), je třeba uvést následující poznámky. Soudní dvůr již konstatoval, že zrušení nařízení rovněž zahrnuje možnost napravit ty prvky pozměňujícího nařízení, které vedly k jeho zrušení, přičemž části, jež napadeny nebyly a rozsudkem nejsou dotčeny, se ponechají beze změn - jak bylo stanoveno v rozsudku ve věci IPS. Orgány jsou tudíž povinny přihlížet nejen k normativní části rozsudku, ale i k odůvodnění, které k ní vedlo a představuje její nezbytnou oporu, neboť právě odůvodnění je nutné k určení jejího přesného významu (14). Postup za účelem nahrazení nezákonného opatření tudíž lze opětovně zahájit. (15) I tento argument se proto považuje za neopodstatněný.
(27)
Jak uvedly i společnosti Stepan a Huntsman (viz 19. bod odůvodnění), Tribunál zjistil, že během šetření, které vyústilo v přijetí nařízení o třetím přezkumu před pozbytím platnosti, nemohly orgány dospět k závěru, že dumping pokračoval v průběhu období přezkumného šetření, a ani k tomu, že existuje pravděpodobnost pokračování dumpingu. Velká většina dovozu z USA, z více než 85 % od společnosti Dow Chemical, jak podotkl Tribunál, se do Unie dostala za nedumpingové ceny. Daná situace měla navíc vést ke zjištění, že rozpětí pro dovoz dotčeného výrobku pocházejícího z USA stanovené váženým průměrem je záporné. Tribunál učinil závěr, že orgány tudíž měly povinnost prokázat, že existuje pravděpodobnost obnovení dumpingu (16).
(28)
Jak všechny zúčastněné strany explicitně či implicitně uznávají, analýza pravděpodobnosti obnovení dumpingu v tomto případě souvisí s výpočtem volné výrobní kapacity v USA. Některé zúčastněné strany trvají na tom, že Tribunál potvrdil, že během období přezkumného šetření neexistovala v USA významná volná kapacita. Tribunál shledal, že metoda výpočtu, jejíž pomocí byla nevyužitá výrobní kapacita ethanolaminů v období přezkumného šetření stanovena na 60 000 tun, byla matoucí a že výsledný údaj 60 000 tun byl v rozporu s důkazy, o něž se Soud v tomto případě opíral (17).
(29)
Jak se uvádí 15. v bodě odůvodnění, výrobní odvětví Unie uvedlo, že na základě údajů PCI měla celostátní volná kapacita v roce 2008 překročit 60 000 tun. Je však třeba poznamenat, že ve výpočtu poskytnutém výrobním odvětvím Unie byla použita celková výrobní kapacita v USA, tj. bez úpravy na 90 % úroveň této kapacity.
(30)
Pokud jde o tvrzení ohledně výpočtu volné kapacity v období přezkumného šetření, je třeba uvést, že při šetření v rámci třetího přezkumu před pozbytím platnosti spolupracovali dva vyvážející výrobci. Během tohoto šetření bylo zjištěno, že společnost INEOS Oxide LLC (dále jen „INEOS“) v období přezkumného šetření žádnou volnou kapacitu neměla, kdežto Dow Chemical určitou volnou kapacitu vykazovala. Z ověřených informací vyplývá, že Dow Chemical svou volnou kapacitu v období přezkumného šetření nevyužila k lacinému vývozu, ačkoliv tak učinit mohla, poněvadž úroveň opatření byla ve valorickém vyjádření nízká.
(31)
Spolupracující společnosti, Dow Chemical a INEOS, navíc v období přezkumného šetření společně tvořily 91,6 % vývozu z USA do EU. Celkový vývoz společností Dow Chemical a INEOS činil 30 000 až 35 000 tun; vývoz od nespolupracujících společností nepřesáhl 3 000 až 4 000 tun. Celostátní dumpingové rozpětí v období přezkumného šetření bylo na úrovni de minimis a dovoz od nespolupracujících společností odpovídal méně než 1 % trhu EU. Z důvodu zachování důvěrnosti byly zmíněné údaje uvedeny ve formě rozpětí nebo se nejednalo o přesná čísla.
(32)
Jak se uvádí v 16. bodě odůvodnění, poukázalo výrobní odvětví Unie na různé faktory, které by podle něj ukazovaly, že pravděpodobnost obnovení dumpingu přetrvávala i po roce 2008. Podmínky na trhu se však od zveřejnění nařízení o třetím přezkumu před pozbytím platnosti nijak podstatně nezměnily. I výrobní odvětví Unie existenci těchto okolností uznalo. Je ovšem třeba zmínit, že, jak je uvedeno v 30. a 31. bodě odůvodnění, vzhledem k nízké úrovni opatření a nedostatku volné kapacity společnosti INEOS i absenci dumpingu ze strany Dow Chemical nic nenasvědčuje tomu, že by zrušením opatření pravděpodobně došlo ke změně situace.
(33)
Jeden vyvážející výrobce uvedl, že výsledkem třetího přezkumu před pozbytím platnosti nemělo být uložení opatření prováděcím nařízením (EU) č. 54/2010. Tento vyvážející výrobce požadoval zrušení opatření se zpětným účinkem, aby byla všechna cla zaplacená od data vstupu prováděcího nařízení (EU) č. 54/2010 v platnost vrácena všem dovozcům, kteří je řádně uhradili.
(34)
Toto tvrzení se zamítá, protože i jiní vyvážející výrobci než Dow Chemical mohli podat žalobu o zrušení nařízení, jež bylo zrušeno pouze v rozsahu, v němž se týkalo žadatele - společnosti Dow Chemical. V souladu se zásadou právní jistoty a judikaturou Soudního dvora (18) je nařízení s konečnou platností použitelné na ostatní vyvážející výrobce.
2.4 Závěr
(35)
S ohledem na připomínky stran a jejich analýzu byl učiněn závěr, že z provedení rozsudku vyplývá, že během šetření, jež vedlo k přijetí prováděcího nařízení (EU) č. 54/2010, orgány nemohly dospět k závěru, že dumping přetrvával během období přezkumného šetření, ani že existuje pravděpodobnost jeho pokračování. Nadto měly orgány učinit závěr, že obnovení dumpingu není pravděpodobné.
(36)
Vzhledem k výše uvedenému se antidumpingové clo na ethanolaminy nemělo znovu ukládat. K Dow Chemical je třeba připomenout, že již rozsudkem Tribunálu ve věci T-158/10 bylo prováděcí nařízení (EU) č. 54/2010 zrušeno v rozsahu, v němž se týkalo této společnosti. Pro přehlednost by se tedy mělo zdůraznit, že na dovoz ethanolaminů od společnosti Dow Chemical se antidumpingová cla nevztahují již ode dne vstupu prováděcího nařízení (EU) č. 54/2010 v platnost (23. ledna 2010).
3. ČTVRTÝ PŘEZKUM PŘED POZBYTÍM PLATNOSTI
(37)
S ohledem na výše uvedené, a zejména na 35. bod odůvodnění, se má za to, že čtvrtý přezkum před pozbytím platnosti by měl být ukončen bez opětovného uložení cla. Pokud jde o společnost Dow Chemical, čtvrtý přezkum před pozbytím platnosti se stal bezpředmětným v důsledku rozsudku a ode dne 23. ledna 2010 neexistuje žádný právní základ pro výběr antidumpingových cel na dovoz od společnosti Dow Chemical.
4. ČÁSTEČNÝ PROZATÍMNÍ PŘEZKUM
(38)
S přihlédnutím k závěrům shrnutým v 35. bodě odůvodnění se má za to, že přezkum by měl být zastaven, neboť chybí samotný základ pro existenci opatření, tj. zjištění pravděpodobnosti pokračování či obnovení dumpingu působícího újmu.
5. OBDRŽENÉ PŘIPOMÍNKY
(39)
Všechny strany byly informovány o podstatných skutečnostech a úvahách, na jejichž základě se zamýšlí doporučit, aby byla stávající opatření ukončena. Byla jim rovněž poskytnuta lhůta, během níž mohly k těmto poskytnutým informacím vznést námitky. Tyto připomínky byly řádně posouzeny, avšak nebyly takové povahy, aby si vyžádaly změnu závěrů.
6. ZÁVĚRY
(40)
Z výše uvedeného vyplývá, že částečné opětovné zahájení šetření by se mělo zastavit a že antidumpingová opatření na dovoz ethanolaminů pocházejících z USA by měla být zrušena. Vzhledem k tomu, že prováděcí nařízení (EU) č. 54/2010 bylo zrušeno v rozsahu, v němž se týkalo společnosti Dow Chemical, na dovoz ethanolaminů od této společnosti se opatření nevztahují již ode dne vstupu prováděcího nařízení (EU) č. 54/2010 v platnost (23. ledna 2010).
(41)
Rovněž čtvrté šetření před pozbytím platnosti týkající se platných antidumpingových cel na dovoz ethanolaminů pocházejících ze Spojených států amerických by mělo být ukončeno bez opětovného uložení cla. Tento přezkum před pozbytím platnosti se stal bezpředmětným, pokud jde o dovoz od společnosti Dow Chemical.
(42)
Částečný prozatímní přezkum, svým rozsahem omezený na zkoumání dumpingu, by měl být vzhledem k zrušení stávajících opatření zastaven,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
1. Částečné opětovné zahájení antidumpingového šetření týkajícího se dovozu ethanolaminů, v současnosti kódů KN ex 2922 11 00 (monoethanolamin) (kód TARIC 2922110010), ex 2922 12 00 (diethanolamin) (kód TARIC 2922120010) a 2922 13 10 (triethanolamin), pocházejících ze Spojených států amerických se ukončuje bez opětovného uložení cel a opatření se zrušují.
2. Pokud jde o dovoz od společnosti The Dow Chemical Company, právní základ pro výběr antidumpingových cel na dovoz od této společnosti neexistuje již ode dne 23. ledna 2010.
Článek 2
Šetření při přezkumu před pozbytím platnosti v rámci antidumpingového šetření týkajícího se dovozu ethanolaminů od všech vyvážejících výrobců, v současnosti kódů KN ex 2922 11 00 (monoethanolamin) (kód TARIC 2922110010), ex 2922 12 00 (diethanolamin) (kód TARIC 2922120010) a 2922 13 10 (triethanolamin), pocházejících ze Spojených států amerických, zahájené dne 21. ledna 2012, se ukončuje bez uložení opatření. Tento přezkum před pozbytím platnosti se stal bezpředmětným, pokud jde o dovoz od společnosti The Dow Chemical Company.
Článek 3
Částečný prozatímní přezkum, svým rozsahem omezený na zkoumání dumpingu, týkající se dovozu ethanolaminů od společnosti The Dow Chemical Company, v současnosti kódů KN ex 2922 11 00 (monoethanolamin) (kód TARIC 2922110010), ex 2922 12 00 (diethanolamin) (kód TARIC 2922120010) a 2922 13 10 (triethanolamin), pocházejících ze Spojených států amerických, se ukončuje.
Článek 4
Toto nařízení vstupuje v platnost prvním dnem po vyhlášení v Úředním věstníku Evropské unie.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné v členských státech.
V Bruselu dne 21. března 2013.
REGLAMENTO DE EJECUCIÓN (UE) No 285/2013 DEL CONSEJO
de 21 de marzo de 2013
por el que se da por concluida la reapertura parcial de la investigación antidumping relativa a las importaciones de etanolaminas originarias de los Estados Unidos de América y por el que se da por concluida la reconsideración por expiración de conformidad con el artículo 11, apartado 2, y la reconsideración provisional parcial con arreglo al artículo 11, apartado 3, del Reglamento (CE) no 1225/2009
EL CONSEJO DE LA UNIÓN EUROPEA,
Visto el Tratado de Funcionamiento de la Unión Europea,
Visto el Reglamento (CE) no 1225/2009 del Consejo, de 30 de noviembre de 2009, relativo a la defensa contra las importaciones que sean objeto de dumping por parte de países no miembros de la Comunidad Europea (1) («el Reglamento de base»), y, en particular, su artículo 9, apartado 2 y su artículo 11, apartados 2 y 3,
Vista la propuesta presentada por la Comisión Europea previa consulta al Comité consultivo,
Considerando lo siguiente:
1. PROCEDIMIENTO
1.1. Medidas vigentes
(1)
El 2 de febrero de 1994, el Consejo impuso, mediante el Reglamento (CE) no 229/94 (2) («el Reglamento original»), un derecho antidumping definitivo sobre las importaciones de etanolaminas («el producto afectado») originarias de los Estados Unidos de América («EE. UU.»). El 20 de julio de 2000, y a raíz de una investigación de reconsideración por expiración, dichas medidas se prorrogaron durante cinco años mediante el Reglamento (CE) no 1603/2000 del Consejo (3) («el primer Reglamento de reconsideración por expiración»).
(2)
El 23 de octubre de 2006, a raíz de la segunda investigación de reconsideración por expiración, las medidas se prorrogaron durante cinco años más mediante el Reglamento (CE) no 1583/2006 del Consejo (4) («el segundo Reglamento de reconsideración por expiración»).
(3)
El 19 de enero de 2010, y a raíz de una tercera investigación de reconsideración por expiración, se impusieron los derechos antidumping sobre las importaciones de etanolaminas originarias de los EE. UU. durante dos años más mediante el Reglamento de Ejecución (UE) no 54/2010 del Consejo (5) («el tercer Reglamento de reconsideración por expiración»).
(4)
El 9 de abril de 2010, Dow Chemical Company («Dow Chemical») presentó una solicitud de anulación parcial de Reglamento de Ejecución (UE) no 54/2010.
(5)
El 12 de marzo de 2011, la Comisión Europea («la Comisión») publicó un anuncio de expiración inminente en el Diario Oficial (6).
(6)
A raíz de una solicitud presentada por BASF AG, Ineos Europe AG, y Sasol Germany GmbH («la industria de la Unión»), la Comisión inició una reconsideración por expiración el 21 de enero de 2012 («la cuarta reconsideración por expiración») (7).
(7)
El 11 de abril de 2012 se inició una reconsideración provisional parcial limitada al dumping en lo que respecta a Dow Chemical (8).
(8)
Mediante su sentencia de 8 de mayo de 2012 en el asunto T-158/10 (9) («la sentencia»), el Tribunal General anuló el tercer Reglamento de reconsideración por expiración en la medida en que afectase a Dow Chemical, a raíz del recurso presentado el 9 de abril de 2010 (10).
1.2. Reapertura parcial
(9)
A raíz de dicha sentencia se publicó un anuncio (11) sobre la reapertura parcial de la tercera investigación de reconsideración por expiración relativa a las importaciones de etanolaminas originarias de los EE. UU. El alcance de la reapertura se limitó a la aplicación de la sentencia por lo que respecta a la determinación de la probabilidad de continuación o reaparición del dumping durante el período de investigación de reconsideración, incluida la capacidad de producción no utilizada de etanolaminas de los EE. UU.
(10)
En dicho anuncio, se informó a las partes de que, a la vista de la sentencia, las importaciones en la Unión Europea de etanolaminas fabricadas por Dow Chemical ya no estaban sujetas a los derechos antidumping impuestos por el tercer Reglamento de reconsideración por expiración y que los derechos antidumping definitivos pagados en virtud de lo dispuesto en dicho Reglamento sobre las importaciones de etanolaminas debían devolverse o condonarse de conformidad con la reglamentación aduanera aplicable.
(11)
La Comisión comunicó oficialmente a los productores exportadores, a los importadores y a los usuarios notoriamente afectados y a la industria de la Unión de la reapertura parcial de la investigación. Se brindó a las partes interesadas la oportunidad de dar a conocer sus opiniones por escrito y de solicitar una audiencia en el plazo fijado en el anuncio.
(12)
Se dio la oportunidad de ser oídas a todas las partes que así lo solicitaron en el plazo mencionado anteriormente y que demostraron que existían razones particulares por las que debía concedérseles una audiencia.
(13)
Se recibieron observaciones de dos productores exportadores, tres productores de la Unión, y un usuario del producto afectado.
2. EJECUCIÓN DE LA SENTENCIA
2.1. Observación preliminar
(14)
Se recuerda que el motivo de la anulación del Reglamento impugnado fue la conclusión del Tribunal General de que el tercer Reglamento de reconsideración por expiración contenía dos errores de evaluación: i) la conclusión de que se mantenía el dumping durante el período de investigación de reconsideración («PIR») y, por consiguiente, sobre esta base, la probable continuación del dumping, y ii) la determinación de que la capacidad de producción no utilizada de etanolaminas de los Estados Unidos ascendía a 60 000 toneladas.
2.2. Observaciones de las partes interesadas
(15)
La industria de la Unión reconoció que la sentencia cuestionaba las metodologías empleadas por las instituciones para cuantificar la capacidad de producción no utilizada en los EE. UU. Sin embargo, la industria de la Unión sostuvo que tomar como base la capacidad de producción real en el 90 % de la capacidad nominal, como lo habían hecho las instituciones, es una hipótesis muy conservadora, ya que es comúnmente aceptado que las empresas superen su capacidad nominal. Basándose en los datos de mercado supuestamente publicados por PCI Xylenes & Polyesters («PCI»), la industria de la Unión llegó a la conclusión de que, efectivamente, existía una capacidad no utilizada en 2008 y años posteriores.
(16)
Además, la industria de la Unión consideró que las condiciones de mercado no habían cambiado sustancialmente desde la publicación del tercer Reglamento de reconsideración por expiración y encontró varios motivos para concluir que existe una probabilidad de reaparición del dumping. A este respecto, afirmó que la capacidad de producción de EE. UU., desde el PIR sigue siendo superior a la demanda interna; que el incremento de la capacidad material en terceros países desde 2009 había provocado que los mercados de exportación estadounidenses fueran cada vez más autosuficientes; que existen medidas antidumping impuestas o que pueden imponerse en breve en terceros países; que la capacidad de producción de monoetilenglicol (MEG) ha aumentado a partir de 2009; y que la propuesta de los EE. UU. para incluir algunas de las etanolaminas en la lista de productos con posibles efectos perjudiciales para la salud podría tener consecuencias en última instancia en el consumo nacional.
(17)
Dow Chemical expresó sus dudas sobre la legalidad de la reapertura de la investigación, argumentando que no hay ninguna disposición específica en el Reglamento de base que lo permita. Este productor exportador también alegó que la reapertura estaría en contradicción con el plazo de quince meses establecido en el artículo 11, apartado 5, del Reglamento de base para la realización de investigaciones de reconsideración.
(18)
Dow Chemical alegó además que la sentencia no requería ninguna medida de aplicación y que la Comisión no podía corregir legalmente los aspectos del Reglamento impugnado, puesto que cada una de las razones de fondo que dio lugar a la adopción del Reglamento fue anulada por dicho Tribunal General o fue objeto de recurso. Dow Chemical considera, por tanto, que la única vía legal para subsanar estos aspectos del tercer Reglamento de reconsideración por expiración consiste en derogar las medidas existentes.
(19)
Un usuario de la Unión, Stepan Europe («Stepan»), afirmó que la consecuencia jurídica de la sentencia solo podría ser la retirada de las medidas impuestas por el tercer Reglamento de reconsideración por expiración, ya que se habían establecido basándose en un error de análisis. El productor exportador Huntsman Petrochemical Corporation LLC («Huntsman») expresó puntos de vista similares. De hecho, Stepan y Huntsman alegaron que el Tribunal había declarado que, durante el PIR, el margen de dumping a escala nacional era negativo y, por consiguiente, no podía determinarse la continuación del dumping. Stepan consideró, por tanto, que las instituciones debían haber examinado si existía probabilidad de reaparición del dumping, pero el tercer Reglamento de reconsideración por expiración no decía nada al respecto.
(20)
Por otra parte, Stepan subrayó que si el concepto de continuación del dumping se interpretara para cada empresa, las instituciones deberían haber llegado a la conclusión de que Dow Chemical no había continuado ejerciendo dumping ya que, según el Tribunal, esta empresa representaba más del 85 % de todas las importaciones procedentes de los Estados Unidos y, por lo tanto, deberían haber examinado la probabilidad de reaparición del dumping en el caso de Dow Chemical. En lo que respecta a las demás empresas exportadoras, se comprobó que se había producido dumping y, por tanto, las instituciones debían haber determinado si era probable la continuación del dumping. El análisis de la probabilidad de continuación del dumping se basó fundamentalmente, de acuerdo con Stepan, en el volumen de 60 000 toneladas de capacidad no utilizada que existía a nivel nacional en EE. UU. Habida cuenta de la constatación del Tribunal de que las instituciones se equivocaron al evaluar la capacidad no utilizada en EE. UU. y dado que, según Stepan, dicha capacidad sería, como máximo, de 8 000 toneladas, ya no era posible sostener que las demás empresas exportadoras probablemente continuaran con el dumping. Las instituciones también debían haber analizado y determinado la probabilidad de reaparición del dumping.
(21)
Hunstman también basó su análisis en la hipótesis de que la sentencia confirmaba que no existía ninguna capacidad no utilizada en los EE. UU. durante el PIR y que, por tanto, era poco probable que se exportara una cantidad mayor de etanolaminas a la Unión partiendo de esta base. Alegaron que, por tanto, no era necesario analizar otros factores tales como los efectos de las medidas de defensa comercial en terceros países, la posible evolución de la demanda en EE. UU. y en otros mercados o la presión a la baja sobre los precios. Además, Huntsman alegó que, a la luz de las conclusiones del Tribunal sobre la falta de capacidad no utilizada en los EE. UU. durante el PIR, la Comisión ya no podía volver a analizar la probabilidad de reaparición del dumping y el perjuicio ni concluir en el marco de esta reapertura parcial que existiera una probabilidad de reaparición del dumping perjudicial. No obstante, si la Comisión pudiera examinar la probabilidad de reaparición del dumping y del perjuicio, Huntsman consideraría que no habría pruebas para demostrar el cumplimiento de los requisitos del artículo 11, apartado 2, del Reglamento de base. Por lo que se refiere a la probabilidad de reaparición del dumping, partiendo de la conclusión de que durante el PIR no hubo dumping en el caso de Dow Chemical, que es el mayor exportador con diferencia, Huntsman opinó que no había ninguna probabilidad de reaparición del dumping a escala nacional después del PIR si se suprimían los derechos antidumping.
(22)
Según Huntsman, sería poco probable que reapareciera el perjuicio teniendo en cuenta la falta de capacidad de producción no utilizada, de lo que se deriva muy poco margen para un aumento de las exportaciones a la UE después del PIR. Huntsman afirmó que dicha conclusión se corroboraba por el hecho de que, según el informe SRI (12), el esperado aumento del consumo en los Estados Unidos no difiere significativamente del de los demás mercados.
(23)
Huntsman alegó que si la industria de la Unión hubiera sufrido algún tipo de perjuicio, debería atribuirse a los efectos de la crisis económica y no a las importaciones procedentes de los Estados Unidos de América. El mero agravamiento de los efectos negativos de la crisis por las importaciones no bastaría para deducir que fuera probable la reaparición del perjuicio causado por las importaciones mencionadas.
2.3. Análisis de las observaciones
(24)
Por lo que respecta a la supuesta ilegalidad de la reapertura (considerandos 17 y 18), se recuerda que en el asunto C-458/98 P («la sentencia IPS»), el Tribunal de Justicia reconoció que, en los casos en que un procedimiento se componga de varias etapas administrativas, la anulación de una de estas etapas no anula el procedimiento completo. El procedimiento antidumping es un ejemplo de este tipo de procedimiento en varias etapas. Por lo tanto, la anulación de un Reglamento modificador en relación con una parte no supone la anulación de todo el procedimiento previo a la adopción del Reglamento en cuestión (13). Por otra parte, de conformidad con el artículo 266 del Tratado de Funcionamiento de la Unión Europea (TFUE), las instituciones de la Unión están obligadas a cumplir la sentencia. Teniendo en cuenta todo lo anterior, se consideró injustificada la alegación de que no existe base jurídica para la reapertura parcial de una investigación de reconsideración.
(25)
La alegación de que la introducción de plazos para concluir las investigaciones antidumping impide a la Comisión ampliar la investigación más allá del límite legal de quince meses (considerando 17) también se consideró injustificada. Se estimó que dicho plazo no es pertinente para la aplicación de una sentencia de un tribunal. De hecho, dicho plazo solo rige la realización de la investigación de reconsideración inicial desde la fecha de inicio hasta la fecha de la acción definitiva y no afecta a ninguna acción ulterior que pueda haberse adoptado, por ejemplo como resultado de una reconsideración judicial. Si se aceptara dicha alegación, las instituciones no tendrían ninguna posibilidad de tener en cuenta las conclusiones del Tribunal General (como lo exige el artículo 266 TFUE). De hecho, el Tribunal General siempre dictará sentencia después de que haya expirado el plazo para la investigación. Además, hay que señalar que cualquier otra interpretación significaría, por ejemplo, que una acción legal eficaz interpuesta por una parte no tendría efectos prácticos para la misma si la expiración del plazo para concluir la investigación original no permitiese aplicar una sentencia del Tribunal General. Esto sería contrario al principio de que todas las partes deben tener derecho a una tutela judicial efectiva.
(26)
En relación con la alegación de que la Comisión no estaría legalmente facultada para subsanar los errores de evaluación detectados en el Reglamento impugnado y que el único medio para aplicar la sentencia consiste en derogar las medidas existentes (considerando 18), hay que señalar lo siguiente. El Tribunal ya ha dictaminado que la anulación de un reglamento implica también la posibilidad de corregir los aspectos del Reglamento modificador que dieron lugar a su anulación, dejando al mismo tiempo inalteradas las partes no impugnadas a las que no afecta la sentencia -como se estableció en la sentencia IPS-. Las instituciones, por tanto, tienen la obligación de tomar en consideración no solo la parte dispositiva de la sentencia, sino también los fundamentos jurídicos que han conducido a dicho fallo y que constituyen su sustento, en la medida en que son necesarios para determinar el significado exacto de lo que se afirma en la parte dispositiva (14). De esa manera, podrá reanudarse el procedimiento para la sustitución de una medida ilegal (15). Por consiguiente, dicha afirmación se considera asimismo injustificada.
(27)
El Tribunal General, como también señalaron Stepan y Hunstman (véase el considerando 19), concluyó que, durante la investigación que dio lugar a la adopción del tercer Reglamento de reconsideración por expiración, las instituciones no podían haber llegado a la conclusión de que se había mantenido el dumping durante el PIR, ni que hubiera probabilidad de continuación del mismo. Como señaló el Tribunal, la gran mayoría de las importaciones procedentes de los Estados Unidos, más del 85 % de Dow Chemical, habían entrado en la Unión a precios no objeto de dumping. Por otra parte, esta situación debería haber conducido a la conclusión de que el margen medio ponderado de las importaciones del producto en cuestión originario de los Estados Unidos de América era negativo. El Tribunal concluyó que las instituciones estaban obligadas por tanto a demostrar que existía una probabilidad de reaparición del dumping (16).
(28)
El análisis de la probabilidad de reaparición del dumping en este caso, como todas las partes interesadas lo reconocen explícita o implícitamente, depende del cálculo de la capacidad de producción no utilizada en los Estados Unidos. Algunas partes interesadas sostienen que el Tribunal General confirmó que no existía una capacidad no utilizada significativa de los EE. UU. durante el PIR. El Tribunal consideró que la metodología de cálculo que dio lugar a una capacidad de producción no utilizada de etanolaminas de 60 000 toneladas durante el PIR era confusa y esa cifra resultante estaba en contradicción con las pruebas invocadas en ese asunto (17).
(29)
Como se indica en el considerando 15, la industria de la Unión declaró que, basándose en los datos PCI, la capacidad no utilizada a nivel nacional que existía en 2008 sería superior a 60 000 toneladas. Sin embargo, se observa que, en el cálculo presentado por la industria de la Unión, se había utilizado la capacidad de producción total de los Estados Unidos, es decir que no había habido revisión a la baja para no tener en cuenta el 90 % de ese volumen.
(30)
En cuanto a las alegaciones sobre el cálculo de la capacidad no utilizada durante el PIR, hay que señalar que dos productores exportadores cooperaron con la tercera investigación de reconsideración por expiración. Durante la investigación, se determinó que INEOS Oxide LLC («INEOS») no disponía de ninguna capacidad no utilizada durante el PIR, mientras que Dow Chemical sí que la tenía en cierta medida. La información comprobada muestra que Dow Chemical no hizo uso de su capacidad no utilizada para realizar exportaciones a bajo precio durante el PIR, pero que podría haberlo hecho teniendo en cuenta el bajo nivel de las medidas si se expresan en equivalente de un derecho ad valorem.
(31)
Por otra parte, las empresas que cooperaron (Dow Chemical e INEOS) representaban conjuntamente durante el PIR el 91,6 % de las exportaciones de los EE. UU. a la Unión. El total de las exportaciones de Dow Chemical e INEOS se situó entre 30 000 y 35 000 toneladas; las exportaciones de las empresas que no cooperaron no pasaron de entre 3 000 y 4 000 toneladas. El margen de dumping a escala nacional durante el PIR fue de minimis y las importaciones de las empresas que no cooperaron representaron menos del 1 % del mercado de la Unión. Por motivos de confidencialidad, esas cifras se han dado en forma de horquilla o no se trata de la cifra exacta.
(32)
Como se indica en el considerando 16, la industria de la Unión mencionó diferentes factores que indicarían que, en su opinión, aún existía una probabilidad de reaparición del dumping a partir de 2008. Sin embargo, las condiciones del mercado no han cambiado significativamente desde la publicación del tercer Reglamento de reconsideración por expiración. Estas circunstancias las ha reconocido también la industria de la Unión. No obstante, cabe señalar que, como se indica en los considerandos 30 y 31, dado el bajo nivel de las medidas y la falta de capacidad no utilizada de INEOS, así como la ausencia de dumping por parte de Dow, nada indica la probabilidad de que la derogación de la medida modificara la situación.
(33)
Un productor exportador afirmó que la tercera reconsideración por expiración no debería haber dado lugar a la imposición de medidas mediante el Reglamento de Ejecución (UE) no 54/2010. El productor exportador pidió que se derogasen las medidas con efecto retroactivo para que se reembolsaran todos los derechos pagados desde la fecha de entrada en vigor del Reglamento de Ejecución (UE) no 54/2010 a todos los importadores que los hubieran abonado debidamente.
(34)
No se acepta dicha alegación porque los productores exportadores distintos de Dow Chemical también podrían haber presentado un recurso de anulación contra el Reglamento, que fue anulado solamente en la medida en que afectaba al solicitante, es decir Dow Chemical. Por lo tanto, de acuerdo con el principio de seguridad jurídica y de conformidad con la jurisprudencia del Tribunal (18), el Reglamento pasó a ser definitivo por lo que se refiere a los demás productores exportadores.
2.4. Conclusión
(35)
Teniendo en cuenta las observaciones presentadas por las partes y el análisis de las mismas, se concluyó que la aplicación de la sentencia implica que, durante la investigación que dio lugar a la adopción del Reglamento de Ejecución (UE) no 54/2010, las instituciones no podían haber llegado a la conclusión de que se había mantenido el dumping durante el período de investigación de reconsideración, ni que hubiera una probabilidad de continuación del mismo. Por otra parte, las instituciones deberían haber deducido también que no había ninguna probabilidad de reaparición del dumping.
(36)
A la vista de todo lo anterior, no deberían haberse restablecido los derechos antidumping sobre las etanolaminas. Con respecto a Dow Chemical, debe recordarse que ya quedó anulado el Reglamento de Ejecución (UE) no 54/2010 en la medida en que afectara a esta empresa mediante la sentencia del Tribunal General en el asunto T-158/10. Por lo tanto, en aras de la claridad, cabe señalar que, en lo que se refiere a las importaciones de etanolaminas de Dow Chemical, los derechos antidumping dejaron de estar vigentes a partir de la fecha de entrada en vigor del Reglamento de Ejecución (UE) no 54/2010 (el 23 de enero de 2010).
3. CUARTA RECONSIDERACIÓN POR EXPIRACIÓN
(37)
A la vista de lo anterior y, en particular, del considerando 35, se considera que debe darse por concluida la cuarta reconsideración por expiración sin volver a imponer ningún derecho. Con respecto a Dow Chemical, la cuarta reconsideración por expiración quedó desprovista de su objeto a causa de la sentencia, y no existe base jurídica para la percepción de derechos antidumping sobre las importaciones de Dow Chemical a partir del 23 de enero de 2010.
4. RECONSIDERACIÓN PROVISIONAL PARCIAL
(38)
Habida cuenta de las conclusiones resumidas en el considerando 35, se considera que debe darse por concluida la reconsideración, ya que no hay base para justificar la existencia misma de las medidas, es decir, la probabilidad de la continuación o reaparición del dumping perjudicial.
5. OBSERVACIONES RECIBIDAS
(39)
Se ha informado a todas las partes de los principales hechos y consideraciones en que se pretendía basar la recomendación de derogar las medidas vigentes. También se les concedió un plazo para que pudieran presentar observaciones tras comunicárseles esta información. Estas observaciones se tuvieron debidamente en cuenta, pero no llevaron a modificar las conclusiones.
6. CONCLUSIONES
(40)
De lo anterior se desprende que debe darse por concluida la reapertura parcial de la investigación y que deben derogarse las medidas antidumping sobre las importaciones de etanolaminas originarias de los Estados Unidos de América. Con respecto a las importaciones de etanolaminas de Dow Chemical, teniendo en cuenta que el Reglamento de Ejecución (UE) no 54/2010 ya se había anulado en la medida en que afectara a Dow Chemical, las medidas no están vigentes a partir de la fecha de entrada en vigor del Reglamento de Ejecución (UE) no 54/2010 (el 23 de enero de 2010).
(41)
También debe darse por concluida la cuarta investigación por expiración relativa a los derechos antidumping en vigor sobre las importaciones de etanolaminas originarias de los Estados Unidos de América sin volver a imponer ningún derecho. Con respecto a las importaciones de Dow Chemical, dicha reconsideración por expiración ha quedado desprovista de su objeto.
(42)
Debe darse por concluida la reconsideración provisional parcial limitada en su alcance al examen del dumping, habida cuenta de la derogación de las medidas existentes.
HA ADOPTADO EL PRESENTE REGLAMENTO:
Artículo 1
1. Se da por concluida la reapertura parcial de la investigación antidumping relativa a las importaciones de etanolaminas clasificadas actualmente en los códigos NC ex 2922 11 00 (monoetanolamina) (código TARIC 2922110010), ex 2922 12 00 (dietanolamina) (código TARIC 2922120010) y 2922 13 10 (trietanolamina), originarias de los Estados Unidos de América, sin volver a imponer los derechos y se derogan las medidas.
2. A partir del 23 de enero de 2010, no existe ninguna base jurídica para la percepción de los derechos antidumping aplicables a las importaciones de Dow Chemical Company.
Artículo 2
Se da por concluida, sin imposición de medidas, la investigación de reconsideración por expiración de la investigación antidumping relativa a las importaciones de etanolaminas de todos los productores exportadores, clasificadas actualmente en los códigos NC ex 2922 11 00 (monoetanolamina) (código TARIC 2922110010), ex 2922 12 00 (dietanolamina) (código TARIC 2922120010) y 2922 13 10 (trietanolamina), originarias de los Estados Unidos de América, iniciada el 21 de enero de 2012. Con respecto a las importaciones de Dow Chemical Company, dicha reconsideración por expiración ha quedado desprovista de su objeto.
Artículo 3
Se da por concluida la reconsideración provisional parcial limitada en su alcance al examen del dumping por lo que respecta a las importaciones de etanolaminas de Dow Chemical Company, clasificadas actualmente en los códigos NC ex 2922 11 00 (monoetanolamina) (código TARIC 2922110010), ex 2922 12 00 (dietanolamina) (código TARIC 2922120010) y 2922 13 10 (trietanolamina), originarias de los Estados Unidos de América.
Artículo 4
El presente Reglamento entrará en vigor el día siguiente al de su publicación en el Diario Oficial de la Unión Europea.
El presente Reglamento será obligatorio en todos sus elementos y directamente aplicable en cada Estado miembro.
Hecho en Bruselas, el 21 de marzo de 2013.