NAŘÍZENÍ KOMISE V PŘENESENÉ PRAVOMOCI (EU) č. 1125/2014
ze dne 19. září 2014,
kterým se doplňuje směrnice Evropského parlamentu a Rady 2014/17/EU, pokud jde o regulační technické normy týkající se minimální peněžní částky pojištění odpovědnosti za škodu způsobenou při výkonu povolání nebo srovnatelné záruky pro zprostředkovatele úvěru
(Text s významem pro EHP)
EVROPSKÁ KOMISE,
s ohledem na Smlouvu o fungování Evropské unie,
s ohledem na směrnici Evropského parlamentu a Rady 2014/17/ЕU ze dne 4. února 2014 o smlouvách o spotřebitelském úvěru na nemovitosti určené k bydlení a o změně směrnic 2008/48/ES a 2013/36/EU a nařízení (EU) č. 1093/2010 (1), a zejména na čl. 29 odst. 2 písm. a) uvedené směrnice,
vzhledem k těmto důvodům:
(1)
Podle čl. 29 odst. 2 písm. a) směrnice 2014/17/EU musí mít zprostředkovatelé úvěru pojištění odpovědnosti za škodu způsobenou při výkonu povolání na územích, kde nabízejí služby, nebo jinou srovnatelnou záruku splnění závazku z porušení povinné péče při výkonu povolání.
(2)
I když povinnost pro zprostředkovatele úvěru v odvětví hypoték mít pojištění odpovědnosti za škodu způsobenou při výkonu povolání nebo srovnatelnou záruku je na úrovni Unie novým regulatorním požadavkem, v některých členských státech uvedený požadavek existuje na národní úrovni. Uvedené jurisdikce se zkušenostmi s požadavky na pojištění odpovědnosti za škodu způsobenou při výkonu povolání vykazují nepochybně největší podíly zprostředkovaných hypotečních úvěrů po celé Unii a letité významné pronikání zprostředkovatelů úvěru na trh, a v důsledku toho rovněž sledují konkrétnější přístup k regulaci tohoto odvětví. Proto by pravidla Unie týkající se minimální částky pojištění odpovědnosti za škodu způsobenou při výkonu povolání nebo srovnatelné záruky měla být založena na zkušenostech uvedených jurisdikcí, pokud jde o určení nejvhodnějšího přístupu pro výpočet uvedené minimální částky.
(3)
Uvedený přístup by byl vhodný pro celou Unii, včetně jurisdikcí s menšími trhy s hypotečními úvěry. A sice z toho důvodu, že pohledávky za zprostředkovateli úvěru nekorelují s částkou podkladových hypotečních úvěrů, která se může po celé Unii značně lišit, ale jsou založeny na konceptu porušení povinné péče při výkonu povolání, u něhož se výsledné újmy liší mnohem méně.
(4)
Ustanovení čl. 29 odst. 2 písm. a) třetí pododstavec směrnice 2014/17/EU vyžaduje přezkoumání minimální peněžní částky pojištění odpovědnosti za škodu způsobenou při výkonu povolání nebo srovnatelné záruky v pravidelných intervalech. V budoucnu by se tudíž mohly ke stanovení úrovně uvedených povinností pro zprostředkovatele úvěru stát vhodnějšími jiné možnosti nebo metody, zejména budou-li k dispozici další historické údaje a větší zkušenosti z dohledu v souvislosti s fungováním pojištění odpovědnosti za škodu způsobenou při výkonu povolání.
(5)
Pro jasné stanovení minimální peněžní částky pojištění odpovědnosti za škodu způsobenou při výkonu povolání nebo srovnatelné záruky a pro zajištění harmonizovanějšího přístupu po celé Unii by bylo vhodné stanovit uplatnění uvedené minimální částky na jednu pojistnou událost a za rok. Směrnice Evropského parlamentu a Rady 2002/92/ES (2) stanoví požadavek na minimální částku pojištění odpovědnosti za škodu způsobenou při výkonu povolání nebo srovnatelné záruky za rok a na jednu pojistnou událost. Většina zprostředkovatelů, kteří vykonávají zprostředkování pojištění, i jejich pojistitelé jsou tedy obeznámeni s tímto přístupem, a proto je vhodné zavést podobný systém pro zprostředkovatele úvěru. Většina členských států, jejichž vnitrostátní právní předpisy vyžadují, aby zprostředkovatelé úvěru měli pojištění odpovědnosti za škodu způsobenou při výkonu povolání, nadto tento přístup využívá rovněž. Pravidla pro pojištění odpovědnosti za škodu způsobenou při výkonu povolání pro zprostředkovatele úvěru by tudíž měla také navrhnout takové rozlišení mezi částkou za rok a na jednu pojistnou událost.
(6)
Toto nařízení vychází z návrhů regulačních technických norem, které Evropský orgán pro bankovnictví předložil Komisi.
(7)
Evropský orgán pro bankovnictví uskutečnil otevřené veřejné konzultace o návrzích regulačních technických norem, z nichž toto nařízení vychází, analyzoval potenciální související náklady a přínosy a požádal o stanovisko skupinu subjektů působících v bankovnictví zřízenou podle článku 37 nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 1093/2010 (3),
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Minimální peněžní částka pojištění odpovědnosti za škodu způsobenou při výkonu povolání nebo srovnatelné záruky, které musí mít zprostředkovatelé úvěru podle čl. 29 odst. 2 písm. a) prvního pododstavce směrnice 2014/17/EU, činí:
a)
460 000 EUR na každou jednotlivou pojistnou událost;
b)
celkem 750 000 eur na všechny pojistné události za kalendářní rok.
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost dvacátým dnem po vyhlášení v Úředním věstníku Evropské unie.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
V Bruselu dne 19. září 2014.
REGLAMENTO DELEGADO (UE) No 1125/2014 DE LA COMISIÓN
de 19 de septiembre de 2014
por el que se complementa la Directiva 2014/17/UE del Parlamento Europeo y del Consejo en lo relativo a las normas técnicas de regulación del importe mínimo del seguro de responsabilidad civil profesional u otra garantía comparable de que deben disponer los intermediarios de crédito
(Texto pertinente a efectos del EEE)
LA COMISIÓN EUROPEA,
Visto el Tratado de Funcionamiento de la Unión Europea,
Vista la Directiva 2014/17/UE del Parlamento Europeo y del Consejo, de 4 de febrero de 2014, sobre los contratos de crédito celebrados con los consumidores para bienes inmuebles de uso residencial y por la que se modifican las Directivas 2008/48/CE y 2013/36/UE y el Reglamento (UE) no 1093/2010 (1), y, en particular, su artículo 29, apartado 2, letra a),
Considerando lo siguiente:
(1)
El artículo 29, apartado 2, letra a), de la Directiva 2014/17/UE exige a los intermediarios de crédito que dispongan de un seguro de responsabilidad civil profesional que cubra los territorios en los que ofrezcan servicios, o de cualquier otra garantía comparable frente a las responsabilidades que pudieran surgir por negligencia profesional.
(2)
Si bien el requisito de que los intermediarios de crédito del sector hipotecario dispongan de un seguro de responsabilidad civil profesional o de cualquier otra garantía comparable es nuevo al nivel de la Unión, semejante obligación existe a nivel nacional en algunos Estados miembros. En efecto, los países con experiencia en la exigencia de ese tipo de seguros registran los porcentajes más elevados de ventas de hipotecas intermediadas de la Unión y una trayectoria de penetración significativa del mercado por los intermediarios de crédito y, por consiguiente, aplican un enfoque más específico a la regulación del sector. Por lo tanto, las normas de la Unión sobre el importe mínimo de los seguros de responsabilidad civil profesional o la garantía comparable deben basarse en la experiencia de esos países a la hora de determinar el método más adecuado para calcular ese importe mínimo.
(3)
Ese enfoque resultaría apropiado para el conjunto de la Unión, incluidas aquellos países cuyos mercados hipotecarios son más pequeños. Ello se debe a que las reclamaciones frente a los intermediarios de crédito no guardan una correlación con el importe del crédito hipotecario subyacente, que puede registrar grandes variaciones de un punto a otro de la Unión, sino que se basan en la negligencia profesional, cuyo perjuicio resultante varía en mucha menor medida.
(4)
El artículo 29, apartado 2, letra a), párrafo tercero, de la Directiva 2014/17/UE exige una revisión periódica del importe mínimo del seguro de responsabilidad civil profesional o la garantía comparable. Por lo tanto, cabe contemplar que en el futuro otras opciones o metodologías resulten más apropiadas para determinar el nivel de esas obligaciones de los intermediarios de crédito, especialmente cuando se disponga de nuevos datos históricos y de una mayor experiencia de supervisión en lo que respecta al funcionamiento del seguro de responsabilidad civil profesional.
(5)
Para determinar de forma clara el importe mínimo del seguro de responsabilidad civil profesional o la garantía comparable, asegurando con ello un enfoque más armonizado en toda la Unión, procedería especificar la aplicación de ese importe mínimo por siniestro y por año. La Directiva 2002/92/CE del Parlamento Europeo y del Consejo (2) fija un requisito relativo al importe mínimo por siniestro y año del seguro de responsabilidad civil profesional o la garantía comparable. Por consiguiente, la mayor parte de los intermediarios que llevan a cabo actividades de intermediación de seguros y sus compañías aseguradoras están familiarizados con este enfoque, lo que recomienda implantar un sistema similar para los intermediarios de crédito. Además, la mayor parte de los Estados miembros cuyas legislaciones nacionales exigen seguros de responsabilidad civil profesional a los intermediarios de crédito también siguen ese enfoque. Por lo tanto, las normas en materia de seguros de responsabilidad civil profesional aplicables a los intermediarios de crédito deben prever también esa distinción por año y por siniestro.
(6)
El presente Reglamento se basa en los proyectos de normas técnicas de regulación presentados por la Autoridad Bancaria Europea a la Comisión.
(7)
La Autoridad Bancaria Europea ha llevado a cabo consultas públicas abiertas sobre los proyectos de normas técnicas de regulación en que se basa el presente Reglamento, ha analizado los costes y beneficios potenciales conexos y ha recabado el dictamen del Grupo de partes interesadas del sector bancario establecido de conformidad con el artículo 37 del Reglamento (UE) no 1093/2010 del Parlamento Europeo y del Consejo (3).
HA ADOPTADO EL PRESENTE REGLAMENTO:
Artículo 1
El importe mínimo del seguro de responsabilidad civil profesional o la garantía comparable de que deberán disponer los intermediarios de crédito, según establece el artículo 29, apartado 2, letra a), párrafo primero, de la Directiva 2014/17/UE, será de:
a)
460 000 EUR por siniestro;
b)
de forma agregada, 750 000 EUR por año natural para todos los siniestros.
Artículo 2
El presente Reglamento entrará en vigor el vigésimo día siguiente al de su publicación en el Diario Oficial de la Unión Europea.
El presente Reglamento será obligatorio en todos sus elementos y directamente aplicable en cada Estado miembro.
Hecho en Bruselas, el 19 de septiembre de 2014.