PROVÁDĚCÍ ROZHODNUTÍ RADY
ze dne 24. března 2014,
kterým se stanoví seznam třetích zemí nespolupracujících v boji proti nezákonnému, nehlášenému a neregulovanému rybolovu podle nařízení (ES) č. 1005/2008, kterým se zavádí systém Společenství pro předcházení, potírání a odstranění nezákonného, nehlášeného a neregulovaného rybolovu
(2014/170/EU)
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o fungování Evropské unie,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 1005/2008 ze dne 29. září 2008, kterým se zavádí systém Společenství pro předcházení, potírání a odstranění nezákonného, nehlášeného a neregulovaného rybolovu, mění nařízení (EHS) č. 2847/93, (ES) č. 1936/2001 a (ES) č. 601/2004 a zrušují nařízení (ES) č. 1093/94 a (ES) č. 1447/1999 (1), a zejména na čl. 33 odst. 1 uvedeného nařízení,
s ohledem na návrh Evropské komise,
vzhledem k těmto důvodům:
1. ÚVOD
(1)
Nařízením (ES) č. 1005/2008 (dále jen „nařízení o rybolovu NNN“) se zavádí systém Unie pro předcházení, potírání a odstranění nezákonného, nehlášeného a neregulovaného rybolovu (dále jen „rybolov NNN“).
(2)
Kapitola VI nařízení o rybolovu NNN stanoví postup určení nespolupracujících třetích zemí, oznámení zemím určeným jako nespolupracující třetí země, stanovení seznamu nespolupracujících zemí, vyškrtnutí ze seznamu nespolupracujících zemí, zveřejnění seznamu nespolupracujících zemí a veškerá mimořádná opatření.
(3)
V souladu s článkem 32 nařízení o rybolovu NNN Komise prostřednictvím rozhodnutí ze dne 15. listopadu 2012 (2) (dále jen „rozhodnutí ze dne 15. listopadu 2012“) oznámila osmi třetím zemím, že mohou být Komisí určeny jako nespolupracující třetí země.
(4)
V rozhodnutí ze dne 15. listopadu 2012 Komise uvedla informace o základních skutečnostech a faktorech, z nichž toto určení vychází.
(5)
Rovněž dne 15. listopadu 2012 Komise v samostatných dopisech oznámila osmi třetím zemím skutečnost, že zvažuje možnost, že budou určeny jako nespolupracující třetí země.
(6)
Komise v těchto dopisech zdůraznila, že s cílem zabránit tomu, aby byly dotčené třetí země určeny a navrženy pro formální zařazení jako nespolupracující třetí země podle článků 31 a 33 nařízení o rybolovu NNN, vyzývají se, aby v úzké spolupráci s Komisí vypracovaly akční plán k nápravě nedostatků uvedených v rozhodnutí ze dne 15. listopadu 2012.
(7)
V důsledku toho Komise vyzvala osm dotčených třetích zemí, aby: i) přijaly všechna opatření nezbytná k provedení opatření uvedených v akčních plánech, které Komise navrhla, ii) vyhodnotily provádění opatření uvedených v akčních plánech, které Komise navrhla, a iii) zasílaly Komisi každých šest měsíců podrobné zprávy s hodnocením provádění každého opatření, mimo jiné z hlediska jejich individuální a/nebo celkové účinnosti při zajišťování plně vyhovujícího systému pro kontrolu rybolovu.
(8)
Osm dotčených třetích zemí dostalo možnost odpovědět písemně na otázky výslovně uvedené v rozhodnutí ze dne 15. listopadu 2012, jakož i na další relevantní informace, což jim umožnilo předložit důkazy k vyvrácení nebo doplnění skutečností uvedených v rozhodnutí ze dne 15. listopadu 2012 nebo případně přijmout akční plán ke zlepšení stavu a opatření k nápravě této situace. Těmto osmi zemím bylo zaručeno právo na vyžádání nebo poskytnutí dodatečných informací.
(9)
Dne 15. listopadu 2012 zahájila Komise s osmi třetími zeměmi dialog a zdůraznila, že za dostatečné k tomu, aby se v této záležitosti dosáhlo dohody, považuje období šesti měsíců.
(10)
Komise nadále vyhledávala a ověřovala všechny informace, které považovala za nezbytné. Ústní a písemné připomínky předložené těmito osmi zeměmi v návaznosti na rozhodnutí ze dne 15. listopadu 2012 byly zváženy a zohledněny. Uvedených osm zemí bylo o úvahách Komise průběžně informováno buď ústně, nebo písemně.
(11)
Prováděcím rozhodnutím ze dne 26. listopadu 2013 (3) (dále jen „prováděcí rozhodnutí ze dne 26. listopadu 2013“) určila Komise Belize, Kambodžské království a Republiku Guinea jako třetí země nespolupracující v boji proti rybolovu NNN. V souladu s nařízením o rybolovu NNN Komise uvedla důvody, pro které se domnívá, že tyto tři země neplní své povinnosti jakožto státy vlajky, přístavu, trhu nebo pobřežní státy vyplývající z mezinárodního práva a že nepodnikají kroky k předcházení, potírání a odstranění rybolovu NNN.
(12)
Prováděcí rozhodnutí Rady, jímž se Belize, Kambodžské království a Republika Guinea zařazuje na seznam třetích zemí nespolupracujících v boji proti rybolovu NNN, by tedy mělo být přijato v souvislosti s prováděním nařízení o rybolovu NNN coby výsledek šetření a dialogu, které proběhly v souladu s hmotněprávními a procesními požadavky stanovenými v nařízení o rybolovu NNN. Tato šetření a dialog včetně vzájemné korespondence a uskutečněných setkání, jakož i rozhodnutí ze dne 15. listopadu 2012 a prováděcího rozhodnutí ze dne 26. listopadu 2013 tvoří základ tohoto rozhodnutí, které se opírá o totožné důvody. Z tohoto rozhodnutí, jímž se Belize, Kambodžské království a Republika Guinea zařazuje na seznam třetích zemí nespolupracujících v boji proti rybolovu NNN, by měly vyplynout důsledky uvedené v článku 38 nařízení o rybolovu NNN.
(13)
Podle čl. 34 odst. 1 nařízení o rybolovu NNN Rada na základě rozhodnutí přijatého na návrh Komise kvalifikovanou většinou vyškrtne třetí zemi ze seznamu nespolupracujících třetích zemí, pokud daná země prokáže, že došlo k nápravě situace, jež opodstatňovala její zařazení na seznam. V rozhodnutí o vyškrtnutí ze seznamu se rovněž zohlední, zda příslušné určené třetí země přijaly konkrétní opatření, která mohou vést k trvalému zlepšení této situace.
2. POSTUP VŮČI BELIZE
(14)
Dne 15. listopadu 2012 uvědomila Komise v souladu s článkem 32 nařízení o rybolovu NNN Belize, že zvažuje možnost jeho určení jako nespolupracující třetí země, a Belize vyzvala, aby v úzké spolupráci s jejími útvary vypracovalo akční plán k nápravě nedostatků uvedených v rozhodnutí ze dne 15. listopadu 2012. V období od prosince 2012 do srpna 2013 Belize vyjádřilo své stanovisko prostřednictvím písemných vyjádření a setkalo se s Komisí, aby projednalo body vztahující se k této záležitosti. Komise poskytla Belize příslušné informace písemně. Komise nadále vyhledávala a ověřovala všechny informace, které považovala za nezbytné. Byly zváženy a zohledněny ústní a písemné připomínky předložené Belize v návaznosti na rozhodnutí ze dne 15. listopadu 2012 a Belize bylo zároveň průběžně informováno buď ústně, nebo písemně o úvahách Komise. Komise zaujala stanovisko, že oblasti, jež byly v rozhodnutí ze dne 15. listopadu 2012 popsány jako problematické a nedostatečné, Belize nevyřešilo uspokojivým způsobem. Kromě toho Komise dospěla k závěru, že ani opatření, která byla navržena v akčním plánu předloženém Belize, nebyla provedena v plné míře.
3. URČENÍ BELIZE JAKO NESPOLUPRACUJÍCÍ TŘETÍ ZEMĚ
(15)
V rozhodnutí ze dne 15. listopadu 2012 Komise analyzovala povinnosti Belize a hodnotila soulad s jeho mezinárodními závazky jakožto státu vlajky, přístavu, trhu nebo pobřežního státu. Pro účel tohoto přezkumu Komise vzala v úvahu parametry uvedené v čl. 31 odst. 4 až 7 nařízení o rybolovu NNN. Komise přezkoumala, zda Belize dodržovalo své mezinárodní závazky podle rozhodnutí ze dne 15. listopadu 2012 a s ohledem na příslušné informace, které k nim Belize poskytlo, navrhovaný akční plánem, jakož i opatření, která byla přijata k nápravě situace.
(16)
Hlavní nedostatky, které Komise v navrhovaném akčním plánu shledala, souvisely s několika případy nesplnění povinností vyplývajících z mezinárodního práva, které se zejména týkaly přijetí vhodného právního rámce, absence přiměřeného a účinného sledování, kontrolního a inspekčního programu, odrazujícího sankčního systému a řádného provádění systému osvědčování úlovků. Zjištěné nedostatky se obecněji vztahují k dodržování mezinárodních závazků, včetně doporučení a usnesení regionálních organizací pro řízení rybolovu a podmínek pro registraci plavidel v souladu s mezinárodním právem. Bylo rovněž zjištěno nedodržování doporučení a usnesení příslušných orgánů, např. Mezinárodního akčního plánu Organizace spojených národů proti nezákonnému, nehlášenému a neregulovanému rybolovu (IPOA-UN). Nedodržování nezávazných doporučení a usnesení se však považuje jen za podpůrný důkaz, a nikoli za základ pro určení.
(17)
Komise v prováděcím rozhodnutí ze dne 26. listopadu 2013 určila Belize jako nespolupracující třetí zemi podle nařízení o rybolovu NNN.
(18)
Pokud jde o možné omezení Belize jako rozvojové země, uvádí se, že zvláštní rozvojový status a celková výkonnost Belize v oblasti rybolovu nejsou nepříznivě ovlivněny jeho obecnou úrovní rozvoje.
(19)
S ohledem na rozhodnutí ze dne 15. listopadu 2012 a prováděcí rozhodnutí ze dne 26. listopadu 2013 a dialog, který Komise s Belize vedla, a jeho výsledky lze dospět k závěru, že opatření přijatá Belize v souvislosti s jeho povinnostmi jakožto státu vlajky jsou nedostatečná k dosažení souladu s články 91, 94, 117 a 118 Úmluvy Organizace spojených národů o mořském právu (UNCLOS), články 18, 19 a 20 Dohody Organizace spojených národů o rybích populacích (UNSFA) a čl. II odst. 8 Dohody FAO o dodržování opatření.
(20)
Belize tedy nesplnilo své povinnosti, které pro ně jako pro stát vlajky vyplývají z mezinárodního práva v oblasti přijímání opatření k předcházení, potírání a odstranění rybolovu NNN, a mělo by být zařazeno na unijní seznam nespolupracujících třetích zemí.
4. POSTUP VŮČI KAMBODŽSKÉMU KRÁLOVSTVÍ
(21)
Dne 15. listopadu 2012 uvědomila Komise v souladu s článkem 32 nařízení o rybolovu NNN Kambodžské království (Kambodžu), že zvažuje možnost jejího určení jako nespolupracující třetí země, a Kambodžu vyzvala, aby v úzké spolupráci s jejími útvary vypracovala akční plán k nápravě nedostatků uvedených v rozhodnutí ze dne 15. listopadu 2012. V období od prosince 2012 do června 2013 Kambodža vyjádřila své stanovisko prostřednictvím písemných vyjádření a setkala se s Komisí, aby projednala body vztahující se k této záležitosti. Komise poskytla Kambodži příslušné informace písemně. Komise nadále vyhledávala a ověřovala všechny informace, které považovala za nezbytné. Byly zváženy a zohledněny ústní a písemné připomínky předložené Kambodžou v návaznosti na rozhodnutí ze dne 15. listopadu 2012 a Kambodža byla zároveň průběžně informována buď ústně, nebo písemně o úvahách Komise. Komise zaujala stanovisko, že oblasti, jež byly v rozhodnutí ze dne 15. listopadu 2012 popsány jako problematické a nedostatečné, Kambodža nevyřešila uspokojivým způsobem. Kromě toho Komise dospěla k závěru, že ani opatření, která byla navržena v akčním plánu předloženém Kambodžou, nebyla provedena v plné míře.
5. URČENÍ KAMBODŽE JAKO NESPOLUPRACUJÍCÍ TŘETÍ ZEMĚ
(22)
V rozhodnutí ze dne 15. listopadu 2012 Komise analyzovala povinnosti Kambodže a hodnotila soulad s jejími mezinárodními závazky jakožto státu vlajky, přístavu, trhu nebo pobřežního státu. Pro účel tohoto přezkumu Komise vzala v úvahu parametry uvedené v čl. 31 odst. 4 až 7 nařízení o rybolovu NNN. Komise přezkoumala, zda Kambodža dodržovala své mezinárodní závazky v souladu se zjištěními uvedenými v rozhodnutí ze dne 15. listopadu 2012 a s ohledem na navrhovaný akční plán, který byl podrobněji rozpracován na základě příslušných informací poskytnutých Kambodžou.
(23)
Hlavní nedostatky, které Komise v navrhovaném akčním plánu shledala, souvisely s nesplněním povinností vyplývajících z mezinárodního práva, které se zejména týkaly přijetí vhodného právního rámce, přiměřeného a účinného sledování, kontrolního a inspekčního programu a odrazujícího sankčního systému. Zjištěné nedostatky se obecněji vztahují k dodržování mezinárodních závazků a podmínek pro registraci plavidel v souladu s mezinárodním právem. Bylo rovněž zjištěno nedodržování doporučení a usnesení příslušných orgánů, např. IPOA-OSN. Nedodržování nezávazných doporučení a usnesení se však považuje jen za podpůrný důkaz, a nikoli za základ pro určení.
(24)
Komise v prováděcím rozhodnutí ze dne 26. listopadu 2013 určila Kambodžu jako nespolupracující třetí zemi podle nařízení o rybolovu NNN.
(25)
Pokud jde o možné omezení Kambodže jako rozvojové země, uvádí se, že zvláštní rozvojový status a celková výkonnost Kambodže v oblasti rybolovu nejsou nepříznivě ovlivněny její obecnou úrovní rozvoje.
(26)
Opatření přijatá Kambodžou s ohledem na její povinnosti jakožto státu vlajky jsou nedostatečná pro dosažení souladu s články 91 a 94 úmluvy UNCLOS. Je třeba připomenout, že je nepodstatné, zda Kambodža úmluvu UNCLOS skutečně ratifikovala, protože ustanovení úmluvy UNCLOS o plavbě na volném moři (články 86 až 115 úmluvy UNCLOS) se uznávají jako mezinárodní zvykové právo. Tato ustanovení totiž kodifikují již existující pravidla mezinárodního zvykového práva a přejímají téměř doslovně znění Úmluvy o volném moři a Úmluvy o pobřežních vodách a pásmu přilehlém, a k nimž Kambodža přistoupila a které ratifikovala.
(27)
S ohledem na rozhodnutí ze dne 15. listopadu 2012 a prováděcí rozhodnutí ze dne 26. listopadu 2013 a dialog, který Komise s Kambodžou vedla, a jeho výsledky lze dospět k závěru, že opatření přijatá Kambodžou v souvislosti s jejími povinnostmi jakožto státu vlajky jsou nedostatečná k dosažení souladu s články 91 a 94 úmluvy UNCLOS.
(28)
Kambodža tedy nesplnila své povinnosti, které pro ni jako pro stát vlajky vyplývají z mezinárodního práva v oblasti přijímání opatření k předcházení, potírání a odstranění rybolovu NNN, a měla by být zařazena na unijní seznam nespolupracujících třetích zemí.
6. POSTUP VŮČI GUINEJSKÉ REPUBLICE
(29)
Dne 15. listopadu 2012 uvědomila Komise v souladu s článkem 32 nařízení o rybolovu NNN Guinejskou republiku (Guineu), že zvažuje možnost jejího určení jako nespolupracující třetí země, a Guineu vyzvala, aby v úzké spolupráci s jejími útvary vypracovala akční plán k nápravě nedostatků uvedených v rozhodnutí ze dne 15. listopadu 2012. V období od prosince 2012 do července 2013 Guinea vyjádřila své stanovisko prostřednictvím písemných vyjádření a setkala se s Komisí, aby projednala body vztahující se k této záležitosti. Komise poskytla Guineji příslušné informace písemně. Komise nadále vyhledávala a ověřovala všechny informace, které považovala za nezbytné. Byly zváženy a zohledněny ústní a písemné připomínky předložené Guineou v návaznosti na rozhodnutí Komise ze dne 15. listopadu 2012 a Guinea byla zároveň průběžně informována buď ústně, nebo písemně o úvahách Komise. Komise zaujala stanovisko, že oblasti, jež byly v rozhodnutí ze dne 15. listopadu 2012 popsány jako problematické a nedostatečné, Guinea nevyřešila uspokojivým způsobem. Kromě toho Komise dospěla k závěru, že ani opatření, která byla navržena v akčním plánu předloženém Guineou, nebyla provedena v plné míře.
7. URČENÍ GUINEJE JAKO NESPOLUPRACUJÍCÍ TŘETÍ ZEMĚ
(30)
V rozhodnutí ze dne 15. listopadu 2012 Komise analyzovala povinnosti Guineje a hodnotila soulad s jejími mezinárodními závazky jakožto státu vlajky, přístavu, trhu nebo pobřežního státu. Pro účel tohoto přezkumu Komise vzala v úvahu parametry uvedené v čl. 31 odst. 4 až 7 nařízení o rybolovu NNN. Komise přezkoumala, zda Guinea dodržovala své mezinárodní závazky v souladu se zjištěními uvedenými v rozhodnutí ze dne 15. listopadu 2012 a s ohledem na navrhovaný akční plán, který byl podrobněji rozpracován na základě příslušných informací poskytnutých Guineou.
(31)
Hlavní nedostatky, které Komise v navrhovaném akčním plánu shledala, souvisely s nedokončenými reformami, jejichž účelem je zajistit dostatečně přiměřené a účinné sledování jejího rybářského loďstva, účinné provádění vnitrostátního práva a právních předpisů v oblasti rybolovu, prosazování pravidel prostřednictvím stíhání a sankcionování odhalených nezákonných, nehlášených a neregulovaných rybolovných činností, posílení prostředků pro inspekci a dohled, odrazující sankční systém a rybářskou politiku odpovídající administrativní kapacitě, pokud jde o kontrolu a dohled. Zjištěné nedostatky se obecněji vztahují k dodržování mezinárodních závazků, včetně doporučení a usnesení regionálních organizací pro řízení rybolovu a podmínek pro registraci plavidel v souladu s mezinárodním právem. Bylo rovněž zjištěno nedodržování doporučení a usnesení příslušných orgánů, např. IPOA-OSN. Nedodržování nezávazných doporučení a usnesení se však považuje jen za podpůrný důkaz, a nikoli za základ pro určení.
(32)
Komise v prováděcím rozhodnutí ze dne 26. listopadu 2013 určila Guineu jako nespolupracující třetí zemi podle nařízení o rybolovu NNN.
(33)
Pokud jde o možné omezení Guineje jako rozvojové země, uvádí se, že zvláštní rozvojový status Guineje může být nepříznivě ovlivněn její úrovní rozvoje. Nicméně s ohledem na povahu zjištěných nedostatků Guineje, pomoc poskytnutou Unií a členskými státy a kroky přijaté za účelem nápravy situace nemůže nízký stupeň rozvoje této země vysvětlit celkový postoj Guineje jako státu vlajky nebo pobřežního státu v oblasti rybolovu a nedostatečné kroky k předcházení, potírání a odstranění rybolovu NNN.
(34)
S ohledem na rozhodnutí ze dne 15. listopadu 2012 a prováděcí rozhodnutí ze dne 26. listopadu 2013 a dialog, který Komise s Guineou vedla, a jeho výsledky lze dospět k závěru, že opatření přijatá Guineou v souvislosti s jejími povinnostmi jakožto státu vlajky a pobřežního státu jsou nedostatečná k dosažení souladu s články 61, 62, 94, 117 a 118 úmluvy UNCLOS a články 18, 19 a 20 dohody UNFSA.
(35)
Guinea tedy nesplnila své povinnosti, které pro ni jako pro stát vlajky vyplývají z mezinárodního práva v oblasti přijímání opatření k předcházení, potírání a odstranění rybolovu NNN, a měla by být zařazena na unijní seznam nespolupracujících třetích zemí.
8. STANOVENÍ SEZNAMU NESPOLUPRACUJÍCÍCH TŘETÍCH ZEMÍ
(36)
Vzhledem k výše uvedeným závěrům, k nimž se v případě Belize, Kambodže a Guineje dospělo, by tyto země měly být zařazeny na seznam nespolupracujících třetích zemí, který se má stanovit v souladu s článkem 33 nařízení o rybolovu NNN.
(37)
Opatření, která by měla být použita v případě Belize, Kambodže a Guineje, jsou uvedena v článku 38 nařízení o rybolovu NNN. Zákaz dovozu se vztahuje na všechny populace a živočišné druhy podle definice v čl. 2 odst. 8 nařízení o rybolovu NNN, neboť určení není odůvodněno tím, že nebyla přijata vhodná opatření v souvislosti s rybolovem NNN majícím dopad na některou populaci nebo druhy. V souladu s definicí uvedenou v čl. 2 bodu 11 nařízení o rybolovu NNN se dovozem rozumí dovezení produktů rybolovu na území Unie, a to i pro účely překládky v přístavech na jejím území.
(38)
Je třeba poznamenat, že rybolov NNN mimo jiné decimuje populace ryb, ničí mořské prostředí, ohrožuje zachování a udržitelné využívání mořských zdrojů, narušuje hospodářskou soutěž, ohrožuje zajišťování potravin, znevýhodňuje poctivé rybáře a oslabuje pobřežní komunity. Vzhledem k rozsahu problémů souvisejících s rybolovem NNN se má za to, že je nutné, aby Unie urychleně uplatnila opatření vůči Belize, Kambodži a Guineji jakožto nespolupracujícím zemím. S ohledem na výše uvedené by toto rozhodnutí mělo vstoupit v platnost prvním dnem po zveřejnění v Úředním věstníku Evropské unie.
(39)
Pokud Belize, Kambodža či Guinea prokáží, že situace opravňující jejich uvedení na seznam byla napravena, Rada kvalifikovanou většinou na návrh Komise odstraní tuto třetí zemi ze seznamu nespolupracujících třetích zemí v souladu s čl. 34 odst. 1 nařízení o rybolovu NNN. V rozhodnutí o odstranění ze seznamu se rovněž zohlední, zda Belize, Kambodža či Guinea přijaly konkrétní opatření, která mohou vést k trvalému zlepšení situace,
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
Unijní seznam nespolupracujících třetích zemí podle článku 33 nařízení Rady (ES) č. 1005/2008 je stanoven v příloze tohoto rozhodnutí.
Článek 2
Toto rozhodnutí vstupuje v platnost prvním dnem po vyhlášení v Úředním věstníku Evropské unie.
V Bruselu dne 24. března 2014.
DECISIÓN DE EJECUCIÓN DEL CONSEJO
de 24 de marzo de 2014
por la que se establece una lista de terceros países no cooperantes en la lucha contra la pesca INDNR, de conformidad con el Reglamento (CE) no 1005/2008 por el que se establece un sistema comunitario para prevenir, desalentar y eliminar la pesca ilegal, no declarada y no reglamentada
(2014/170/UE)
EL CONSEJO DE LA UNIÓN EUROPEA,
Visto el Tratado de Funcionamiento de la Unión Europea,
Visto el Reglamento (CE) no 1005/2008 del Consejo, de 29 de septiembre de 2008, por el que se establece un sistema comunitario para prevenir, desalentar y eliminar la pesca ilegal, no declarada y no reglamentada, se modifican los Reglamentos (CEE) no 2847/93, (CE) no 1936/2001 y (CE) no 601/2004, y se derogan los Reglamentos (CE) no 1093/94 y (CE) no 1447/1999 (1), y, en particular, su artículo 33, apartado 1,
Vista la propuesta de la Comisión Europea,
Considerando lo siguiente:
1. INTRODUCCIÓN
(1)
El Reglamento (CE) no 1005/2008 («el Reglamento INDNR») establece, a nivel de la Unión, un sistema para prevenir, desalentar y eliminar la pesca ilegal, no declarada y no reglamentada (pesca INDNR).
(2)
El capítulo VI del Reglamento INDNR contempla el procedimiento relativo a la identificación de terceros países no cooperantes, las gestiones ante los países considerados terceros países no cooperantes, el establecimiento de una lista de países no cooperantes, la supresión de un Estado de la lista de terceros países no cooperantes, la publicidad de la lista de terceros países no cooperantes y eventuales medidas de urgencia.
(3)
De conformidad con el artículo 32 del Reglamento INDNR, la Comisión, mediante la Decisión de la Comisión de 15 de noviembre de 2012 (2) («la Decisión de 15 de noviembre de 2012»), notificó a ocho terceros países de la posibilidad de que la Comisión los estimara susceptibles de ser considerados terceros países no cooperantes.
(4)
En la Decisión de 15 de noviembre de 2012, la Comisión incluyó la información concerniente a los hechos y consideraciones fundamentales subyacentes a la identificación.
(5)
Asimismo, el 15 de noviembre de 2012, la Comisión notificó a los ocho terceros países, mediante misivas separadas, que estaba valorando la posibilidad de considerarlos terceros países no cooperantes.
(6)
En dichas misivas, la Comisión hacía hincapié en que, a fin de evitar ser considerados terceros países no cooperantes y, en cuanto tales, ser propuestos para su inclusión formal en una lista, tal como prevén los artículos 31 y 33 del Reglamento INDNR, los terceros países afectados debían elaborar, en estrecha colaboración con ella, un plan de acción para subsanar las deficiencias señaladas en la Decisión de 15 de noviembre de 2012.
(7)
En consecuencia, la Comisión invitó a los ocho terceros países afectados: i) a adoptar todas las medidas necesarias para llevar a cabo las actuaciones contempladas en los planes de acción propuestos por la Comisión; ii) a evaluar la aplicación de las actuaciones contempladas en los planes de acción propuestos por la Comisión, y iii) a remitirle cada seis meses informes pormenorizados donde se evalúe la aplicación de cada actuación, a fin de determinar, entre otras cosas, su eficacia individual o colectiva en lo que respecta a garantizar la existencia de un sistema de control de la pesca plenamente conforme.
(8)
Se brindó a los ocho terceros países afectados la posibilidad de remitir una respuesta escrita en relación con los asuntos indicados explícitamente en la Decisión de 15 de noviembre de 2012, así como con otra información pertinente, y se les permitió presentar pruebas con vistas a refutar o completar los hechos referidos en la Decisión del 15 de noviembre de 2012 o adoptar, en su caso, un plan de acción y medidas para corregir la situación. Se aseguró a los ocho países el derecho a solicitar información adicional o a suministrarla.
(9)
El 15 de noviembre de 2012, la Comisión abrió un proceso de diálogo con los ocho terceros países y señaló que estimaba que un período de seis meses era, en principio, suficiente para alcanzar un acuerdo sobre la cuestión.
(10)
La Comisión ha continuado recabando y verificando toda la información que ha estimado necesaria. Se han examinado, y han sido tenidas en cuenta, las observaciones orales y escritas presentadas por los ocho países a raíz de la Decisión de 15 de noviembre de 2012. Las consideraciones de la Comisión han sido comunicadas oralmente o por escrito a los ocho países.
(11)
Mediante Decisión de Ejecución de 26 de noviembre de 2013 (3) («la Decisión de Ejecución de 26 de noviembre de 2013», la Comisión consideró a Belice, al Reino de Camboya y a la República de Guinea terceros países no cooperantes en la lucha contra la pesca INDNR. De acuerdo con el Reglamento INDNR, la Comisión expone los motivos por los cuales estima que estos tres países incumplen las obligaciones que tienen, en virtud del Derecho internacional, en su calidad de Estado de abanderamiento, Estado rector del puerto, Estado ribereño o Estado de comercialización, de adoptar medidas para prevenir, desalentar y eliminar la pesca INDNR.
(12)
En consecuencia, la Decisión de Ejecución del Consejo por la que se incluye a Belice, al Reino de Camboya y a la República de Guinea en la lista de terceros países no cooperantes en la lucha contra la pesca INDNR se ha adoptado en el contexto de la aplicación del Reglamento INDNR y es el resultado de unas investigaciones y un diálogo que se han llevado a cabo de conformidad con los requisitos sustantivos y de procedimiento contemplados en dicho Reglamento. Las investigaciones llevadas a cabo y diálogo entablado, que incluye el intercambio de correspondencia y las reuniones celebradas, así como la Decisión de 15 de Noviembre de 2012 y la Decisión de Ejecución de 26 de noviembre de 2013, constituyen la base de la presente Decisión y forman parte integral de la misma. La presente Decisión por las que se incluye a Belice, al Reino de Camboya y a la República de Guinea en la lista de terceros países no cooperantes en la lucha contra la pesca INDNR debe entrañar las consecuencias contempladas en el artículo 38 del Reglamento INDNR.
(13)
De conformidad con el artículo 34, apartado 1, del Reglamento INDNR, el Consejo, a propuesta de la Comisión y por mayoría cualificada, suprimirá de la lista de terceros países no cooperantes al tercer país que demuestre que la situación por la que fue incluido en la lista ha sido rectificada. También se tendrá en cuenta para decidir la supresión de un tercer país de la lista si el tercer país de que se trate ha adoptado medidas concretas para lograr una mejora duradera de la situación.
2. PROCEDIMIENTO CON RESPECTO A BELICE
(14)
El 15 de noviembre de 2012, la Comisión, conforme al artículo 32 del Reglamento INDNR, cursó a Belice una notificación referida a la posibilidad de ser considerado tercer país no cooperante y le invitó a establecer, en estrecha colaboración con sus servicios, un plan de acción para subsanar las deficiencias señaladas en la citada Decisión de 15 de noviembre de 2012. Entre diciembre de 2012 y agosto de 2013, Belice presentó escritos donde daba a conocer su postura y mantuvo reuniones con la Comisión para debatir aspectos relacionados con la cuestión. La Comisión facilitó a Belice la información pertinente por escrito. La Comisión ha continuado recabando y verificando toda la información que ha estimado necesaria. Se han examinado, y han sido tenidas en cuenta, las observaciones orales y escritas presentadas por Belice a raíz de la Decisión de 15 de noviembre de 2012 y las deliberaciones de la Comisión le han sido comunicadas oralmente o por escrito. La Comisión estima que Belice no ha abordado en suficiente medida las cuestiones que son motivo de preocupación y las deficiencias señaladas en la Decisión de 15 de noviembre de 2012. Por otra parte, la Comisión considera que las medidas contempladas en el plan de acción presentado por Belice no han sido aplicadas íntegramente.
3. IDENTIFICACIÓN DE BELICE COMO TERCER PAÍS NO COOPERANTE
(15)
En su Decisión de 15 de noviembre de 2012, la Comisión analizó las obligaciones de Belice y evaluó si cumplía sus obligaciones internacionales en su calidad de Estado de abanderamiento, Estado rector del puerto, Estado ribereño o Estado de comercialización. A efectos de ese examen, la Comisión tuvo en cuenta los parámetros enumerados en el artículo 31, apartados 4 a 7, del Reglamento INDNR. La Comisión examinó el cumplimiento por parte de Belice de sus obligaciones internacionales en su calidad de Estado de abanderamiento, Estado rector del puerto, Estado ribereño o Estado de comercialización en consonancia con las constataciones recogidas en la Decisión de 15 de noviembre de 2012, y, a tenor de la información pertinente facilitada al respecto por Belice, del plan de acción propuesto, así como de las medidas adoptadas para corregir la situación.
(16)
Las principales deficiencias constatadas por la Comisión en el plan de acción propuesto tienen que ver con varios tipos de incumplimiento de obligaciones contempladas en el Derecho internacional, en particular, en lo tocante a la adopción de un marco jurídico apropiado, así como la ausencia de una supervisión apropiada y eficaz, la falta de un programa de control e inspección, la inexistencia de un régimen sancionador disuasorio y la inadecuada aplicación del sistema de certificación de capturas. Las deficiencias detectadas están relacionadas en general con el cumplimiento de obligaciones internacionales, entre las que cabe citar las recomendaciones y resoluciones de las organizaciones regionales de ordenación pesquera (OROP) y los requisitos para la matriculación de buques con arreglo al Derecho internacional. También se ha observado el incumplimiento de recomendaciones y resoluciones que emanan de organismos relevantes, tal como el Plan de Acción Internacional para prevenir, desalentar y eliminar la pesca ilegal, no declarada y no reglamentada (PAI-NU), de las Naciones Unidas. No obstante, el incumplimiento de recomendaciones y resoluciones no vinculantes se ha considerado solamente una prueba suplementaria, y no el fundamento de la identificación.
(17)
En la Decisión de Ejecución, de 26 de noviembre de 2013, la Comisión identificó a Belice un tercer país no cooperante conforme al Reglamento INDNR.
(18)
En lo que concierne a las posibles limitaciones de Belice por su condición deun país en vías de desarrollo, cabe señalar que el estado de desarrollo en materia de pesca y el comportamiento general de Belice en relación con ese sector no se encuentran menoscabados por el nivel general de desarrollo del país.
(19)
Teniendo en cuenta la Decisión de 15 de noviembre de 2012 y la Decisión de Ejecución de 26 de noviembre de 2013, así como el proceso de diálogo mantenido con Belice por la Comisión y sus resultados, cabe concluir que las actuaciones emprendidas por Belice a la luz de sus obligaciones como Estado de abanderamiento son insuficientes para cumplir los artículos 91, 94, 117 y 118 de la Convención de las Naciones Unidas sobre el Derecho del Mar (UNCLOS), los artículos 18, 19 y 20 del Acuerdo de las Naciones Unidas sobre las poblaciones de peces (UNSFA) y el artículo II(8) del Acuerdo sobre cumplimiento de la FAO.
(20)
Por consiguiente, Belice ha incumplido sus obligaciones con arreglo al Derecho internacional, en su calidad de Estado de abanderamiento, de adoptar medidas para prevenir, desalentar y eliminar la pesca INDNR y debe incluirse en la lista de la Unión de terceros países no cooperantes.
4. PROCEDIMIENTO CON RESPECTO AL REINO DE CAMBOYA
(21)
El 15 de noviembre de 2012, la Comisión, conforme al artículo 32 del Reglamento INDNR, cursó al Reino de Camboya (Camboya) una notificación referida a la posibilidad de ser considerado tercer país no cooperante y le invitó a establecer, en estrecha colaboración con sus servicios, un plan de acción para subsanar las deficiencias señaladas en la Decisión de 15 de noviembre de 2012. Entre diciembre de 2012 y junio de 2013, Camboya presentó escritos donde daba a conocer su postura y mantuvo reuniones con la Comisión para debatir aspectos relacionados con la cuestión. La Comisión facilitó por escrito a Camboya la información pertinente. La Comisión ha continuado recabando y verificando toda la información que ha estimado necesaria. Se han examinado, y han sido tenidas en cuenta, las observaciones orales y escritas presentadas por Camboya a raíz de la Decisión de la Comisión de 15 de noviembre de 2012 y las consideraciones de la Comisión le han sido comunicadas oralmente o por escrito. La Comisión estima que Camboya no ha abordado en suficiente medida las cuestiones que son motivo de preocupación y las deficiencias señaladas en la Decisión de la Comisión de 15 de noviembre de 2012. Por otra parte, la Comisión considera que las medidas contempladas en el plan de acción adjunto tampoco han sido aplicadas íntegramente.
5. IDENTIFICACIÓN DE CAMBOYA COMO TERCER PAÍS NO COOPERANTE
(22)
En su Decisión de 15 de noviembre de 2012, la Comisión analizó las obligaciones de Camboya y evaluó si cumplía sus obligaciones internacionales en su calidad de Estado de abanderamiento, Estado rector del puerto, Estado ribereño o Estado de comercialización. A efectos de ese examen, la Comisión tuvo en cuenta los parámetros enumerados en el artículo 31, apartados 4 a 7, del Reglamento INDNR. La Comisión examinó el cumplimiento por parte de Camboya de sus obligaciones internacionales en su calidad de Estado de abanderamiento, Estado rector del puerto, Estado ribereño o Estado de comercialización en consonancia con las constataciones recogidas en la Decisión de la Comisión de 15 de noviembre de 2012 y del plan de acción propuesto, debidamente complementado con la información pertinente facilitada por Camboya.
(23)
Las principales deficiencias constatadas por la Comisión en el plan de acción propuesto tienen que ver con el incumplimiento de obligaciones contempladas en el Derecho internacional, en particular, en lo tocante a la adopción de un marco jurídico apropiado, así como una supervisión apropiada y eficaz, un programa de control e inspección y un régimen sancionador disuasorio. Las deficiencias detectadas están relacionadas en general con el cumplimiento de las obligaciones y requisitos internacionales para la matriculación de buques con arreglo al Derecho internacional. También se ha observado el incumplimiento de recomendaciones y resoluciones que emanan de organismos relevantes, tal como el PAI-NU. No obstante, el incumplimiento de recomendaciones y resoluciones no vinculantes se ha considerado solamente una prueba suplementaria, y no el fundamento de la identificación.
(24)
En la Decisión de Ejecución de 26 de noviembre de 2013, la Comisión identificó a Camboya como tercer país no cooperante conforme al Reglamento INDNR.
(25)
En lo que concierne a las posibles limitaciones de Camboya por su condición de país en vías de desarrollo, cabe señalar que el estado de desarrollo en materia de pesca y el comportamiento general de Camboya en relación con ese sector no se encuentran menoscabados por el nivel general de desarrollo del país.
(26)
Las actuaciones emprendidas por Camboya a la luz de sus obligaciones como Estado de abanderamiento son insuficientes para cumplir los artículos 91 y 94 de la UNCLOS. Cabe señalar que resulta irrelevante si se ha producido la ratificación efectiva por parte de Camboya de la UNCLOS, dado que las disposiciones de esta Convención en lo relativo a la navegación en alta mar (artículos 86 a 115 de la UNCLOS) están consideradas Derecho consuetudinario internacional. De hecho, estas disposiciones codifican normas de Derecho consuetudinario internacional ya existentes y adoptan casi literalmente la formulación de la Convención sobre la Alta Mar y la Convención sobre el Mar Territorial y la Zona Contigua, habiendo ratificado Camboya y habiéndose adherido a ambas.
(27)
Teniendo en cuenta la Decisión de 15 de noviembre de 2012 y la Decisión de Ejecución de 26 de noviembre de 2013, así como del proceso de diálogo mantenido con Camboya por la Comisión y sus resultados, cabe concluir que las actuaciones emprendidas por Camboya a la luz de sus obligaciones como Estado de abanderamiento son insuficientes para cumplir los artículos 91 y 94 de la UNCLOS.
(28)
Por consiguiente, Camboya ha incumplido sus obligaciones con arreglo al Derecho internacional, en su calidad de Estado de abanderamiento, de adoptar medidas para prevenir, desalentar y eliminar la pesca INDNR y debe incluirse en la lista de la Unión de terceros países no cooperantes.
6. PROCEDIMIENTO CON RESPECTO A LA REPÚBLICA DE GUINEA
(29)
El 15 de noviembre de 2012, la Comisión, conforme al artículo 32 del Reglamento INDNR, cursó a la República de Guinea (Guinea) una notificación referida a la posibilidad de ser considerado tercer país no cooperante y le invitó a establecer, en estrecha colaboración con sus servicios, un plan de acción para subsanar las deficiencias señaladas en la Decisión de 15 de noviembre de 2012. Entre diciembre de 2012 y julio de 2013, Guinea presentó escritos donde daba a conocer su postura y mantuvo reuniones con la Comisión para debatir aspectos relacionados con la cuestión. La Comisión facilitó por escrito a Guinea la información pertinente. La Comisión ha continuado recabando y verificando toda la información que ha estimado necesaria. Se han examinado, y han sido tenidas en cuenta, las observaciones orales y escritas presentadas por Guinea a raíz de la Decisión de 15 de noviembre de 2012 y las deliberaciones de la Comisión le han sido comunicadas oralmente o por escrito. La Comisión estima que Guinea no ha abordado en suficiente medida las cuestiones que son motivo de preocupación y las deficiencias señaladas en la Decisión de 15 de noviembre de 2012. Por otra parte, la Comisión considera que las medidas contempladas en el plan de acción adjunto tampoco han sido aplicadas íntegramente.
7. IDENTIFICACIÓN DE GUINEA COMO TERCER PAÍS NO COOPERANTE
(30)
En su Decisión de 15 de noviembre de 2012, la Comisión analizó las obligaciones de Guinea y evaluó si cumplía sus obligaciones internacionales en su calidad de Estado de abanderamiento, Estado rector del puerto, Estado ribereño o Estado de comercialización. A efectos de ese examen, la Comisión tuvo en cuenta los parámetros enumerados en el artículo 31, apartados 4 a 7, del Reglamento INDNR. La Comisión reexaminó el cumplimiento por parte de Guinea en consonancia con las constataciones recogidas en la Decisión de 15 de noviembre de 2012, y, teniendo en cuenta el plan de acción propuesto elaborado con la información relevante proporcionada por Guinea.
(31)
Las principales deficiencias constatadas por la Comisión en el plan de acción propuesto tienen que ver con las reformas aún pendientes destinadas a garantizar una supervisión suficientemente apropiada y eficaz de la flota pesquera, la aplicación efectiva de la legislación y reglamentación nacionales en materia de pesca, la observancia de la normativa, persiguiendo y sancionando las actividades de pesca INDNR detectadas, el refuerzo de los medios de inspección y vigilancia, el establecimiento de un régimen sancionador disuasorio y la implantación de una política pesquera acorde con la capacidad administrativa en lo que atañe al control y vigilancia. Las deficiencias detectadas están relacionadas en general con el cumplimiento de obligaciones internacionales, entre las que cabe citar las recomendaciones y resoluciones de las OROP y los requisitos para la matriculación de buques con arreglo al Derecho internacional. También se ha observado el incumplimiento de recomendaciones y resoluciones que emanan de organismos relevantes, tal como el PAI-NU. No obstante, el incumplimiento de recomendaciones y resoluciones no vinculantes se ha considerado solamente una prueba suplementaria, y no el fundamento de la identificación.
(32)
En la Decisión de Ejecución de 26 de noviembre de 2013, la Comisión identificó a Guinea como tercer país no cooperante conforme al Reglamento INDNR.
(33)
En lo que concierne a las posibles limitaciones de Guinea por su condición de país en vías de desarrollo, cabe señalar que el estado de desarrollo de Guinea puede resultar menoscabado por el nivel de desarrollo del país. No obstante, habida cuenta de las características de las deficiencias que se han detectado en Guinea, de la ayuda proporcionada por la Unión y los Estados miembros y de las medidas adoptadas para corregir la situación, el nivel de desarrollo de ese país no puede explicar el comportamiento general de Guinea como Estado de abanderamiento o Estado ribereño en lo que respecta a la pesca ni la insuficiencia de su actuación para prevenir, desalentar y eliminar la pesca INDNR.
(34)
Teniendo en cuenta la Decisión de 15 de noviembre de 2012 y la Decisión de Ejecución de 26 de noviembre de 2013, así como del proceso de diálogo mantenido con Guinea por la Comisión y sus resultados, cabe concluir que las actuaciones emprendidas por Guinea a la luz de sus obligaciones como Estado de abanderamiento y Estado ribereño son insuficientes para cumplir los artículos 61, 62, 94, 117 y 118 de la UNCLOS y los artículos 18, 19 y 20 del UNSFA.
(35)
Así pues, Guinea ha incumplido sus obligaciones con arreglo al Derecho internacional, en su calidad de Estado de abanderamiento y de Estado ribereño, de adoptar medidas para prevenir, desalentar y eliminar la pesca INDNR y debe en consecuencia incluirse en la lista de la Unión de terceros países no cooperantes.
8. ESTABLECIMIENTO DE UNA LISTA DE TERCEROS PAÍSES NO COOPERANTES
(36)
A tenor de las conclusiones anteriormente expuestas con respecto a Belice, Camboya y Guinea, se debe incluir a estos países en la lista de terceros países no cooperantes establecida de conformidad con el artículo 33 del Reglamento INDNR.
(37)
La actuación con respecto a Belice, Camboya y Guinea consistirá en la aplicación de las medidas enumeradas en el artículo 38 del Reglamento INDNR. La prohibición de importación abarca todas las poblaciones y especies, tal como se definen en el artículo 2, apartado 8, del Reglamento INDNR, dado que la identificación no se justifica por el hecho de no haberse adoptado medidas adecuadas en relación con la pesca INDNR de una determinada población o especie. En consonancia con la definición establecida en el artículo 2, punto 11, del Reglamento INDNR, se entiende por importación la introducción en el territorio de la Unión, incluso para efectuar transbordos en puertos del territorio de esta, de productos de la pesca.
(38)
Cabe señalar que la pesca INDNR, entre otros efectos, esquilma las poblaciones de peces, destruye los hábitats marinos, socava la conservación y la explotación sostenible de los recursos marinos, distorsiona la competencia, pone en peligro la seguridad alimentaria, supone una desventaja injusta para los pescadores legales y afecta negativamente a las comunidades costeras. Dada la magnitud de los problemas relacionados con la pesca INDNR, se considera necesario que la Unión aplique con la mayor rapidez las medidas relativas a Belice, Camboya y Guinea en tanto que países no cooperantes. A la vista de lo anterior, la presente Decisión debe entrar en vigor al día siguiente de su publicación en el Diario Oficial de la Unión Europea.
(39)
Si Belice, Camboya o Guinea demuestran que la situación por la que fueron incluidos en la lista ha sido rectificada, el Consejo, a propuesta de la Comisión y por mayoría cualificada, suprimirá a ese país de la lista de terceros países no cooperantes de conformidad con el artículo 34, apartado 1, del Reglamento INDNR. También se tendrá en cuenta para decidir la supresión si Belice, Camboya y Guinea han adoptado medidas concretas para lograr una mejora duradera de la situación.
HA ADOPTADO LA PRESENTE DECISIÓN:
Artículo 1
En el anexo de la presente Decisión se establece la lista de la Unión de terceros países no cooperantes prevista en el artículo 33 del Reglamento (CE) no 1005/2008.
Artículo 2
La presente Decisión entrará en vigor al día siguiente de su publicación en el Diario Oficial de la Unión Europea.
Hecho en Bruselas, el 24 de marzo de 2014.