ДЕЛЕГИРАН РЕГЛАМЕНТ (ЕС) № 231/2013 НА КОМИСИЯТА
от 19 декември 2012 година
за допълване на Директива 2011/61/ЕС на Европейския парламент и на Съвета по отношение на освобождаванията, общите условия във връзка с дейността, депозитарите, ливъриджа, прозрачността и надзора
(текст от значение за ЕИП)
ЕВРОПЕЙСКАТА КОМИСИЯ,
като взе предвид Договора за функционирането на Европейския съюз,
като взе предвид Директива 2011/61/ЕС на Европейския парламент и на Съвета от 8 юни 2011 г. относно лицата, управляващи алтернативни инвестиционни фондове, и за изменение на директиви 2003/41/ЕО и 2009/65/ЕО и на регламенти (ЕО) № 1060/2009 и (ЕС) № 1095/2010 (1), и по-специално член 3, параграф 6, член 4, параграф 3, член 9, параграф 9, член 12, параграф 3, член 14, параграф 4, член 15, параграф 5, член 16, параграф 3, член 17, член 18, параграф 2, член 19, параграф 11, член 20, параграф 7, член 21, параграф 17, член 22, параграф 4, член 23, параграф 6, член 24, параграф 6, член 25, параграф 9, член 34, параграф 2, член 35, параграф 11, член 36, параграф 3, член 37, параграф 15, член 40, параграф 11, член 42, параграф 3 и член 53, параграф 3 от нея,
като взе предвид становището на Европейската централна банка,
като има предвид, че:
(1)
Директива 2011/61/ЕС оправомощава Комисията да приема делегирани актове, определящи по-специално правилата относно изчисляването на прагове и ливъридж, условията във връзка с дейността на лицата, управляващи алтернативни инвестиционни фондове (по-долу „ЛУАИФ“), включително управлението на риска и ликвидността, оценяването и делегирането, подробни изисквания относно функциите и задълженията на депозитарите на алтернативни инвестиционни фондове (по-долу „АИФ“), правилата за прозрачност и специфичните изисквания по отношение на трети държави. От съществено значение е всички тези допълващи правила да започнат да се прилага едновременно с Директива 2011/61/ЕС, така че наложените на ЛУАИФ нови изисквания да бъдат ефективно приведени в действие. Разпоредбите на настоящия регламент са тясно обвързани помежду си, тъй като те се отнасят до издаването на разрешения, текущата дейност и прозрачността на ЛУАИФ, управляващи и/или предлагащи АИФ в Съюза, и съответно неразривно свързани с елементи от процеса на предприемане и осъществяване на дейност по управление на активи. С оглед на съгласуването на посочените разпоредби, които следва да влязат в сила едновременно, и на осигуряването на възможност за цялостен поглед и лесен достъп до тях за лицата, които трябва да спазват произтичащите от тях задължения, включително установените извън Съюза инвеститори, е уместно всички делегирани актове, изисквани съгласно Директива 2011/61/ЕС, да бъдат включени в един регламент.
(2)
За да се насърчи целостта на вътрешния пазар и да се осигури правна сигурност на участниците в него, в т.ч. институционални инвеститори, компетентни органи и други заинтересовани страни, е важно чрез приемането на регламент да бъде гарантирано, че целите на Директива 2011/61/ЕС ще бъдат постигнати в еднаква степен във всички държави членки. Чрез своята правна форма регламентът ще осигури съгласувана рамка за всички участници на пазара и ще предостави оптимални гаранции за равнопоставеност, еднакви условия на конкуренция и подходящи съвместни стандарти за защита на инвеститорите. Освен това той гарантира прякото прилагане на подробни единни правила по отношение на дейността на ЛУАИФ, които по своя характер са пряко приложими, и следователно не налагат по-нататъшно транспониране на национално равнище. Използването на регламент позволява в допълнение да се избегне отложеното прилагане на Директива 2011/61/ЕС в държавите членки.
(3)
Тъй като в делегирания регламент се определят задачите и отговорностите на „управителния орган“ и на „висшето ръководство“, е важно да се поясни значението на тези понятия, особено фактът, че даден управителен орган може да обхваща няколко висши ръководни поста. Освен това, тъй като настоящият регламент въвежда също понятието „надзорна функция“, в определението за управителен орган следва да се поясни, че това е органът, който обхваща управленската функция, в случай че надзорните и управленските функции са разделени в съответствие с националното дружествено право. Директива 2011/61/ЕС изисква ЛУАИФ да предоставят определена информация на компетентните органи, включително процента на активите на АИФ, които са обект на специални процедури поради нисколиквидния си характер. Настоящият регламент изяснява значението на тези специални процедури, за да бъдат ЛУАИФ наясно точно каква информация следва да предоставят на компетентните органи.
(4)
Директива 2011/61/ЕС предвижда облекчен режим, приложим за тези ЛУАИФ, които управляват портфейли от АИФ, чиито общи размери на управлявани активи не надвишават съответните прагове. Необходимо е да се поясни начинът, по който следва да се изчислява общата стойност на управляваните активи. В тази връзка е особено важно да се посочат стъпките, необходими за изчисляване на общата стойност на активите, да се определи ясно кои активи не се включват в изчислението, да се изясни начинът на оценяване на активите, придобити чрез използване на ливъридж, както и да се осигурят правила за разглеждане на случаите на кръстосани участия между АИФ, управлявани от едно ЛУАИФ.
(5)
Общата стойност на управляваните активи трябва да се изчислява поне веднъж годишно, като се използва актуална информация. Поради това стойността на активите следва да бъде определена през дванадесетте месеца, предхождащи датата на изчисляване на общата стойност на управляваните активи, и възможно най-близо до тази дата.
(6)
За да се гарантира, че ЛУАИФ продължават да спазва условията за прилагане на по-лекия режим, предвиден в Директива 2011/61/ЕС, следва да се въведе процедура, която позволява да се извършва текущо наблюдение на общата стойност на управляваните активи. При оценка на вероятността от превишаване на прага или на необходимостта от допълнителни изчисления ЛУАИФ може да отчитат видовете управлявани АИФ и различните класове активи, в които се инвестира.
(7)
Ако престанат да спазват свързаните с праговете условия, ЛУАИФ следва да уведомят своя компетентен орган и в срок от 30 календарни дни да поискат съответното разрешение. Когато обаче превишението или спадането под праговете настъпва случайно в рамките на дадена календарна година и тези ситуации се считат за временни, ЛУАИФ не следва да бъдат задължени да искат съответното разрешение. В тези случаи ЛУАИФ следва да уведомят компетентния орган за превишаването на прага и да обяснят защо считат, че това превишение е с временен характер. Ситуация, която продължава повече от три месеца, не може да се счита за временна. При оценяване на временния характер на ситуацията ЛУАИФ следва да вземат предвид очаквания обем на сделките по записване и обратно изкупуване или ако е приложимо, акумулирането и разпределението на капитал. В рамките на тази оценка ЛУАИФ не следва да използват очакваното развитие на пазарите.
(8)
Не е необходимо данните, използвани от ЛУАИФ при изчисляване на общата стойност на управляваните активи, да бъдат предоставяни на разположение на обществеността или на инвеститорите. Компетентните органи обаче трябва да са в състояние да потвърдят, че ЛУАИФ изчислява правилно и следи общата стойност на управляваните активи, включително оценката на случаите, при които общата стойност на управляваните активи надхвърля съответния праг, и следователно трябва при поискване да получава достъп до тези данни.
(9)
От съществено значение е ЛУАИФ, които се ползват от облекчения режим по Директива 2011/61/ЕС, да предоставят на компетентните органи актуална информация към момента на регистрация. Не всички видове ЛУАИФ могат да разполагат с актуализирани документи за предлагане, в които са отразени най-актуалните събития по отношение на управляваните от тях АИФ, и за тези ЛУАИФ може да бъде практически по-целесъобразно да излагат необходимата информация в отделен документ, описващ инвестиционната стратегия на фонда. Това може да се отнася за фондовете за дялово участие или за рисков капитал, които често набират средства чрез договаряне с потенциални инвеститори.
(10)
Не следва да се счита, че АИФ, притежаващ единствено акции на дружества, които са допуснати до търговия на регулиран пазар, използва ливъридж, освен когато акциите са придобити чрез заем. Когато същият АИФ закупува опции върху индекс на капиталови инструменти, следва да се счита, че той използва ливъридж, тъй като е била увеличена експозицията на АИФ към дадената инвестиция.
(11)
За да се осигури съгласуваното прилагане на задълженията на ЛУАИФ за предоставяне на обективен преглед на използвания ливъридж, е необходимо да се предвидят два метода за изчисляване на ливъридж. Проучванията на пазара показаха, че най-добрите резултати могат да бъдат постигнати чрез комбиниране на т.нар. „брутен“ метод и метода на „задълженията“.
(12)
За да получат подходящата информация за мониторинг на системните рискове и да придобият пълна представа за използването на ливъридж от ЛУАИФ, на компетентните органи и инвеститорите следва да бъде предоставяна информация относно експозициите на ЛУАИФ, изчислени както по брутния, така и по метода на задълженията, и поради това всички ЛУАИФ следва да изчисляват експозициите си по двата метода. Брутният метод показва общата експозиция на АИФ, докато методът на задълженията разкрива използваните от ЛУАИФ техники за хеджиране и нетиране; следователно и двата метода трябва да се разглеждат заедно. По-специално, полезна информация може да бъде получена от степента на отклонение при изчисляване на общата експозиция по брутния метод и по метода на задълженията. Ако е необходимо, за да се гарантира, че всяко увеличение на експозицията на АИФ бива адекватно отразено, Комисията може да приеме допълнителни делегирани актове относно допълнителен незадължителен метод за изчисляване на ливъридж.
(13)
При изчисляване на експозицията следва първоначално да бъдат включени всички позиции на АИФ, в т.ч. къси и дълги активи и пасиви, заеми, дериватни инструменти и всички други увеличаващи експозициите техники, при които рисковете и печалбите от активите или пасивите се поемата от АИФ, както и всички други позиции, които формират нетната стойност на активите.
(14)
Сключените от АИФ кредитни споразумения следва да бъдат изключени, ако са с временен характер и са свързани и изцяло покрити от капиталови ангажименти на инвеститорите. Не следва да се счита, че револвиращите кредитни инструменти са с временен характер.
(15)
Освен чрез брутния метод всички ЛУАИФ следва да изчисляват експозициите и посредством метода на задълженията. В съответствие с метода на задълженията дериватните финансови инструменти следва да се преобразуват в еквивалентни позиции в базовите активи. Когато обаче АИФ инвестират в определени деривати, за да компенсират пазарния риск на други активи, в които АИФ са инвестирали, тези деривати следва при определени условия да не бъдат преобразувани в еквивалентни позиции в базовите активи, тъй като експозициите по двете инвестиции се компенсират. Такъв например би бил случаят, когато АИФ инвестира в определен индекс и притежава дериватен суапов инструмент, заменящ промяната в стойността на този индекс с промяната в стойността на друг индекс, което би било аналогично на притежаването на експозиция към втория индекс и следователно нетната стойност на активите на АИФ няма да зависи от промяната в стойността на първия индекс.
(16)
При изчисляване на експозициите по метода на задълженията деривативите, отговарящи на посочените в настоящия регламент критерии, не създават допълнителни експозиции. Следователно, ако АИФ инвестира във фючърсни договори върху индекс и притежава касова позиция, равна на общата базова пазарна стойност на фючърсните договори, това би било аналогично на пряка инвестиция в акциите от индекса и следователно фючърсният договор върху индекс не следва да бъде вземан под внимание при изчисляване на експозицията на АИФ.
(17)
При изчисляване на експозициите по метода на задълженията на ЛУАИФ следва да бъде позволено да отчитат споразуменията за нетиране и хеджиране, при условие че изпълняват свързаните с метода на задълженията критерии.
(18)
Изискването, според което споразуменията за нетиране трябва да се отнасят до един и същ базов актив, следва да бъде стриктно тълкувано, така че активите, които ЛУАИФ счита за еквивалентни или с висока степен на корелация, например различни класове акции или облигации, емитирани от един емитент, не следва да се считат за идентични за целите на споразуменията за нетиране. С определението на споразуменията за нетиране се цели да се гарантира, че ще бъдат взети предвид само онези сделки, при които се компенсират свързаните с други сделки рискове и не остава съществен остатъчен риск. За споразумения за нетиране не следва да се считат комбинациите от сделки, с които се цели генериране на макар и малки печалби чрез намаляване на някои рискове при запазване на други, както и арбитражните инвестиционни стратегии, целящи генериране на печалба чрез използване на ценовите различия между дериватни инструменти върху един и същ базов актив, но с различни падежи.
(19)
Практиката при управление на портфейла, с която се цели намаляване на дюрационния риск чрез съчетаване на инвестиции в облигации с дълъг матуритет с лихвен суап или намаляване на дюрацията на портфейл от облигации на АИФ чрез откриване на къса позиция във фючърсни договори върху облигации, представителни за лихвения риск на портфейла (дюрационно хеджиране), следва да се разглежда като споразумение за хеджиране, при условие че то отговаря на критериите за хеджиране.
(20)
Следва да се счита, че практиката на управление на портфейла, с която се цели компенсиране на значителните рискове, свързани с инвестиция в добре диверсифициран портфейл от акции, чрез поемането на къса позиция във фючърс върху борсов индекс, когато съставът на портфейла от акции е много близък до този на борсовия индекс и между възвръщаемостта на портфейла и индекса съществува висока степен на корелация и когато късата позиция във фючърса върху борсов индекс позволява неоспоримо намаление на свързания с портфейла от акции общ пазарен риск, а специфичният риск е незначителен, като например бета-хеджиране на добре диверсифициран портфейл от акции, при което специфичният риск се счита за незначителен, отговаря на критериите за хеджиране.
(21)
Следва да се счита, че практиката на управление на портфейла, с която се цели компенсиране на риска, свързан с инвестиция в облигации с фиксиран лихвен процент, чрез комбиниране на дълга позиция в суап за кредитно неизпълнение и лихвен суап, заменящ фиксирания лихвен процент с подходящ референтен процент на паричния пазар плюс лихвен спред, представлява споразумение за хеджиране, при което по принцип са спазени всички критерии за хеджиране по метода на задълженията.
(22)
Следва да се счита, че практиката на управление на портфейла, с която се цели компенсиране на свързания с определена акция риск чрез поемането на къса позиция посредством дериватен договор върху друга акция, силно корелираща с първата акция, не отговаря на критериите за хеджиране. Въпреки че тази стратегия се основава на поемането на противоположни позиции в един и същ клас активи, тя не хеджира специфичния риск, свързан с инвестицията в определена акция. Поради това тя не следва да се счита за споразумение за хеджиране, както е посочено в свързаните с метода на задълженията критерии.
(23)
Следва да се счита, че практиката на управление на портфейла, с която се цели поддържане на алфа-коефициента на кошница от акции (обхващаща ограничен брой акции) чрез комбиниране на инвестициите в тази кошница от акции с бета-коригираната къса позиция във фючърс върху борсов индекс, не отговаря на критериите за хеджиране. Тази стратегия не цели компенсиране на значителните рискове, свързани с инвестицията в тази кошница от акции, а компенсиране на бета-коефициента (пазарния риск) на тази инвестиция и поддържане на алфа-коефициента. Алфа-коефициентът на кошницата от акции може да доминира над бета-коефициента и по този начин да доведе до загуби на равнище АИФ. По тази причина тази стратегия не следва да се счита за споразумение за хеджиране.
(24)
При стратегията за арбитраж на сливането се съчетават къса позиция в акция с дълга позиция в друга акция. С тази стратегия се цели хеджиране на бета-коефициента (пазарния риск) на позициите и генериране на възвръщаемост, свързана с относителната промяна в цената на двете акции. Аналогично, алфа-коефициентът на кошницата от акции може да доминира над бета-коефициента и по този начин да доведе до загуби на равнище АИФ и тази стратегия не следва да се счита за споразумение за хеджиране, както е посочено в свързаните с метода на задълженията критерии.
(25)
Стратегия, с която се цели хеджиране на дълга позиция в акция или облигация със закупена кредитна защита на същия емитент, се отнася до два различни класа активи и поради това не следва да се счита за споразумение за хеджиране.
(26)
При използването на методи, водещи до увеличаване на експозицията на АИФ, ЛУАИФ следва да спазват общи принципи, като например да отчитат както правната форма, така и същността на сделката. Особено по отношение на сделките по обратно изкупуване ЛУАИФ следва да вземат предвид дали рисковете и печалбите от съответните активи са прехвърлени или остават за АИФ. ЛУАИФ следва също да проучат базовите активи, стоящи в основата на дериватните инструменти или други договорни споразумения, за да определят евентуалните бъдещи ангажименти на АИФ, произтичащи от тези сделки.
(27)
Тъй като при метода на задълженията лихвените проценти с различни срокове до падеж се разглеждат като различни базови активи, АИФ, които в съответствие със своята основна инвестиционна политика инвестират предимно в лихвени деривати, могат да използват правила за нетиране на дюрацията, за да бъде отчетена корелацията между падежните интервали на кривата на лихвения процент. Когато установяват своята инвестиционна политика и профил на риска, АИФ следва да могат да определят нивото на лихвения риск и следователно да посочат своята целева дюрация. При вземането на инвестиционни решения АИФ следва да отчитат предварително определената целева дюрация. Когато дюрацията на портфейла се отклонява от целевата дюрация, стратегията не следва да се разглежда като споразумение за нетиране на дюрацията, както е посочено в свързаните с метода на задълженията критерии.
(28)
Правилата за нетиране на дюрацията позволяват дълги позиции да бъдат нетирани с къси позиции, чиито базови активи са различни лихвени проценти. Падежните интервали са разделени на две, седем и петнадесет години. Нетиране на позициите се позволява във всеки един падежен интервал.
(29)
Нетиране на позиции между два различни падежни интервала следва да бъде частично позволено. За да бъде позволено частично нетиране, спрямо нетираните позиции трябва да бъдат наложени санкции. Те следва да бъдат под формата на проценти, зависещи от средната корелация между падежните интервали за две, пет, десет и тридесет години от кривата на лихвения процент. С нарастване на разликата между падежите на позициите се повишава и необходимостта от санкциониране на тяхното нетиране и следователно процентите трябва да бъдат увеличени.
(30)
Позициите, чиято модифицирана дюрация надвишава значително модифицираната дюрация на съвкупния портфейл, не съответстват на инвестиционната стратегия на АИФ и тяхното пълно нетиране не следва да бъде допускано. Следователно няма да се допуска къса позиция с падеж 18 месеца (от падежен интервал 1) да бъде нетирана с дълга позиция с падеж 10 години (от падежен интервал 3), ако целевата дюрация на АИФ е около 2 години.
(31)
При изчисляване на експозицията АИФ могат първо да установят споразуменията за хеджиране. Дериватните инструменти, които са част от тези споразумения, се изключват от изчисляването на глобалната експозиция. При споразуменията за хеджиране АИФ следва да разчитат на точни изчисления. При изчисляване на хеджирането АИФ не следва да използват правила за нетиране на дюрацията. Правилата за нетиране на дюрацията могат да се използват за трансформиране на останалите лихвени деривати в техните еквивалентни позиции от базови активи.
(32)
Съгласно Директива 2011/61/ЕС ЛУАИФ трябва да гарантират, че евентуалните рискове, свързани с професионалната отговорност, която може да бъде породена в резултат на осъществяваните от тях дейности, са покрити в подходяща степен посредством допълнителен собствен капитал или чрез застраховка за професионална отговорност. Единното прилагане на тази разпоредба изисква да бъде постигнато общоприето разбиране на евентуалните рискове, свързани с професионалната отговорност, които трябва да бъдат обхванати. Общата спецификация на рисковете, свързани с породената от професионална небрежност на ЛУАИФ отговорност, следва да определи характеристиките на съответните рискови събития и да установи обхвата на потенциалната професионална отговорност, включително щетите или загубите, причинени от лица, пряко извършващи дейности, за които ЛУАИФ носи правна отговорност, като например управители, служители и персонал на ЛУАИФ, както и лица, извършващи дейности по силата на споразумение за делегиране с ЛУАИФ. В съответствие с разпоредбите на Директива 2011/61/ЕС отговорността на ЛУАИФ не следва да бъде засегната от делегиране или вторично делегиране на правомощия и ЛУАИФ следва да предоставят необходимото покритие за професионалните рискове, свързани с тези трети страни, с които те са правно обвързани.
(33)
За осигуряването на общоприето разбиране на общата спецификация следва да се използва списък с примери като отправна точка за установяването на евентуални рискови събития, свързани с професионалната отговорност. Този списък следва да включва широк набор от събития, породени от небрежност, грешки или пропуски, като например загуба на документи, удостоверяващи правото на собственост върху инвестиции, въвеждане в заблуждение или нарушение на различните задължения или задачи на ЛУАИФ. Той следва да включва и пропуски при предотвратяването, чрез подходящи системи за вътрешен контрол, на измами в рамките на организацията на ЛУАИФ. Вредата, причинена от факта, че дадена инвестиция не е преминала през необходимата комплексна проверка и впоследствие се оказва измамна, спада към професионалната отговорност на ЛУАИФ и следва да бъде обхваната по подходящ начин. При все това загубите, настъпили поради обезценяването на инвестиция вследствие на неблагоприятни пазарни условия, не следва да бъдат обхванати. Списъкът следва да включва и неправомерно извършени оценки, които следва да се третират като пропуски при оценяването в нарушение на член 19 от Директива 2011/61/ЕС и съответните делегирани актове.
(34)
В съответствие със своите задължения по управление на риска ЛУАИФ следва да разполагат с подходящи качествени механизми за вътрешен контрол с цел избягване или намаляване на оперативните пропуски, включително свързани с професионалната отговорност рискове. Поради това в рамките на своята политика за управление на риска ЛУАИФ следва да имат подходящи политики и процедури за управление на операционния риск, съответстващи на естеството, мащаба и сложността на тяхната дейност. Тези процедури и политики следва при всички положения да позволяват изграждането на вътрешна база данни за загубите, служеща за оценяване на профила на операционния риск.
(35)
За да се гарантира, че допълнителният собствен капитал и застраховката за професионална отговорност покриват по целесъобразен начин евентуалните рискове, свързани с професионалната отговорност, следва да бъдат установени минимални количествени критерии, определящи подходящото ниво на покритие. Тези количествени критерии следва да бъдат установени от ЛУАИФ като определен процент от стойността на портфейлите на управляваните АИФ, изчислени като сума от абсолютната стойност на всички активи на всички управлявани АИФ, независимо от това дали те са придобити чрез използването на ливъридж, или със средства на инвеститорите. В тази връзка дериватните инструменти следва да се оценяват по тяхната пазарна стойност, защото това е цената, по която те биха могли да бъдат заменени. По своя характер покритието, осигурено чрез застраховка за професионална отговорност, е по-несигурно отколкото покритие чрез допълнителен собствен капитал и поради това следва да се прилагат различни проценти за двата различни инструмента, използвани за покриване на риска.
(36)
За да се гарантира, че застраховката за професионална отговорност покрива ефективно възникналите вследствие на застрахователните събития загуби, тя следва да бъде извършена от застрахователно предприятие, което е получило разрешение да предоставя застраховка за професионална отговорност. Това са застрахователни предприятия от и извън ЕС, на които е позволено да предоставят такава застрахователна услуга съгласно правото на Съюза или националното право.
(37)
С цел осигуряване на известна гъвкавост при изготвянето на подходяща застраховка за професионална отговорност следва да бъде позволено на ЛУАИФ и застрахователното предприятие да договорят клауза, съгласно която определена сума от настъпилата загуба ще се поема първо ЛУАИФ (фиксирано самоучастие). Когато е договорено такова фиксирано самоучастие, ЛУАИФ следва да осигури собствен капитал, съответстващ на фиксирания размер на загубата, която ще се поема от ЛУАИФ. Този собствен капитал следва да допълва началния капитал на ЛУАИФ и собствения капитал, осигурен от ЛУАИФ съгласно член 9, параграф 3 от Директива 2011/61/ЕС.
(38)
По правило адекватността на покритието, предоставено чрез допълнителен собствен капитал или застраховка за професионална отговорност, следва да се преразглежда най-малко веднъж годишно. Въпреки това ЛУАИФ следва да разполагат с процедури, които осигуряват текущ мониторинг на общата стойност на портфейлите на управляваните АИФ и текущи корекции на размера на покритието на рискове, свързани с професионалната отговорност, при установяване на значителни несъответствия. Освен това компетентните органи на държавата членка по произход на ЛУАИФ могат да намалят или увеличат минимално изисквания допълнителен собствен капитал, след като бъде отчетен рисковият профил на ЛУАИФ, данните за загубата му от отминали периоди и адекватността на неговия допълнителен собствен капитал или застраховка за професионална отговорност.
(39)
Директива 2011/61/ЕС изисква ЛУАИФ да действат в най-добрия интерес на АИФ, на инвеститорите в АИФ и на целостта на пазара. Поради това ЛУАИФ следва да прилагат подходящи политики и процедури, които им позволяват да предотвратяват злоупотреби, като избор на пазарен момент или късно търгуване. При избора на пазарен момент се използват неактуални или остарели цени за ценни книжа от портфейла, които влияят върху нетната стойност на активите на АИФ, или в рамките на няколко дни се закупуват и изкупуват обратно дялове от АИФ, като се извлича полза от начина, по който АИФ изчисляват активите си. Късното търгуване предполага възлагане на поръчки за покупка или обратно изкупуване на дялове от АИФ след определения момент на приключване на търговия, но по цени към момент на приключване. Тези злоупотреби вредят на интересите на дългосрочните инвеститори, тъй като намаляват техните печалби, и оказват отрицателно въздействие върху възвръщаемостта на АИФ, тъй като повишават трансакционните разходи и пречат на управлението на портфейла. ЛУАИФ следва също така да установят подходящи процедури, осигуряващи ефективното управление на АИФ, и следва да действат по начин, предотвратяващ начисляването на излишни разходи за АИФ и техните инвеститори.
(40)
В съответствие с подхода, прилаган от управляващите ПКИПЦК лица, ЛУАИФ следва да полагат висока степен на старание при избора и мониторинга на инвестициите. Те трябва да разполагат с необходимия професионален експертен опит и знания относно активите, в които средствата на АИФ биват инвестирани. За да се гарантира, че инвестиционните решения се вземат в съответствие с инвестиционната стратегия и, където е приложимо, с праговете на риска на управляваните АИФ, ЛУАИФ следва да установят и прилагат писмени политики и процедури за комплексна проверка. Тези политики и процедури се преразглеждат и актуализират редовно. Когато ЛУАИФ инвестират в специфични видове активи с голяма дюрация или в по-слабо ликвидни активи като недвижимо имущество или дружествени дялове, изискванията за комплексна проверка следва да се прилага и за етапа на договаряне. Дейностите, извършвани от ЛУАИФ преди сключване на споразумението, следва да бъдат подробно документирани, за да бъде удостоверена тяхната съгласуваност с икономическия и финансов план и следователно с дюрацията на АИФ. ЛУАИФ следва да съхраняват протоколите от съответните заседания, подготвителната документация и икономическия и финансов анализ, изготвени с цел оценка на осъществимостта на проекта и договорните ангажименти.
(41)
Изискването към ЛУАИФ да действат с необходимите умения, грижа и внимание следва да се прилага също в случаите, когато ЛУАИФ определят основен борсов посредник или контрагент. ЛУАИФ следва да избират и определят само тези основни борсови посредници и контрагенти, които подлежат на постоянен надзор, финансово стабилни са и разполагат с необходимата организационна структура в съответствие с услугите, които трябва да бъдат предоставени на ЛУАИФ или на АИФ. За да бъде осигурена подходящата защита на интересите на инвеститорите, е необходимо да се уточни, че един от критериите, по които ще се оценява финансовата стабилност, е дали основните борсови посредници или контрагенти подлежат на съответното пруденциално регулиране, включително адекватни капиталови изисквания и ефективен надзор.
(42)
В съответствие с Директива 2011/61/ЕС, която изисква ЛУАИФ да действа честно, коректно и с необходимите умения, лицата, които на практика управляват дейността на ЛУАИФ, и членовете на управителния орган или на висшето ръководство, при липсата на управителен орган, следва да притежават необходимите за изпълнението на своите задължения знания, умения и опит, т.е. да разбират рисковете, свързани с дейността на ЛУАИФ. В съответствие със Зелената книга на Комисията относно корпоративното управление във финансовия сектор (2) лицата, които на практика управляват стопанската дейност на ЛУАИФ, следва също да отделят достатъчно време за изпълнението на задълженията си в ЛУАИФ и да действат честно, почтено и независимо, за да могат, наред с другото, правилно да оценяват и да оспорват решенията на висшето ръководство.
(43)
За да гарантират правилното изпълнение на съответните дейности, ЛУАИФ следва да наемат персонал, притежаващ необходимите умения, знания и опит за осъществяване на възложените му задачи.
(44)
ЛУАИФ, които предоставят услуги по управление на индивидуални портфейли, следва да спазват правилата по отношение на финансовите стимули, установени в Директива 2006/73/ЕО на Комисията от 10 август 2006 г. за прилагане на Директива 2004/39/ЕО на Европейския парламент и на Съвета по отношение на организационните изисквания и условията за извършване на дейност от инвестиционните посредници и за даването на определения за целите на посочената директива (3). От съображения за съгласуваност тези принципи следва да се прилагат и за ЛУАИФ, които предоставят услуги по колективно управление и предлагане на портфейли. Наличието, естеството и размерът на таксата, комисионата или стимула или, когато размерът не може да бъде установен, методът за изчисляване на сумата следва да бъдат ясно оповестени в годишния отчет на ЛУАИФ.
(45)
Инвеститорите в АИФ следва да се ползват от защита, подобна на тази на клиентите на ЛУАИФ, на които ЛУАИФ предоставят услуги по индивидуално управление на портфейла, като в такъв случай те трябва да прилагат правилата за най-добро изпълнение, изложени в Директива 2004/39/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 21 април 2004 г. относно пазарите на финансови инструменти, за изменение на директиви 85/611/ЕИО и 93/6/ЕИО на Съвета и Директива 2000/12/ЕО на Европейския парламент и на Съвета и за отмяна на Директива 93/22/ЕИО на Съвета (4) и Директива 2006/73/ЕО. Разликите между различните видове активи, в които се инвестират АИФ, следва обаче да бъдат взети предвид, тъй като принципът на най-доброто изпълнение не е подходящ, когато например ЛУАИФ инвестират в недвижими имоти или дружествени дялове и инвестицията е направена след продължително договаряне на условията по споразумението. Когато липсват алтернативи по отношение на местата на изпълнение, ЛУАИФ следва да може да удостовери пред компетентните органи и одиторите тази липса на алтернативи.
(46)
От съображения за съгласуваност с изискванията, които се прилагат към управляващите ПКИПЦК лица, при извършването на колективно управление на портфейл ЛУАИФ следва да спазват правила за обработката на поръчки и за обединяването и разпределянето на поръчки за търговия. Тези правила обаче не следва да се прилагат, когато инвестицията в активи е направена след продължително договаряне на условията по споразумението, като например инвестиции в недвижими имоти, дружествени дялове или некотирани дружества, тъй като в такива случаи не се изпълнява поръчка.
(47)
От съществено значение е да се посочат случаите, при които има вероятност да настъпи конфликт на интереси, особено когато е налице възможност за реализиране на финансови печалби или избягване на финансови загуби или когато съществуват финансови или други стимули, влияещи върху поведението на ЛУАИФ по начин, облагодетелстващ конкретни интереси в ущърб на интересите на други страни, като например друг АИФ, неговите клиенти, предприятия за колективно инвестиране в прехвърлими ценни книжа (ПКИПЦК) или други клиенти на ЛУАИФ.
(48)
В установената от ЛУАИФ политика по отношение на конфликтите на интереси следва да се посочат случаите, при които извършваните от ЛУАИФ дейности могат да представляват конфликти на интереси, водещи или не до потенциални рискове от нарушаване на интересите на АИФ или на техните инвеститори. При установяването на тези случаи ЛУАИФ следва да вземат предвид не само дейността по колективно управление на портфейли, но също така и другите дейности, за чието провеждане те са получили разрешение, включително дейностите на техните подизпълнители, вторични подизпълнители, външни оценители или контрагенти.
(49)
В съответствие с подхода, приложим спрямо дружествата, управляващи ПКИПЦК, посочен в Директива 2009/65/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 13 юли 2009 г. относно координирането на законовите, подзаконовите и административните разпоредби относно предприятията за колективно инвестиране в прехвърлими ценни книжа (ПКИПЦК) (5), и спрямо инвестиционните посредници от Директива 2004/39/ЕО, ЛУАИФ следва да приемат процедури и мерки, гарантиращи че заинтересованите лица, участващи в различни стопански дейности, които могат да доведат до евентуални конфликти на интереси, се ползват с независимост при извършването на тези дейности, която отговаря на мащаба и дейностите на ЛУАИФ.
(50)
От съществено значение е да се осигури обща рамка, съгласно която да бъдат управлявани и оповестявани евентуалните конфликти на интереси. Подробните стъпки и процедури, които трябва да се спазват в такива случаи, следва да бъдат уточнени във въведената от ЛУАИФ политика по отношение на конфликтите на интереси.
(51)
Един от основните елементи на система за управление на риска е поддържането на постоянна функция по управление на риска. С оглед на съгласуваността нейните задачи и отговорности следва да бъдат подобни на възложените на постоянното звено за управление на риска в управляващите ПКИПЦК дружества съгласно Директива 2010/43/ЕС на Комисията от 1 юли 2010 г. за прилагане на Директива 2009/65/ЕО на Европейския парламент и на Съвета по отношение на организационните изисквания, конфликтите на интереси, правилата за поведение, управлението на риска и съдържанието на споразумението между депозитар и управляващо дружество (6). На тази функция следва да бъде отредена първостепенна роля при формулиране на политика за управление на риска на АИФ, както и при мониторинга и оценката на риска, за да се гарантира, че нивото на риска постоянно съответства на рисковия профил на АИФ. Постоянната функция по управление на риска има необходимите правомощия, достъп до цялата необходима информация и редовни контакти с висшето ръководство и управителния орган на ЛУАИФ, като им предоставя актуализирана информация, която позволява предприемане на незабавни коригиращи мерки при необходимост.
(52)
Политиката за управление на риска е друг стълб на системата за управление на риска. Тази политика следва да бъде надлежно документирана и по подходящ начин да разяснява по-специално мерките и процедурите, използвани за измерване и управление на риска, гаранциите за независимостта на функцията по управление на риска, техниките, използвани за управление на риска, както и данните за разпределението на отговорностите в рамките на ЛУАИФ при управление на риска и оперативните процедури. За да гарантира нейната ефективност, висшето ръководство следва да преразглежда политиката за управление на риска най-малко веднъж годишно.
(53)
Както се изисква в Директива 2011/61/ЕС, функцията по управление на риска следва да бъде функционално и йерархично отделена от оперативните звена. Поради това следва да се поясни, че това отделяне следва да обхваща цялата структура до управителния орган на ЛУАИФ и че лицата, участващи във функцията по управление на риска, не трябва да извършват несъвместими задачи или да бъдат поднадзорни на лица, отговорни за несъвместими функции.
(54)
От съществено значение е да се посочат гаранциите, които трябва да бъдат използвани от ЛУАИФ, с цел осигуряване на независимостта на функцията по управление на риска и конкретно да се уточни, че на лицата, изпълняващи функцията по управление на риска, не следва да се възлагат несъвместими задължения, че те следва да вземат решения въз основа на данни, които могат да оценят по подходящ начин, и че процесът на вземане на решения следва да подлежи на преразглеждане.
(55)
Въпреки че Директива 2011/61/ЕС не налага ограничения по отношение на инвестициите на АИФ, рисковете, поети от всеки АИФ, не могат да бъдат ефективно управлявани, ако ЛУАИФ не установят предварително прагове на риска. Праговете на риска следва да бъдат съобразени с рисковия профил на АИФ и да бъдат оповестени пред инвеститорите в съответствие с Директива 2011/61/ЕС.
(56)
От съображения за съгласуваност изискванията за установяване, измерване и мониторинг на риска са основани на сходните разпоредби по Директива 2010/43/ЕС. ЛУАИФ следва да вземат целесъобразни мерки по отношение на възможните слабости в своите техники за измерване на риска и модели на риска чрез извършване на стрес тестове, бек-тестове и сценариен анализ. Когато стрес тестовете и сценарийният анализ разкриват слабости по отношение на конкретна комбинация от обстоятелства, ЛУАИФ следва да предприеме незабавни мерки и коригиращи действия.
(57)
Директива 2011/61/ЕС изисква от Комисията да посочи системите и процедурите за управление на ликвидността, които позволяват на ЛУАИФ да наблюдават риска по отношение на ликвидността на АИФ, освен при неизползващи ливъридж АИФ от затворен тип, и да обезпечат съответствието на ликвидния профил на инвестициите на АИФ с поетите задължения. Следователно от съществено значение е да се определят основните общи изисквания към всички ЛУАИФ, чието прилагане следва да бъде съобразено с размера, структурата и естеството на АИФ, управлявани от съответните ЛУАИФ.
(58)
ЛУАИФ следва да могат да удостоверят пред съответните им компетентни органи, че са въвели подходящи и ефективни политики и процедури за управление на ликвидността. Това изисква да бъде отделено дължимото внимание на естеството на АИФ, включително вида на съответните базови активи и размера на ликвидния риск, на който АИФ е изложен, на мащаба и сложността на АИФ или на сложността на процеса на ликвидация или продажба на активи.
(59)
Системите и процедурите за управление на ликвидността могат да позволят на ЛУАИФ да прилагат инструменти и мерки, необходими за справяне с проблемите, свързани с неликвидните активи и тяхната оценка при изпълнение на искания за обратно изкупуване. Тези инструменти и мерки могат да включват, когато това е разрешено от националното законодателство, ограничения при обратното изкупуване („gates“), частично обратно изкупуване, временни заеми, срокове за предизвестие и групи от ликвидни активи. Сметките от типа „side-pockets“, както и другите механизми, при които определени активи на АИФ подлежат на подобни договорености между АИФ и неговите инвеститори, следва да се разглеждат като „специални процедури“, тъй като те засягат специфичните права на обратно изкупуване на инвеститорите в АИФ. Спирането на АИФ не следва да се счита за специална процедура, тъй като това се прилага за всички активи на АИФ и за всички инвеститори в АИФ. Използването на инструменти и специални процедури за управление на ликвидността следва също да бъде обвързано с конкретни обстоятелства и следва да е съобразено с естеството, мащаба и инвестиционната стратегия на АИФ.
(60)
Изискването за мониторинг на управлението на ликвидността на базовите предприятия за колективно инвестиране, в които инвестират АИФ, заедно с изискванията за установяване на инструменти и мерки за управление на ликвидния риск и за установяване, управление и мониторинг на конфликтите на интереси между инвеститорите не следва да се прилагат за ЛУАИФ, които управляват АИФ от затворен тип, независимо от това дали се счита, че те използват ливъридж. Освобождаването от тези свързани с обратното изкупуване изисквания за управление на ликвидността следва да бъде съобразено с разликите между общите условия на обратно изкупуване за инвеститорите в АИФ от затворен и отворен тип.
(61)
За някои видове ЛУАИФ използването на минимални прагове по отношение на ликвидността или неликвидността на АИФ може да представлява ефективен инструмент за мониторинг. Само по себе си надхвърлянето на прага може да не налага действие от страна на ЛУАИФ при отчитане на фактите и обстоятелствата, както и на допустимите отклонения, установени от ЛУАИФ. Следователно праговете могат на практика да бъдат използвани при мониторинга на среднодневния обем на обратно изкупените дялове спрямо дневната ликвидност на фонда за същия период. Те биха могли да се използват и за мониторинг на концентрацията на инвеститорите в подкрепа на сценариите при стрес тест. Тези прагове биха могли да задействат осъществяването на постоянен мониторинг или коригиращи мерки в зависимост от обстоятелствата.
(62)
Стрес тестовете следва по целесъобразност да симулират недостиг на ликвидни активи, както и нетипични по обем искания за обратно изкупуване. Актуалните и очакваните бъдещи обеми на записване и обратно изкупуване следва да бъдат взети предвид заедно с въздействието на очакваните показатели на АИФ на фона на показателите на другите фондове, опериращи в тази област. В симулираните сценарии при стрес теста ЛУАИФ следва да анализират периода от време, необходим за изпълнение на исканията за обратно изкупуване. ЛУАИФ следва също така да подлагат на стрес тестове пазарни фактори като например промени във валутните курсове, които могат съществено да повлияят върху кредитния профил на ЛУАИФ или на АИФ, а следователно и върху изискванията към обезпечението. В своя подход по отношение на стрес тестовете и сценарийния анализ ЛУАИФ следва да отчитат чувствителността на оценката при неблагоприятни пазарни условия.
(63)
Честотата на провеждане на стрес тестове следва да зависи от естеството на АИФ, инвестиционната стратегия, ликвидния профил, вида инвеститори и политиката за обратно изкупуване на АИФ. Очаква се обаче тези тестове да бъдат извършвани най-малко веднъж годишно. Когато стрес тестовете предполагат значително по-висок от очаквания ликвиден риск, ЛУАИФ следва да действат в най-добрия интерес на всички инвеститори в АИФ, като вземат предвид ликвидния профил на активите на АИФ, равнището на исканията за обратно изкупуване и ако е уместно - адекватността на политиките и процедурите за управление на ликвидността.
(64)
Директива 2011/61/ЕС изисква Комисията да определи начина на съгласуване на инвестиционната стратегия, ликвидния профил и политиката на обратно изкупуване. Съгласуваност между тези три елемента ще бъде осигурена, когато инвестициите на инвеститорите могат да бъдат изкупени обратно в съответствие с политиката за обратно изкупуване на АИФ, която следва да обхваща условията за обратно изкупуване както при обичайни, така и при извънредни обстоятелства, по начин, осигуряващ справедливо третиране на инвеститорите.
(65)
Директива 2011/61/ЕС изисква междусекторна съгласуваност и премахване на несъответствията между интересите на инициаторите, които преструктурират кредити в търгуеми ценни книжа, и ЛУАИФ, които инвестират в тези ценни книжа или финансови инструменти от името на АИФ. За да се постигне тази цел, бяха взети предвид съответните разпоредби на Директива 2006/48/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 14 юни 2006 г. относно предприемането и осъществяването на дейност от кредитните институции (7), определящи количествените и качествените изисквания към инвеститорите, изложени на кредитен риск във връзка със секюритизация, инициатори и спонсори. Тъй като както настоящият регламент, така и съответните разпоредби на Директива 2006/48/ЕО имат за цел съгласуване на интересите на инициатора или спонсора и на инвеститорите, от съществено значение е формулировките в двата правни акта да бъдат използвани последователно и поради това бе направена препратка към определенията от Директива 2006/48/ЕО. Като се има предвид, че Комитетът на европейските банкови надзорници - предшественикът на Европейския банков орган, предостави подробни насоки относно тълкуването на съответните разпоредби на Директива 2006/48/ЕО (8), постигането на междусекторна съгласуваност изисква настоящите разпоредби, целящи хармонизиране на интересите на инициаторите, спонсорите и ЛУАИФ, да бъдат тълкувани в светлината на тези насоки.
(66)
От съществено значение е трансакциите, които преобразуват заеми в търгуеми ценни книжа, да не бъдат структурирани по начин, позволяващ да се избегне прилагането на изискванията, свързани с инвестиции в секюритизационни позиции. Поради това позоваването на инвестиция в търгуеми ценни книжа или други финансови инструменти, основани на преструктурирани заеми, не следва да се тълкува стриктно като правно валидно и обвързващо прехвърляне на право на собственост върху такива инструменти, а като инвестиция в материален или икономически смисъл, така че всякакви други форми на синтетични инвестиции да бъдат обхванати и да подлежат на тези специфични изисквания. За да бъдат избегнати недоразуменията и да се хармонизира терминологията с използваната в банковото законодателство, вместо „инвестиция в търгуеми ценни книжа или други финансови инструменти, основани на преструктурирани заеми“, следва да бъде използван понятието „поемане на експозиция към кредитен риск по секюритизация“.
(67)
Изискванията, които трябва да бъдат изпълнени от институциите, действащи като инициатори, спонсори или първоначални кредитори по секюритизация, биват пряко налагани по силата на Директива 2006/48/ЕО. Поради това е важно да се постановят съответните задължения на ЛУАИФ, поемащи експозиция към секюритизации. Затова ЛУАИФ следва да поемат експозиция към секюритизации, само ако инициаторът, спонсорът или първоначалният кредитор е оповестил изрично пред ЛУАИФ запазването на значителен икономически интерес в базовия актив, т.нар. изискване за запазване. Освен това ЛУАИФ следва да гарантират, че са спазени различните качествени изисквания, наложени на спонсорите и инициаторите по силата на Директива 2006/48/ЕО. Освен това самите ЛУАИФ следва да отговарят на качествени изисквания, позволяващи им да познават задълбочено и в детайли секюритизацията и нейните базови експозиции. За тази цел ЛУАИФ следва да взима своето инвестиционно решение, единствено след като са извършили внимателна комплексна проверка, която им е осигурила адекватна информация и познания относно съответната секюритизация.
(68)
Съществуват обстоятелства, при които дадени лица отговарят на определението за инициатор или спонсор, или изпълняват ролята на първоначален кредитор; въпреки това друго лице, което не отговаря на определението за спонсор или инициатор и не изпълнява ролята на оригинален кредитор - но чиито интереси са почти оптимално съгласувани с тези на инвеститорите - може да се стреми към покриване на изискването за запазване. С оглед постигане на правна сигурност не следва от това лице да се изисква да отговаря на изискването за запазване, ако то вече е било изпълнено от инициатора, спонсора или първоначалния кредитор.
(69)
При неспазване на изискването за запазване или на качествените изисквания ЛУАИФ следва да обмислят предприемането на коригиращи действия, като например хеджиране, продажба или намаляване на експозицията или установяване на контакт със страната, която нарушава изискването за запазване, с оглед възстановяване на съответствието. Тези коригиращи действия трябва винаги да са в интерес на инвеститорите, без да налагат преки задължения за продажба на активи, непосредствено след като нарушението е било установено, за да бъдат избегнати спешните принудителни продажби. ЛУАИФ следва да вземат предвид нарушението, когато обмислят извършването на нова инвестиция в друга сделка, в която участва нарушилата изискването за запазване страна.
(70)
С цел изпълнение на изискванията по Директива 2011/61/ЕС за определяне на вътрешни процедури и организационни механизми, които всяко ЛУАИФ следва да прилага, на ЛУАИФ следва да бъде наложено да изградят добре документирана организационна структура, в която са набелязани ясно отговорностите и определени контролните механизми и която осигурява добър обмен на информация между всички участващи страни. ЛУАИФ следва също да въведат системи за съхраняване на информация и за гарантиране на непрекъснатостта на дейността. При въвеждането на тези процедури и структури ЛУАИФ следва да вземат предвид принципа на пропорционалност, който позволява процедурите, механизмите и организационната структура да бъдат съобразени с естеството, мащаба и сложността на стопанската дейност на ЛУАИФ, както и с естеството и обхвата на дейностите, извършвани в хода на тяхната стопанска дейност.
(71)
Оповестяването на информация пред инвеститорите е от първостепенно значение за защитата на тези инвеститори и поради това ЛУАИФ следва да прилагат подходящи политики и процедури, за да се гарантира, че приложимите за определен АИФ условия на обратно изкупуване се оповестяват достатъчно подробно и явно пред инвеститорите както преди самата инвестиция, така и при настъпване на съществени промени. Това би могло да включва оповестяване на сроковете за предизвестие при обратно изкупуване, подробности относно сроковете на блокиране („lock-up periods“), обстоятелствата, при които обичайните механизми за обратно изкупуване може да не се прилагат или да бъдат временно преустановени, както и подробности относно всички мерки, които могат да бъдат разгледани от управителния орган, като например ограничения при обратното изкупуване („gates“) и сметки от типа „side-pockets“, тъй като те оказват въздействие върху специфичните права на обратно изкупуване на инвеститорите в съответния АИФ.
(72)
С оглед гарантиране на правилното изпълнение на съответните дейности ЛУАИФ следва по-конкретно да използват подходящи електронни системи, за да изпълнят изискванията за регистриране на трансакциите от портфейла или поръчките за записване и за обратно изкупуване, както и да установят, прилагат и поддържат счетоводни политики и процедури, които осигуряват изчисляването на нетната стойност на активите в съответствие с изискванията по Директива 2011/61/ЕС и настоящия регламент.
(73)
За да се осигури съгласуваност с изискванията, наложени на управляващите ПКИПЦК лица с Директива 2009/65/ЕО, на управителния орган, висшето ръководство или при необходимост на надзорната функция на ЛУАИФ следва да бъдат възложени сходни задачи, във връзка с които следва да бъдат разпределени съответните отговорности. Това разпределение на отговорностите следва обаче да съответства на ролята и отговорностите на управителния орган, на висшето ръководство и на надзорната функция съгласно приложимото национално законодателство. Към висшето ръководство може да спадат всички или част от членовете на управителния орган.
(74)
Изискването за установяване на постоянна и ефективна функция по съответствието следва да се спазва постоянно от ЛУАИФ, независимо от размера и сложността на тяхната дейност. Елементите на техническата организация и личния състав, ангажиран с функцията по съответствието, следва обаче да бъдат съобразени с естеството, мащаба и сложността на стопанската дейност на ЛУАИФ, както и с естеството и обхвата на неговите услуги и дейности. ЛУАИФ не следва да бъдат задължени да създават независимо звено, следящо за спазване на съответствието, ако това изискване е непропорционално с оглед на размера на ЛУАИФ или на естеството, мащаба и сложността на неговата стопанска дейност.
(75)
Стандартите за оценка се различават между различните юрисдикции и категории активи. Настоящият регламент следва да допълни съвместните общи правила и да определи критерии за ЛУАИФ при разработването и прилагането на подходящи и съгласувани политики и процедури за точна и независима оценка на активите на АИФ. Политиките и процедурите следва да описват задълженията, ролята и отговорностите на всички участващи в оценяването страни, включително на външните оценители.
(76)
Стойността на активите може да бъде определена по различни начини, например чрез препратка към наблюдаваните цени на действащ пазар или приблизителна оценка, която използва други методи на оценяване в съответствие с националното законодателство, устава или учредителните документи на АИФ. Тъй като стойността на отделните активи и пасиви може да бъде определена по различни методи и да бъде извлечена от различни източници, ЛУАИФ следва да определят и опишат използвания от тях метод на оценяване.
(77)
Когато за оценяване на активите се използва модел, процедурите и политиките за оценка следва да посочват основните характеристики на модела. Преди да бъде използван, този модел следва да премине процес на утвърждаване, провеждан от вътрешно или външно лице, което не е участвало в разработването на модела. Счита се, че дадено лице отговаря на изискванията за провеждане на процес по утвърждаване на модел, използван за оценяване на активи, ако то притежава необходимата компетентност и опит в оценяването на активи посредством такива модели; това лице може да бъде одитор.
(78)
Тъй като средата, в която работят АИФ, е динамична и инвестиционните стратегии може да претърпят промени с течение на времето, процедурите и политиките за оценяване следва да се преразглеждат поне веднъж годишно и при всички положения преди АИФ да започне да използва нова инвестиционна стратегия или нов вид актив. Всяка промяна в процедурите и политиките за оценяване, включително методи на оценяване, следва да се извършва по предварително определена процедура.
(79)
ЛУАИФ следва да гарантират, че отделните активи на АИФ са били оценени правилно в съответствие с процедурите и политиките за оценяване. Рискът от неправилно оценяване е по-висок за някои активи, най-вече сложни и неликвидни финансови инструменти. В тази връзка ЛУАИФ следва да въведат необходимите контролни механизми, осигуряващи подходяща степен на обективност при оценката на активите на АИФ.
(80)
Изчисляването на нетната стойност на активите на дял или акция се регламентира от националното законодателство и/или устава или учредителните документи на фонда. Настоящият регламент обхваща само процедурата, а не методологията на изчисление. ЛУАИФ могат сами да изчисляват нетната стойност на активите на дял или акция в рамките на административните функции, които изпълняват за АИФ. Като алтернатива може да бъде посочена трета страна, която да изпълнява административните функции, включително изчислението на нетната стойност на активите. За целите на Директива 2011/61/ЕС не следва да се счита, че трета страна, извършваща изчислението на нетната стойност на активите на АИФ, е външен оценител, доколкото тя не оценява индивидуалните активи, включително тези, за които се налага субективна преценка, а при изчислението използва стойности, които са получени от ЛУАИФ, ценови източници или външен оценител.
(81)
Съществуват процедури за оценка, които могат да се извършват ежедневно, като например оценка на финансовите инструменти, но също така има процедури за оценка, които не могат да се извършват с честотата на емитиране, записване, обратно изкупуване и обезсилване, например при оценка на недвижимата собственост. Честотата на оценяване на активите, притежавани от фонд от отворен тип, следва да е съобразена с разликите в процедурите за оценка на видовете активи, притежавани от АИФ.
(82)
В Директива 2011/61/ЕС са установени строги изисквания и ограничения, които трябва да бъдат спазени, когато ЛУАИФ възнамеряват да делегират изпълнението на функции. ЛУАИФ продължат да носят във всеки един момент цялата отговорност за доброто изпълнение на делегираните функции и тяхната съвместимост с Директива 2011/61/ЕС и мерките за прилагането ѝ. ЛУАИФ следва поради това да гарантират, че подизпълнителят използва и прилага такива стандарти за качество, каквито и самите ЛУАИФ биха прилагали. Също така, ако е необходимо да се гарантира, че делегираните функции се изпълняват винаги съгласно високи стандарти, ЛУАИФ трябва да бъдат в състояние да прекратят делегирането и споразумението за делегиране, което налага предоставяне на гъвкави права на прекратяване на ЛУАИФ. Изискванията и ограниченията по отношение на делегирането следва да се прилагат към посочените в приложение I към Директива 2011/61/ЕС функции по управление, докато помощните задачи, като административни или технически функции, подпомагащи управленската дейност, например логистична подкрепа под формата на почистване, кетъринг и доставка на основни услуги или продукти, не следва да бъдат считани за делегиране на функциите на ЛУАИФ. Други примери за технически или административни функции са покупката на стандартен, предлаган в търговската мрежа софтуер и ползването на услуги на доставчици на софтуер по ad hoc оперативна помощ във връзка с предлагани в търговската мрежа система или по предоставяне на човешки ресурси под формата на временно заети лица или на услуги по администриране на заплатите.
(83)
Целият процес на делегиране следва да се основава на обективни критерии, за да се гарантира високо равнище на защита на инвеститорите в допълнение към по-високата ефективност на осъществяване на дейност на ЛУАИФ. Когато оценяват тези критерии, компетентните органи следва да отчитат структурата на делегирането и нейното въздействие върху структурата на ЛУАИФ, както и взаимодействието между делегираните дейности и дейностите, които продължават да се извършват от ЛУАИФ.
(84)
За да се установи дали лицето, което на практика управлява дейността на подизпълнителя, има достатъчно добра репутация, следва да се провери начинът, по който то осъществява дейността си, и наличието на нарушения във връзка с неговите финансови операции. При оценка на изискването за достатъчно добра репутация следва да бъде взета предвид всяка друга приложима информация относно личните качества, която може да повлияе неблагоприятно върху способността на лицето да осъществява дейност, като например съмнения относно неговата честност и почтеност.
(85)
Не се счита, че инвестиционните дружества, получили разрешение в съответствие с Директива 2009/65/ЕО, са предприятия, които са получили разрешение или са регистрирани за целите на управлението на активи и подлежат на надзор, тъй като те нямат право да участват в дейности, различни от колективното управление на портфейли по тази директива. Аналогично, вътрешно управляваните АИФ не следва да бъдат класифицирани като такива предприятия, тъй като те не следва да извършват друга дейност, освен вътрешното управление на АИФ.
(86)
Когато делегирането обхваща управление на портфейли или управление на риска, което представлява основна дейност на ЛУАИФ и поради това е особено важно за защитата на инвеститорите и системния риск, в допълнение към изискванията по член 20, параграф 1, буква в) от Директива 2011/61/ЕС компетентният орган на държавата членка по произход на ЛУАИФ и надзорният орган по отношение на предприятието от третата държава следва да са сключили основано на писмен договор споразумение за сътрудничество. Споразумението следва да бъде прието преди делегирането. Елементите на това споразумение следва да отчитат съществуващите международни стандарти.
(87)
Писмените договори следва да предоставят на компетентните органи правото да извършват проверки на място, включително когато изискват надзорният орган по отношение на предприятието от третата държава, на което са делегирани функции, да извърши проверки на място и когато искат разрешение от надзорния орган на третата държава сами да извършат проверка или да придружат служителите на надзорния орган на третата държава, за да ги подпомогнат в осъществяването на проверки на място.
(88)
Въз основа на задълженията, установени в Директива 2011/61/ЕС, ЛУАИФ следва винаги да действат в най-добрия интерес на АИФ или на инвеститорите в управляваните от тях АИФ. Поради това делегирането следва да бъде допустимо, само когато не възпрепятства ЛУАИФ да действат или да управляват АИФ в най-добрия интерес на инвеститорите.
(89)
За да се поддържа високо ниво на защита на инвеститорите, при всяко делегиране следва да бъдат отчетени възможните случаи на конфликт на интереси. Няколко критерия следва да бъдат определени за установяване на ситуациите, които биха довели до съществен конфликт на интереси. Този списък на критерии не следва да се приема за изчерпателен, т.е. за целите на Директива 2011/61/ЕС са от значение и несъществени конфликти на интереси. Ето защо следва да се счита, че осъществяването на функцията по съответствието или на одитната функция влиза в конфликт с дейностите по управление на портфейла, а поддържането на пазара или поемането на емисии - с управлението на портфейла или на риска. Това задължение не засяга задължението на подизпълнителя да осигурява функционалното и йерархично отделяне на функциите по управление на риска от управлението на портфейла в съответствие с разпоредбите по член 15 от Директива 2011/61/ЕС.
(90)
Изискванията по отношение на делегиране на изпълнението на функции от името на ЛУАИФ следва да се прилагат mutatis mutandis, когато подизпълнителят делегира вторично всяка от делегираните му функции, а също и при всички допълнителни случаи на вторично делегиране.
(91)
За да се гарантира, че при всички положения функциите по управление на инвестициите се изпълняват от ЛУАИФ, не трябва да се допуска такова делегиране на техните функции, при което по същество те вече не може да бъдат считани за лица, управляващи АИФ, т.е. те се превръщат в т.нар. дружества „пощенска кутия“. ЛУАИФ следва постоянно да разполагат с необходимите ресурси, позволяващи ефективен контрол на делегираните функции. От своя страна ЛУАИФ трябва да изпълняват функциите по управление на инвестициите, да притежават необходимите познания и ресурси, да запазват правомощията за вземане на решения, попадащи сред отговорностите на висшето ръководство, и да изпълняват функциите на висшето ръководство, които могат да включват изпълнение на общата инвестиционна политика и инвестиционни стратегии.
(92)
Оценката на структурата по делегиране е сложна задача, която трябва да се основава на редица критерии, за да могат компетентните органи да формират своята оценка. Необходимо е в комбинацията от критерии да бъде отчетено разнообразието от фондови структури и инвестиционни стратегии в целия Съюз. ЕОЦКП може да разработи насоки, за да се гарантира последователната оценка на структурите по делегиране в рамките на Съюза.
(93)
Комисията извършва мониторинг на начина на прилагане на критериите и тяхното влияние върху пазарите. Комисията прави преглед на ситуацията след две години и, ако е необходимо, предприема подходящи мерки за допълнително уточняване на условията, при които се смята, че ЛУАИФ е делегирало функциите си в такава степен, че се е превърнало в дружество „пощенска кутия“ и вече не може да бъдат считано за лице, управляващо АИФ.
(94)
За да се гарантира високо ниво на защита на инвеститорите, в Директива 2011/61/ЕС е установен обширен набор от изисквания относно депозитаря на АИФ. Съответните конкретни права и задължения на депозитаря, на ЛУАИФ и/или на АИФ и на третите страни следва да бъдат изрично посочени. Писменият договор следва да включва всички елементи, необходими за подходящото съхраняване на всички активи на АИФ от депозитаря или от трето лице, на което са делегирани функции по съхранение в съответствие с Директива 2011/61/ЕС, и за правилното осъществяване на надзорните и контролните функции на депозитаря. За да може депозитарят да оценява и наблюдава свързания с отговорното пазене риск, договорът следва да съдържа достатъчно подробна информация относно категориите активи, в които може да инвестират АИФ, и да обхваща географските региони, в които АИФ планират да инвестират. Договорът следва да съдържа също информация за поетапна процедура. Следователно депозитарят следва да предупреди ЛУАИФ за всеки съществен риск, установен в системата за сетълмент на даден пазар. По отношение на прекратяването на договора следва да се отчете фактът, че прекратяването на договора представлява крайна мярка за депозитаря, ако не е удовлетворен от съществуващата степен на защита на активите. Той следва също да предотвратява моралния риск, при който ЛУАИФ би взел инвестиционни решения, пренебрегвайки свързаните с отговорното пазене рискове, тъй като отговорността ще бъде поета в повечето случаи от депозитаря. За да се поддържа високо ниво на защита на инвеститорите, изискването за установяване на подробни правила за мониторинг на трети страни следва да се прилага спрямо цялата верига от услуги по отговорно пазене.
(95)
Депозитар, който е установен в трета държава, следва да подлежи на публично пруденциално регулиране и пруденциален надзор от страна на надзорен орган, който е натоварен с осъществяването на текущ надзор, провеждането на разследвания и налагането на санкции. Когато надзорът върху депозитаря се осъществява от няколко надзорни органа, един от тях следва да действа като лице за контакт за целите на Директива 2011/61/ЕС и всички приети съгласно нея делегирани актове и мерки за прилагане.
(96)
Оценката на правото на третата държава съгласно член 21, параграф 6, последна алинея от Директива 2011/61/ЕС следва да бъде направена от Европейската комисия чрез сравняване на критериите за издаване на разрешение и текущите условия във връзка с дейността, приложими спрямо депозитаря в третата държава, със съответните изисквания, приложими съгласно правото на Съюза спрямо кредитните институции и/или инвестиционните посредници, относно достъпа до осъществяване на депозитарна дейност и извършване на депозитарни функции, с цел да се установи дали местните критерии пораждат същото въздействие като установените с правото на Съюза. Депозитар, който не е кредитна институция или инвестиционен посредник, но е обект на пруденциален надзор и е лицензиран в трета държава, може да бъде оценен от Европейската комисия, с цел да се установи дали съответните разпоредби на правото на третата държава пораждат същото въздействие като разпоредбите, установени от правото на Съюза относно кредитните институции и/или инвестиционните посредници.
(97)
За да може депозитарят при всички случаи да получи ясна представа за всички входящи и изходящи парични потоци на АИФ, ЛУАИФ следва да гарантират, че депозитарят своевременно получава точна информация за всички парични потоци, включително от всяка трета страна, при която е открита парична сметка на АИФ.
(98)
С оглед осъществяването на целесъобразен мониторинг на паричните потоци на АИФ депозитарят е задължен да гарантира, че са въведени и ефективно прилагани процедури за целесъобразен мониторинг на паричните потоци на АИФ, които биват периодично преразглеждани. Депозитарят следва по-специално да провери процедурата по равнение, за да се увери, че процедурата е подходяща за АИФ и се провежда на подходящи интервали, отчитайки естеството, мащаба и сложността на АИФ. При тази процедура следва например да се сравнят отделните движения, отчетени в банковите извлечения, с паричните потоци, регистрирани по сметките на АИФ. Когато равнението се извършва ежедневно, както е при повечето АИФ от отворен тип, депозитарят следва също да извършва равнението ежедневно. Депозитарят следва конкретно да следи за откритите в рамките на процедурите по равнение несъответствия и за предприетите коригиращи мерки, за да може своевременно да уведоми ЛУАИФ за всяка аномалия, която не е била отстранена, и да извърши цялостен преглед на процедурите по равнение. Този преглед следва да се извършва най-малко веднъж годишно. Депозитарят следва също своевременно да идентифицира значителните парични потоци и по-специално тези, които биха могли да несъответстват на операциите на АИФ, като промени в позициите от активи на АИФ или в записванията и обратното изкупуване, и следва периодично да получава извлечения от паричните сметки и да проверява съответствието между собствените си данни по паричните позиции и тези на ЛУАИФ. Депозитарят следва да актуализира своите регистри в съответствие с член 21, параграф 8, буква б) от Директива 2011/61/ЕС.
(99)
Депозитарят трябва да гарантира, че всички плащания, извършени от или от името на инвеститорите при записването на акции или дялове от АИФ, са били получени и заведени по една или повече парични сметки в съответствие с Директива 2011/61/ЕС. ЛУАИФ следва да гарантират, че депозитарят разполага със съответната информация, която му е необходима за целесъобразния мониторинг на плащанията, получени от инвеститорите. ЛУАИФ трябва да гарантират, че тази информация достига своевременно до депозитаря, когато третата страна е получила поръчка за обратно изкупуване или емитиране на акции или дяловете от АИФ. Поради това лицето, което отговаря за записването и обратното изкупуване на акции или дялове от АИФ, следва в края на работния ден да предаде тази информация на депозитаря, за да се избегне злоупотребата с плащания на инвеститорите
(100)
В зависимост от вида си активите могат или да бъдат държани на отговорно пазене, например финансови инструменти, които могат да бъдат вписани по сметка за финансови инструменти, или да бъдат физически предадени на депозитаря в съответствие с Директива 2011/61/ЕС, или да подлежат на проверка на собствеността и водене на регистри. Депозитарят следва да държи на отговорно пазене всички финансови инструменти на АИФ или на ЛУАИФ, действащо от името на АИФ, които могат да бъдат регистрирани или заведени по сметка пряко или непряко на името на депозитаря или на трета страна, на която са делегирани функции по отговорно пазене, особено на равнище централен депозитар на ценни книжа. Освен това на отговорно пазене се държат тези финансови инструменти, които са единствено пряко регистрирани при самия емитент или негов агент на името на депозитаря или на трета страна, на която са делегирани функции по отговорно пазене. Тези финансови инструменти, които в съответствие с приложимото национално законодателство, са единствено регистрирани на името на АИФ при емитента или негов агент, например инвестиции на фондове за дялово участие и рисков капитал в некотирани дружества, не следва да се държат на отговорно пазене. Всички финансови инструменти, които могат да бъдат физически предадени на депозитар, следва да се държат на отговорно пазене. Когато са изпълнени условията, при които финансовите инструменти трябва да бъдат държани на отговорно пазене, финансовите инструменти, които са предоставени като обезпечение на трета страна или са предоставени от трета страна в полза на АИФ, трябва също да бъда държани на отговорно пазене от самия депозитар или от трета страна, на която са делегирани функции по отговорно пазене, при условие че те са собственост на АИФ или на ЛУАИФ, действащо от името на АИФ. Също така финансовите инструменти, които са собственост на АИФ или на ЛУАИФ, действащо от името на АИФ, за които АИФ или ЛУАИФ, действащо от името на АИФ, е дал съгласието си за повторна използване от страна на депозитаря, остават на отговорно пазене до упражняване на правото на повторно използване.
(101)
Спрямо финансовите инструменти, които са държани на отговорно пазене, следва във всеки един момент да бъдат полагани дължимите грижи и защита. За да се осигури правилната оценка на свързания с отговорното пазене риск, при полагане на дължимите грижи депозитарят следва конкретно да е наясно кои трети страни участват по веригата от услуги по отговорно пазене, да гарантира, че задълженията за извършване на комплексна проверка и отделяне се спазват по цялата верига, да гарантира, че разполага с необходимите права за достъп до счетоводните отчети и документацията на третите страни, на които са делегирани функции по отговорно пазене, да осигури съблюдаването на тези изисквания и да документира всички тези задължения, като предоставя достъп и докладва тези документи пред ЛУАИФ.
(102)
С цел да се избегне заобикалянето на изискванията на Директива 2011/61/ЕС, депозитарят следва да прилага задълженията за съхранение спрямо базовите активи на финансовите структури и/или правно-организационните структури, контролирани пряко или непряко от АИФ или от ЛУАИФ, действащо от името на АИФ. Този подход на прозрачност не следва да се прилага за фонд, инвестиращ в други фондове, или структура от типа главен фонд - захранващи фондове, при условие че те използват депозитар, съхраняващ по подходящ начин активите на фонда.
(103)
Депозитарят следва във всеки един момент да има цялостен поглед върху всички държани на отговорно пазене активи, които не са финансови инструменти. Тези активи биха подлежали на задължението за проверка на собствеността и водене на регистри съгласно Директива 2011/61/ЕС. Такива са например материалните активи, които не могат да бъдат класифицирани като финансови инструменти съгласно Директива 2011/61/ЕС или не могат да бъдат физически предадени на депозитаря, в т.ч. финансови договори, например деривати, парични депозити или инвестиции в частни дружества и дружествени дялове.
(104)
За да бъде напълно сигурен, че АИФ или ЛУАИФ, действащо от името на АИФ, действително е собственик на активите, депозитарят следва да се увери, че е получил цялата информация, която счита за необходима, за да се убеди, че АИФ или ЛУАИФ, действащо от името на АИФ, притежава правото на собственост върху актива. Тази информация може да бъде копие на официален документ, удостоверяващ, че АИФ или ЛУАИФ, действащо от името на АИФ, е собственик на актива, или всяко документално и надеждно доказателство, което депозитарят счита за подходящо. При необходимост депозитарят следва да поиска допълнителни доказателства от АИФ или ЛУАИФ или според случая от трета страна.
(105)
Депозитарят следва да води регистър за всички активи, за които е убеден, че са собственост на АИФ. Той може да установи процедура за получаване на информация от трети страни, като по отношение на АИФ, които рядко сключват сделки и/или чиито сделки подлежат на предхождащо сетълмента договаряне, се допускат процедури, с които се гарантира, че активите не може да бъдат прехвърлени без депозитарят или третата страна, на която са делегирани функции по съхранение, да бъдат информирани за тези сделки. Изискването третата страна да предоставя достъп до документални доказателства за всяка сделка би било подходящо за по-често търгуващите АИФ, например които инвестират в котирани деривати.
(106)
За да се гарантира, че депозитарят е в състояние да изпълнява своите задължения, е необходимо да се изяснят задачите, предвидени в член 21, параграф 9 от Директива 2011/61/ЕС, и по-специално второто ниво на осъществяваните от депозитаря контролни функции. Тези задачи не следва да възпрепятстват депозитаря от провеждането на предварителни проверки, когато той счита това за уместно и в съгласие с ЛУАИФ. С цел да се гарантира, че депозитарят е в състояние да изпълнява своите задължения, той следва да установи своя собствена поетапна процедура, регламентираща случаите на разкриване на нередности. Тази процедура следва да гарантира уведомяването на компетентните органи за всяко съществено нарушение. Определените с настоящия регламент надзорни отговорности на депозитарите по отношение на трети страни не засягат отговорностите на ЛУАИФ по Директива 2011/61/ЕС.
(107)
Депозитарят следва да проверява съответствието между броя емитирани дялове или акции и получените приходи от записване. Освен това, за да гарантира, че плащанията, извършени след записване от страна на инвеститорите, са получени, депозитарят следва също да осигури извършването на равнение между поръчките за и приходите от записването. Същото равнение следва да се извърши и по отношение на поръчките за обратно изкупуване. Депозитарят следва още да провери дали броят дялове или акции по сметките на АИФ отговаря на броя на нереализираните дялове или акции в регистъра на АИФ. Депозитарят следва да адаптира процедурите си съобразно честотата на записване и обратно изкупуване.
(108)
Депозитарят следва да предприеме всички необходими стъпки, за да гарантира, че съответните процедури и политики за оценка на активите на АИФ биват ефективно прилагани, като извършва извадкови проверки или съпоставя във времето промяната на изчислената нетна стойност на активите спрямо сравнителен показател. При установяване на своите процедури депозитарят следва да има ясна представа за методите на оценяване на активите на АИФ, използвани от ЛУАИФ или външния оценител. Честотата на тези проверки следва да бъде съгласувана с честота на оценяване на активите на АИФ.
(109)
По силата на своите надзорни задължения съгласно Директива 2011/61/ЕС депозитарят следва да въведе процедура за последваща проверка дали АИФ спазва приложимото законодателство и разпоредби, както и своя устав и учредителни документи. Това включва проверка дали инвестициите на АИФ съответстват на неговите инвестиционни стратегии, описани в устава и документите за предлагане на АИФ, и осигуряване спазването на съществуващите инвестиционни ограничения на АИФ. Депозитарят следва да следи сделките на АИФ, като проучва необичайните между тях. Ако не бъдат спазени праговете или ограниченията, установени в приложимото национално законодателство и нормативни актове или в устава и учредителните документи на АИФ, депозитарят следва например да получи указания от ЛУАИФ за отмяна на сделката, която е била в нарушение, за негова собствена сметка. Настоящият регламент не възпрепятства депозитаря от приемане на предварителен подход, когато той счита това за уместно и в съгласие с ЛУАИФ.
(110)
Депозитарят следва да гарантира, че в съответствие с Директива 2011/61/ЕС приходите се изчисляват акуратно. За тази цел депозитарят трябва да гарантира, че разпределението на приходите е целесъобразно, а при установяването на грешка, че ЛУАИФ ще предприеме подходящите коригиращи мерки. След като това бъде гарантирано, депозитарят следва да провери пълнотата и точността на разпределението на приходите и по-специално на изплащането на дивиденти.
(111)
Когато съгласно Директива 2011/61/ЕС се делегират функции по съхранение, свързани с други активи, е вероятно делегирането в повечето случаи да засегне и административни функции. Следователно, когато депозитарят делегира функции по съхранение, от него ще се изисква да въведе и прилага подходяща документирана процедура, осигуряваща във всеки един момент спазването от страна на подизпълнителя на изискванията по член 21, параграф 11, буква г) от Директива 2011/61/ЕС. За да се осигури необходимото ниво на защита на активите, е необходимо да се определят някои принципи, които следва да се прилагат по отношение на делегирането на функции по съхранение. При делегиране на отговорно пазене е важно да се определят някои основни принципи, които трябва ефективно да се прилагат в рамките на процеса на делегиране. Тези принципи не следва да се считат за изчерпателни нито по отношение определянето на всички елементи на прилаганите от депозитаря необходими умения, грижа и внимание, нито по отношение установяването на всички стъпки, които депозитарят следва да предприеме във връзка с тези принципи. Задължението за текущ мониторинг върху третата страна, на която са делегирани функции по съхранение, следва да се състои от проверка дали тази трета страна извършва правилно всички делегирани функции и дали съблюдава договора за делегиране. Третата страна следва да действа честно, добросъвестно и в най-добър интерес на АИФ и неговите инвеститори съгласно регулаторните и надзорните изисквания и да прилага необходимата грижа, внимание и умения, които при сравними обстоятелства обикновено се очакват от упражняващите тази финансова професия субекти, които са доказали своята предпазливост. Депозитарят следва, inter alia, да разгледа елементите, оценени по време на процеса на избор и определяне, като ги поставя в перспектива, сравнявайки ги с развитието на пазара. Редовният преглед следва да отразява обстоятелствата, така че депозитарят да може да оцени по подходящ начин рисковете, свързани с решението за поверяване на активи на трета страна. Честотата на прегледа следва да бъде адаптирана, така че винаги да се запазва съответствието с пазарните условия и приложимите рискове. За да може депозитарят да реагира ефективно на евентуална несъстоятелност на третата страна, той следва да планира действията при непредвидени ситуации, включително разработване на алтернативни стратегии или по целесъобразност евентуален избор на алтернативни доставчици. Въпреки че тези мерки могат да намалят свързания с отговорното пазене риск, поет от депозитаря, те не променят задължението за възстановяване на финансовите инструменти или за изплащане на съответната сума при тяхната загуба, което зависи от това дали са изпълнени изискванията по член 21, параграф 12 от Директива 2011/61/ЕС.
(112)
Когато делегира функции по съхранение, депозитарят следва да гарантира, че са изпълнени изискванията по член 21, параграф 11, буква г), подточка iii) от Директива 2011/61/ЕС и активите на АИФ, които са клиенти на депозитаря, са целесъобразно отделени. С това задължение следва конкретно да се гарантира, че активите на АИФ няма да бъдат загубени при несъстоятелност на третата страна, на която са делегирани функции по съхранение. С цел този риск да бъде сведен до минимум в държавите, в които законодателството в областта на несъстоятелността не признава последствията от отделянето, депозитарят следва да предприеме допълнителни мерки. Депозитарят може да оповести това пред АИФ или ЛУАИФ, действащо от името на АИФ, за да бъдат тези аспекти на свързания с отговорното пазене риск надлежно отчетени при инвестиционното решение, или да предприеме такива мерки, които са позволени в местните юрисдикции и предоставят максимална защита от неплатежоспособност съгласно местното законодателство. Освен това депозитарят би могъл да забрани временните дефицити по клиентските активи, да използва буфери или да приеме правила, забраняващи нетирането на кредитни и дебитни клиентски салда. Въпреки че тези мерки могат да намалят свързания с отговорното пазене риск, поет от депозитаря при делегиране на функции по отговорно пазене, те не променят задължението за възстановяване на финансовите инструменти или за изплащане на съответната сума при тяхната загуба, което зависи от това дали са изпълнени изискванията по Директива 2011/61/ЕС.
(113)
Отговорността на депозитаря по член 21, параграф 12, втора алинея от Директива 2011/61/ЕС се задейства при загуба на финансов инструмент, държан на отговорно пазене при самия депозитар или при трета страна, на която са били делегирани функции по отговорното пазене, при условие че депозитарят не може да докаже, че загубата е резултат от външно събитие, което е извън неговия контрол и чиито последици биха били неизбежни независимо от всички разумни усилия за предотвратяването им. Следва да се прави разлика между тази загуба и инвестиционната загуба, претърпяна от инвеститорите поради намаление в стойността на активите след вземане на инвестиционното решение.
(114)
За да бъде установена като такава, загубата трябва да е окончателна и да няма изгледи за възстановяване на финансовия актив. Поради това случаите, при които даден финансов инструмент само временно не е на разположение или е замразен, следва да не се считат за загуба по смисъла на член 21, параграф 12 от Директива 2011/61/ЕС. От друга страна, съществуват три вида ситуации, при които загубата следва да се счита за окончателна: финансовият инструмент вече не съществува или никога не е съществувал; финансовият инструмент съществува, но АИФ е загубил окончателно правото си на собственост върху него; АИФ има правото на собственост, но вече окончателно не може да прехвърля собствеността или да създава ограничени права на собственост върху финансовия инструмент.
(115)
Счита се, че финансов инструмент вече не съществува, ако например той е загубен вследствие на счетоводна грешка, която не може да бъде коригирана, или ако никога не е съществувал, т.е. собствеността на АИФ е била регистрирана въз основа на фалшифицирани документи. Случаите, при които загубата на финансови инструменти е причинена от измама, следва да се считат за загуба.
(116)
Не може да бъде установена загуба, когато финансовият инструмент е бил заменен от или преобразуван в друг финансов инструмент, например когато акции биват анулирани и заменени с емисия на нови акции при реорганизация на дружество. Не следва да се счита, че АИФ е лишен завинаги от правото си на собственост върху финансов инструмент, ако АИФ или ЛУАИФ, действащо от името на АИФ, е прехвърлил(о) по законен път собствеността на трета страна. Когато се прави разграничение между юридическата собственост и действителната собственост върху активите, определението за загуба следва да се отнася до загубата на право на действителна собственост.
(117)
Единствено при външно събитие, което е извън неговия контрол и чиито последици биха били неизбежни независимо от всички разумни усилия за предотвратяването им, депозитарят може да избегне подвеждане под отговорност по член 21, параграф 12 от Директива 2011/61/ЕС. За да бъде освободен от отговорност, депозитарят следва да докаже, че тези условия са били едновременно изпълнени.
(118)
Първоначално следва да се определи дали довелото до загубата събитие е външно. Отговорността на депозитаря не следва да се влияе от делегирането и поради това едно събитие следва да се счита за външно, ако то не е настъпило в резултат на действие или бездействие от страна на депозитаря или третата страна, на която е било делегирано отговорното пазене на финансови инструменти, държани на отговорно пазене. След това следва да се прецени дали събитието е било извън контрола на депозитаря, като се провери дали един предпазлив депозитар би могъл по някакъв начин да предотврати възникването на събитието. Съгласно тези изисквания, както природните явления, така и действията на публичните органи могат да се считат за външни събития извън възможния контрол. Следователно за външно събитие, което е извън възможния контрол, се счита ситуацията, когато при неплатежоспособност на трета страна, на която са делегирани функции по отговорно пазене, законодателството на държавата, в която инструментите са държани на отговорно пазене, не признава последствията от целесъобразно прилагано отделяне. От друга страна, загуба, предизвикана от неприлагане на изискванията за отделяне по член 21, параграф 11, буква г), подточка iii) от Директива 2011/61/ЕС, или загуба на активи поради прекъсване на дейността на третата страна вследствие на нейната неплатежоспособност не могат да се считат за външни събития извън възможния контрол.
(119)
И накрая, депозитарят следва да докаже, че загубата би била неизбежна независимо от всички разумни усилия за предотвратяването ѝ. В тази връзка депозитарят следва да информира ЛУАИФ и да предприеме подходящи действия в зависимост от обстоятелствата. Например, когато депозитарят смята, че единственото подходящо действие е да се освободи от финансовите инструменти, той следва надлежно да информира за това ЛУАИФ, което от своя страна трябва да даде писмени указания на депозитаря дали да запази или да се освободи от финансовите инструменти. Всяко указание до депозитаря за запазване на собствеността върху активите следва да бъде своевременно докладвано на инвеститорите в АИФ. ЛУАИФ или АИФ следва да отдели дължимото внимание на препоръките на депозитаря. В зависимост от обстоятелствата, ако въпреки неколкократните предупреждения депозитарят продължава да бъде загрижен относно недостатъчното ниво на защита на финансовия инструмент, той следва да обмисли евентуални допълнителни действия, например прекратяване на договора, като съгласно националното законодателство на АИФ се предоставя време да намери друг депозитар.
(120)
За осигуряване на идентично равнище на защита на инвеститорите същите съображения следва да се прилагат също така спрямо подизпълнители, на които депозитарят договорно е прехвърлил отговорността си. Поради това, за да бъде освободен от отговорност по член 21, параграф 12 от Директива 2011/61/ЕС, подизпълнителят следва да удостовери, че едновременно изпълнява същите условия.
(121)
На депозитар е разрешено при определени обстоятелства да се освободи от отговорност за загубата на финансови инструменти, държани на отговорно пазене от трета страна, на която са делегирани функции по отговорно пазене. Такова освобождаване от отговорност може да бъде позволено, когато съществува обективна причина за договаряне на такова освобождаване, която се приема както от депозитаря, така и от АИФ или ЛУАИФ, действащо от името на АИФ. За всяко освобождаване от отговорност следва да се установи обективна причина, като се вземат предвид конкретните обстоятелства, при които е било делегирано отговорното пазене.
(122)
При установяване на обективните причини следва да се намери точният баланс, осигуряващ ефективното прилагане на договорното освобождаване при нужда и необходимите гаранции за предотвратяване на злоупотребата с договорното освобождаване от отговорност от страна на депозитаря. Договорното освобождаване от отговорност не следва при никакви обстоятелства да бъде използвано за заобикаляне на изискванията по отношение на отговорността на депозитаря съгласно Директива 2011/61/ЕС. Депозитарят следва да удостовери, че е бил принуден от конкретните обстоятелства да делегира отговорното пазене на трета страна. Договорното освобождаване следва да служи винаги в най-добрия интерес на АИФ или на инвеститорите в него, а АИФ или ЛУАИФ, действащо от името на АИФ, следва ясно да заяви, че също действат в този най-добър интерес. Ситуациите, при които може да се счита, че даден депозитар не е имал друг избор и е трябвало да делегира отговорното пазене на трета страна, трябва да се посочат чрез примерни сценарии.
(123)
За компетентните органи е от съществено значение да получават нужната им подходяща информация, за да упражняват целесъобразен и непрекъснат надзор върху дейностите на ЛУАИФ и свързаните с тях рискове. Освен това, тъй като дейностите на ЛУАИФ биха могли да имат трансгранично въздействие и да повлияят на финансовите пазари, компетентните органи следва да следят отблизо ЛУАИФ и АИФ, за да предприемат действия, необходими за избягване натрупването на системни рискове. С повишаването на прозрачността и съгласуваността посредством разпоредби относно докладването и оповестяването на съответната информация, посочена в мерките за изпълнение, следва да се даде възможност на компетентните органи да установяват и реагират на рискове на финансовите пазари.
(124)
За инвеститорите е от съществено значение да получават необходимото им минимално количество информация относно отделните АИФ, ЛУАИФ и тяхната структура, за да могат да вземат правилното инвестиционно решение, съобразено с техните потребностите и склонност за поемане на риск. Тази информация следва да бъде ясна, надеждна, лесно разбираема и нагледна, като нейната полезност нараства, ако може да бъде съпоставена информацията за отделните ЛУАИФ, АИФ и различните периоди. ЛУАИФ не следва да се ангажира с дейности, които биха могли да попречат на обективното разбиране и практическо използване на информацията преди нейното оповестяване пред инвеститорите, като например разкрасяване на финансовото състояние („window dressing“).
(125)
Необходимо е да се установи рамка, която предвижда минимални стандарти по отношение на изискванията за годишна отчетност, включително ключови елементи и неизчерпателен списък на позиции. Съществените промени в информацията, посочени в член 22, параграф 2, буква г) от Директива 2011/61/ЕС, следва да бъдат оповестявани в годишния отчет към финансовите отчети. Към неизчерпателния списък от основни позиции могат да се включат допълнителни позиции, редове и общи суми, когато представянето на тези позиции е от полза за разбирането на цялостното финансово състояние или резултати на АИФ. Позиции от несходен характер или функция биха могли да бъдат обединени, при условие че поотделно тези позиции не са съществено значими. Тези позиции могат да бъдат обобщени в категорията „други“, като например „други активи“ или „други пасиви“. Позициите, които не са приложими за даден АИФ, не трябва да бъдат представени. Независимо от счетоводните стандарти, прилагани в съответствие с Директива 2011/61/ЕС, всички активи следва да бъдат оценявани най-малко веднъж годишно. Счетоводният баланс или отчетът за активите и пасивите по Директива 2011/61/ЕС следва да включва, наред с другото, парични средства и парични еквиваленти. Следователно за целите на изчисляване на експозицията на АИФ паричните еквиваленти следва да се считат за високоликвидни инвестиции.
(126)
По отношение съдържанието и формата на отчета за дейността за финансовата година, който трябва да бъде част от годишния отчет по Директива 2011/61/ЕС, отчетът следва да включва балансиран преглед на дейностите на АИФ, описващ главните рискове, инвестиции или икономически несигурности, пред които фондът е изправен. Това оповестяване не следва да води до публикуване на поверителна информация на АИФ, което би навредило на АИФ и на инвеститорите в него. Поради това, ако публикуването на определена поверителна информация би имало неблагоприятни последствия, тя би могло да се обобщи до равнище, при което тези последствия ще бъдат избегнати, като например няма да е необходимо да се представят показателите или статистически данни на отделно дружество или инвестиция от портфейла, което може да доведе до оповестяване на поверителна информация на АИФ. Тази информация следва да бъде част от отчета за управлението, който обикновено се представя успоредно с финансовите отчети.
(127)
По отношение съдържанието и формата на отчета за възнаграждението, в който информацията е представена на равнище ЛУАИФ, следва да се представи допълнителна информация, включваща разпределението или разбивката на общото възнаграждение за съответния АИФ. Това би могло да се постигне посредством оповестяване на общите данни за възнаграждението на ЛУАИФ, разделени на постоянни и променливи компоненти, декларация, че тези данни се отнасят за цялото ЛУАИФ, а не за АИФ, броя на управляваните от ЛУАИФ АИФ и ПКИПЦК и общия размер на управляваните активи на тези АИФ и ПКИПЦК, с преглед на политиката на възнаграждение и препратка към източника, от който пълната политика на възнаграждение на ЛУАИФ може да бъде получена при поискване от инвеститорите. Допълнителни подробности могат да бъдат предоставени чрез оповестяване на общия размер на променливото възнаграждение, финансирано от АИФ чрез заплащаните от него такси за постигнати резултати или отсрочени възнаграждения. В допълнение към отчета за възнаграждението може да е целесъобразно ЛУАИФ да предостави информация относно финансовите и нефинансовите критерии на политиките и практиките на възнаграждение за отделните категории персонал, за да се даде възможност на инвеститорите да оценят съществуващите стимули.
(128)
Когато АИФ емитира дялове, прехвърлянето на активи по сметки от типа „side-pockets“ следва да се изчисли към момента на прехвърлянето, като броят на дяловете, разпределени за прехвърлянето на активи, се умножава по стойността на един дял. Основата на оценката следва при всякакви обстоятелства да бъде ясно оповестена и да включва датата, на която оценката е била извършена.
(129)
С цел управление на ликвидността на ЛУАИФ следва да бъде позволено да сключват кредитни споразумения от името на управляваните от тях АИФ. Тези споразумения могат да бъдат краткосрочни или с по-дългосрочен характер. Във втория случай е по-вероятно те да са под формата на специални споразумения за управление на неликвидни активи.
(130)
В съответствие с принципа на диференциация и като бъдат отчетени различните видове АИФ, изискванията към ЛУАИФ за оповестяване на информация пред инвеститорите следва да варират според вида АИФ и биха зависили от други фактори като инвестиционна стратегия и състав на портфейла.
(131)
Директива 2011/61/ЕС изисква ЛУАИФ редовно да предоставят определена информация на компетентния орган на своята държава членка по произход за всеки управляван от тях АИФ от ЕС, както и за всеки АИФ, който предлагат в Съюза. Поради това е важно да се уточни допълнително информацията, която трябва да бъде предоставяна, и честотата на докладване, която зависи от стойността на управляваните активи в портфейлите на АИФ, управлявани от дадено ЛУАИФ. Следва да бъдат предвидени стандартни образци за докладване, които да се попълват от ЛУАИФ за управляваните от него АИФ. Когато лице, получило разрешение да упражнява дейност като ЛУАИФ, предлага АИФ, които се управляват от друго ЛУАИФ, то не действа като лице, управляващо тези АИФ, а като посредник каквито са инвестиционните посредници, попадащи в обхвата на Директива 2004/39/ЕО. Поради това от него не следва да се изисква да докладва за тези АИФ, тъй като това ще доведе до дублиране на докладваната информация. Това изискване за докладване следва обаче да важи за ЛУАИФ от трета държава, които управляват предлагани в Съюза АИФ.
(132)
Предвиденият в настоящия регламент праг се отнася единствено до изискванията за докладване, посочени в член 24, параграф 4 от Директива 2011/61/ЕС. Не следва да се счита, че АИФ, чието съотношение на ливъридж, изчислено по метода на задълженията, не надхвърля три пъти нетната стойност на неговите активи, използва значителен ливъридж. Въпреки това компетентните органи могат да изискват допълнителна информация, когато това е необходимо за ефективния мониторинг на системния риск. С определянето на праг във връзка със задълженията за докладване се гарантира също така, че в целия ЕС информацията, отнасяща се до натрупването на системен риск, се събира по последователен начин и се осигурява сигурност за ЛУАИФ.
(133)
Надзорните правомощия на компетентния орган по член 25, параграф 3 от Директива 2011/61/ЕС се упражняват в рамките на нова система за надзор, която е част от текущите надзорни процеси и оценки на системния риск, на които компетентните органи и европейските надзорни органи подлагат ЛУАИФ във връзка със стабилността и целостта на финансовата система. Компетентните органи следва да използват по подходящ начин информацията, която те получават, и да налагат лимити на използвания от ЛУАИФ ливъридж или други ограничения върху управлението на АИФ, когато считат това за необходимо за осигуряване на стабилността и целостта на финансовата система. Оценката на системния риск вероятно ще се променя в зависимост от икономическата среда, като всяко ЛУАИФ, по отношение на управляваните от него АИФ, има потенциал да бъде системно важна институция. Следователно от основно значение е компетентните органи да получават цялата необходима информация за оценка на тези ситуации по подходящ начин, за да се избегне натрупването на системен риск. Компетентните органи следва да оценяват надлежно информацията и да предприемат необходимите мерки.
(134)
За да могат ЛУАИФ от ЕС да управляват и да предлагат АИФ от трета държава, както и ЛУАИФ от трета държава да управляват и предлагат АИФ в Съюза, Директива 2011/61/ЕС изисква да бъдат сключени подходящи споразумения за сътрудничество със съответните надзорни органи на третата държава, в която е установен АИФ от третата държава и/или ЛУАИФ от третата държава. Тези споразумения за сътрудничество следва да осигуряват най-малко ефикасния обмен на информация, позволяващ на компетентните органи от Съюза да изпълняват своите задължения съгласно Директива 2011/61/ЕС.
(135)
Споразуменията за сътрудничество следва да позволяват на компетентните органи да изпълняват своите надзорни и правоприлагащи задължения по отношение на лица от трети държави. Поради това споразуменията за сътрудничество следва да установяват ясен и точен режим за достъпа до информация, за провеждането на проверки на място, както и за предоставянето на помощ от органите на трети държави. Споразуменията за сътрудничество следва да гарантират, че получената информация може да бъде споделена с други заинтересовани компетентни органи, както и с ЕОЦКП и ЕССР.
(136)
За да се позволи на компетентните органи, ЛУАИФ и депозитарите да се адаптират към съдържащите се в настоящия регламент нови изисквания, с оглед те да бъдат ефективно и ефикасно прилагани, началната дата за прилагане на настоящия регламент следва да бъде съгласувана с датата за транспониране на Директива 2011/61/ЕС,
ПРИЕ НАСТОЯЩИЯ РЕГЛАМЕНТ:
ГЛАВА I
ОПРЕДЕЛЕНИЯ
Член 1
Определения
В допълнение към определенията, установени в член 2 от Директива 2011/61/ЕС, за целите на настоящия регламент се прилагат следните определения:
1)
„капиталов ангажимент“ означава договорно задължение на инвеститор да предостави на алтернативен инвестиционен фонд (АИФ) договорена по размер инвестиция по искане на ЛУАИФ;
2)
„заинтересовано лице“ във връзка с ЛУАИФ е едно от следните лица:
а)
директор, съдружник или подобно лице, или управител на ЛУАИФ;
б)
служител на ЛУАИФ или всяко друго физическо лице, чиито услуги са предоставени на разположение или са под контрола на ЛУАИФ и което участва в предоставянето на услуги по колективно управление на портфейли от страна на ЛУАИФ;
в)
физическо или юридическо лице, което участва пряко в предоставянето на услуги на ЛУАИФ по силата на споразумение за делегиране на трети страни за целите на колективното управление на портфейли от страна на ЛУАИФ;
3)
„висше ръководство“ е/са лицето или лицата, които ефективно ръководят стопанската дейност на ЛУАИФ в съответствие с член 8, параграф 1, буква в) от Директива 2011/61/ЕС и в зависимост от случая, изпълнителният член или членове на управителния орган;
4)
„управителен орган“ е органът, който носи крайната отговорност за вземане на решения в ЛУАИФ и изпълнява надзорната и управленската функция или само управленската, в случай че двете функции са отделени;
5)
„специална процедура“ е договореност, която възниква като пряко следствие от нисколиквидния характер на активите на АИФ, оказва въздействие върху специфичните права на обратно изкупуване на инвеститорите в определен вид дялове или акции на АИФ и представлява индивидуална процедура, отделена от общите права на обратно изкупуване на инвеститорите.
ГЛАВА II
ОБЩИ РАЗПОРЕДБИ
РАЗДЕЛ 1
Изчисляване на управляваните активи
(член 3, параграф 2 от Директива 2011/61/ЕС)
Член 2
Изчисляване на общата стойност на управляваните активи
1. За да се ползва от освобождаването, предвидено в член 3, параграф 2 от Директива 2011/61/ЕС, ЛУАИФ трябва:
а)
да установи всички АИФ, по отношение на които е назначен за външно ЛУАИФ, или АИФ, на които е ЛУАИФ, когато правно-организационната форма на АИФ позволява вътрешно управление в съответствие с член 5 от Директива 2011/61/ЕС;
б)
да установи за всеки управляван АИФ портфейла от активи и в съответствие с правилата за оценяване, предвидени в законодателството на държавата, в която АИФ е установен, и/или в устава или учредителните документи на АИФ, да определи съответната стойност на всички управлявани активи, включително всички активи, придобити чрез използване на ливъридж;
в)
да сумира определените стойности на управляваните активи за всички управлявани АИФ и да сравни получената обща стойност на управляваните активи със съответния праг, предвиден в член 3, параграф 2 от Директива 2011/61/ЕС.
2. За целите на параграф 1 в изчислението не се включват предприятията за колективно инвестиране в прехвърлими ценни книжа (по-долу „ПКИПЦК“), по отношение на които ЛУАИФ действа като посочено управляващо дружество съгласно Директива 2009/65/ЕО.
За целите на параграф 1 в изчислението се включват АИФ, управлявани от ЛУАИФ, за които ЛУАИФ е делегирал функции в съответствие с член 20 от Директива 2011/61/ЕС. От изчислението обаче се изключват портфейлите на АИФ, които ЛУАИФ управлява чрез делегиране.
3. С цел изчисляване на общата стойност на управляваните активи всяка позиция в дериватен инструмент, включително всеки включен в прехвърлими ценни книжа дериват, се преобразува в неговата еквивалентна позиция в базовите активи на този дериват, като се използват посочените в член 10 методи на преобразуване. Абсолютната стойност на еквивалентната позиция се използва впоследствие за изчисляване на общата стойност на управляваните активи.
4. Когато даден АИФ инвестира в други АИФ, управлявани от същото външно посочено ЛУАИФ, тази инвестиция може да бъде изключена от изчислението на управляваните от ЛУАИФ активи.
5. Когато едно подразделение на вътрешно или външно управляван АИФ инвестира в друго подразделение на този АИФ, тази инвестиция може да бъде изключена от изчислението на управляваните от ЛУАИФ активи.
6. Общата стойност на управляваните активи се изчислява в съответствие с параграфи 1-4 най-малко веднъж годишно, като се използват най-актуалните стойности на активите. Най-актуалната стойност на активите за всеки АИФ се изготвя през дванадесетте месеца, предхождащи датата за изчисляване на прага съгласно първото изречение от настоящия параграф. ЛУАИФ определя дата за изчисляване на прага и я прилага по последователен начин. Всяка последваща промяна на определената дата трябва да бъде обоснована пред компетентния орган. При избора на дата за изчисляване на прага ЛУАИФ взема предвид момента и честотата на оценяване на управляваните активи.
Член 3
Текущ мониторинг на управляваните активи
ЛУАИФ установява, прилага и използва процедури за текущ мониторинг на общата стойност на управляваните активи. Мониторингът представлява актуален преглед на управляваните активи и включва наблюдение на сделките по записване и обратно изкупуване или по целесъобразност на акумулирането и разпределението на капитал и на стойността на активите, инвестирани за всеки АИФ.
Близостта на общата стойност на управляваните активи до прага, определен в член 3, параграф 2 от Директива 2011/61/ЕС, и очакваният обем на сделките по записване и обратно изкупуване трябва да бъдат отчетени, за да се оцени необходимостта от по-често изчисляване на общата стойност на управляваните активи.
Член 4
Случайно превишаване на прага
1. ЛУАИФ разглежда ситуациите, при които общата стойност на управляваните активи надхвърля съответния праг, с цел да определи дали те са с временен характер.
2. Когато общата стойност на управляваните активи надхвърля съответния праг и ЛУАИФ счита, че превишението не е с временен характер, ЛУАИФ трябва незабавно да уведоми компетентния орган за това и в срок от 30 календарни дни да поиска разрешение в съответствие с член 7 от Директива 2011/61/ЕС.
3. Когато общата стойност на управляваните активи надхвърля съответния праг и ЛУАИФ счита, че превишението е с временен характер, ЛУАИФ трябва незабавно да уведоми компетентния орган, декларирайки временния характер на ситуацията. Уведомлението включва допълнителна информация, подкрепяща оценката на ЛУАИФ относно временния характер на ситуацията, включително описание на ситуацията и обяснение на причините, за да се счита тя за временна.
4. Ситуацията не се счита за временна, когато е вероятно тя да продължи за период, надхвърлящ три месеца.
5. Три месеца след датата, на която общата стойност на управляваните активи е надхвърлила съответния праг, ЛУАИФ преизчислява общата стойност на управляваните активи, за да удостовери, че тя е под съответния праг или за да докаже пред компетентния орган, че ситуацията, при която управляваните активи са превишили съответния праг, е преустановена и не е необходимо да иска съответното разрешение.
Член 5
Информация, която се предоставя при регистрация
1. Като част от изискването по член 3, параграф 3, буква б) от Директива 2011/61/ЕС ЛУАИФ съобщават на компетентните органи общата стойност на управляваните активи, изчислена съгласно посочената в член 2 процедура.
2. Като част от изискването по член 3, параграф 3, буква в) от Директива 2011/61/ЕС ЛУАИФ предоставят документа за предлагане на всеки АИФ, съответното извлечение от документа за предлагане или общо описание на инвестиционната стратегия. Съответното извлечение от документа за предлагане или описанието на инвестиционната стратегия включват най-малко следната информация:
а)
основните категории активи, в които може да инвестира АИФ;
б)
промишлени, географски или други пазарни сектори или определени класове активи, към които е насочена инвестиционната стратегия;
в)
описание на политиката на АИФ по отношение на заемането на средства и използването на ливъридж.
3. Информацията, която трябва да бъде предоставена от ЛУАИФ съгласно член 3, параграф 3, буква г) от Директива 2011/61/ЕС, е изброена в член 110, параграф 1 от настоящия регламент. Тя се предоставя чрез стандартните образци за докладване, посочени в приложение IV.
4. Информацията, събирана в съответствие с член 3, параграф 3, буква г) от Директива 2011/61/ЕС, се споделя между компетентните органи в Съюза, Европейския орган за ценни книжа и пазари (ЕОЦКП) и Европейския съвет за системен риск (ЕССР), когато това е необходимо за изпълнението на техните задължения.
5. Информацията, която се изисквана при регистрация, се актуализира и предоставя на годишна база. По причини, свързани с упражняването на техните правомощия по член 46 от Директива 2011/61/ЕС, компетентните органи могат да изискват от ЛУАИФ да предоставят по-често информацията, посочена в член 3 от Директива 2011/61/ЕС.
РАЗДЕЛ 2
Изчисляване на ливъридж
(член 4, параграф 3 от Директива 2011/61/ЕС)
Член 6
Общи разпоредби относно изчисляването на ливъридж
1. Използваният от АИФ ливъридж се изразява като съотношение между експозицията на АИФ и нетната стойност на неговата активи.
2. ЛУАИФ изчислява експозицията на управляваните АИФ в съответствие с брутния метод, посочен в член 7, и метода на задълженията, посочен в член 8.
За да вземе решение дали тези методи са достатъчни и подходящи за всички видове АИФ, или е необходимо да се разработи допълнителен незадължителен метод за изчисляването на ливъридж, Комисията преразглежда не по-късно от 21 юли 2015 г. изчислителните методи, посочени в първата алинея, отчитайки развитието на пазара.
3. В изчислението се включват експозициите във всички финансови или правно-организационни структури, в които участват трети страни, контролирани от съответния АИФ, когато въпросните структури са създадени специално с цел пряко или непряко увеличение на експозицията на равнище АИФ. За АИФ, чиято основна инвестиционна политика се състои в придобиване на контрол върху некотирани дружества или емитенти, ЛУАИФ не включва в изчислението на ливъриджа експозициите, които съществуват на нивото на тези некотирани дружества и емитенти, при условие че АИФ или ЛУАИФ, действащо от името на АИФ, не трябва да понесе потенциалните загуби, надхвърлящи неговата инвестиция в съответното дружество или емитент.
4. ЛУАИФ изключват сключените кредитни споразумения, когато те са с временен характер и са изцяло покрити от капиталови ангажименти на инвеститорите в АИФ.
5. ЛУАИФ разполага с надлежно документирани процедури за изчисляване на експозицията на всеки управляван от него АИФ в съответствие с брутния метод и метода на задълженията. Изчислението се прилага последователно във времето.
Член 7
Брутен метод за изчисляване на експозицията на АИФ
Изчислената по брутния метод експозиция на АИФ е сумата на абсолютните стойности на всички позиции, оценени в съответствие с член 19 от Директива 2011/61/ЕС и всички приети съгласно нея делегирани актове.
Когато изчислява експозицията на АИФ по брутния метод, ЛУАИФ:
а)
изключва стойността на всички парични средства и парични еквиваленти, представляващи високоликвидни инвестиции в основната валута на АИФ, които лесно могат да бъдат превърнати в определен размер парични средства, носят незначителен риск от промяна на стойността и осигуряват възвръщаемост, която не надхвърля възвръщаемостта по тримесечни висококачествени държавни облигации;
б)
преобразува дериватните инструменти в еквивалентната позиция в базовите им активи, като използва посочените в член 10 методи на преобразуване и методите, определени в параграфи 4-9 и 14 от приложение I;
в)
изключва паричните заеми, които остават в парични средства или парични еквиваленти, посочени в буква а), и по които са известни дължимите суми;
г)
включва експозициите, произтичащи от реинвестиране на парични заеми, изразени като по-високата стойност от пазарната стойност на извършената инвестиция или общия размер на заетите парични средства по параграфи 1 и 2 от приложение I;
д)
включва позициите по репо или обратно репо сделки, сделките по предоставяне/получаване в заем на ценни книжа или по други споразумения в съответствие с параграфи 3 и 10-13 от приложение I.
Член 8
Метод на задълженията за изчисляване на експозицията на АИФ
1. Изчислената по метода на задълженията експозиция на АИФ е сумата на абсолютните стойности на всички позиции, оценени в съответствие с член 19 от Директива 2011/61/ЕС и всички приети съгласно нея делегирани актове, при спазване на посочените в параграфи 2-9 критерии.
2. Когато изчислява експозицията на АИФ по метода на задълженията, ЛУАИФ:
а)
преобразува всяка позиция в дериватен инструмент в еквивалентна позиция в базовите активи на този дериват, като използва посочените в член 10 и параграфи 4-9 и 14 от приложение II методи на преобразуване;
б)
прилага споразумения за нетиране и хеджиране;
в)
изчислява експозицията, създадена чрез реинвестиране на заеми, когато това реинвестиране увеличава експозицията на АИФ, както е описано в параграфи 1 и 2 от приложение I;
г)
включва в изчисленията и други споразумения в съответствие с параграфи 3 и 10-13 от приложение I.
3. За целите на изчисляването на експозицията на АИФ по метода на задълженията:
а)
споразуменията за нетиране включват комбинации от сделки с дериватни инструменти или позиции от ценни книжа, които се отнасят до един и същ базов актив, независимо от датата на падежа при дериватните инструменти, когато тези сделки с дериватни инструменти или позиции от ценни книжа са сключени единствено с цел премахване на рисковете по позициите, открити в резултат на други дериватни инструменти или позиции от ценни книжа;
б)
споразуменията за хеджиране включват комбинации от сделки с дериватни инструменти или позиции от ценни книжа, които не винаги се отнасят до един и същ базов актив, когато тези сделки с дериватни инструменти или позиции от ценни книжа са сключени единствено с цел компенсиране на рисковете по позициите, открити в резултат на други дериватни инструменти или позиции от ценни книжа.
4. Чрез дерогация от параграф 2, дериватен инструмент не се преобразува в еквивалентна позиция в базовия актив, ако притежава всяка една от следните характеристики:
а)
той заменя резултатите от финансовите активи в портфейла на АИФ с резултатите от други референтни финансови активи;
б)
той компенсира напълно рисковете по заменените активи в портфейла на АИФ, така че резултатите на АИФ да не зависят от резултатите на заменените активи;
в)
в сравнение с прякото притежание на референтните финансови активи той не съдържа никакви допълнителни факултативни елементи, клаузи за използване на ливъридж или други допълнителни рискове.
5. Чрез дерогация от параграф 2 дериватен инструмент не се преобразува в еквивалентна позиция в базовия актив при изчисляване на експозицията по метода на задълженията, ако изпълнява едновременно следните две условия:
а)
АИФ притежава комбинация от свързан с финансов актив дериватен инструмент и парични средства, инвестирани в паричен еквивалент по член 7, буква а), която е еквивалентна на притежаването на дълга позиция в даден финансов актив;
б)
дериватният инструмент не създава допълнителни експозиции, ливъридж или риск.
6. Споразуменията за хеджиране се вземат предвид при изчисляване на експозицията на АИФ само ако изпълняват едновременно следните условия:
а)
участващите в хеджирането позиции нямат за цел да генерират печалба, а общите и специфичните рискове са компенсирани;
б)
съществува доказано намаление на пазарния риск на равнище АИФ;
в)
евентуалните общи и специфични рискове, свързани с дериватните инструменти, са компенсирани;
г)
споразуменията за хеджиране се отнасят за един и същ клас активи;
д)
те са ефективни и при неблагоприятни пазарни условия.
7. При спазване на разпоредбите по параграф 6 в изчислението не се включват дериватни инструменти, които са използвани за хеджиране на валута и не създават допълнителни експозиции, ливъридж или други рискове.
8. ЛУАИФ нетират следните позиции:
а)
между дериватни инструменти, при условие че те се отнасят до един и същ базов актив, дори ако датите им на падежа се различават;
б)
между дериватен инструменти, чийто базов актив е прехвърлима ценна книга, инструмент на паричния пазар или дялове в предприятие за колективно инвестиране, както е посочено в раздел В, точки 1-3 от приложение I към Директива 2004/39/ЕО, и същия базов актив.
9. ЛУАИФ, управляващи АИФ, които в съответствие със своята основна инвестиционна политика инвестират предимно в лихвени деривати, могат съгласно член 11 да използват специфични правила за нетиране на дюрацията, за да бъде отчетена корелацията между падежните интервали на кривата на лихвения процент.
Член 9
Методи за увеличаване на експозицията на АИФ
При изчисляване на експозициите ЛУАИФ използват методите, изложени в приложение I, по отношение на посочените в него случаи.
Член 10
Методи на преобразуване за дериватни инструменти
ЛУАИФ използва методите на преобразуване, посочени в приложение II, за посочените в него дериватни инструменти.
Член 11
Правила за нетиране на дюрация
1. При изчисляване на експозицията на АИФ в съответствие с член 8, параграф 9 ЛУАИФ прилагат правила за нетиране на дюрацията.
2. Правилата за нетиране на дюрацията не се използват, когато те биха доведи до въвеждане в заблуждение относно рисковия профил на АИФ. ЛУАИФ, които прилагат тези правила за нетиране, не включват в своята стратегия по отношение на лихвените проценти други източници на риск като например променливост. Следователно в стратегиите за лихвен арбитраж не трябва да се прилагат тези правила за нетиране.
3. Използването на тези правила за нетиране на дюрацията не трябва да води до необосновано високо равнище на ливъридж вследствие на инвестиции в краткосрочни позиции. Краткосрочните лихвени деривати не трябва да бъдат основният източник на печалба за средносрочен АИФ, използващ правилата за нетиране на дюрацията.
4. Лихвените деривати се преобразуват в еквивалентната им позиция в базовия актив и се нетират в съответствие с приложение III.
5. АИФ, който използва правилата за нетиране на дюрацията, може все пак да прилага правилата за хеджиране. Правилата за нетиране на дюрацията може да се прилагат само за лихвените деривати, които не са включени в споразуменията за хеджиране.
РАЗДЕЛ 3
Допълнителен собствен капитал и застраховка за професионална отговорност
(член 9, параграф 7 и член 15 от Директива 2011/61/ЕС)
Член 12
Рискове, свързани с професионалната отговорност
1. Свързаните с професионалната отговорност рискове, които трябва да бъдат обхванати по член 9, параграф 7 от Директива 2011/61/ЕС, представляват рискове от щета или загуби, причинена от съответното лице вследствие на небрежно изпълнение на дейностите, за които ЛУАИФ носи правна отговорност.
2. Рисковете, които съгласно определението по параграф 1 са свързани с професионалната отговорност, включват, наред с другото:
а)
риск от загуба на документи, удостоверяващи собствеността на АИФ върху активи;
б)
риск от въвеждане в заблуждение или подвеждащи твърдения пред АИФ или неговите инвеститори;
в)
риск от действия, грешки или пропуски, водещи до нарушаване на:
i)
законови и регулаторни задължения;
ii)
задължения за полагане на необходимата грижа и умения спрямо АИФ или неговите инвеститори;
iii)
доверителни задължения;
iv)
задължения за поверителност;
v)
устава или учредителните документи на АИФ;
vi)
условията, при които АИФ е определил ЛУАИФ;
г)
риск от пропуски в установяването, прилагането и поддържането на адекватни процедури за предотвратяване на непочтени, измамни или злонамерени действия;
д)
риск от неправомерно извършена оценка на активи или изчисление на цената на дял/акция;
е)
риск от загуби вследствие на прекъсване на дейността, неизправности на системата, пропуски в обработката на трансакции или управлението на процеси.
3. Рисковете, свързани с професионалната отговорност, трябва във всеки един момент да бъдат покрити от необходимия допълнителен собствен капитал, определен в съответствие с член 14, или чрез подходяща застраховка за професионална отговорност, определена в съответствие с член 15.
Член 13
Качествени изисквания относно рисковете, свързани с професионалната отговорност
1. ЛУАИФ прилага ефективни вътрешни политики и процедури за управление на оперативния риск с цел целесъобразно идентифициране, измерване, управление и мониторинг на оперативните рискове, включително свързаните с професионалната отговорност рискове, на които ЛУАИФ е или е логично да бъде изложено. Дейностите по управление на оперативния риск се извършват независимо в рамките на политиката за управление на риска.
2. ЛУАИФ създава база данни за загуби от отминали периоди, в която се регистрират всички претърпени оперативни пропуски, загуби и щети. В тази база данни се регистрират, наред с другото, всички настъпили рискове, свързани с професионалната отговорност, посочени в член 12, параграф 2.
3. При управлението на риска ЛУАИФ използва своята вътрешна база данни за загуби от отминали периоди и по целесъобразност външни данни, сценариен анализ и фактори, отразяващи стопанската среда и системите за вътрешен контрол.
4. Експозициите и претърпените загуби от оперативен риск подлежат на непрекъснат мониторинг и на редовно вътрешно докладване.
5. Политиките и процедурите за управление на оперативния риск на ЛУАИФ са надлежно документирани. ЛУАИФ разполага с механизми за гарантиране на съответствието със своите политики за управление на оперативния риск, както и с ефективни мерки за действие при неспазване на тези политики. ЛУАИФ разполага с процедури за предприемане на подходящи коригиращи действия.
6. Политиките и процедурите за управление на оперативния риск и системите за измерване на риска подлежат на редовен, най-малко ежегоден, преглед.
7. ЛУАИФ поддържа финансови ресурси, които са съобразени с оценката на рисковия му профил.
Член 14
Допълнителен собствен капитал
1. Настоящият член се прилага за ЛУАИФ, които са избрали да покриват рисковете, свързани с професионалната отговорност, чрез допълнителен собствен капитал.
2. ЛУАИФ осигурява допълнителен собствен капитал за покриване на рисковете, свързани с отговорността, породена от професионална небрежност, който е равен най-малко на 0,01 % от стойността на управляваните от него портфейли на АИФ.
Стойността на управляваните портфейли на АИФ представлява сумата от абсолютната стойност на всички активи на всички управлявани от ЛУАИФ АИФ, включително тези придобити чрез използването на ливъридж, като дериватните инструменти се оценяват по тяхната пазарна стойност.
3. Изискваният допълнителен собствен капитал, посочен в параграф 2, се преизчислява в края на всяка финансова година и размерът на допълнителния собствен капитал съответно се коригира.
ЛУАИФ установява, прилага и използва процедури за текущ мониторинг на стойността на портфейлите на управляваните АИФ, изчислена в съответствие с посоченото във втората алинея на параграф 2. Когато упоменатата в първата алинея стойност на портфейлите на управляваните АИФ нарасне значително преди годишното преизчисляване, ЛУАИФ своевременно преизчислява изисквания допълнителен собствен капитал и съответно коригира размера на допълнителния собствен капитал.
4. Компетентният орган на държавата членка по произход на ЛУАИФ може да разреши на ЛУАИФ да заделя допълнителен собствен капитал, чийто размер е по-нисък от упомената в параграф 2 стойност, само когато той е убеден - въз основа на базата данни на ЛУАИФ за загуби от отминали периоди, съхранявана за период от най-малко три години преди оценката, че ЛУАИФ разполага с необходимия допълнителен собствен капитал, адекватно покриващ свързаните с професионалната отговорност рискове. Разрешеният по-нисък размер на допълнителния собствен капитал не трябва да е по-малък от 0,008 % от стойността на портфейлите на АИФ, управлявани от ЛУАИФ.
5. Компетентният орган на държавата членка по произход на ЛУАИФ може да изиска от ЛУАИФ да разполага с допълнителен собствен капитал, чийто размер е по-висок от упомената в параграф 2 стойност, когато той не е убеден, че ЛУАИФ разполага с необходимия допълнителен собствен капитал, адекватно покриващ свързаните с професионалната отговорност рискове. Компетентният орган посочва причините, поради които счита, че допълнителният собствен капитал на ЛУАИФ е недостатъчен.
Член 15
Застраховка за професионална отговорност
1. Настоящият член се прилага за ЛУАИФ, които са избрали да покриват рисковете, свързани с професионалната отговорност, чрез застраховка за професионална отговорност.
2. ЛУАИФ сключва и поддържа във всеки един момент застраховка за професионална отговорност:
а)
чийто първоначален срок е най-малко една година;
б)
чийто срок за предизвестие при прекратяване е най-малко 90 дни;
в)
която покрива свързаните с професионалната отговорност рискове, посочени в член 12, параграфи 1 и 2;
г)
която е сключена с предприятие от ЕС или от трета държава, получило разрешение да предоставя застраховка за професионална отговорност в съответствие със законодателството на Съюза или националното законодателство;
д)
която се предоставя от трето лице.
Всяко договорено фиксирано самоучастие се покрива изцяло със собствен капитал, допълващ собствения капитал, който трябва да бъде заделен в съответствие с член 9, параграфи 1 и 3 от Директива 2011/61/ЕС.
3. Покритието на застраховката за индивидуална претенция трябва да е най-малко 0,7 % от стойността на портфейлите на АИФ, управлявани от ЛУАИФ, изчислена съгласно предвиденото по член 14, параграф 2, втора алинея.
4. Покритието на застраховката за претенции на годишна база трябва да е най-малко 0,9 % от стойността на портфейлите на АИФ, управлявани от ЛУАИФ, изчислена съгласно предвиденото по член 14, параграф 2, втора алинея.
5. ЛУАИФ прави преглед на полицата по застраховката за професионална отговорност и проверява дали спазва задълженията си по настоящия член най-малко веднъж годишно и при всяка промяна, която оказва влияние върху съответствието на полицата с изискванията по настоящия член.
ГЛАВА III
УСЛОВИЯ ВЪВ ВРЪЗКА С ДЕЙНОСТТА НА ЛУАИФ
РАЗДЕЛ 1
Общи принципи
(член 12, параграф 1 от Директива 2011/61/ЕС)
Член 16
Общи задължения на компетентните органи
Когато оценяват дали ЛУАИФ спазват изискванията по член 12, параграф 1 от Директива 2011/61/ЕС, компетентните органи използват най-малко посочените в настоящия раздел критерии.
Член 17
Задължение за действие в най-добрия интерес на АИФ или на инвеститорите в АИФ и на целостта на пазара
1. ЛУАИФ прилагат политики и процедури, имащи за цел да предотвратят злоупотреби, включително такива, които основателно може да се очаква да засегнат неблагоприятно стабилността и целостта на пазара.
2. ЛУАИФ гарантират, че на управляваните от тях АИФ или на инвеститорите в тези АИФ не се начисляват излишни разходи.
Член 18
Комплексна проверка
1. ЛУАИФ полагат висока степен на старание при избора и текущия мониторинг на инвестициите.
2. ЛУАИФ гарантират, че разполагат с адекватни познания и разбиране на активите, в които инвестира АИФ.
3. ЛУАИФ установяват, прилагат и използват писмени политики и процедури за комплексна проверка и прилагат ефективни организационни мерки за гарантиране, че взетите от името на АИФ инвестиционни решения съответстват на целите, инвестиционната стратегия и по целесъобразност на праговете на риска на АИФ.
4. Политиките и процедурите за комплексна проверка, посочени в параграф 3, се преразглеждат и актуализират редовно.
Член 19
Комплексна проверка при инвестиции в активи с ограничена ликвидност
1. Когато ЛУАИФ инвестират в активи с ограничена ликвидност и тази инвестиция е предшествана от етап на договаряне, в допълнение към изискванията по член 18 ЛУАИФ трябва във връзка с договарянето:
а)
да изготвят и редовно да актуализират бизнес план, съобразен с дюрацията на АИФ и с пазарните условия;
б)
да търсят и избират евентуалните трансакции, които съответстват на посочения в буква а) бизнес план;
в)
да оценяват избраните трансакции с оглед на евентуалните възможности и на свързаните с тях рискове, всички приложими правни, данъчни, финансови или други влияещи върху стойността фактори, човешки и материални ресурси, както и стратегии, включително изходни стратегии;
г)
да извършат комплексна проверка на дейностите, свързани с трансакциите, преди да пристъпят към изпълнение;
д)
да следят изпълнението на посочения в буква а) бизнес план от страна на АИФ.
2. ЛУАИФ съхраняват данни за дейностите, извършвани в съответствие с параграф 1, за период от най-малко пет години.
Член 20
Комплексна проверка при избора и определянето на контрагенти и основни борсови посредници
1. При избора и определянето на контрагенти и основни борсови посредници ЛУАИФ проявяват необходимите умения, грижа и внимание преди и редовно след сключването на договор, отчитайки пълният набор и качеството на техните услуги.
2. При избора на основни борсови посредници или контрагенти на ЛУАИФ или на АИФ по сделка с извънборсови деривати, предоставяне в заем на ценни книжа или по репо сделка, ЛУАИФ гарантират, че тези основни борсови посредници или контрагенти удовлетворяват всяко едно от следните условия:
а)
те подлежат на постоянен надзор от страна на публичен орган;
б)
те са финансово стабилни;
в)
те разполагат с необходимата организационна структура и ресурси за осъществяване на услугите, които трябва да предоставят на ЛУАИФ или АИФ.
3. При оценката на финансовата стабилност, посочена в параграф 2, буква б), ЛУАИФ вземат предвид дали основният борсов посредник или контрагентът подлежи на пруденциално регулиране, включително подходящи капиталови изисквания, и на ефективен надзор.
4. Списъкът на избраните основни борсови посредници се одобрява от висшето ръководство на ЛУАИФ. По изключение могат да бъдат определени основни борсови посредници, които не са включени в списъка, при условие че те отговарят на установените в параграф 2 изисквания и са били одобрени от висшето ръководство. ЛУАИФ трябва да могат да удостоверят причините за подобен избор и комплексната проверка, извършена при избора и мониторинга на невключените в списъка основни борсови посредници.
Член 21
Честност, коректност и необходими умения
Когато установяват дали ЛУАИФ действа честно, коректно и с необходимите умения, компетентните органи оценяват дали са изпълнени най-малко следните условия:
а)
управителният орган на ЛУАИФ притежава необходимите колективни знания, умения и опит, за да може да разбере дейностите на ЛУАИФ, по-специално основните рискове, свързани с тези дейности, и активите, в които е инвестирал АИФ;
б)
членовете на управителния орган отделят достатъчно време за целесъобразното изпълнение на задълженията си в ЛУАИФ;
в)
всеки член на управителния орган действа честно, почтено и независимо;
г)
ЛУАИФ отделя достатъчно ресурси за въвеждане в работния процес и обучение на членовете на управителния орган.
Член 22
Ресурси
1. ЛУАИФ наемат достатъчно персонал, притежаващ необходимите умения, знания и опит за изпълнение на възложените им отговорности.
2. За целите на параграф 1, ЛУАИФ вземат предвид естеството, мащаба и сложността на дейността си, както и естеството и обхвата на услугите и дейностите, извършвани в хода на тази стопанска дейност.
Член 23
Равностойно третиране на инвеститорите в АИФ
1. ЛУАИФ гарантират, че техните процедури за вземане на решение и организационна структура, посочени в член 57, осигуряват равностойно третиране на инвеститорите.
2. Всяко одобрено от ЛУАИФ преференциално третиране на един или повече инвеститори не трябва като цяло да поставя другите инвеститори в неизгодно положение.
Член 24
Стимули
1. Счита се, че ЛУАИФ не действат честно, коректно и в съответствие с най-добрия интерес на управляваните от тях АИФ или на инвеститорите в тези АИФ, ако във връзка с дейностите, извършени при изпълнение на посочените в приложение I към Директива 2011/61/ЕС функции, те плащат или получават такса или комисиона, или предоставят или получават непарични стимули, освен:
а)
такса, комисиона или непаричен стимул, платени или предоставени на или от АИФ или лице, действащо от името на АИФ;
б)
такса, комисиона или непаричен стимул, платени или предоставени на или от трета страна или лице, действащо от името на трета страна, когато ЛУАИФ може да докаже, че са изпълнени следните условия:
i)
съществуването, естеството и размерът на таксата, комисионата или стимула или когато размерът не може да бъде установен, методът за изчисляване на сумата, са ясно оповестени пред инвеститорите в АИФ по изчерпателен, точен и разбираем начин, преди да бъде предоставена съответната услуга;
ii)
плащането на таксата или комисионата или предоставянето на непаричната облага има за цел да подобри качеството на съответната услуга, а не да възпрепятства спазването на задължението на ЛУАИФ да действа в най-добрия интерес на управляваните от него АИФ или на инвеститорите в АИФ;
в)
подходящи такси, които подпомагат или са необходими за предоставянето на съответната услуга, включително такси за отговорно пазене, такси за сетълмент и обмяна на валута, законови налози или правни такси, и които по своя характер не могат да доведат до конфликти със задълженията на ЛУАИФ да действа честно, коректно и в съответствие с най-добрия интерес на управляваните от него АИФ или на инвеститорите в АИФ.
2. Оповестяването в обобщена форма на основните условия на споразуменията относно таксите, комисионите или непаричните облаги се счита за задоволително за целите на параграф 1, буква б), подточка i), когато ЛУАИФ е поело ангажимент да оповестява допълнителни подробности по искане на инвеститорите в АИФ и този ангажимент бива спазван.
Член 25
Ефективно използване на ресурси и процедури - обработка на поръчки
1. ЛУАИФ установяват, прилагат и използват процедури и мерки, които осигуряват надлежно, правилно и бързо изпълнение на поръчките от името на АИФ.
2. Посочените в параграф 1 процедури и мерки отговарят на следните изисквания:
а)
те осигурят незабавното и точно регистриране и разпределяне на поръчките, изпълнени от името на АИФ;
б)
те извършват последователно и надлежно сравнимите поръчки на АИФ, освен ако това е трудно осъществимо поради характеристиките на поръчката или съществуващите пазарни условия или ако интересите на АИФ или на инвеститорите в АИФ изискват друго.
3. Финансовите инструменти, паричните суми или други активи, получени при сетълмент на изпълнените поръчки, се превеждат или регистрират незабавно и точно по сметката на съответния АИФ.
4. ЛУАИФ не злоупотребяват с информацията, свързана с неизпълнените поръчки на АИФ, и предприемат всички необходими мерки за предотвратяване на злоупотребата с такава информация от съответните му заинтересовани лица.
Член 26
Задължения за докладване по отношение на изпълнението на поръчки за записване и обратно изкупуване
1. Когато ЛУАИФ изпълняват поръчка на инвеститор за записване или евентуално обратно изкупуване, те незабавно му предоставят на траен носител основната информация относно изпълнението на поръчката или съответно приемането на предложението за записване.
2. Параграф 1 не се прилага, когато потвърждението относно изпълнението на поръчката трябва да бъде предоставено на инвеститора от трето лице и когато потвърждението съдържа основната информация.
ЛУАИФ гарантират, че третото лице съблюдава своите задължения.
3. Основната информация, посочена в параграфи 1 и 2, включва следното:
а)
идентификационни данни на ЛУАИФ;
б)
идентификационни данни на инвеститора;
в)
дата и час на получаване на поръчката;
г)
дата на изпълнение;
д)
идентификационни данни на АИФ;
е)
брутната стойност на поръчката, включително такси за записване или нетната сума след таксите за обратно изкупуване.
4. ЛУАИФ предоставят на инвеститора, при поискване, информация относно статута на поръчката или приемането на предложението за записване, или и двете в зависимост от случая.
Член 27
Изпълнение на решения за търгуване от името на управлявания АИФ
1. ЛУАИФ действат в най-добрия интерес на АИФ или на инвеститорите в управляваните от тях АИФ, когато изпълняват решения за търгуване от името на управлявания АИФ в рамките на управлението на техните портфейли.
2. Когато ЛУАИФ купуват или продават финансови инструменти или други активи, за които се прилага принципът на най-доброто изпълнение, както и за целите на параграф 1, те предприемат всички необходими мерки, за да получат възможно най-добрия резултат за управляваните от тях АИФ или инвеститорите в тези АИФ, като се вземат предвид цената, разходите, срокът, вероятността за изпълнение и сетълмент, обемът и естеството на поръчката или всяко друго съображение, свързано с нейното изпълнение. За определяне на съответното значение на тези фактори се прилагат следните критерии:
а)
целите, инвестиционната политика и специфичните рискове за АИФ, както е посочено в правилника или устава на АИФ, проспекта или документите за предлагане на АИФ;
б)
характеристиките на поръчката;
в)
характеристиките на финансовите инструменти или другите активи, които са предмет на тази поръчка;
г)
характеристиките на мястото на изпълнение, към което може да бъде отнесена поръчката.
3. ЛУАИФ установяват и изпълняват ефективни организационни мерки за спазване на задължението по параграфи 1 и 2. По-специално ЛУАИФ установяват и прилагат писмена политика за изпълнение, която позволява на АИФ и техните инвеститори да получават възможно най-добрия резултат за поръчките на АИФ в съответствие с параграф 2.
4. ЛУАИФ редовно следят за ефективността на своите организационни мерки и политика за изпълнение на поръчките с оглед установяване и при необходимост отстраняване на слабостите.
5. ЛУАИФ ежегодно преглеждат политиката за изпълнение на поръчките. Преглед се извършва и при наличието на съществена промяна, която влияе на способността на ЛУАИФ да продължи да постига възможно най-добрите резултати за управляваните АИФ.
6. ЛУАИФ трябва да бъдат в състояние да удостоверят, че са изпълнили поръчките от името на АИФ в съответствие със своята политика за изпълнение.
7. Когато липсват алтернативи по отношение на местата на изпълнение, разпоредбите по параграфи 2-5 не се прилагат. ЛУАИФ трябва обаче да бъдат в състояние да удостоверят, че не съществуват други алтернативни места на изпълнение.
Член 28
Възлагане на поръчки за търгуване от името на АИФ на други изпълняващи субекти
1. Когато ЛУАИФ купува или продава финансови инструменти или други активи, за които се прилага принципът на най-доброто изпълнение, то действа в най-добрия интерес на управляваните от него АИФ или инвеститорите в АИФ, когато при управлението на техните портфейли възлага поръчки за търгуване от името на АИФ на други изпълняващи субекти.
2. ЛУАИФ предприемат всички необходими мерки, за да постигнат възможно най-добрия резултат за АИФ или инвеститорите в АИФ, като се вземат предвид цената, разходите, срокът, вероятността за изпълнение и сетълмент, обемът и естеството на поръчката или всяко друго съображение, свързано с нейното изпълнение. За определяне на съответното значение на тези фактори се прилагат изискванията по член 27, параграф 2.
ЛУАИФ установяват, прилагат и използват политика, позволяваща им да спазват посоченото в първата алинея задължение. Политиката установява по отношение на всеки клас инструменти субектите, на които могат да бъдат възлагани поръчки. ЛУАИФ сключва споразумения за изпълнение на поръчка, само ако тези споразумения отговарят на задълженията по настоящия член. ЛУАИФ предоставя на инвеститорите в управляваните от него АИФ подходяща информация относно установената в съответствие с настоящия параграф политика, както и всякакви съществени промени в тази политика.
3. ЛУАИФ редовно следят за ефективността на установената в съответствие с параграф 2 политика и по-специално за качеството на изпълнението от страна на определените в тази политика субекти и при необходимост отстраняват евентуалните слабости.
Освен това ЛУАИФ ежегодно преглеждат тази политика. Такъв преглед се извършва и при наличието на съществена промяна, която влияе на способността на ЛУАИФ да продължи да постига възможно най-добрите резултати за управляваните АИФ.
4. ЛУАИФ трябва да бъдат в състояние да удостоверят, че са възлагали поръчки от името на АИФ в съответствие с установената по параграф 2 политика.
5. Когато липсват алтернативи по отношение на местата на изпълнение, разпоредбите по параграфи 2-5 не се прилагат. ЛУАИФ трябва обаче да бъдат в състояние да удостоверят, че не съществуват други алтернативни места на изпълнение.
Член 29
Обединяване и разпределяне на поръчки за търговия
1. ЛУАИФ може да изпълняват поръчка на АИФ, обединена с поръчка на друг АИФ, ПКИПЦК или клиент или с поръчка, свързана с инвестирането на неговия собствен капитал, когато:
а)
може разумно да се очаква, че обединяването на поръчките няма да накърнява интересите на АИФ, ПКИПЦК или клиентите, чиито поръчки са обединени;
б)
е установена и ефективно се прилага политика за разпределяне на поръчките, която съдържа достатъчно конкретни правила за справедливото разпределяне на обединените поръчки, включително за това как обемът и цената на поръчките определят разпределянето и обработването на частични изпълнения.
2. Когато ЛУАИФ обединява поръчка на АИФ с една или повече поръчки на други АИФ, ПКИПЦК или клиенти и обединената поръчка е частично изпълнена, ЛУАИФ разпределя съответните търговски трансакции в съответствие със своята политика за разпределяне на поръчки.
3. Когато ЛУАИФ обединява трансакциите си за собствена сметка с една или повече поръчки на АИФ, ПКИПЦК или клиенти, ЛУАИФ не трябва да разпределя съответните търговски трансакции по начин, ощетяващ АИФ, ПКИПЦК или клиент.
4. Когато ЛУАИФ обединява поръчка на АИФ, ПКИПЦК или друг клиент с трансакция за собствена сметка и обединената поръчка е частично изпълнена, ЛУАИФ разпределя съответните търговски трансакции приоритетно на АИФ, ПКИПЦК или клиентите, преди да разпредели трансакциите за своя собствена сметка.
Ако ЛУАИФ обаче е в състояние да обоснове разумно пред АИФ или клиент, че, без да бъде обединена, поръчката нямаше да може да бъде изпълнена при такива изгодни условия или въобще да бъде изпълнена, ЛУАИФ може да разпредели пропорционално трансакцията за своя собствена сметка в съответствие с политиката, посочена в параграф 1, буква б).
РАЗДЕЛ 2
Конфликти на интереси
(член 14 от Директива 2011/61/ЕС)
Член 30
Видове конфликти на интереси
Когато определят видовете конфликти на интереси, възникващи в хода на управлението на АИФ, ЛУАИФ вземат под внимание конкретно дали ЛУАИФ, заинтересовано лице или лице, пряко или косвено свързано чрез упражняване на контрол върху ЛУАИФ:
а)
може да реализира финансова печалба или да избегне финансова загуба за сметка на АИФ или неговите инвеститори;
б)
има интерес от резултата от предоставяната на АИФ, на неговите инвеститори или на клиент услуга или дейност или от трансакция, извършена от името на АИФ или клиент, който е различен от интереса на АИФ от такъв резултат;
в)
има финансов или друг стимул да предпочете:
-
интереса на ПКИПЦК, на клиент или група от клиенти или на друг АИФ пред интереса на АИФ;
-
интереса на един инвеститор пред интереса на друг инвеститор или група от инвеститори в същия АИФ;
г)
извършва същата дейност за АИФ и за друг АИФ, ПКИПЦК или клиент; или
д)
получава или ще получи от лице, различно от АИФ или неговите инвеститори, стимули във връзка с предоставяните на АИФ дейности по колективно управление на портфейли, под формата на пари, стоки или услуги, различни от стандартната комисиона или такса за такава услуга.
Член 31
Политика по отношение на конфликти на интереси
1. ЛУАИФ установява, прилага и използва ефективна политика по отношение на конфликтите на интереси. Тази политика е изготвена в писмена форма и отговаря на размера и организационната структура на ЛУАИФ, както и на естеството, мащаба и сложността на неговата дейност.
Ако ЛУАИФ е член на група, политиката отчита и всички обстоятелства, с които ЛУАИФ е или следва да бъде запознато, които могат да породят конфликти на интереси, произтичащи от структурата и стопанската дейност на другите членове на групата.
2. Политиката по отношение на конфликти на интереси, установена в съответствие с параграф 1, включва следното:
а)
по отношение на извършваните от ЛУАИФ или от негово име дейности, в т.ч. дейности, извършвани от подизпълнител, вторичен подизпълнител, външен оценител или контрагент, определяне на обстоятелствата, които представляват или могат да породят конфликт на интереси, водещ до значителен риск от увреждане на интересите на АИФ или на неговите инвеститори;
б)
процедури, които трябва да бъдат прилагани, и мерки, които трябва да бъдат приети, с цел предотвратяване, управление и мониторинг на такива конфликти на интереси.
Член 32
Конфликти на интереси, свързани с обратното изкупуване
ЛУАИФ, което управлява АИФ от отворен тип, установява, управлява и следи конфликтите на интереси, възникващи между инвеститори, които желаят техните инвестиции да бъдат обратно изкупени, и инвеститори, които желаят да запазят своите инвестиции в АИФ, както и евентуалните конфликти между стимулите за ЛУАИФ да инвестира в неликвидни активи и политиката за обратно изкупуване на АИФ в съответствие с неговите задължения по член 14, параграф 1 от Директива 2011/61/ЕС.
Член 33
Процедури и мерки за предотвратяване или управление на конфликти на интереси
1. Установените за предотвратяване или управление на конфликти на интереси процедури и мерки имат за цел да гарантират, че заинтересованите лица, участващи в различни дейности, свързани с риск от конфликти на интереси, упражняват тези дейности в степен на независимост, която отговаря на мащаба и дейностите на ЛУАИФ и на групата, към която то принадлежи, както и на значимостта на риска от увреждане на интересите на АИФ или неговите инвеститори.
2. Когато е необходимо и целесъобразно за ЛУАИФ да гарантира изискваната степен на независимост, процедурите, които трябва да бъдат прилагани, и мерките, които трябва да бъдат приети, по член 31, параграф 2, буква б) включват следното:
а)
ефективни процедури за предотвратяване или контрол на обмена на информация между заинтересованите лица, участващи в дейности по колективно управление на портфейли или други дейности по член 6, параграфи 2 и 4 от Директива 2011/61/ЕС, свързани с риск от конфликт на интереси, когато такъв обмен на информация може да увреди интересите на един или повече АИФ и техните инвеститори;
б)
обособен надзор на заинтересованите лица, чиито основни функции са свързани с извършване на дейности по колективно управление на портфейли от името на клиенти или на инвеститори или по предоставяне на услуги на клиенти или на инвеститори, чиито интереси могат да бъдат в конфликт, или които представляват по друг начин различни интереси, които могат да бъдат в конфликт включително с интересите на ЛУАИФ;
в)
премахване на всякаква пряка връзка между възнаграждението на заинтересованите лица, участващи главно в извършването на дадена дейност, и възнаграждението на различни заинтересовани лица, участващи главно в извършването на друга дейност, или приходите, създадени от тях, когато може да се породи конфликт на интереси относно тези дейности;
г)
мерки за предотвратяване или ограничаване на което и да е лице да упражнява неуместно влияние върху начина, по който заинтересовано лице извършва дейности по колективно управление на портфейли;
д)
мерки за предотвратяване или контрол на едновременно или последователно участие на заинтересовано лице в отделни дейности по колективно управление на портфейли или други дейности по член 6, параграфи 2 и 4 от Директива 2011/61/ЕС, когато такова участие може да попречи на правилното управление на конфликтите на интереси.
Ако приемането или прилагането на една или няколко от тези мерки и процедури не осигурява необходимата степен на независимост, ЛУАИФ приема такива алтернативни или допълнителни мерки и процедури, каквито са необходими и подходящи за тези цели.
Член 34
Управление на конфликти на интереси
Когато установените от ЛУАИФ организационни или административни механизми не са достатъчни, за да гарантират с необходимата сигурност предотвратяването на рисковете от накърняване на интересите на АИФ или на инвеститорите в АИФ, висшето ръководство или друг компетентен вътрешен орган на ЛУАИФ бива незабавно информиран, за да може да вземе всички необходими решения или действия, с които да се гарантира, че ЛУАИФ действа в най-добрия интерес на АИФ или инвеститорите в този АИФ.
Член 35
Мониторинг на конфликти на интереси
1. ЛУАИФ поддържа и редовно актуализира регистър на видовете дейности, извършвани от ЛУАИФ или от негово име, при които е възникнал или - в случай на текуща дейност - може да възникне конфликт на интереси, пораждащ значителен риск от увреждане на интересите на един или няколко АИФ или на техните инвеститори.
2. Висшето ръководство получава редовно и най-малко веднъж годишно писмени отчети относно посочените в параграф 1 дейности.
Член 36
Оповестяване на конфликти на интереси
1. Информацията, която трябва да бъде оповестена пред инвеститорите по член 14, параграфи 1 и 2 от Директива 2011/61/ЕС, се предоставя на инвеститорите на траен носител или посредством интернет страница.
2. Когато посочената в параграф 1 информация се предоставя посредством интернет страница и не е адресирана лично до инвеститора, трябва да бъдат изпълнени следните условия:
а)
инвеститорът е бил уведомен за адреса на интернет страницата и мястото на интернет страницата, от където може да бъде получен достъп до информацията, и е дал съгласието си информацията да бъде предоставена по такъв начин;
б)
информацията трябва да бъде актуална;
в)
информацията трябва да бъде непрекъснато достъпна посредством посочената интернет страница за срок, в рамките на който клиентът може да има основателна причина да я провери.
Член 37
Стратегии за упражняване на право на глас
1. ЛУАИФ разработва подходящи и ефективни стратегии за определяне на времето и начина, по който ще бъде упражнявано правото на глас, притежавано в управляваните от АИФ портфейли, в изключителния интерес на съответния АИФ или неговите инвеститори.
2. В посочената в параграф 1 стратегия се определят мерките и процедурите за:
а)
мониторинг на съответните корпоративни действия;
б)
гарантиране, че упражняването на право на глас е в съответствие с инвестиционните цели и политика на съответния АИФ;
в)
предотвратяване или управление на всякакви конфликти на интереси, възникващи от упражняването на правото на глас.
3. Обобщено описание на стратегиите, както и подробности за действията, предприети въз основа на тези стратегии, се предоставят на инвеститорите при поискване.
РАЗДЕЛ 3
Управление на риска
(член 15 от Директива 2011/61/ЕС)
Член 38
Системи за управление на риска
За целите на настоящия раздел под системи за управление на риска се разбират системи, състоящи се от съответните елементи на организационната структура на ЛУАИФ, в която централна роля се отрежда на постоянната функцията за управление на риска, от политиките и процедурите, свързани с управлението на риска по всяка инвестиционна стратегия на АИФ, и от организационните мерки, процеси и техники, свързани с оценката и управлението на риска, прилагани от ЛУАИФ по отношение на всеки управляван от него АИФ.
Член 39
Постоянна функция по управление на риска
1. ЛУАИФ установя и поддържа постоянна функция по управление на риска, която:
а)
прилага ефективни политики и процедури за управление на риска, с цел текущо идентифициране, измерване, управление и мониторинг на всички рискове по всяка инвестиционна стратегия на АИФ, на които всеки АИФ е или може да бъде изложен;
б)
гарантира, че оповестеният пред инвеститорите в съответствие с член 23, параграф 4, буква в) от Директива 2011/61/ЕС рисков профил на АИФ съответства на праговете на риска, установени в съответствие с член 44 от настоящия регламент;
в)
следи за спазването на установените в съответствие с член 44 прагове на риска и своевременно уведомява управителния орган и функцията по надзора на ЛУАИФ, ако има такава, когато счита, че рисковият профил на АИФ не съответства на тези прагове или вижда значителен риск от възникване на бъдещо несъответствие между тях;
г)
предоставя на управителния орган и функцията по надзора на ЛУАИФ, ако има такава, актуална информация с честота, която съответства на естеството, мащаба и сложността на дейностите на АИФ или на ЛУАИФ, относно:
i)
съответствието и спазването на праговете на риска по член 44 от страна на рисковия профил на АИФ, оповестен в съответствие с член 23, параграф 4, буква в) от Директива 2011/61/ЕС;
ii)
адекватността и ефективността на процеса за управление на риска, като конкретно се посочва дали са или ще бъдат предприети съответни коригиращи мерки в случай на действителни или очаквани пропуски;
д)
предоставя на висшето ръководство актуална информация относно текущото ниво на риск, поет от всеки управляван АИФ, и всички действителни или очаквани нарушения на праговете на риска по член 44, с което да осигури предприемането на навременни и подходящи действия.
2. Функцията по управление на риска разполага с необходимите правомощия и достъп до съответната информация, необходима за изпълнение на посочените в параграф 1 задачи.
Член 40
Политика за управление на риска
1. ЛУАИФ изработва, прилага и поддържа подходяща и документирана политика за управление на риска, с помощта на която се установяват всички съответни рискове, на които са изложени или могат да бъдат изложени управляваните от него АИФ.
2. Политиката за управление на риска включва необходимите процедури, които позволяват на ЛУАИФ да оцени за всеки управляван от него АИФ до каква степен е изложен на пазарен риск, ликвиден риск и риск от контрагента, както и на всички други рискове, включително оперативни рискове, които могат да бъдат съществени за всеки управляван от него АИФ.
3. Политиката за управление на риска на ЛУАИФ съдържа най-малко следните елементи:
а)
техники, инструменти и мерки, които позволяват да се постигне съответствие с изискванията на член 45;
б)
техники, инструменти и мерки, които позволят да се оцени и наблюдава ликвидният риск на АИФ при обичайни и при извънредни обстоятелства, включително чрез провеждането на редовни стрес-тестове в съответствие с разпоредбите на член 48;
в)
разпределяне в рамките на ЛУАИФ на свързаните с управление на риска отговорности;
г)
праговете на риска, установени съгласно член 44 от настоящия регламент, както и обосновка на начина, по който те са съобразени с рисковия профил на АИФ, оповестен на инвеститорите в съответствие с член 23, параграф 4, буква в) от Директива 2011/61/ЕС;
д)
условията, съдържанието, честотата и лицата, на които посоченото в член 39 постоянна функция по управление на риска докладва.
4. Политиката за управление на риска включва описание на гаранциите, посочени в член 43, и по-специално:
а)
естеството на евентуални конфликти на интереси;
б)
предприети коригиращи мерки;
в)
причините, поради които се очаква тези мерки да доведат до независима работа на функцията по управление на риска;
г)
начина, по който ЛУАИФ възнамерява да гарантира, че гаранциите са винаги ефективни.
5. Политиката за управление на риска, посочена в параграф 1, е съобразена с естеството, мащаба и сложността на стопанската дейност на ЛУАИФ и на управлявания от него АИФ.
Член 41
Оценяване, контрол и преглед на политиката за управление на риска
1. ЛУАИФ оценява, контролира и периодично, поне веднъж годишно, прави преглед на:
а)
адекватността и ефективността на политиката за управление на риска и на мерките, процесите и техниките, посочени в член 45;
б)
степента до която ЛУАИФ съблюдава политиката за управление на риска и на мерките, процесите и техниките, посочени в член 45;
в)
адекватността и ефективността на мерките, предприети за отстраняване на слабостите във функционирането на процеса за управление на риска;
г)
постигнатите от функцията по управление на риска резултати;
д)
адекватността и ефективността на мерките, насочени към осигуряване на функционално и йерархично отделяне на функцията по управление на риска в съответствие с член 42.
Висшето ръководство определя в съответствие с принципа на пропорционалност колко често ще се извършва предвидения в първа алинея периодичен преглед, в зависимост от естеството, мащаба и сложността на стопанската дейност на ЛУАИФ и на управлявания от него АИФ.
2. В допълнение към периодичния преглед, посочен в параграф 1, системите за управление на риска подлежат на преглед, когато:
а)
са въведени съществени промени в политиките и процедурите за управление на риска и в мерките, процесите и техниките, посочени в член 45;
б)
вътрешни или външни събития показват, че е необходим допълнителен преглед;
в)
са направени съществени промени в инвестиционната стратегия и цели на управлявания АИФ.
3. ЛУАИФ актуализира системите за управление на риска въз основа на резултатите от прегледа, посочен в параграфи 1 и 2.
4. ЛУАИФ уведомява компетентния орган на своята държава членка по произход за всякакви съществени промени в политиката за управление на риска и в мерките, процесите и техниките, посочени в член 45.
Член 42
Функционално и йерархично отделяне на функцията по управление на риска
1. Смята се, че функцията по управление на риска е функционално и йерархично отделена от оперативните подразделения, включително от функцията по управление на портфейла, само когато са изпълнени всички от следните условия:
а)
лицата, ангажирани с функцията по управление на риска, не са подчинени на лицата, отговарящи за дейността на оперативните подразделения на ЛУАИФ, включително звеното за управление на портфейла;
б)
лицата, ангажирани с функцията по управление на риска, не са ангажирани с изпълнението на дейностите в рамките на оперативните подразделения, включително на звеното по управление на портфейла;
в)
възнагражденията на лицата, ангажирани с функцията по управление на риска, се определят в съответствие с постигането на целите на функцията, независимо от работата на оперативните подразделения, включително на функцията по управление на портфейла;
г)
възнагражденията на висшите служители, работещи във функцията за управление на риска, се контролират пряко от комитета по възнагражденията, когато има такъв.
2. Функционалното и йерархично отделяне на функцията по управление на риска в съответствие с параграф 1 се извършва по цялата йерархична структура на ЛУАИФ до управителния орган. Тя подлежи на преглед от управителния орган и от звеното на ЛУАИФ с функции по надзора, ако има такова.
3. Компетентните органи на държавата членка по произход на ЛУАИФ проверяват начина, по който ЛУАИФ изпълнява разпоредбите на параграфи 1 и 2 въз основа на критериите, посочени в член 15, параграф 1, втора алинея от Директива 2011/61/ЕС.
Член 43
Гаранции срещу конфликти на интереси
1. Гаранциите срещу конфликти на интереси, посочени в член 15, параграф 1 от Директива 2011/61/ЕС, гарантират най-малко, че:
а)
решенията, взети от функцията по управление на риска, се основават на надеждни данни, които се проверяват в необходимата степен от функцията по управление на риска;
б)
възнаграждението на лицата, ангажирани с функцията по управление на риска, отразява постигането на целите на функцията по управление на риска, независимо от резултатите на оперативните сектори, в които участват;
в)
функцията по управление на риска е предмет на подходящ независим преглед, за да се гарантира, че решенията са вземат независимо;
г)
функцията по управление на риска е представена в управителния орган или звеното по надзор, когато съществува такова, най-малко със същите правомощия както звеното по управление на портфейл;
д)
всички задължения, които влизат в конфликт с работата на функцията, са правилно отделени.
2. Когато е целесъобразно, като се отчитат естеството, мащабът и сложността на дейността на ЛУАИФ, посочените в параграф 1 гаранции предвиждат, че:
а)
извършването на функцията по управление на риска се разглежда редовно от звеното за вътрешен одит или ако не съществува такова - от външно лице, назначено от управителния орган;
б)
в случаите, в които е създаден комитет по риска, той е обезпечен с необходимите ресурси и неговите членове, които не са независими, не оказват неправомерно влияние върху работата на функцията по управление на риска.
3. Управителният орган на ЛУАИФ и звеното по надзора, когато има такова, въвеждат гаранции срещу конфликтите на интереси, посочени в параграфи 1 и 2, редовно правят преглед на тяхната ефективност и своевременно предприемат коригиращи действия за отстраняване на евентуални недостатъци.
Член 44
Прагове на риска
1. ЛУАИФ определя и прилага количествени или качествени, или и двата вида прагове на риска за всеки управляван от него АИФ, като взема предвид всички съответни рискове. Когато са определени само количествени прагове, ЛУАИФ трябва да може да обоснове този подход пред компетентния орган.
2. Качествените и количествените прагове на риска за всеки АИФ обхващат най-малкото следните рискове:
а)
пазарни рискове;
б)
кредитни рискове;
в)
ликвидни рискове;
г)
рискове от контрагента;
д)
оперативни рискове.
3. При определяне на праговете на риска ЛУАИФ взема предвид стратегиите и активите, използвани по отношение на всеки управляван от него АИФ, както и националните норми, приложими за всеки от тези АИФ. Тези прагове на риска са съобразени с рисковия профил на АИФ, оповестен на инвеститорите в съответствие с член 23, параграф 4, буква в) от Директива 2011/61/ЕС, и се одобряват от управителния орган.
Член 45
Измерване и управление на риска
1. ЛУАИФ въвежда подходящи и ефективни организационни мерки, процеси и техники с цел да:
а)
установява, измерва, управлява и контролира по всяко време рисковете, на които са или могат да бъдат изложени управляваните от него АИФ;
б)
осигурява спазване на праговете, определени в съответствие с разпоредбите на член 44.
2. Посочените в параграф 1 мерки, процеси и техники са съобразени с естеството, мащаба и сложността на стопанската дейност на ЛУАИФ и на всеки управляван от него АИФ и отговарят на рисковия профил на АИФ, оповестен на инвеститорите в съответствие с член 23, параграф 4, буква в) от Директива 2011/61/ЕС.
3. За целите на параграф 1 ЛУАИФ предприема следните действия за всеки управляван от него АИФ:
а)
въвежда организационни мерки, процеси и техники за измерване на риска, необходими да гарантират, че рисковете, свързани с откритите позиции, и техният принос към общия рисков профил са правилно измерени въз основа на ясни и надеждни данни и че мерките, процесите и техниките за измерване на риска са адекватно документирани;
б)
извършва периодични бек-тестове за преглед на валидността на мерките за измерване на риска, които включват базирани на модел прогнози и оценки;
в)
извършва периодични подходящи стрес-тестове и анализи на сценария с цел да набележи мерки в отговор на рисковете, възникващи от евентуални промени в пазарните условия, които може да повлияят неблагоприятно на АИФ;
г)
гарантира, че настоящото ниво на риск отговаря на праговете на риска в съответствие с член 44;
д)
установява, прилага и поддържа подходящи процедури, които в случай на действителни или очаквани нарушения на праговете на риска от страна на АИФ, водят до своевременни коригиращи действия в интерес на инвеститорите;
е)
осигурява подходящи системи и процедури за управление на ликвидността за всеки АИФ в съответствие с изискванията, определени в член 46.
РАЗДЕЛ 4
Управление на ликвидността
(член 16 от Директива 2011/61/ЕС)
Член 46
Система и процедури за управление на ликвидността
ЛУАИФ са в състояние да докажат пред компетентните органи на своята държава членка по произход, че са въведени подходяща система и ефективни процедури за управление на ликвидността, както е посочено в член 16, параграф 1 от Директива 2011/61/ЕС, съобразени с инвестиционната стратегия, ликвидния профил и политиката на обратно изкупуване на дялове от всеки АИФ.
Член 47
Контрол и управление на ликвидния риск
1. Посредством системата и процедурите за управление на ликвидността, посочени в член 46, се гарантира най-малко, че:
а)
ЛУАИФ поддържа равнище на ликвидност в АИФ, съобразено с поетите задължения, което се основава на оценка на относителната ликвидност на активите на АИФ на пазара, като се отчита необходимото време за ликвидация и цената или стойността, на която тези активи могат да бъдат ликвидирани, и степента, до която те се влияят от други пазарни рискове или фактори;
б)
ЛУАИФ контролира ликвидния профил на портфейла от активи на АИФ, като взема предвид пределния дял на отделните активи, които може да имат съществено въздействие върху ликвидността, както и съществените пасиви и задължения, в т.ч. и условни, които АИФ може да има по отношение на поетите задължения. За тази цел ЛУАИФ взема предвид профила на инвеститорите в АИФ, включително вида на инвеститорите, относителния размер на инвестициите и условията на обратно изкупуване на дялове, приложими по отношение на тези инвестиции;
в)
когато АИФ инвестира в други предприятия за колективно инвестиране, ЛУАИФ контролира подхода, възприет от управителите на тези предприятия за колективно инвестиране, по отношение на управлението на ликвидността, включително като прави периодични прегледи с цел да наблюдава промените на клаузите за обратно изкупуване на базовите дялове в предприятия за колективно инвестиране, в които инвестира АИФ. При спазване на разпоредбите на член 16, параграф 1 от Директива 2011/61/ЕС това задължение не се прилага, когато другите предприятия за колективно инвестиране, в които инвестира АИФ, се търгуват активно на регулиран пазар по смисъла на член 4, параграф 1, точка 14 от Директива 2004/39/ЕО или на еквивалентен пазар на трета страна;
г)
ЛУАИФ прилага и поддържа подходяща мерки и процедури за измерване на ликвидността, за да оцени количествените и качествените рискове по позициите и по планираните инвестиции, които имат съществено въздействие върху ликвидния профил на портфейла на активите на АИФ, за да може тяхното въздействие върху цялостния профил на ликвидността да бъде измерено по подходящ начин. Използваните за целта процедури гарантират, че ЛУАИФ притежава необходимите познания и разбиране за ликвидността на активите, в които е инвестирал или възнамерява да инвестира АИФ, включително, когато е приложимо, за обема на търговията и чувствителността на цените и/или за спредовете на отделните активи при обичайни и извънредни обстоятелства, свързани с ликвидността;
д)
ЛУАИФ разглежда и привежда в действие инструменти и процедури, включително специални процедури, необходими за управлението на ликвидния риск на всеки управляван от него АИФ. За всеки управляван от него АИФ ЛУАИФ определя случаите, при които тези инструменти и мерки могат да се използват при обичайни и извънредни обстоятелства, като взема предвид справедливото третиране на всички инвеститори на АИФ във връзка с всеки управляван от него АИФ. ЛУАИФ може да използва подобни инструменти и процедури само при тези обстоятелства и ако съответните оповестявания са направени в съответствие с член 108.
2. ЛУАИФ документира своите политики и процедури за управление на ликвидността, както е посочено в параграф 1, като ги преразглежда най-малко веднъж годишно и ги актуализира с всяко изменение или нова процедура.
3. В системата и процедурите си за управление на ликвидността, посочени в параграф 1, ЛУАИФ включва подходящи поетапни мерки с цел да реагира при очаквани или действителни затруднения с ликвидността или друго влошаване на ситуацията на АИФ.
4. Параграф 1, буква д) не се прилага, когато ЛУАИФ управлява АИФ от затворен тип, използващ ливъридж.
Член 48
Прагове при управлението на ликвидност и стрес-тестове
1. Като имат предвид естеството, мащаба и сложността на всеки управляван от тях АИФ, ЛУАИФ, когато е уместно, прилагат и поддържат адекватни прагове за ликвидност или неликвидност на АИФ, съответстващи на поетите от фонда задължения и политиката за обратно изкупуване на дялове и в съответствие с изискванията, определени в член 44, свързани с количествените и качествените прагове на риска.
ЛУАИФ следят за спазването на тези прагове и когато те са надвишени или има вероятност да бъдат надвишени, те определят изисквания (или необходимия) курс на действие. При определяне на подходящи действия ЛУАИФ преценяват адекватността на политиките и процедурите за управление на ликвидността, целесъобразността на ликвидния профил на активите на АИФ и влиянието на нетипични нива на искове за обратно изкупуване.
2. ЛУАИФ редовно провеждат стрес-тестове при обичайни и извънредни условия, свързани с ликвидността, с помощта на които оценяват ликвидния риск на всеки управляван от тях АИФ. Тестовете за устойчивост:
а)
се извършват въз основа на надеждна и актуална информация, в количествено изражение или в случаите, когато това не е подходящо - в качествено изражение;
б)
когато е уместно, се симулира недостиг на ликвидност на активите на АИФ и нетипични искания за обратно изкупуване;
в)
обхващат пазарни рискове и свързани с тях евентуални последици, включително искане за допълнително изплащане (margin calls), изисквания за обезпечения и кредитни линии;
г)
отразяват чувствителността на оценяването при неблагоприятни пазарни условия;
д)
се извършват с честота, която е съобразена с естеството на АИФ, като се вземат предвид инвестиционната стратегия, ликвидният профил, видът на инвеститорите и политиката за обратно изкупуване на дялове на АИФ, но поне веднъж годишно.
3. ЛУАИФ действат в най-добрия интерес на инвеститорите съобразно резултатите от стрес-тестовете.
Член 49
Съответствие между инвестиционна стратегия, ликвиден профил и политика за обратно изкупуване
1. За целите на член 16, параграф 2 от Директива 2011/61/ЕС се счита, че между инвестиционната стратегия, ликвидния профил и политиката за обратно изкупуване на дялове на всеки управляван АИФ съществува съответствие, когато инвеститорите могат да поискат техните инвестиции да бъдат обратно изкупени по начин, отговарящ на справедливото третиране на всички инвеститори на АИФ и в съответствие с политиката за обратно изкупуване на АИФ и неговите задължения.
2. При оценяването на съответствието между инвестиционната стратегия, ликвидния профил и политиката за обратно изкупуване ЛУАИФ взема предвид и въздействието, което обратното изкупуване може да окаже върху базисните цени или спредовете на отделните активи на АИФ.
РАЗДЕЛ 5
Инвестиране в секюритизационни позиции
(член 17 от Директива 2011/61/ЕС)
Член 50
Определения
За целите на настоящия раздел:
а)
„секюритизация“ означава секюритизация по смисъла на член 4, параграф 36 от Директива 2006/48/ЕО;
б)
„секюритизационна позиция“ означава секюритизационна позиция по смисъла на член 4, параграф 40 от Директива 2006/48/ЕО;
в)
„спонсор“ означава спонсор по смисъла на член 4, параграф 42 от Директива 2006/48/ЕО;
г)
„транш“ означава транш по смисъла на член 4, параграф 39 от Директива 2006/48/ЕО.
Член 51
Изисквания за запазен интерес
1. ЛУАИФ откриват експозиция към кредитния риск, свързан със секюритизация от името на един или повече управлявани от тях АИФ, само ако инициаторът, спонсорът или първоначалният кредитор изрично е оповестил на ЛУАИФ, че запазва постоянно значителен нетен икономически интерес, който по принцип не трябва да бъде по-малък от 5 %.
За запазване на значителен нетен икономически интерес от най-малко 5 % се смята само някое от следните:
а)
запазване на не по-малко от 5 % от номиналната стойност на всеки от траншовете, продадени или прехвърлени на инвеститори;
б)
в случай на секюритизация на револвиращи експозиции - запазване на интереса на инициатора в размер не по-малко от 5 % от номиналната стойност на секюритизираните експозиции;
в)
запазване на произволно избрани експозиции, съответстващи на не по-малко от 5 % от номиналната стойност на секюритизираните експозиции, ако в противен случай тези експозиции биха били секюритизирани при секюритизацията, при условие че броят на потенциално секюритизираните експозиции при инициирането е не по-малък от 100;
г)
запазване на транша за първа загуба и при необходимост на други траншове със същия или по-висок рисков профил от траншовете, прехвърлените или продадените на инвеститори, и чийто падеж не настъпва по-рано от падежа на траншовете, прехвърлени или продадени на инвеститори, така че запазването да се равнява общо на не по-малко от 5 % от номиналната стойност на секюритизираните експозиции;
д)
запазване на експозицията за първа загуба в размер на не по-малко от 5 % от всяка секюритизирана експозиция в схемата на секюритизация.
Нетният икономически интерес се изчислява при инициирането и се поддържа постоянно. По отношение на нетния икономически интерес, включително запазените позиции, интерес или експозиции, не може да се извършва редуциране на кредитния риск, поемане на къси позиции или други действия за хеджиране и той не може да бъде продаван. Нетният икономически интерес се определя по номиналната стойност на задбалансовите позиции.
Не се допуска многократно прилагане на изискванията за запазване при никоя схема за секюритизация.
2. Параграф 1 не се прилага, ако секюритизираните експозиции представляват вземания или условни вземания към институциите, посочени в член 122а, параграф 3, първа алинея от Директива 2006/48/ЕО, или са изцяло, безусловно и неотменяемо гарантирани от тези институции, и не се прилага за сделките, изброени в член 122а, параграф 3, втора алинея от Директива 2006/48/ЕО.
Член 52
Качествени изисквания относно спонсорите и инициаторите
Преди ЛУАИФ да открие експозиция към кредитен риск във връзка със секюритизация от името на един или повече от управляваните от него АИФ, той гарантира, че спонсорът и инициаторът:
а)
предоставят кредити въз основа на разумни и ясно определени критерии и имат ясно определен процес за одобряване, изменение, подновяване и рефинансиране на кредити за експозиции, които предстоят да бъдат секюритизирани, какъвто прилагат и по отношение на експозициите, които държат;
б)
са въвели и прилагат ефективни системи за управление на текущото администриране и наблюдение на техните рискови кредитни портфейли и експозиции, включително и за идентифициране и управление на проблемни кредити и за извършване на адекватни корекции на стойността и заделяне на провизии;
в)
адекватно диверсифицират всеки кредитен портфейл въз основа на целевия пазар и на цялостната кредитна стратегия;
г)
имат писмена политика за кредитния риск, която включва прагове за поемане на риск и политика по провизиране и описва по какъв начин този риск се измерва, наблюдава и контролира;
д)
предоставят лесен достъп до всички данни от съществено значение относно кредитното качество и резултатите от отделните базисни експозиции, паричните потоци и обезпечението на секюритизационните експозиции и такава информация, която е необходима за извършване на цялостни и добре информирани стрес-тестове на паричните потоци и на стойността на обезпеченията в подкрепа на базисните експозиции. За тази цел данните от съществено значение се определят към датата на секюритизацията, а при необходимост и след това с оглед на естеството на секюритизацията;
е)
предоставят лесен достъп до всички други данни от съществено значение, необходими на ЛУАИФ да спази изискванията, определени в член 53;
ж)
оповестяват размера на техния запазен нетен икономически интерес, както е посочено в член 51, както и всички въпроси, които биха могли да попречат на поддържането на задължителния минимален нетен икономически интерес, както е посочено в същия член.
Член 53
Качествени изисквания относно ЛУАИФ, притежаващи експозиции в секюритизации
1. Преди да бъдат изложени на кредитен риск във връзка със секюритизация от името на един или повече АИФ, а по целесъобразност и след това, ЛУАИФ доказват на компетентните органи за всяка от секюритизационните си позиции, че познават комплексно и задълбочено тези позиции и са приложили формалните политики и процедури за анализиране и вписване, подходящи за рисковия профил на съответните инвестиции на АИФ в секюритизирани позиции:
а)
информацията, оповестена от инициаторите или спонсорите съгласно член 51, в която се посочва нетният икономически интерес, поддържан постоянно от тях в схемата за секюритизация;
б)
рисковите параметри на отделната секюритизационна позиция;
в)
рисковите параметри на базовите експозиции, съставляващи секюритизационната позиция;
г)
репутацията и понесените загуби от страна на инициаторите или спонсорите при предишни секюритизации в съответните класове базови експозиции, съставляващи секюритизационната позиция;
д)
декларациите и оповестената информация от страна на инициаторите или спонсорите, или техните представители или консултанти за извършения от тях надлежен комплексен анализ по отношение на секюритизираните експозиции и - в съответните случаи - по отношение на качеството на обезпечението на секюритизираните експозиции;
е)
по целесъобразност - методологията и концепциите, на които се основава оценката на обезпеченията на секюритизираните експозиции, както и приетите от инициатора или спонсора правила за гарантиране на независимостта на оценителя;
ж)
всички структурни елементи на схемата за секюритизация, които могат значително да повлияят на представянето на секюритизационната позиция на АИФ, като договорните условия за разпределяне на приходите към различните траншове на секюритизацията и свързаните с тях задействащи механизми, кредитни улеснения, ликвидни улеснения, фактори, влияещи на пазарната стойност, и специфични за сделката определения за неизпълнение.
2. Когато ЛУАИФ е открил експозиция, която представлява значителна стойност от кредитния риск във връзка със секюритизация от името на един или повече АИФ, той редовно провежда стрес-тестове, подходящи за такива секюритизационни позиции в съответствие с член 15, параграф 3, буква б) от Директива 2011/61/ЕС. Стрес-тестът е съобразен с естеството, мащаба и сложността на риска, който е присъщ на секюритизационните позиции.
ЛУАИФ въвеждат официални процедури за наблюдение в съответствие с принципите, установени в член 15 от Директива 2011/61/ЕС, съобразени с рисковия профил на АИФ, по отношение на кредитен риск във връзка със секюритизираща позиция, за да наблюдават постоянно и своевременно информацията за представянето на експозициите, свързани с тези секюритизационни позиции. Тази информация включва (ако е свързана с конкретния вид секюритизация и без да се ограничава само до описаната тук информация) вида експозиция, процента на заеми с повече от 30, 60 и 90 дни на просрочие, проценти на неизпълнение, процент на предплащане, заемите, предмет на принудително изпълнение, вида на обезпечението и каква част от него се дава под наем, честотата на разпределение на кредитните оценки или други мерки, свързани с качеството на кредита в базисните експозиции, секторна и географска диверсификация, честотата на разпределение на съотношенията заем/стойност в граници, които позволяват да се направи лесно подходящ анализ на чувствителността. Когато самите базови експозиции представляват секюритизационни позиции, ЛУАИФ разполагат с посочената в настоящата алинея информация не само по отношение на базовите секюритизационни траншове, например името и кредитното качество на емитента, но и по отношение на характеристиките и показателите на базовите пулове, съставляващи тези секюритизационни траншове.
ЛУАИФ прилагат същите стандарти за анализ на дяловите участия и/или записаните емисии в секюритизации, които са закупили от трети лица.
3. За целите на съответния риск и управлението на ликвидността ЛУАИФ, които откриват експозиция към кредитен риск във връзка със секюритизация от името на един или повече АИФ, правилно идентифицират, измерват, наблюдават, управляват, контролират и докладват рисковете, които възникват поради несъответствия между активите и пасивите на съответния АИФ, риска от концентрация или инвестиционния риск, произтичащ от тези инструменти. ЛУАИФ гарантират, че рисковият профил на тези секюритизационни позиции съответства на размера и цялостната структура на портфейла, инвестиционните стратегии и целите на съответния АИФ, както е предвидено в устава на АИФ или в учредителните документи, проспекта и документите за предлагане.
4. ЛУАИФ гарантират в съответствие с изискванията, установени в член 18 от Директива 2011/61/ЕС, че е налице адекватна степен на вътрешно отчитане пред висшето ръководство, така че висшето ръководство да е напълно информирано при съществено поемане на експозиция във връзка със секюритизации, и че рисковете, произтичащи от тези експозиции, се управляват по задоволителен начин.
5. В докладите и оповестяванията, които се подават в съответствие с членове 22, 23 и 24 от Директива 2011/61/ЕС, ЛУАИФ включват подходяща информация за експозициите към кредитен риск от секюритизация и техните процедури за управление на риска в тази област.
Член 54
Коригиращо действие
1. Когато, след като са открили експозиция към секюритизация, ЛУАИФ установят, че определянето и оповестяването на запазения интерес не отговарят на предвидените в настоящия регламент изисквания, те предприемат такива коригиращи действия, които са в най-добрия интерес на инвеститорите в съответния АИФ.
2. ЛУАИФ предприемат такива коригиращи действия, които са в най-добрия интерес на инвеститорите в съответния АИФ, когато към даден момент след поемане на експозицията запазеният интерес падне под 5 % и това не се дължи на естествения механизъм на плащане на сделката.
Член 55
Клауза за запазване на придобитите права
Членове 51-54 се прилагат по отношение на нови схеми за секюритизация, емитирани на или след 1 януари 2011 г. Членове 51-54 се прилагат след 31 декември 2014 г. по отношение на съществуващите схеми за секюритизация в случай на прибавяне на нови базисни експозиции или тяхната замяна след тази дата.
Член 56
Тълкуване
При липса на специално тълкувание, дадено от ЕОЦКП или от Съвместния комитет на Европейските надзорни органи, разпоредбите на настоящия раздел се тълкуват съобразно съответните разпоредби на Директива 2006/48/ЕО, както и насоките към член 122а на Директивата за капиталовите изисквания от 31 декември 2010 г. (9), издадени от Комитета на европейските банкови надзорници, и техните последващи изменения
РАЗДЕЛ 6
Организационни изисквания - общи принципи
(членове 12 и 18 от Директива 2011/61/ЕС)
Член 57
Общи изисквания
1. ЛУАИФ:
а)
въвеждат, прилагат и поддържат процедури за вземане на решения и организационна структура, в която ясно са определени и документирани йерархичните връзки и са разпределени функциите и отговорностите;
б)
гарантират, че заинтересованите лица са запознати с процедурите, които трябва да се спазват за правилното изпълнение на своите служебни задължения;
в)
въвеждат, прилагат и поддържат адекватни механизми за вътрешен контрол, предназначени да осигурят спазването на решенията и процедурите на всички равнища в ЛУАИФ;
г)
въвеждат, прилагат и поддържат ефективно вътрешно докладване и съобщаване на информация на всички съответни нива в ЛУАИФ и ефективен информационен обмен с всяка заинтересована трета страна;
д)
поддържат подходяща и стриктна документация за своята стопанска дейност и вътрешна организация.
ЛУАИФ вземат предвид естеството, мащаба и сложността на дейността си, както и естеството и обхвата на услугите и дейностите, извършвани в хода на тази стопанска дейност.
2. ЛУАИФ въвеждат, прилагат и поддържат системи и процедури, които осигуряват сигурността, целостта и поверителността на информацията, като се има предвид естеството на въпросната информация.
3. ЛУАИФ установяват, прилагат и поддържат адекватна политика за непрекъснатост на стопанската дейност, която има за цел, в случай на прекъсване на работата на техните системи и процедури, да предпази основната информация и функции, както и да поддържа услугите и дейностите или, когато това е невъзможно, своевременното възстановяване на информацията и функциите и своевременното възобновяване на техните услуги и дейности.
4. ЛУАИФ установяват, прилагат и поддържат счетоводни политики и процедури, както и правила за оценяване, които им дават възможност при искане от компетентния орган да му предоставят своевременно финансови отчети, които дават вярна и точна представа за тяхното финансово състояние и които отговарят на всички приложими счетоводни стандарти и норми.
5. ЛУАИФ въвеждат подходящи политики и процедури, за да гарантират, че политиките за обратно изкупуване на АИФ се оповестяват достатъчно подробно на инвеститорите преди да инвестират в АИФ и в случай на съществени промени.
6. ЛУАИФ наблюдават и редовно оценяват адекватността и ефективността на своите системи, механизми за вътрешен контрол и процедури, установени в съответствие с параграфи 1-5, и предприемат подходящи мерки за отстраняване на пропуски.
Член 58
Обработване на електронни данни
1. ЛУАИФ правят всичко необходимо за осигуряването на електронни системи, които да способстват за своевременното и правилно регистриране на всяка портфейлна трансакция или на записване за нова емисия или обратно изкупуване, когато е приложимо.
2. ЛУАИФ осигуряват висока степен на сигурност по време на обработката на електронните данни, както и целостта и поверителността на записаната информация, когато е необходимо.
Член 59
Счетоводни процедури
1. ЛУАИФ използват счетоводни политики и процедури, както се посочва в член 57, параграф 4, за да осигурят защитата на инвеститорите. Счетоводното отчитане се извършва по начин, който позволява всички активи и пасиви на АИФ да бъдат директно идентифицирани по всяко време. Ако даден АИФ има различни инвестиционни подразделения, се поддържат отделни сметки за тези инвестиционни подразделения.
2. ЛУАИФ въвеждат, прилагат и поддържат политики и процедури за отчитане и оценяване, за да гарантират, че нетната стойност на активите на всеки АИФ е точно изчислена въз основа на приложимите счетоводни норми и стандарти.
Член 60
Контрол от страна на управителния орган, висшето ръководство и звеното по надзора
1. При вътрешното разпределение на функциите ЛУАИФ гарантират, че управителният орган, висшето ръководство и звеното по надзора, ако има такова, отговарят за спазването от страна на ЛУАИФ на задълженията му съгласно Директива 2011/61/ЕС.
2. ЛУАИФ гарантира, че неговото висше ръководство:
а)
отговаря за изпълнението на общата инвестиционна политика за всеки управляван от него АИФ, както е описано съответно в устава или учредителните инструменти, проспекта или документите за предлагане на фонда;
б)
контролира одобрението на инвестиционните стратегии за всеки управляван от него АИФ;
в)
гарантира, че са установени и се прилагат политиките и процедурите за оценяване по член 19 от Директива 2011/61/ЕС;
г)
гарантира, че ЛУАИФ има постоянно действащо и ефективно звено за проверка на съответствието, дори ако тази функция се изпълнява от трета страна;
д)
осигурява и проверява периодично дали общата инвестиционна политика, инвестиционните стратегии и праговете на риска за всеки управляван АИФ се прилагат и спазват правилно и ефективно, дори ако функцията по управление на риска се изпълнява от трети страни;
е)
одобрява и преглежда периодично адекватността на вътрешните процедури за вземането на инвестиционни решения за всеки управляван от него АИФ, за да гарантира, че тези решения отговарят на одобрените инвестиционни стратегии;
ж)
одобрява и разглежда периодично политиката за управление на риска и процедурите, процесите и техниките за прилагане на тази политика, включително системата за ограничаване на риска за всеки управляван от него АИФ;
з)
отговаря за изготвянето и прилагането на политиката на възнаграждения в съответствие с приложение II към Директива 2011/61/ЕС.
3. ЛУАИФ гарантира също така, че висшето му ръководство и когато е уместно, неговият управителен орган или звеното по надзора:
а)
оценяват и периодично разглеждат ефективността на политиките, организацията и процедурите, установени с цел спазване на задълженията по Директива 2011/61/ЕС;
б)
вземат подходящи мерки за отстраняване на слабостите.
4. ЛУАИФ гарантира, че неговото висше ръководство получава редовно и най-малко веднъж годишно писмени отчети относно съответствието, вътрешния одит и управлението на риска, в които се посочва по-специално дали са предприети подходящи коригиращи мерки в случай на пропуски.
5. ЛУАИФ гарантира, че неговото висше ръководство получава редовно доклади относно изпълнението на инвестиционните стратегии и на вътрешните процедури за вземане на инвестиционни решения, посочени в параграф 2, букви б)-д).
6. ЛУАИФ гарантира, че управителният орган или звеното по надзора, ако има такова, получава редовно писмени доклади по въпросите, посочени в параграф 4.
Член 61
Постоянно звено за проверка на съответствието
1. ЛУАИФ въвеждат, прилагат и поддържат адекватни политики и процедури, предназначени да установят всякакъв риск от неспазване от страна на ЛУАИФ на задълженията му по силата на Директива 2011/61/ЕС, и свързаните с това рискове, и въвеждат адекватни мерки и процедури, за да сведат до минимум този риск, както и да позволят на компетентните органи да упражняват ефективно правомощията си съгласно същата директива.
ЛУАИФ взема предвид естеството, мащаба и сложността на дейността си, както и естеството и обхвата на услугите и дейностите, извършвани в хода на тази стопанска дейност.
2. ЛУАИФ установява и поддържа постоянно и ефективно действащо звено за проверка на съответствието, което функционира независимо и има следните отговорности:
а)
да наблюдава и редовно да оценява адекватността и ефективността на въведените в съответствие с параграф 1 мерки, политики и процедури, както и на действията, предприети за отстраняване на всички пропуски при спазването на задълженията от страна на ЛУАИФ;
б)
да консултира заинтересованите лица, отговорни за изпълнението на услугите и дейностите, и да им оказва помощ при спазване на задълженията на ЛУАИФ съгласно Директива 2011/61/ЕС.
3. С цел да се даде възможност на посоченото в параграф 2 звено да изпълнява задължения си правилно и независимо, ЛУАИФ гарантира, че:
а)
звеното за проверка на съответствието разполага с необходимите правомощия, средства, опит и достъп до всякаква важна информация;
б)
служителят за проверка на съответствието е назначен и отговаря за звеното за проверка на съответствието, както и за редовното докладване, но най-малко веднъж годишно, пред висшето ръководство относно въпросите на съответствието, като при необходимост посочва по-специално дали са предприети подходящи коригиращи мерки в случай на установени пропуски;
в)
лицата в звеното за проверка на съответствието не участват в изпълнението на услугите или дейностите, които наблюдават;
г)
възнаграждението на служителя за проверка на съответствието и другите лица в звеното за проверка на съответствието се определя по начин, който не засяга и не е вероятно да засегне тяхната обективност.
ЛУАИФ обаче не е длъжен да спазва буква в) или г) от първа алинея, ако може да докаже, че с оглед естеството, размера или сложността на неговата стопанска дейност, както и на естеството и обхвата на извършваните от него услуги и дейности, това изискване не е оправдано и че звеното му за проверка на съответствието продължава да работи ефективно.
Член 62
Постоянно звено за вътрешен одит
1. ЛУАИФ, когато е уместно и съобразено с естеството, мащаба и сложността на дейността им, както и естеството и обхвата на дейностите по колективно управление на портфейли, извършвани в хода на тази стопанска дейност, установяват и поддържат звено за вътрешен одит, което е отделено и независимо от другите звена и дейности на ЛУАИФ.
2. Звеното за вътрешен одит, посочено в параграф 1:
а)
изработва, прилага и поддържа план за одит, с помощта на който проверява и оценява адекватността и ефективността на системите, механизмите и процедурите за вътрешен контрол на ЛУАИФ;
б)
издава препоръки въз основа на работата, извършена в съответствие с буква а);
в)
проверява съответствието с препоръките по буква б);
г)
докладва по въпроси, свързани с вътрешния одит.
Член 63
Лични сделки
1. За всяко съответно лице, което участва в дейности, които могат да доведат до конфликт на интереси или което има достъп до вътрешна информация по смисъла на член 1, параграф 1 от Директива 2003/6/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 28 януари 2003 г. относно търговията с вътрешна информация и манипулирането на пазара (пазарна злоупотреба) (10) или друга поверителна информация, свързана с АИФ или сделки със или за даден АИФ, ЛУАИФ въвежда, прилага и поддържа адекватни процедури, целта на които е да попречат на тези лица:
а)
да извършват лична сделка с финансови инструменти или други активи, която отговаря на един от следните критерии:
i)
сделката е предмет на член 2, параграф 1 от Директива 2003/6/ЕО;
ii)
сделката е свързана със злоупотреба или с неправомерно разкриване на поверителна информация;
iii)
сделката е в нарушение или има вероятност да наруши задължение на ЛУАИФ съгласно Директива 2011/61/ЕС;
б)
да консултират или да насърчават, освен в рамките на изпълнение на служебните им задължения или на договор за предоставяне на услуги, всяко друго лице да сключи лична сделка, посочена в буква а), подточки i) и ii), или която по друг начин би представлявала неправилно използване на информацията, свързана с висящи поръчки;
в)
да разкриват, освен в рамките на изпълнение на служебните им задължения или на договор за предоставяне на услуги и без да се засяга член 3, буква а) от Директива 2003/6/ЕО - всякаква информация или становище на друго лице, ако съответното лице знае или основателно би следвало да знае, че в резултат на такова разкриване това лице ще предприеме или има вероятност да предприеме едно от следните действия:
i)
да извърши лична сделка, посочена в буква а), подточки i) и ii), с финансови инструменти или други активи или която по друг начин би представлява неправилно използване на информацията, свързана с висящи поръчки;
ii)
да консултира или да насърчи друго лице да сключи такава лична сделка.
2. Мерките, посочени в параграф 1, имат за цел по-специално да гарантират, че:
а)
всяко съответно лице е запознато с ограниченията по отношение на личните сделки, предвидени в параграф 1, и с мерките, установени от ЛУАИФ във връзка с личните сделки и разкриването на информация по силата на параграф 1;
б)
ЛУАИФ е информирано незабавно за всяка лична сделка, сключена от съответно лице по параграф 1, чрез съобщение за такава сделка или чрез други процедури, които позволяват на ЛУАИФ да установи тези сделки;
в)
се води регистър на личните сделки, за които ЛУАИФ е информиран или които е установил, включително всяко разрешение или забрана във връзка с такава сделка.
За целите на буква б) от първа алинея когато някои дейности на ЛУАИФ се изпълняват от трети страни, ЛУАИФ гарантира, че субектът, извършващ дейността, поддържа регистър на личните сделки, извършени от съответното лице, обхванато от параграф 1, и при поискване незабавно предоставя тази информация на ЛУАИФ.
3. Параграфи 1 и 2 не се прилагат за лични сделки:
а)
извършени като част от услуга за неограничено управление на портфейл, когато във връзка със сделката няма предварителна комуникация между управителя на портфейла и съответното лице или друго лице, за чиято сметка се извършва сделката;
б)
с ПКИПЦК или АИФ, които са предмет на надзора съгласно законодателството на държава членка, което изисква равностойно равнище на разпределение на риска сред техните активи, когато заинтересованото лице и другото лице, за чиято сметка се извършват сделката, не участват в управлението на това предприятие.
4. За целите на параграф 1 лична сделка също така включва сделка с финансов инструмент или други актив, извършена от името или за сметка на:
а)
заинтересовано лице;
б)
всяко лице, с което заинтересованото лице има семейна връзка или с което заинтересованото лице е в тесни връзки;
в)
лице, чието отношение със заинтересованото лице е такова, че заинтересованото лице има пряк или косвен съществен интерес от резултата от сделката, различен от такса или комисиона за извършването на търговията.
Член 64
Вписване на портфейлни трансакции
1. За всяка портфейлна трансакция, свързана с управляван от него АИФ, ЛУАИФ вписва незабавно информация, която е достатъчна за възстановяване на подробностите по отношение на поръчката и на извършената трансакция или на споразумението.
2. По отношение на портфейлни трансакции, извършени на място за изпълнение, посоченият в параграф 1 запис включва следната информация:
а)
името или друго обозначаване на АИФ и на лицето, действащо от името на АИФ;
б)
активът;
в)
количеството, при необходимост;
г)
видът на поръчката или трансакцията;
д)
цената;
е)
за поръчки - датата и точното време на предаване на поръчката, както и името или друго обозначаване на лицето, на което е предадена поръчката, или за трансакции - датата и точното време на решението за търгуване и извършване на трансакцията;
ж)
когато е приложимо, името на лицето, предаващо поръчката или извършващо трансакцията;
з)
причините за отмяна на поръчката, когато е приложимо;
и)
за извършени трансакции - контрагентът и идентификация на мястото на извършване на поръчката.
3. По отношение на портфейлни трансакции от АИФ, извършени извън място за изпълнение, посоченият в параграф 1 запис включва следната информация:
а)
името или друго обозначаване на АИФ;
б)
правната и друга документация, която е основание за портфейлната трансакция, включително по-специално изпълненото споразумение;
в)
цената.
4. За целите на параграфи 2 и 3 мястото на извършване на трансакция включва системен интернализатор, както е посочено в член 4, параграф 1, точка 7 от Директива 2004/39/ЕО, регулиран пазар, както е посочено в член 4, параграф 1, точка 14 от посочената директива, многостранна търговска система, както е посочено в член 4, параграф 1, точка 15 от посочената директива, създател на пазарна ликвидност, както е посочено в член 4, параграф 1, точка 8 от посочената директива, или друго предоставящо ликвидност лице или предприятие, което в трета страна извършва функция, подобна на функциите, изпълнявани от някое от изброените по-горе.
Член 65
Вписване на поръчките за записване и за обратно изкупуване
1. ЛУАИФ предприемат всички разумни стъпки, за да гарантират, че получените записвания за нова емисия на АИФ и, когато е приложимо, поръчки за обратно изкупуване се вписват без неоправдано забавяне след получаването на такава поръчка.
2. Този запис съдържа информация за следното:
а)
съответното АИФ;
б)
лицето, даващо или предаващо поръчката;
в)
лицето, получаващо поръчката;
г)
датата и часът на поръчката;
д)
условията и начинът на плащане;
е)
видът на поръчката;
ж)
датата на извършване на поръчката;
з)
броят на заявените или обратно изкупените дялове или акции или съответните суми;
и)
продажната или когато е приложимо, цената на обратно изкупуване на всеки дял или акция, или когато е приложимо, размерът на заявения и платен капитал;
й)
общата стойност на записваните или откупените дялове;
к)
брутната стойност на поръчката, включително такси за записване или нетната сума след таксата за обратно изкупуване.
Информацията по букви и), й) и к) се записва веднага щом стане налична.
Член 66
Изисквания относно поддържането на записите
1. ЛУАИФ гарантират, че всички записи, изисквани по членове 64 и 65, се запазват за период от поне пет години.
Въпреки това компетентните органи могат да изискат от ЛУАИФ да гарантира, че някой или всички от тези записи се съхраняват за по-дълъг период от време, като се взема предвид естеството на актива или портфейлната трансакция, ако това е необходимо, за да може компетентният орган да упражнява своите функции по надзора съгласно Директива 2011/61/ЕС.
2. След прекратяване на разрешение на ЛУАИФ за упражняване на дейност записите се запазват поне за оставащия период от петгодишния срок по параграф 1. Компетентните органи могат да изискат записите да бъдат съхранени за по-дълъг период.
Ако ЛУАИФ прехвърли отговорностите си по отношение на АИФ на друго ЛУАИФ, то гарантира, че записите по параграф 1 са достъпни за другото ЛУАИФ.
3. Записите се съхраняват на носител, който позволява съхранение на информацията за бъдещи справки от компетентния орган, и в такъв формат и по начин, които:
а)
позволяват на компетентния орган лесен достъп и възпроизвеждане на всички основни етапи от обработка на всяка портфейлна трансакция;
б)
позволяват извършването на корекции или други изменения, като съдържанието на записите преди такива корекции и изменения може да бъдат лесно установено;
в)
не позволяват никакви други манипулации или промени.
РАЗДЕЛ 7
Оценяване
(член 19 от Директива 2011/61/ЕС)
Член 67
Политики и процедури по оценяване на активите на АИФ
1. ЛУАИФ установяват, поддържат, прилагат и разглеждат за всеки управляван от тях АИФ политики и процедури в писмена форма, с които се осигурява стабилен, прозрачен, разбираем и съответно документиран процес за оценяване. Политиката и процедурите за оценяване обхващат всички съществени аспекти на процеса на оценяване и процедурите за оценяване и контрол по отношение на съответния АИФ.
Без да се засягат изискванията на националното право и устава на АИФ и учредителните документи, ЛУАИФ гарантира, че по отношение на управляваните от него АИФ се прилагат справедливи, подходящи и прозрачни методи за оценяване. С политиките и процедурите по оценяване се установяват и изпълняват методите за оценяване, използвани за всеки вид актив, в който АИФ може да инвестира в съответствие с приложимото национално законодателство, устава на АИФ и учредителните документи. ЛУАИФ не може да инвестира в конкретен вид актив за първи път, освен ако е определен съответен метод или методи за оценяване за този конкретен вид актив.
Политиките и процедурите, с които се определят методите за оценяване, включват входящи данни, модели и критериите за подбор за ценообразуване и източници на пазарни данни. В тях се предвижда, че, когато е възможно и уместно, цените се получават от независими източници. Процесът на подбор на конкретна методика включва оценка на съответните налични методики, като се отчете чувствителността им към измененията на променливите величини и начинът, по който специфичните стратегии определят относителната стойност на активите в портфейла.
2. В политиките по оценяване се определят задълженията, ролите и отговорностите на всички заинтересовани страни в процеса на оценяване, включително на висшето ръководство на ЛУАИФ. Процедурите отразяват организационната структура, както е посочена в политиките по оценяване.
В политиките и процедурите по оценяване се разглежда най-малко следното:
а)
компетентността и независимостта на персонала, който оценява на практика активите;
б)
специфичните инвестиционни стратегии на АИФ и активите, в които АИФ може да инвестира;
в)
контролът върху избора на входящи данни, източниците и методите, използвани при оценяването;
г)
поетапни процедури за премахване на разликите в резултатите, получени при оценяване на стойността на активите;
д)
оценяване на корекции във връзка с размера и ликвидността на позиции или с промени в пазарните условия, в зависимост от случая;
е)
подходящото време за счетоводното приключване за целите на оценяването;
ж)
подходящата честота на оценяване на активите.
3. Когато е назначен външен оценител, в политиките и процедурите по оценяване се определя процедурата за обмен на информация между ЛУАИФ и външния оценител, за да се гарантира, че е предоставена цялата информация, необходима за извършване на оценяването.
С политиките и процедурите по оценяване се гарантира, че ЛУАИФ провежда първоначално и периодично комплексни проверки на третите страни, на които е възложил оценяването.
4. Когато самото ЛУАИФ извършва оценяването, политиките включват описание на гаранциите за функционално независимото изпълнение на задачата по оценяване в съответствие с член 19, параграф 4, буква б) от Директива 2011/61/ЕС. Тези гаранции предвиждат мерки за предотвратяване или ограничаване на действията на което и да е лице за упражняване на непозволено влияние върху начина, по който дадено лице извършва оценяването.
Член 68
Използване на модели за оценяване на активи
1. Ако за оценяване на активите на АИФ се използва модел, той и основните му характеристики се обясняват и обосноват в политиките и процедурите по оценяване. Причината за избора на модела, основните данни, използваните в модела допускания и обосновката за тяхното използване, както и ограниченията на базиращата се на модела оценка се отбелязват по подходящ начин.
2. С политиките и процедурите по оценяване се гарантира, че преди да се използва даден модел, той се утвърждава от лице с достатъчно опит, което не е участвало в изработването на модела. Процесът на утвърждаване се документира по подходящ начин.
3. Моделът подлежи на предварително одобрение от висшето ръководство на ЛУАИФ. Когато моделът е използван от ЛУАИФ, което само извършва оценяването, въпреки одобрението от висшето ръководство компетентният орган има право да изиска моделът да бъде заверен от външен оценител или одитор съгласно член 19, параграф 9 от Директива 2011/61/ЕС.
Член 69
Последователно прилагане на политиките и процедурите по оценяване
1. ЛУАИФ гарантира, че политиките и процедурите по оценяване, както и определените методики за оценяване се прилагат последователно.
2. Политиките и процедурите по оценяване, както и определените методики се прилагат по отношение на всички активи в рамките на АИФ, като се има предвид инвестиционната стратегия, вида актив и, ако е приложимо, използването на различни външни оценители.
3. Ако не се налага извършаване на актуализация, политиките и процедурите се прилагат последователно във времето и източниците и правилата за оценяване остават непроменени във времето.
4. Процедурите по оценяване и определените методики на оценяване се прилагат последователно за всички АИФ, управлявани от ЛУАИФ, като се вземат под внимание инвестиционните стратегии и видовете активи, държани от АИФ, и, ако е приложимо, използването на различни външни оценители.
Член 70
Периодичен преглед на политиките и процедурите по оценяване
1. В политиките по оценяване се предвижда извършването на периодичен преглед на политиките и процедурите, включително на методиките за оценяване. Прегледът се провежда най-малко веднъж годишно и преди АИФ да започне да прилага нова инвестиционна стратегия или да придобие нов вид актив, който не е обхванат от действащата политика по оценяване.
2. В политиките и процедурите по оценяване се посочва как може да бъде извършена промяна в политиката по оценяване, включително в методиката, и в какви случаи това би било подходящо. Препоръките за промени в политиките и процедурите се представят на висшето ръководство, което преглежда и одобрява всяка промяна.
3. Функцията по управление на риска, посочена в член 38, разглежда и ако е необходимо, предоставя подходяща подкрепа относно политиките и процедурите за оценяване на активи.
Член 71
Преглед на отделни стойности на активи
1. ЛУАИФ гарантира, че всички активи, държани от АИФ, са справедливо и правилно оценени. ЛУАИФ документира по видове активи начина, по който са оценени уместността и точността на отделните стойности. ЛУАИФ е в състояние по всяко време да докаже, че портфейлите на управляваните от него АИФ са правилно оценени.
2. В политиките и процедурите за оценяване се установява процес на преразглеждане на индивидуалните стойности на активите, когато съществува значителен риск от неправилно оценяване, например в следните случаи:
а)
оценката се основава на цени, предоставени само от един единствен контрагент или брокер;
б)
оценката се основава на неликвидни борсови цени;
в)
оценката е повлияна от страни, свързани с ЛУАИФ;
г)
оценката е повлияна от други субекти, които могат да имат финансови интереси от представянето на АИФ;
д)
оценката се основава на цени, предоставени от контрагента, който е инициатор на инструмент, по-специално когато инициаторът финансира също позицията на АИФ в инструмента;
е)
оценката е повлияна от едно или повече лица в рамките на ЛУАИФ.
3. В политиките и процедурите по оценяване се описва процесът на извършване на преглед, включително достатъчно и подходящи проверки и контрол върху обосноваността на индивидуалните стойности. Обосноваността се оценява от гледна точка на наличието на подходяща степен на обективност. Тези проверки и контрол включват поне:
а)
проверка на стойностите чрез сравняването им със ценовите котировки на контрагенти и във времето;
б)
валидиране на стойностите чрез сравнение на реализираните цени с последните балансови стойности;
в)
отчитане на репутацията, последователността и качеството на източника на оценяване;
г)
сравнение със стойностите, генерирани от трета страна;
д)
проверка и документиране на изключенията;
е)
отбелязване и проучване на всякакви разлики, които изглеждат необичайни или се различават от показателя за оценка, установен за вида актив;
ж)
изпитване на неактуализирани цени и имплицитни параметри;
з)
сравнение с цените на всички свързани активи или техните хеджирани стойности;
и)
преглед на входящите данни, използвани от модела за ценообразуване, по-специално тези, към които получените чрез модела цени показват значителна чувствителност.
4. Политиките и процедурите по оценяване включват подходящи поетапни мерки за преодоляване на различията или други проблеми при оценяване на активите.
Член 72
Изчисляване на нетната стойност на активи на дял или акция
1. ЛУАИФ гарантира, че за всеки управляван от него АИФ нетната стойност на активите на дял или акция се изчислява при всяко емитиране, записване, обратно изкупуване или обезсилване на дялове или акции, но най-малко веднъж годишно.
2. ЛУАИФ гарантира, че процедурите и методите за изчисляване на нетната стойност на активите на дял или акция са изцяло документирани. ЛУАИФ редовно проверява процедурите и методите за изчисляване, както и тяхното прилагане, като съответно актуализира документацията.
3. ЛУАИФ гарантират, че в случай на неправилното изчисление на нетната стойност на актив съществуват коригиращи процедури.
4. ЛУАИФ гарантира, че броят на емитираните дялове или акции подлежи на редовни проверки, поне толкова често, колкото се изчислява цената на дял или акция.
Член 73
Професионални гаранции
1. Външните оценители предоставят, при поискване, професионални гаранции, с които доказват своята способност да изпълняват задачите по оценяване. Външните оценители предоставят професионалните гаранции в писмена форма.
2. Професионалните гаранции съдържат доказателства за квалификацията и способността на външния оценител да извърши точна и независима оценка, включително най-малко доказателства за:
а)
наличието на достатъчен персонал и технически ресурси;
б)
адекватни процедури, гарантиращи точна и независима оценка;
в)
адекватни познания и разбиране на инвестиционната стратегия на АИФ и на активите, които външният оценител трябва да оцени;
г)
достатъчно добра репутация и достатъчен опит в оценяването.
3. Когато външният оценител подлежи на задължителна професионална регистрация към компетентния орган или друг орган на държавата, в която е установен, в професионалната гаранция се посочва името на този орган или субект, включително съответните данни за контакт. В професионалната гаранция се посочват ясно законовите или подзаконовите разпоредби или норми за професионално поведение, които са задължителни за външния оценител.
Член 74
Честота на оценяването на активи, държани от АИФ от отворен тип
1. Оценяването на финансовите инструменти, държани от АИФ от отворен тип, се извършва всеки път, когато нетната стойност на активите на дял или акция се изчислява в съответствие с член 72, параграф 1.
2. Оценяването на други активи, държани от АИФ от отворен тип, се извършва най-малко веднъж годишно и всеки път, когато има доказателства, че последно определената стойност вече не е справедлива или вярна.
РАЗДЕЛ 8
Делегиране на функциите на ЛУАИФ
(член 20, параграфи 1, 2, 4 и 5 от Директива 2011/61/ЕС)
Член 75
Общи принципи
Когато делегират задачата за извършване от тяхно име на една или повече функции, ЛУАИФ спазват в частност следните общи принципи:
а)
структурата по делегиране не позволява на ЛУАИФ да избегне отговорностите или задълженията си;
б)
задълженията на ЛУАИФ по отношение на АИФ и неговите инвеститори не се променят в резултат от делегирането;
в)
условията, които ЛУАИФ трябва да спазва, за да получи разрешение и да извършва дейности в съответствие с Директива 2011/61/ЕС, не са нарушени;
г)
процедурите по делегиране са под формата на писмено споразумение, сключено между ЛУАИФ и подизпълнителя;
д)
ЛУАИФ гарантира, че подизпълнителят изпълнява делегираните функции ефективно и в съответствие с действащите законови и регулаторни изисквания, и трябва да определи методи и процедури за текущ преглед на услугите, предоставяни от подизпълнителя. ЛУАИФ предприема подходящо действие, ако изглежда, че подизпълнителят не може да изпълнява функциите ефективно и в съответствие с действащите законови и нормативни изисквания;
е)
ЛУАИФ контролира ефективно работата на подизпълнителя и управлява рисковете, свързани с делегирането. За тази цел ЛУАИФ разполага по всяко време с необходимите експертни знания и ресурси за контрол на делегираните задачи. ЛУАИФ включва в споразумението правото да получава информация, да извършва проверки, правото на приемане и достъп, както и правото да издава инструкции и да контролира подизпълнителя. ЛУАИФ гарантира също така, че подизпълнителят контролира правилно изпълнението на делегираните задачи и управлява адекватно свързаните с делегирането рискове;
ж)
ЛУАИФ гарантира, че непрекъснатостта и качеството на делегираните функции или на делегираната задача по изпълнение на функциите се запазват и в случай на прекратяване на делегирането или чрез прехвърляне на делегираните функции или на делегираната задача по изпълнение на функциите към друга трета страна, или чрез поемане на тяхното изпълнение;
з)
съответните права и задължения на ЛУАИФ и на подизпълнителя са ясно разграничени и изложени в споразумението. По-специално ЛУАИФ гарантира договорно правото си да издава указания и да прекратява споразумението, правото си да получава информация, както и правото си да извършва проверки и правото на достъп до счетоводната документация и до помещенията. В споразумението се отбелязва, че подизпълнителят може да делегира задачи на друг подизпълнител само със съгласието на ЛУАИФ;
и)
когато делегирането е свързано с управлението на портфейл, то е в съответствие с инвестиционната политика на АИФ. Подизпълнителят получава инструкции от ЛУАИФ как да прилага инвестиционната политика и ЛУАИФ постоянно следи дали подизпълнителят ги спазва;
й)
ЛУАИФ гарантира, че подизпълнителят разкрива пред ЛУАИФ всяка промяна, която може да има съществено въздействие върху способността на подизпълнителя да изпълнява възложените функции ефективно и в съответствие с приложимите законови и нормативни изисквания;
к)
ЛУАИФ гарантира, че подизпълнителят пази всяка поверителна информация, свързана с ЛУАИФ, с АИФ, засегнат от делегирането, и с инвеститорите в този АИФ;
л)
ЛУАИФ гарантира, че подизпълнителят изработва, прилага и поддържа план за действие за възстановяване при бедствени ситуации и периодично изпробва системите за архивиране на данни, като взема предвид делегираните функции.
Член 76
Обективни причини за делегиране
1. ЛУАИФ предоставя на компетентните органи подробно описание, обяснение и доказателство за обективните причини, довели до делегирането. При оценяване на това дали цялата структура по делегирането се основава на обективни причини по смисъла на член 20, параграф 1, буква а) от Директива 2011/61/ЕС, се разглеждат следните критерии:
а)
оптимизиране на стопанските функции и процеси;
б)
икономии на разходи;
в)
експертният опит на подизпълнителя по отношение на администриране или на конкретни пазари или инвестиции;
г)
достъпът на подизпълнителя до световни търговски инструменти.
2. По искане от страна на компетентните органи ЛУАИФ предоставя допълнителни разяснения и документи, доказващи, че цялата структура по делегирането се основава на обективни причини.
Член 77
Характеристики на подизпълнителя
1. Подизпълнителят разполага с достатъчно ресурси и наема достатъчно персонал, притежаващ необходимите умения, знания и опит за правилното изпълнение на делегираните задачи, и има подходяща организационна структура, подпомагаща изпълнението на делегираните задачи.
2. Лицата, които действително извършват делегираните от ЛУАИФ дейности имат достатъчно опит, подходящи теоретични знания и практически опит в съответните функции. Професионалната им подготовка и естеството на функциите, които са изпълнявали в миналото, са подходящи за извършване на дейността.
3. Няма да се счита, че лицата, които действително управляват стопанската дейност на подизпълнителя, имат достатъчно добра репутация, ако съществува изобличаваща информация относно оценката за добра репутация и за доброто изпълнение на делегираните задачи, или ако има друга съществена информация, която се отразява върху тяхната добра репутация. Тази изобличаваща информация включва, но не се ограничава до престъпления, съдебни производства или административни санкции, които са от значение за изпълнението на делегираните задачи. Специално внимание трябва да се отдели на всички престъпления, свързани с финансови дейности, включително, но не само задължения, свързани с предотвратяване на изпирането на пари, непочтеност, измама или финансови престъпления, несъстоятелност или неплатежоспособност. Друга полезна информация включва информация, която показва, че лицето не е надеждно или почтено.
Когато професионални услуги, предоставяни от подизпълнителя, са регулирани в рамките на Съюза, изискванията, посочени в първа алинея, се считат за изпълнени, когато съответният надзорен орган е преразгледал критерия за „добра репутация“ в рамките на процедурата за издаване на разрешително за извършване на дейност, освен ако няма доказателства за противното.
Член 78
Делегиране на управлението на портфейл и управлението на риск
1. Настоящият член се прилага при делегиране на управлението на портфейл или управлението на риск.
2. Следните субекти се считат, че са получели разрешение или са регистрирани за целите на управлението на активи и подложат на надзор в съответствие с член 20, параграф 1, буква в) от Директива 2011/61/ЕС:
а)
управляващи дружества, получили разрешение по Директива 2009/65/ЕО;
б)
инвестиционни посредници, получили разрешение по Директива 2004/39/ЕО да извършват управление на портфейл;
в)
кредитни институции, лицензирани съгласно Директива 2006/48/ЕО, които имат разрешение по силата на Директива 2004/39/ЕО да извършват услуги по управление на портфейли;
г)
външни ЛУАИФ, получили разрешение по Директива 2011/61/ЕС;
д)
субекти на трети страни, получили разрешение или регистрирани за целите на управлението на активи и действително контролирани от компетентния орган на тези държави.
3. Когато за подизпълнител е определено предприятие от трета държава, трябва да бъдат изпълнени следните условия в съответствие с член 20, параграф 1, буква г) от Директива 2011/61/ЕС:
а)
наличието на писмено споразумение между компетентните органи на държавата членка по произход на ЛУАИФ и надзорните органи на предприятието подизпълнител;
б)
по отношение на предприятието подизпълнител споразумението по буква а) позволява на компетентните органи да:
i)
получат при поискване важна информация, необходима за изпълнение на техните надзорни функции, както е предвидено в Директива 2011/61/ЕС;
ii)
да получат достъп до документи, които са от значение за изпълнението на надзорните им задачи и се съхраняват в третата държава;
iii)
да извършват проверки на място в помещенията на предприятието подизпълнител. Практическите процедури за проверките на място се описват подробно в писменото споразумение;
iv)
да получават във възможно най-кратки срокове информация от надзорния орган в третата държава с цел разследване на предполагаеми нарушения на изискванията на Директива 2011/61/ЕС и мерките за прилагането ѝ;
v)
да си сътрудничат при принудително изпълнение в съответствие с националното и международното право, приложими по отношение на надзорния орган на третата държава и компетентните органи на ЕС в случаи на нарушение на изискванията на Директива 2011/61/ЕС и на мерките за нейното прилагане и съответното национално право.
Член 79
Ефективен надзор
Приема се, че делегирането възпрепятства ефективния контрол от страна на ЛУАИФ, когато:
а)
ЛУАИФ, неговите одитори и компетентните органи не разполагат с ефективен достъп до информацията, свързана с възложените функции, и до служебните помещения на подизпълнителя, или компетентните органи не са в състояние да упражняват тези права на достъп;
б)
подизпълнителят не си сътрудничи с компетентните органи на ЛУАИФ във връзка с делегираните функции;
в)
ЛУАИФ не предоставя на компетентните органи при поискване цялата необходима информация, за да могат органите да контролират дали изпълнението на делегираните функции съответства на изискванията на Директива 2011/61/ЕС и мерките по прилагането ѝ.
Член 80
Конфликт на интереси
1. В съответствие с член 20, параграф 2, буква б) от Директива 2011/61/ЕС критериите, спрямо които се преценява дали делегирането е в конфликт с интересите на ЛУАИФ или на инвеститор в АИФ, включват поне следното:
а)
когато ЛУАИФ и подизпълнителят са членове на една и съща група или имат други договорни отношения, степента до която подизпълнителят контролира ЛУАИФ или разполага с възможността да влияе на действията му;
б)
когато подизпълнителят и инвеститор в съответния АИФ са членове на една и съща група или имат други договорни отношения, степента до която инвеститорът контролира подизпълнителя или има възможността да влияе върху действията му;
в)
вероятността подизпълнителят да получи финансова печалба или да избегне финансова загуба за сметка на АИФ или на инвеститорите в АИФ;
г)
вероятността подизпълнителят да има интерес от резултата от услуга или дейност, предоставяна на ЛУАИФ или на АИФ;
д)
вероятността подизпълнителят да има финансов или друг стимул да предпочете интереса на друг клиент пред интересите на АИФ или на инвеститорите в АИФ;
е)
вероятността подизпълнителят да получава или да получи в бъдеще от лице, различно от ЛУАИФ, облага по отношение на дейностите по колективно управление на портфейл, предоставени на ЛУАИФ и на управляваните от него АИФ, под формата на пари, стоки или услуги, различни от стандартната комисиона или такса за такава услуга.
2. Функцията по управление на портфейл или риск може да се счита за функционално и йерархично отделена от други потенциално конфликтни задачи само когато са изпълнени следните условия:
а)
лицата, заети с изпълнение на задачите по управление на портфейла, не са ангажирани в изпълнението на потенциално несъвместими задачи, например свързани с упражняване на контрол;
б)
лицата, заети с изпълнението на задачи по управление на риска, не са ангажирани в изпълнението на потенциално конфликтни задачи, като оперативни задачи;
в)
лицата, заети с изпълнение на функции по управление на риска, не са обект на надзор от лицата, отговарящи за изпълнение на оперативните задачи;
г)
разделянето се гарантира по цялата йерархична структура на подизпълнителя до управителния орган и се разглежда от управителния орган и от звеното по надзора на подизпълнителя, когато има такова.
3. Приема се, че евентуални конфликти на интереси са надлежно установени, управлявани, наблюдавани и разкривани на инвеститорите в АИФ само ако:
а)
ЛУАИФ гарантира, че подизпълнителят предприема всички разумни стъпки, за да установи, управлява и наблюдава потенциални конфликти на интереси, които могат да възникнат между него и ЛУАИФ, АИФ или инвеститорите в АИФ. ЛУАИФ гарантира, че подизпълнителят разполага с процедури, съответстващи на изискваните съгласно членове 31-34;
б)
ЛУАИФ гарантира, че подизпълнителят разкрива пред него потенциалните конфликти на интереси, както и процедурите и мерките, които трябва да приеме с цел преодоляване на такива конфликти на интереси, и ЛУАИФ ги оповестява пред АИФ и инвеститорите в АИФ в съответствие с член 36.
Член 81
Съгласие и уведомяване за възлагане на вторичен подизпълнител
1. Подизпълнителят може да възложи на друг подизпълнител, след като ЛУАИФ е изразил съгласието си в писмена форма.
Общо съгласие, дадено предварително от ЛУАИФ, не се счита за съгласие в съответствие с член 20, параграф 4, буква а) от Директива 2011/61/ЕС.
2. Съгласно член 20, параграф 4, буква б) от Директива 2011/61/ЕС уведомлението съдържа подробности за подизпълнителя, името на компетентния орган, ако вторичният подизпълнител е получил разрешение или е регистриран, вторично делегираните функции, засегнатите от вторичното възлагане АИФ, копие от писменото съгласие на ЛУАИФ и датата, на която вторичното възлагане влиза в сила.
Член 82
Случаи, в които вече не се смята,че дружество „пощенска кутия“ и ЛУАИФ управляват АИФ
1. Счита се, че ЛУАИФ се е превърнало в дружество „пощенска кутия“ и не може вече да управлява АИФ поне в една от следните ситуации:
а)
ЛУАИФ не разполага повече с необходимите експертни познания и ресурси да упражнява ефективен контрол върху делегираните задачи и да управлява свързаните с делегирането рискове;
б)
ЛУАИФ няма вече правомощия за вземане на решения в ключови области, които попадат под отговорността на висшето ръководство, или вече няма правомощия да изпълнява висши ръководни функции, по-специално във връзка с изпълнението на общата инвестиционна политика и инвестиционните стратегии;
в)
ЛУАИФ губи договорните си права да разпитва или проверява подизпълнителите си, да има достъп до тях или да издава указания или упражняването на тези права става невъзможно на практика;
г)
ЛУАИФ делегира изпълнението на функции по управление на инвестиции, до степен, която значително превишава упражняваните от самото ЛУАИФ функции по управление на инвестиции. При оценяването на степента на делегиране компетентните органи оценяват цялата структура по делегирането, като вземат под внимание не само активите, управлявани чрез делегиране, но и следните качествени критерии:
i)
видовете активи, в които е инвестирал АИФ или ЛУАИФ, действащо от името на АИФ, и значението, което управляваните чрез делегиране активи имат за профила на риска и за възвръщаемостта на АИФ;
ii)
значението на активите, управлявани чрез делегиране, за постигането на инвестиционните цели на АИФ;
iii)
географския и секторния обхват на инвестициите на АИФ,
iv)
рисковия профил на АИФ;
v)
вида на инвестиционните стратегии на АИФ или на ЛУАИФ, действащо от името на АИФ;
vi)
видовете на делегираните задачи спрямо запазените задачи; както и
vii)
съвкупността от подизпълнители и техните вторични подизпълнители, тяхната географска сфера на действие и корпоративната им структура, включително дали за подизпълнител е определен субект, принадлежащ към същата корпоративна група като ЛУАИФ.
2. Комисията следи прилагането на настоящия член в контекста на развитието на пазара. Комисията извършва преглед на ситуацията след две години и, ако е необходимо, предприема подходящи мерки за допълнително уточняване на условията, при които се смята, че ЛУАИФ е делегирало функциите си в такава степен, че се е превърнало в дружество „пощенска кутия“ и вече не може да бъдат считано за лице, управляващо АИФ.
3. ЕОЦКП може да издаде насоки, за да се гарантира последователната оценка на структурите по делегиране в рамките на Съюза.
ГЛАВА IV
ДЕПОЗИТАР
РАЗДЕЛ 1
Особености на писмения договор
(член 21, параграф 2 от Директива 2011/61/ЕС)
Член 83
Договорни особености
1. Между депозитаря, от една страна, и ЛУАИФ и/или АИФ, от друга страна се сключва договор, с които депозитарят се определя в съответствие с член 21, параграф 2 от Директива 2011/61/ЕС и който включва най-малко следните елементи:
а)
описание на услугите, които ще бъдат предоставяни от депозитаря, както и процедурите, които трябва да бъдат приети за всеки вид актив, в който АИФ може да инвестира, и които впоследствие се поверяват на депозитаря;
б)
описание на начина, по който функцията по съхранението и надзора трябва да бъде извършена, в зависимост от вида активи и географските региони, в които АИФ планира да инвестира. По отношение на задълженията по отговорно пазене в описанието се включват списъци със страните и процедурите за добавяне и/или премахване на страни от този списък. Това е в съответствие с информацията, предоставена в устава на АИФ, в учредителните документи и в документите за предлагането по отношение на активите, в които АИФ може да инвестира;
в)
заявление, в което се посочва, че отговорността на депозитаря не се променя от делегирането на функциите по отговорно пазене освен ако се е отказал от отговорността си в съответствие с член 21, параграф 13 или 14 от Директива 2011/61/ЕС;
г)
срокът на валидност и условията за изменение и прекратяване на договора, включително ситуациите, които могат да доведат до прекратяване на договора, и подробности относно процедурата по прекратяване и, ако е приложимо, процедурите, посредством които депозитарят следва да предаде цялата съществена информация на своя правоприемник;
д)
задълженията за поверителност, приложими по отношение на страните съгласно съответните законови и подзаконови разпоредби. Тези задължения не възпрепятстват възможността на компетентните органи да имат достъп до важни документи и информация;
е)
средствата и процедурите, посредством които депозитарят предава на ЛУАИФ или на АИФ цялата информация, необходима за изпълнение на техните задължения, включително упражняването на всички права, свързани с активи, и за да могат ЛУАИФ и АИФ да имат своевременна и точна представа за сметките на АИФ;
ж)
средствата и процедурите, посредством които ЛУАИФ или АИФ предават цялата необходима информация или гарантират, че депозитарят има достъп до цялата информация, от която се нуждае, за да изпълнява своите задължения, включително процедурите, гарантиращи, че депозитарят ще получава информация от други лица, назначени от АИФ или ЛУАИФ;
з)
информация дали депозитарят или трета страна, на която са делегирани функции по съхранение в съответствие с член 21, параграф 11 от Директива 2011/61/ЕС, може повторно да използва активите, които са ѝ поверени, и условията, свързани с такава повторна употреба, ако има такива;
и)
процедурите, които се прилагат при планирането на изменение на устава на АИФ, учредителните документи или документите за предлагане, като подробно се описват ситуациите, при които депозитарят следва да бъде информиран или при които е необходимо предварително съгласие на депозитаря, за да се пристъпи към изменението;
й)
цялата необходима информация, която трябва да се обмени между АИФ, ЛУАИФ, трета страна, действаща от името на АИФ, или ЛУАИФ, от една страна, и депозитаря, от друга страна, свързана с продажбата, записването, обратното изкупуване, емитирането, анулирането и откупуването на дялове или акции от АИФ;
к)
цялата необходима информация, която трябва да се обмени между АИФ, ЛУАИФ, трета страна, действаща от името на АИФ или ЛУАИФ, и депозитаря, свързана с изпълнението от депозитаря на функцията по надзор и контрол;
л)
когато страните по договора възнамеряват да възложат на трета страна да изпълнява техните съответни задължения - ангажимент редовно да предоставят подробности на избраната трета страна и, при поискване, информация относно критериите, използвани при избора на третата страна, и предвидените стъпки за контрол на дейностите, извършвани от избраната трета страна;
м)
информация относно задачите и отговорностите на страните по споразумението по отношение на задълженията в областта на предотвратяване изпирането на пари и борбата с финансовия тероризъм;
н)
информация за всички парични сметки, открити на името на АИФ или на името на ЛУАИФ, действащо от името на АИФ, и процедурите, гарантиращи, че депозитарят ще бъде информиран при отварянето на нова сметка на името на АИФ или на името на ЛУАИФ, действащо от името на АИФ;
о)
подробности относно поетапните процедури на депозитаря, включително идентифициране на лицата в АИФ и/или ЛУАИФ, към които депозитарят трябва да се обърне, когато започва такава процедура;
п)
ангажимент от страна на депозитаря да уведомява ЛУАИФ, когато научи, че разделението на активите не е или вече не е достатъчно, за да се осигури защита от несъстоятелност на третата страна, на която са делегирани функции по съхранение в дадена юрисдикция, в съответствие с член 21, параграф 11 от Директива 2011/61/ЕС;
р)
процедурите, гарантиращи, че във връзка със задълженията си депозитарят може да прави запитвания относно дейността на ЛУАИФ и/или на АИФ, и да оценява качеството на предадената информация, включително чрез получаване на достъп до счетоводните книги на АИФ и/или ЛУАИФ или чрез посещения на място;
с)
процедурите, гарантиращи, че ЛУАИФ и/или АИФ може да разглежда работата на депозитаря във връзка с договорните му задължения.
2. Подробностите на средствата и процедурите, посочени в букви а)-с), се описват в договора за определяне на депозитар или във всяко последващо изменение на договора.
3. Договорът за избор на депозитаря или последващото изменение на договора, посочено в параграф 2, се изготвя в писмена форма.
4. Страните могат да се споразумеят да предават по електронен път цялата или част от информацията, която се обменя между тях, при условие че е гарантирано нейното правилно документиране.
5. Не е необходимо отделно писмено споразумение да се сключва за всеки АИФ, освен ако не е предвидено друго в националното законодателство; съществува възможност ЛУАИФ и депозитарят да сключат рамково споразумение, в което са изброени АИФ, управлявани от ЛУАИФ, по отношение на които се прилага споразумението.
6. Националното право, приложимо към договора, с който се определя депозитарят и всяко последващо споразумение, следва да бъдат уточнени.
РАЗДЕЛ 2
Общи критерии за оценка на пруденциалното регулиране и надзор, приложими за депозитарите в трети държави
(член 21, параграф 6, буква б) от Директива 2011/61/ЕС)
Член 84
Критерии за оценка на пруденциалното регулиране и надзор, приложими за депозитар в трета държава
За целите на член 21, параграф 6, буква б) от Директива 2011/61/ЕС, ефективността на пруденциалното регулиране и надзор, приложими за депозитар в трета държава, преценка дали те имат същия ефект като регулирането, предвидено в правото на Съюза, и ефективното му прилагане се оценяват по следните критерии:
а)
депозитарят трябва да получи разрешение и подлежи на текущ надзор от публичния компетентен орган, който разполага с адекватни ресурси за изпълнение на задачите си;
б)
в законодателството на третата държава са определени критерии за издаване на разрешение за упражняване на дейност на депозитар, които имат същия ефект като критериите, предвидени за упражняване на дейността на кредитни институции или инвестиционни посредници в рамките на Съюза;
в)
капиталовите изисквания, наложени на депозитаря в третата държава, имат същите последици като тези, прилагани в Съюза, в зависимост от това дали депозитарят е по същество еднакъв с кредитна институция или инвестиционен посредник в Съюза;
г)
оперативните условия, приложими по отношение на депозитаря в трета държава, имат същите последици като предвидените за кредитни институции или инвестиционни посредници в Съюза, в зависимост от естеството на депозитаря;
д)
изискванията по отношение на изпълнение на специфичните задължения като депозитар на АИФ, установени в законодателството на третата държава, имат същите последици като предвидените в член 21, параграфи 7-15 от Директива 2011/61/ЕС, мерките за нейното прилагане и съответното национално законодателство;
е)
в законодателството на третата държава се предвижда прилагането на достатъчно възпиращи правоприлагащи действия в случай на нарушение от страна на депозитаря на изискванията и условията, посочени в букви а)-д).
РАЗДЕЛ 3
Функции на депозитаря, задължения за надлежна проверка и за разделяне на активите
(член 21, параграфи 7-9 и член 21, параграф 11, буква в) и буква г), подточка iii) от Директива 2011/61/ЕС)
Член 85
Наблюдение на паричните потоци - общи изисквания
1. Когато парична сметка се поддържа или открива при един от субектите, посочени в член 21, параграф 7 от Директива 2011/61/ЕС, на името на АИФ, на името на ЛУАИФ, действащо от името на АИФ, или на името на депозитаря, действащ от името на АИФ, ЛУАИФ гарантира, че депозитарят получава при поемане на задълженията си и непрекъснато след това цялата информация, необходима за изпълнение на задълженията му.
2. За да има достъп до цялата информация, свързана с паричните сметки на АИФ, и да получи ясна представа за всички парични потоци на АИФ, депозитарят най-малко:
а)
бива информиран при назначаването му за всички съществуващи парични сметки, открити на името на АИФ или на името на ЛУАИФ, действащо от името на АИФ;
б)
бива информиран при откриването на всяка нова парична сметка от АИФ или от ЛУАИФ, действащо от името на АИФ;
в)
получава цялата информация, свързана с паричните сметки, открити при субект на трета страна, директно от тези трети страни.
Член 86
Наблюдение на паричните потоци на АИФ
Депозитарят гарантира ефективното и правилно наблюдение на паричните потоци на АИФ и по-специално той най-малко:
а)
гарантира, че всички парични средства на АИФ са осчетоводени по сметки, открити при субекти, посочени в член 18, параграф 1, букви а), б) и в) от Директива 2006/73/ЕО, на съответните пазари, на които паричните сметки се изискват за целите на дейностите на АИФ, като тези субекти са обект на пруденциално регулиране и надзор, които имат същите последици като правото на Съюза, прилагат се ефективно и са в съответствие с принципите, установени в член 16 от Директива 2006/73/ЕО;
б)
прилага ефективни и подходящи процедури за равнение на всички движения на паричните потоци и прави такива равнения ежедневно или, в случай на редки движения на паричните потоци - когато движението на паричните потоци е факт;
в)
прилага подходящи процедури за определяне в края на работния ден на значителните парични потоци и по-специално тези, които могат да бъдат несъвместими с дейностите на АИФ;
г)
преразглежда периодично адекватността на тези процедури, включително чрез пълен преглед поне веднъж годишно на процедурата за равнение и гарантира, че паричните сметки, открити на името на АИФ, на името на ЛУАИФ, действащо от името на АИФ, или на името на депозитаря, действащ от името на АИФ, са включени в процедурата за равнение;
д)
следи текущо резултатите от процедурата по равнение и действията, предприети в резултат на несъответствия от процедурите за равнение и уведомява ЛУАИФ, ако дадено несъответствие не е било отстранено без неоправдано забавяне, а също така компетентните органи, ако ситуацията не може да бъде изяснена и/или коригирана;
е)
проверява съответствието между собствената си документация за паричните позиции с тази на ЛУАИФ. ЛУАИФ гарантира, че всички указания и цялата информация, свързана с паричната сметка, открита в трета страна, се изпращат на депозитаря, така че депозитарят е в състояние да извършва своя собствена процедура по равнение.
Член 87
Задачи във връзка записвания на дялове или акции
ЛУАИФ гарантира, че депозитарят предоставя информация относно плащанията, извършени от или от името на инвеститорите при записването на дялове или акции на АИФ в края на всеки работен ден, когато ЛУАИФ, АИФ или страна, действаща от негово име като посредник, отговарящ за администрирането на ценни книжа, получи такива плащания или нареждане от инвеститора. ЛУАИФ гарантира, че депозитарят получава всякаква друга важна информация, която му е необходима, за да гарантира, че плащанията се осчетоводяват по парични сметки, открити на името на АИФ или на името на ЛУАИФ, действащо от името на АИФ, или на името на депозитаря в съответствие с разпоредбите на член 21, параграф 7 от Директива 2011/61/ЕС.
Член 88
Финансови инструменти, които се държат на отговорно пазене
1. Финансови инструменти, принадлежащи на АИФ или на ЛУАИФ, действащо от името на АИФ, които не могат да бъдат физически предадени на депозитаря, се включват в обхвата на задълженията по отговорно пазене на депозитаря, когато са изпълнени всички от следните изисквания:
а)
те са прехвърляеми ценни книжа, включително такива, които съдържат внедрени деривати, посочени в последната алинея на член 51, параграф 3 от Директива 2009/65/ЕО и член 10 от Директива 2007/16/ЕО на Комисията (11), инструменти на паричния пазар или дялове на предприятия за колективно инвестиране;
б)
те могат да бъдат регистрирани или държани в сметка пряко или косвено на името на депозитаря.
2. На отговорно пазене не могат да се държат финансови инструменти, които в съответствие с приложимото национално законодателство са само пряко регистрирани на името на АИФ със самия емитент или неговия агент, като лице по вписванията или посредник, отговарящ за администрирането на ценни книжа.
3. Финансови инструменти, принадлежащи на АИФ или на ЛУАИФ, действащо от името на АИФ, които могат да бъдат физически предадени на депозитаря, винаги се включват в обхвата на задълженията по отговорно пазене на депозитаря.
Член 89
Задължения по съхраняване на активите, държани на отговорно пазене
1. С цел да спази задълженията, предвидени в член 21, параграф 8, буква а) от Директива 2011/61/ЕС по отношение на финансови инструменти, държани на отговорно пазене, депозитарят гарантира най-малко, че:
а)
финансовите инструменти са надлежно регистрирани в съответствие с член 21, параграф 8, буква а), подточка ii) от Директива 2011/61/ЕС;
б)
записите и разделените сметки се поддържат по начин, осигуряващ тяхната точност, и по-специално отразяват съответствието с финансовите инструменти и паричните средства, държани за АИФ;
в)
равнението се прави редовно между вътрешните сметки и документацията на депозитаря и тези на всяка трета страна, на която са делегирани функции по отговорно пазене в съответствие с член 21, параграф 11 от Директива 2011/61/ЕС;
г)
във връзка с финансовите инструменти, държани на отговорно пазене, се упражнява надлежна грижа с цел да се осигури висока степен на защита на инвеститорите;
д)
всички рискове, свързани с отговорното пазене по веригата на попечителските услуги, се оценяват и наблюдават и ЛУАИФ е информиран за всеки установен съществен риск;
е)
въведени са адекватни организационни мерки, за да се сведе до минимум рискът от загуба или намаляване на финансовите инструменти или на права във връзка с тези финансови инструменти в резултат на измама, лошо управление, неподходяща регистрация или небрежност;
ж)
проверява се правото на собственост на АИФ върху активите или правото на собственост на ЛУАИФ, действащо от името на АИФ.
2. Изискванията на параграф 1, букви б)-д) от настоящия член продължават да се прилагат по отношение на депозитар, който е делегирал функциите по отговорно пазене на трета страна в съответствие с член 21, параграф 11 от Директива 2011/61/ЕС. Той следва също да гарантира, че третата страна изпълнява изискванията на параграф 1, букви б)-ж) от настоящия член и задължението за разделяне, посочено в член 99.
3. Задълженията на депозитаря по съхраняване, посочени в параграфи 1 и 2, се прилагат прозрачно за базови активи, държани от финансови и/или правно-организационни структури, пряко или косвено контролирани от АИФ или от ЛУАИФ, действащо от името на АИФ.
Изискването, посочено в първа алинея, не се прилага по отношение на фондове, инвестиращи в други инвестиционни фондове (fund of funds), или фондове, организирани на принципа „основен фонд и захранващи фондове“ (master-feeder structures), когато базовите фондове имат депозитар, който държи на отговорно пазене активите на тези фондове.
Член 90
Задължения по съхраняване при проверката на собствеността и водене на регистри
1. ЛУАИФ предоставя на депозитаря, при поемане на неговите задължения и текущо след това, цялата информация, необходима на депозитаря да изпълнява своите задължения съгласно член 21, параграф 8, буква б) от Директива 2011/61/ЕС, и гарантира, че депозитарят получава цялата необходима информация от трети страни.
2. С оглед спазване на задълженията, посочени в член 21, параграф 8, буква б) от Директива 2011/61/ЕС, депозитарят най-малко:
а)
има достъп, без излишно забавяне, до цялата важна информация, която му е необходима, за да може да изпълнява задълженията си по проверка на собствеността и водене на регистри, включително съответната информация, която трети страни трябва да предоставят на депозитаря;
б)
притежава достатъчна и надеждна информация, която потвърждава правото на собственост на АИФ или правото на собственост на ЛУАИФ, действащо от името на АИФ, върху активите;
в)
поддържа регистър за активите, за които е убеден, че АИФ или ЛУАИФ, действащо от името на АИФ, има право на собственост. За да изпълни това свое задължение, депозитарят:
i)
вписва в регистъра, под името на този АИФ, активите, включително техните съответни условни суми, за които е убеден, че АИФ или ЛУАИФ, действащо от името на АИФ, има право на собственост;
ii)
в състояние е да представи по всяко време всеобхватен и актуален опис на активите на АИФ, включително техните съответни условни суми.
За целите на параграф 2, буква в), подточка ii) депозитарят гарантира, че е въвел процедури, така че регистрираните активи не могат да бъдат записани, прехвърлени, обменени или доставени без депозитаря или неговия подизпълнител да бъде уведомен за тези сделки, и депозитарят има достъп, без неоправдано забавяне, до документни доказателства за всяка сделка и позиция от съответната трета страна. ЛУАИФ гарантира, че съответната трета страна предоставя на депозитаря, без необосновано забавяне, удостоверения или други писмени доказателства при всяка продажба или придобиване на активи или при корпоративно действие, произтичащо от емитирането на финансови инструменти, и поне веднъж годишно.
3. Във всеки случай депозитарят гарантира, че ЛУАИФ разполага и прилага подходящи процедури, чрез които проверява дали активите, придобити от управлявания от него АИФ, са надлежно регистрирани на името на АИФ или на името на ЛУАИФ, действащо от името на АИФ, и проверява съответствието между позициите в документацията на ЛУАИФ и активите, за които депозитарят е убеден, че АИФ или ЛУАИФ, действащо от името на АИФ, има право на собственост. ЛУАИФ гарантира, че всички указания и приложима информация, свързана с активите на АИФ, се изпращат на депозитаря, така че депозитарят да може да извършва собствена проверка или процедура по равнение.
4. Депозитарят изготвя и прилага поетапни процедура за случаите, когато се установи несъответствие, включваща уведомяване на ЛУАИФ и компетентните органи, ако ситуацията не може да бъде изяснена и/или коригирана.
5. Посочените в параграфи 1-4 задължения на депозитаря за водене на регистър се прилагат на прозрачен принцип върху базови активи, държани от финансови и/или правно-организационни структури, учредени от АИФ или от ЛУАИФ, действащо от името на АИФ, с цел инвестиране в базовите активи и които се контролират пряко или косвено от АИФ или от ЛУАИФ, действащо от името на АИФ.
Изискването, посочено в първа алинея, не се прилага по отношение на фондове, инвестиращи в други инвестиционни фондове, или фондове, организирани на принципа „основен и захранващи фондове“, когато базовите фондове имат депозитар, който изпълнява функциите по проверка на собствеността и водене на регистър за активите на този фонд.
Член 91
Задължения на основните борсови посредници за докладване
1. Когато основен борсов посредник е назначен, ЛУАИФ гарантира, че, считано от датата на назначаване, е сключено споразумение, съгласно което основният борсов посредник е длъжен да предоставя на депозитаря в частност декларация на траен носител, съдържаща следната информация:
а)
стойностите на елементите, изброени в параграф 3, в края на всеки работен ден;
б)
подробности относно всякакви други въпроси, които са необходими, за да се гарантира, че депозитарят на АИФ получава актуална и точна информация относно стойността на активите, чието съхранение му е възложено в съответствие с член 21, параграф 11 на Директива 2011/61/ЕС.
2. Декларацията, посочена в параграф 1, се предоставя на депозитаря на АИФ не по-късно от края на следващия работен ден, за който тя се отнася.
3. Елементите, посочени в параграф 1, буква а), включват:
а)
общата стойност на активите, държани от основния борсов посредник за АИФ, когато функциите по съхранение са делегирани в съответствие с член 21, параграф 11 от Директива 2011/61/ЕС, стойността на всеки от следните елементи:
i)
парични заеми, отпуснати на АИФ, и начислените по тях лихви;
ii)
ценни книжа, които трябва да бъдат доставени отново от АИФ при открити къси позиции, сключени от името на АИФ;
iii)
текущи суми за сетълмент, които трябва да бъдат платени от АИФ по силата на фючърсни договори;
iv)
паричните постъпления от къса продажба, държани от основния борсов посредник във връзка с къси позиции, сключени от името на АИФ;
v)
маржове на парични средства, държани от основния борсов посредник във връзка с открити фючърсни договори, сключени от името на АИФ. Това задължение е в допълнение към задълженията по членове 87 и 88;
vi)
пазарна стойност на експозиции при приключване на извънборсова трансакция, сключена от името на АИФ;
vii)
общата стойност на обезпечените задължения на АИФ спрямо основния борсов посредник; както и
viii)
всички други активи, свързани с АИФ;
б)
стойността на други активи, посочени в член 21, параграф 8, буква б) от Директива 2011/61/ЕС, държани като обезпечение от основния борсов посредник във връзка с обезпечени сделки, сключени по силата на споразумение за услуги на основен борсов посредник;
в)
стойността на активите на АИФ, във връзка с които основният борсов посредник е упражнил правото на ползване;
г)
списък на всички институции, в които основният борсов посредник държи или може да държи парични средства на АИФ в сметка, открита на името на АИФ или на името на ЛУАИФ, действащо от името на АИФ, в съответствие с член 21, параграф 7 от Директива 2011/61/ЕС.
Член 92
Задължения по надзор - общи изисквания
1. В момента на неговото назначаване депозитарят оценява рисковете, свързани с естеството, мащаба и сложността на стратегията на АИФ и организацията на ЛУАИФ, за да изработи процедури по надзора, които са подходящи за АИФ и активите, в които той инвестира, и които след това въвежда и прилага. Тези процедури се актуализират редовно.
2. При изпълнението на своите задължения по надзора съгласно член 21, параграф 9 от Директива 2011/61/ЕС депозитарят извършва последващи проверки и проверки на процесите и процедурите, за които отговарят ЛУАИФ, АИФ или определена трета страна. При всички обстоятелства депозитарят гарантира, че съществува подходяща процедура за проверка и равнение, която е въведена, прилага се и често се преразглежда. ЛУАИФ гарантира, че всички указания, свързани с активи и дейности на АИФ, се изпращат на депозитаря, така че депозитарят да може да провежда собствена проверка или процедура по равнение.
3. Депозитарят въвежда ясна и подробна поетапна процедура за справяне със ситуации, при които в хода на изпълнение на задълженията си по надзора е констатирал потенциални пропуски, като при поискване предоставя на компетентните органи на ЛУАИФ подробности за процедурата.
4. Когато депозитарят започва да изпълнява задълженията си и текущо след това, ЛУАИФ му предоставя цялата информация, от която депозитарят се нуждае, за да изпълнява задълженията си съгласно член 21, параграф 9 от Директива 2011/61/ЕС, включително информацията, която трябва да се предоставя на депозитаря от трети страни. ЛУАИФ гарантира по-специално, че депозитарят има достъп до счетоводните книги и извършва проверки на място в помещенията на ЛУАИФ и в помещенията на всеки доставчик на услуги, назначен от АИФ или ЛУАИФ, като например администратори или външни оценители, и/или разглежда доклади и отчети от признати външни заверки, извършени от независими квалифицирани одитори или други експерти, с цел да осигури адекватността и целесъобразността на действащите процедури.
Член 93
Задължения във връзка със записвания и откупувания
За да спази разпоредбите на член 21, параграф 9, буква а) от Директива 2011/61/ЕС, депозитарят изпълнява следните изисквания:
1)
Депозитарят гарантира, че АИФ, ЛУАИФ или посоченият субект е въвел, изпълнява и прилага подходяща и последователна процедура за:
i)
равнение на поръчките за записване с постъпленията от записвания, както и броя на дяловете или акциите, емитирани с получените от АИФ постъпления от записванията;
ii)
равнение на поръчките за обратно изкупуване с платените сделки по обратно изкупуване, както и броя на дялове или акции, отменени с платените от АИФ откупувания;
iii)
редовна проверка на целесъобразността на процедурата по равнение.
За целите на подточки i), ii) и iii) депозитарят редовно проверява по-специално съответствието между общия брой на дяловете или акциите по сметките на АИФ и общия брой на акциите или дяловете в обращение, които се съдържат в регистъра на АИФ.
2)
Депозитарят гарантира и редовно проверява съответствието на процедурите по продажба, емисия, обратно изкупуване, откупуване и анулиране на акции или дялове на АИФ с приложимото национално право и с устава или учредителните документи на АИФ и проверява дали тези процедури се прилагат ефективно.
3)
Честотата, с която депозитарят извършва проверките, съответства на честотата на записванията и обратното изкупуване.
Член 94
Задължения по оценяване на акции/дялове
1. С цел да спази изискванията на член 21, параграф 9, буква б) от Директива 2011/61/ЕС, депозитарят:
а)
проверява текущо наличието и прилагането на подходящи и съгласувани процедури за оценка на активите на АИФ в съответствие с член 19 от Директива 2011/61/ЕС, с мерките за нейното прилагане, устава на АИФ и учредителните документи, както и
б)
гарантира, че политиките и процедурите за оценяване се прилагат ефективно и редовно се преразглеждат.
2. Депозитарят извършва процедурите толкова често, колкото това е предвидено в политиката по оценяване на АИФ, определена в член 19 от Директива 2011/61/ЕС и мерките за прилагането ѝ.
3. Когато депозитарят смята, че изчисляването на стойността на акциите или дяловете на АИФ не е било направено в съответствие с приложимото законодателство или устава на АИФ, или с член 19 от Директива 2011/61/ЕС, той уведомява ЛУАИФ и/или АИФ и гарантира, че се предприемат навременни коригиращи действия в най-добрия интерес на инвеститорите в АИФ.
4. Когато външен оценител е назначен, депозитарят проверява дали назначението на външния оценител е в съответствие с член 19 от Директива 2011/61/ЕС и мерките за прилагането ѝ.
Член 95
Задължения за изпълнение на указанията на ЛУАИФ
С цел да спази разпоредбите на член 21, параграф 9, буква в) от Директива 2011/61/ЕС, депозитарят най-малко:
а)
изработва и прилага подходящи процедури, за проверка на спазването от АИФ или ЛУАИФ на приложимите законови и подзаконови актове, както и на устава на АИФ и учредителните документи. По-специално депозитарят следи за спазването от АИФ на ограниченията относно инвестициите и праговете за използване на ливъридж, посочени в документите за предлагане на АИФ. Тези процедури са съобразени с естеството, мащаба и сложността на АИФ;
б)
изработва и прилага поетапна процедура, ако АИФ е нарушил един от праговете или ограниченията, посочени в буква а).
Член 96
Задължения за навременен сетълмент на трансакции
1. С цел да спази разпоредбите на член 21, параграф 9, буква г) от Директива 2011/61/ЕС депозитарят въвежда процедура за констатиране на всяка ситуация, при която възнаграждение, свързано с операции, включващи активите на АИФ или на ЛУАИФ, действащо от името на АИФ, не е преведено на АИФ в обичайните срокове, уведомява ЛУАИФ и, когато ситуацията не е била отстранена, изисква възстановяване на финансовите инструменти от страна на контрагента, когато това е възможно.
2. Когато трансакциите не се извършват на регулиран пазар, обичайните срокове се оценяват предвид условията, свързани с трансакциите (договори за извънборсови деривати или инвестиции в недвижимо имущество или в частни дружества).
Член 97
Задължения, свързани с разпределянето на прихода на АИФ
1. С цел да спази разпоредбите на член 21, параграф 9, буква д) от Директива 2011/61/ЕС, депозитарят:
а)
гарантира, че изчисляването на нетния приход, деклариран от ЛУАИФ, се прилага в съответствие с устава на АИФ, учредителните документи и приложимото национално законодателство;
б)
гарантира, че са предприети подходящи мерки, когато одиторите на АИФ са изразили резерви по отношение на годишните финансови отчети. АИФ или ЛУАИФ, действащо от името на АИФ, предоставя на депозитаря цялата информация относно изразените във финансовите отчети резерви; както и
в)
проверява пълнотата и точността на плащанията на дивиденти, след като те са декларирани от ЛУАИФ, и, когато е уместно, на натрупаната лихва.
2. Когато депозитарят счита, че приходът не е бил изчислен в съответствие с приложимото право и с устава или учредителните документи на АИФ, той уведомява ЛУАИФ и/или АИФ и гарантира, че своевременно са били взети коригиращи мерки в най-добрия интерес на инвеститорите в АИФ.
Член 98
Надлежна проверка
1. С цел да изпълни задълженията, предвидени в член 21, параграф 11, буква в) от Директива 2011/61/ЕС, депозитарят въвежда и прилага подходящо документирана процедура за надлежна проверка на избора и текущия контрол на подизпълнителя. Тази процедура се преразглежда редовно, поне веднъж годишно, и при поискване се предоставя на разположение на компетентните органи.
2. При избора и назначаването на трета страна, на която са делегирани функции по съхранение в съответствие с член 21, параграф 11 от Директива 2011/61/ЕС, депозитарят упражнява всички надлежни умения, грижа и старание, за да се гарантира, че поверяването на финансови инструменти на тази трета страна осигурява адекватно ниво на защита. Той най-малко:
а)
оценява регулаторната и правната уредба, включително риска на държавата, риска при попечителство и привеждането в сила на договорите на третата страна. Тази оценка по-специално дава възможност депозитарят да определи потенциалните последици от несъстоятелност на третата страна върху активите и правата на АИФ. Ако депозитарят разбере, че разделението на активи не е достатъчно, за да се осигури защита от несъстоятелност поради законодателството на държавата, в която се намира третата страна, той незабавно уведомява за това ЛУАИФ;
б)
оценява дали практиките, процедурите и вътрешният контрол на третата страна са адекватни, за да се гарантира, че финансовите инструменти на АИФ или ЛУАИФ, действащо от името на АИФ, подлежат на грижи и закрила от висок стандарт;
в)
оценява дали финансовата стабилност и репутацията на третата страна са в съответствие с делегираните задачи. Тази преценка се основава на информацията, предоставена от евентуалната трета страна, както и други данни и информация, когато е налична;
г)
гарантира, че въпросната трета страна разполага с оперативните и технологични възможности да изпълнява делегираните задачи по отговорно пазене със задоволителна степен на защита и сигурност.
3. Депозитарят упражнява всички надлежни умения, грижа и старание при периодичния преглед и непрекъснато наблюдение, за да гарантира, че съответната трета страна продължава да спазва критериите, предвидени в параграф 1 от настоящия член, и условията, определени в член 21, параграф 11, буква г) от Директива 2011/61/ЕС. За тази цел депозитарят най-малко:
а)
наблюдава работата на третата страна и спазването от нейна страна на стандартите на депозитаря;
б)
гарантира, че въпросната трета страна упражнява високо ниво на грижи, предпазливост и старание при изпълнение на своите задачи по отговорно пазене и по-специално, че ефективно отделя финансовите инструменти в съответствие с изискванията на член 99;
в)
разглежда рисковете от попечителството, свързани с решението активите да се възложат на трета страна, и без неоправдано забавяне уведомява АИФ или ЛУАИФ за всяка промяна в тези рискове. Тази преценка се основава на информация, предоставена от третата страна, и други налични данни и информация. По време на сътресения на пазара или когато е установен риск, този преглед се извършва по-често и в по-голям обхват. Ако депозитарят узнае, че разделението на активи вече не е достатъчно, за да се осигури защита от несъстоятелност поради законодателството на държавата, в която се намира третата страна, тя незабавно уведомява за това ЛУАИФ.
4. Когато третата страна допълнително делегира някоя от функциите, които са ѝ делегирани, условията и критериите, посочени в параграфи 1, 2 и 3, се прилагат mutatis mutandis.
5. Депозитарят следи за спазването на член 21, параграф 4 от Директива 2011/61/ЕС.
6. Депозитарят разработва планове за действие в непредвидени ситуации за всеки пазар, на който определя трета страна да изпълнява задълженията по съхраняване в съответствие с член 21, параграф 11 от Директива 2011/61/ЕС. Такъв план за действие в извънредни ситуации включва определяне на алтернативен доставчик, ако има такива.
7. Ако подизпълнителят вече не отговаря на изискванията, депозитарят взема мерки, включително прекратяване на договора, които са в най-добрия интерес на АИФ и неговите инвеститори.
Член 99
Задължение по разделяне
1. Когато функциите по съхранение са възложени изцяло или частично на трета страна, депозитарят гарантира, че третата страна, на която са делегирани функции по съхранение в съответствие с член 21, параграф 11 от Директива 2011/61/ЕС, действа в съответствие със задължението за разделяне на активите, предвидено в член 21, параграф 11, буква г), подточка iii) от Директива 2011/61/ЕС, като проверява дали третата страна:
а)
води необходимата отчетност, за да може по всяко време и незабавно да бъдат разграничавани активите на АИФ, които са клиенти на депозитаря, от собствените му активи, активите на други клиенти, активите, държани от депозитаря за негова собствена сметка, и активите, държани за клиентите на депозитаря, които не са АИФ;
б)
поддържа отчетност по начин, осигуряващ нейната точност, и по-специално съответствие с активите, съхранявани за клиентите на депозитаря;
в)
редовно извършва равнение на своите вътрешни сметки и записи с тези на третата страна, на която е делегирал функции по съхранение в съответствие с член 21, параграф 11, трета алинея от Директива 2011/61/ЕС;
г)
въвежда подходящи организационни мерки, за да се сведе до минимум рискът от загуба или намаляване на финансовите инструменти или на права във връзка с тези финансови инструменти в резултат на злоупотреба с финансови инструменти, измама, лошо управление, неподходящо водене на регистри или небрежност;
д)
когато третата страна е субект, посочен в член 18, параграф 1, букви а), б) и в) от Директива 2006/73/ЕО, който подлежи на ефективно пруденциално регулиране и надзор, които имат същите последици като правото на Съюза и се прилагат ефективно, депозитарят взема необходимите мерки, за да гарантира, че паричните средства на АИФ се държат в сметка или сметки в съответствие с член 21, параграф 7 от Директива 2011/61/ЕС.
2. Когато депозитарят е делегирал функциите по отговорно пазене на трета страна в съответствие с член 21, параграф 11 от Директива 2011/61/ЕС, контролът върху спазването от третата страна на задълженията по разделяне на активите има за цел да гарантира, че финансовите инструменти на клиентите са защитени от неплатежоспособност на тази трета страна. Ако съгласно приложимото право, включващо по-специално правото, уреждащо собствеността или несъстоятелността, изискванията, посочени в параграф 1, не са достатъчни, за да се постигне тази цел, депозитарят преценява какви допълнителни мерки трябва да се вземат с цел да се сведе до минимум рискът от загуба и да се поддържа необходимата степен на защита.
3. Параграфи 1 и 2 се прилагат mutatis mutandis, когато третата страна, на която са делегирани функции по съхранение в съответствие с член 21, параграф 11 от Директива 2011/61/ЕС, е решила да делегира всички или част от своите функции по съхранение на друга трета страна в съответствие с член 21, параграф 11, трета алинея от Директива 2011/61/ЕС.
РАЗДЕЛ 4
Загуба на финансови инструменти, освобождаване от отговорност и обективни причини
(член 21, параграфи 12 и 13 от Директива 2011/61/ЕС)
Член 100
Загуба на финансов инструмент, държан на отговорно пазене
1. Смята се, че е настъпила загуба на финансов инструмент, държан на отговорно пазене по смисъла на член 21, параграф 12 от Директива 2011/61/ЕС, когато по отношение на финансов инструмент, държан на отговорно пазене от депозитаря или от трета страна, на която е делегирано отговорното пазене на финансови инструменти, е изпълнено някое от следните условия:
а)
декларираното право на собственост на АИФ е доказано за невалидно, защото или е престанало да съществува, или никога не е съществувало;
б)
АИФ е окончателно лишен от правото си на собственост върху финансовия инструмент;
в)
АИФ безспорно не е в състояние пряко или косвено да се разпорежда с финансовия инструмент.
2. Установяването от ЛУАИФ на загубата на финансов инструмент се извършва по документиран процес, който е на разположение на компетентните органи. След като загубата е установена, инвеститорите се уведомяват незабавно посредством траен носител.
3. Финансов инструмент, държан на отговорно пазене, не се счита за загубен по смисъла на член 21, параграф 12 от Директива 2011/61/ЕС, когато АИФ е окончателно лишен от правото си на собственост по отношение на конкретен инструмент, но този инструмент се замества със или е преобразувани в друг финансов инструмент или инструменти.
4. В случай на несъстоятелност на третата страна, на която е делегирано отговорното пазене на финансови инструменти, загубата на финансов инструмент, държан на отговорно пазене, се установява от ЛУАИФ, ако едно от условията, посочени в параграф 1 е изпълнено със сигурност.
Най-късно в края на процедурата по несъстоятелност трябва да има правна сигурност по отношение на това дали някое от условията, определени в параграф 1, е изпълнено. ЛУАИФ и депозитарят следят отблизо производството по несъстоятелност, за да преценят дали всички или някои от финансовите инструменти, възложени на третата страна, на която е делегирано отговорното пазене на финансови инструменти, са реално загубени.
5. Загуба на финансов инструмент, държан на отговорно пазене, е налице, независимо от това дали условията, посочени в параграф 1, са изпълнени вследствие на измама, небрежност или друго преднамерено или неумишлено поведение.
Член 101
Освобождаване от отговорност съгласно член 21, параграф 12 от Директива 2011/61/ЕС.
1. Депозитарят не попада под отговорността, предвидена в член 21, параграф 12, втора алинея от Директива 2011/61/ЕС, при условие че може да докаже, че са изпълнени всички от следните условия:
а)
събитието, довело до загубата, не е резултат от действие или бездействие на депозитаря или на трета страна, на която е било делегирано отговорното пазене на финансови инструменти, държани на отговорно пазене в съответствие с член 21, параграф 8, буква а) от Директива 2011/61/ЕС;
б)
не съществува разумна възможност депозитарят да предотврати възникването на събитието, което е довело до загубата, въпреки че е предприел всички предпазни мерки, характерни за надлежен депозитар, както е отразено в общите практики в сектора;
в)
депозитарят не е могъл да предотврати загубата, въпреки стриктната и изчерпателна надлежна проверка.
Това условие може да се счита за изпълнено, когато депозитарят е гарантирал, че депозитарят и третата страна, на която е делегирано отговорното пазене на финансови инструменти, държани на отговорно пазене в съответствие с член 21, параграф 8, буква а) от Директива 2011/61/ЕС, са предприели всички от следните действия:
i)
създаване, въвеждане, прилагане и поддържане на структури и процедури и осигуряване на експертен опит, които са подходящи и съобразени с естеството и сложността на активите на АИФ, с цел да се установи навреме и да се следят редовно външни събития, които могат да доведат до загуба на финансов инструмент, държан на отговорно пазене;
ii)
текущо оценяване на това, дали някое от събитията, посочени в подточка i), представляват значителен риск от загуба на финансов инструмент, държан на отговорно пазене;
iii)
информиране на ЛУАИФ за констатираните значителни рискове и предприемане на подходящи действия, ако има такива, за да се предотврати или смекчи загубата на финансови инструменти, държани на отговорно пазене, когато са установени действителни или евентуални външни събития, за които се смята, че представляват значителен риск от загуба на финансов инструмент, държан на отговорно пазене.
2. Изискванията, посочени в параграф 1, букви а) и б), се считат за изпълнени в следните случаи:
а)
природни явления извън човешкия контрол или влияние;
б)
приемането на закон, указ, наредба, решение или заповед от правителство или държавен орган, включително съд или трибунал, които засягат финансовите инструменти, държани на отговорно пазене;
в)
война, бунтове или други големи внезапни драстични промени.
3. Изискванията, посочени в параграф 1, букви а) и б), не се считат за изпълнени в случай на счетоводна грешка, оперативна грешка, измама, неприлагане на изискването за отделяне на нивото на депозитаря или на третата страна, на която е било делегирано отговорното пазене на финансови инструменти, държани на отговорно пазене в съответствие с член 21, параграф 8, буква а) от Директива 2011/61/ЕС.
4. Настоящият член се прилага mutatis mutandis по отношение на подизпълнителя, когато депозитарят е сключил договор за прехвърляне на своята отговорност в съответствие с член 21, параграфи 13 и 14 от Директива 2011/61/ЕС.
Член 102
Обективни причини за депозитаря да сключи договор за освобождаване от отговорност
1. Обективни причини за сключване на договор за освобождаване от отговорност в съответствие с член 21, параграф 13 от Директива 2011/61/ЕС са:
а)
ограничени до точни и конкретни обстоятелства, характерни за дадена дейност;
б)
в съответствие с политиките и решенията на депозитаря.
2. Обективните причини се определят всеки път, когато депозитарят възнамерява да се освободи от отговорност.
3. Смята се, че депозитарят има обективни причини за сключване на договор за освобождаване от отговорност в съответствие с член 21, параграф 13 от Директива 2011/61/ЕС, когато депозитарят може да докаже, че няма друга възможност, освен да делегира задълженията си по отговорно пазене на трета страна. По-специално такъв е случаят, когато:
а)
правото на третата страна изисква определени финансови инструменти да се държат на отговорно пазене от местен субект и съществуват местни субекти, които отговарят на критериите за делегиране, определени в член 21, параграф 11 от Директива 2011/61/ЕС; или
б)
ЛУАИФ настоява за поддържане на инвестиция в дадена юрисдикция въпреки предупрежденията на депозитаря, че това води до повишен риск.
ГЛАВА V
ИЗИСКВАНИЯ ЗА ПРОЗРАЧНОСТ, ЛИВЪРИДЖ, ПРАВИЛА, СВЪРЗАНИ С ТРЕТИ ДЪРЖАВИ, И ОБМЕН НА ИНФОРМАЦИЯ ЗА ПОТЕНЦИАЛНИТЕ ПОСЛЕДИЦИ ОТ ДЕЙНОСТТА НА ЛУАИФ
РАЗДЕЛ 1
Годишен доклад, оповестяване на информация на инвеститорите и докладване пред компетентните органи
(член 22, параграф 2, букви а)-д), член 23, параграф 4 и член 24, параграф 1 от Директива 2011/61/ЕС)
Член 103
Общи принципи за годишния доклад
Цялата информация, предоставена в годишния доклад, включително информацията, посочена в настоящия раздел, се представя по начин, който осигурява важна по същество, надеждна, сравнима и разбираема информация. Годишният доклад съдържа информацията, която е необходима на инвеститорите във връзка с отделните структури на АИФ.
Член 104
Съдържание и форма на счетоводния баланс или отчета за активите и пасивите и отчета за приходите и разходите
1. Счетоводният баланс или отчетът за активите и пасивите съдържа най-малко следните елементи и съответните позиции съгласно член 22, параграф 2, буква а) от Директива 2011/61/ЕС:
а)
„активи“, включващи ресурсите, контролирани от АИФ в резултат на минали събития, от които се очаква АИФ да получи бъдещи икономически изгоди. Активите се класифицират допълнително в съответствие със следните позиции:
i)
„инвестиции“, включващи, но не само, дългови и капиталови ценни книжа, недвижими имоти и собственост и техните деривати;
ii)
„пари и парични еквиваленти“, включващи, но не само, касови наличности, безсрочни депозити и отговарящи на условията краткосрочни ликвидни инвестиции;
iii)
„вземания“, включващи, но не само вземания по отношение на дивиденти и лихви, продадени инвестиции, суми, дължими от брокери, и „предоставени аванси“, включително, но не само суми, платени предварително във връзка с разходи на АИФ;
б)
„пасиви“, включващи настоящи задължения на АИФ, произтичащи от минали събития, уреждането на които се очаква да доведе до изходящ поток на ресурси от АИФ, носещи икономически ползи. Пасиви се класифицират допълнително в съответствие със следните позиции:
i)
„задължения“, включващи, но не само, суми, платими във връзка с покупката на инвестиции или обратно изкупуване на дялове или акции в АИФ, и суми, дължими на брокери и „начислени разходи“, включително, но не само, задължения за управленските такси, консултантски такси, такси за постигнати резултати, лихви и други разходи, направени в хода на операциите на АИФ;
ii)
„заеми“, включващи, но не само суми, дължими на банки и други контрагенти;
iii)
„други пасиви“, включващи, но не само суми, дължими на контрагентите за обезпечение при връщането на ценни книжа, предоставени в заем, отложени приходи и платими дивиденти и разпределения;
в)
„нетни активи“, представляващи остатъчния дял в активите на АИФ след приспадане на всички негови пасиви.
2. Отчетът за приходите и разходите съдържа най-малко следните елементи и съответните позиции:
а)
„приход“, представляващ всяко увеличение на икономическите ползи през отчетния период под формата на входящ поток или увеличение на активите, или намаление на пасивите, което води до увеличение на нетните активи, различни от увеличенията, свързани с вноските на инвеститорите. Приходът се класифицира допълнително в съответствие със следните позиции:
i)
„инвестиционен приход“, който може да бъде допълнително класифициран като:
-
„приход от дивиденти“ по отношение на дивидентите по капиталови инвестиции, на които АИФ има право,
-
„приход от лихви“ по отношение на лихви по дългови инвестиции и парични средства, на които АИФ има право,
-
„приход от отдаване под наем“, свързан с прихода от наеми от инвестиции в недвижима собственост, на който АИФ има право;
ii)
„реализирана печалба от инвестиции“, която представлява печалба от освобождаването от инвестиции;
iii)
„нереализирана печалба от инвестиции“, която представлява печалба от преоценката на инвестиции; както и
iv)
„друг приход“, включващ, но не само, приходи от такси от ценни книжа, предоставени в заем, и от други източници;
б)
„разходи“, представляващи намаления на икономическите ползи през отчетния период под формата на изходящи потоци или изчерпване на активи или натрупването на пасиви, което води до намаляване на нетните активи, различни от тези, свързани с разпределянето към инвеститорите. Разходите се класифицират допълнително в съответствие със следните позиции:
-
„такси за инвестиционно консултиране или управление“, които представляват договорни такси, дължими на консултанта или ЛУАИФ,
-
„други разходи“, включително, но без да се ограничава до административни такси, професионални хонорари, попечителски такси и лихва. Отделни позиции, ако са съществени по характер, следва да се оповестяват отделно,
-
„реализирана загуба от инвестиции“, която представлява загуба от освобождаването от инвестициите,
-
„нереализирана загуба от инвестиции“, която представлява загуба от преоценката на инвестиции;
в)
„нетен приход или нетен разход“, което в зависимост от случая представлява превишението на прихода над разхода или на разхода над прихода.
3. Структурата, номенклатурата и терминологията на позициите е в съответствие с приложимите счетоводни стандарти или с приетите от АИФ правила, както и със законодателството приложимо на територията, на която е установен АИФ. Тези позиции могат да бъдат изменени или допълнени, за да се гарантира съответствие с гореизложеното.
4. Допълнителни позиции, заглавия и междинни сборове се представят, когато такова представяне е важно за разбиране на финансовото състояние на АИФ в счетоводния баланс или отчета за активите и пасивите или за разбирането на финансовите резултати на АИФ в съдържанието и формата на отчета за приходите и разходите. При необходимост допълнителната информация се представя в пояснителните бележки към финансовите отчети. Целта на бележките е да представят текстово описание или разбивка на позициите, представени в първичните отчети, и информация за позициите, които не отговарят на условията за признаване в тези отчети.
5. Всеки съществен клас от сходни позиции се представя отделно. Отделни позиции, ако са съществени, се оповестяват. Съществеността се оценява в съответствие с изискванията на приетата отчетна рамка.
6. Представянето и класификацията на позициите в счетоводния баланс или отчета за активите и пасивите се запазват от един отчетен или счетоводен период за следващия период, освен ако е очевидно, че друго представяне или класификация ще бъдат по-подходящи, когато например промяна в инвестиционната стратегия води до различни търговски модели или счетоводен стандарт налага промяна в представянето.
7. По отношение на съдържанието и формата на отчета за приходите и разходите, посочени в приложение IV, всички позиции приходи и разходи се признават в даден период в отчета за приходите и разходите, освен ако даден счетоводен стандарт, приет от АИФ, не изисква друго.
Член 105
Доклад за дейностите през финансовата година
1. Докладът за дейността през финансовата година включва най-малко:
а)
преглед на инвестиционните дейности по време на годината или периода и преглед на портфейла на АИФ в края на годината или в края на периода;
б)
преглед на резултатите от представянето на АИФ през годината или периода;
в)
съществени промени, както е определено по-долу в информацията, посочена в член 23 от Директива 2011/61/ЕС, които не са представени във финансовите отчети.
2. Докладът включва справедлив и балансиран преглед на дейностите и резултатите от представянето на АИФ, като съдържа и описание на главните рискове и инвестиционната или икономическа несигурност, пред които може да е изправен АИФ.
3. Анализът включва основни финансови и нефинансови показатели за представяне, свързани с този АИФ, доколкото това е необходимо за разбирането на инвестиционните дейности на АИФ или неговите резултати. Информацията, представена в доклада, е в съответствие с националните норми на държавата, в която е установен АИФ.
4. Информацията в доклада за дейността през финансовата година е част от доклада на съвета на директорите или на управителите на инвестиции, тъй като той обикновено се представя заедно с финансовите отчети на АИФ.
Член 106
Съществени промени
1. Всякакви промени в информацията се считат за съществени по смисъла на член 22, параграф 2, буква г) от Директива 2011/61/ЕС, ако има значителна вероятност, че разумен инвеститор, като се запознае с тази информация, би преразгледал своята инвестиция в АИФ, включително, тъй като тази информация може да се отрази на способността на инвеститора да упражни правата си във връзка с инвестицията или по друг начин да накърни интересите на един или повече инвеститори в АИФ.
2. С цел да спази разпоредбите на член 22, параграф 2, буква г) от Директива 2011/61/ЕС, ЛУАИФ преценява промените в информацията, посочена в член 23 от Директива 2011/61/ЕС, през финансовата година в съответствие с параграф 1 от настоящия член.
3. Информацията се оповестява в съответствие с изискванията на счетоводните стандарти и счетоводните норми, приети от АИФ, заедно с описание на всяко евентуално или очаквано въздействие върху АИФ и/или инвеститорите в АИФ. Допълнителни оповестявания се правят, когато спазването на конкретни изисквания на счетоводните стандарти и счетоводните норми може да се окаже недостатъчно, за да могат инвеститорите да разберат ефекта от промяната
4. Когато информацията, която трябва да бъде оповестена в съответствие с параграф 1, не е обхваната от приложимите за АИФ счетоводни стандарти или неговите счетоводни норми, се предоставя описание на съществените промени заедно с всяко евентуално или очаквано въздействие върху АИФ и/или инвеститорите в АИФ.
Член 107
Оповестяване на възнаграждения
1. Когато се предоставя информация, изисквана съгласно член 22, параграф 2, буква д) от Директива 2011/61/ЕС, се посочва дали общото възнаграждение е свързано с някое от следните:
а)
общото възнаграждение по отношение на целия персонал на ЛУАИФ, като се посочва броят на бенефициерите;
б)
общото възнаграждение на персонала на ЛУАИФ, който изцяло или частично участва в дейностите на АИФ, като се посочва броят на бенефициерите;
в)
делът на общото възнаграждение на персонала на ЛУАИФ, който може да бъде отнесен към АИФ, като се посочва броят на бенефициерите.
2. Когато е уместно, в общия размер на възнагражденията за финансовата година се посочва и натрупаната лихва, платена от АИФ.
3. Когато информацията се разкрива на равнището на ЛУАИФ, се предоставя разпределение или разбивка за всеки АИФ, доколкото тази информация е налице или е леснодостъпна. Като част от това оповестяване се включва описание на начина, по който е направено разпределението или разбивката.
4. ЛУАИФ предоставя обща информация относно финансовите и нефинансовите критерии на политиките и практиките за определяне на възнагражденията за съответните категории персонал, за да даде възможност на инвеститорите да оценят съществуващите стимули. В съответствие с принципите, посочени в приложение II към Директива 2011/61/ЕС, ЛУАИФ оповестява най-малко информацията, необходима, за да се разбере рисковият профил на АИФ и мерките, които приема, за да избегне или управлява конфликтите на интереси.
Член 108
Периодично оповестяване на информация пред инвеститорите
1. Информацията, посочена в член 23, параграф 4 от Директива 2011/61/ЕС, се представя по ясен и разбираем начин.
2. Когато оповестява процента на активите на АИФ, които подлежат на специални процедури поради неликвидния им характер в съответствие с член 23, параграф 4, буква а) от Директива 2011/61/ЕС, ЛУАИФ:
а)
предоставя преглед на всички специални процедури, включително дали те се отнасят до видове сметки, използвани за разделяне на неликвидни активи от по-ликвидни инвестиции (side pockets), ограничения върху откупувания (gates) или други подобни механизми, методологията за оценяване, прилагана към активите, които са предмет на такива условия, и начинът, по който се прилагат таксите за управление и за постигнати резултати по отношение на тези активи;
б)
оповестява тази информация като част от периодичното докладване във връзка с АИФ на инвеститорите, както се изисква от устава или учредителните документи на АИФ, или едновременно с проспекта и документите за предлагане и - като минимум - едновременно с годишния доклад в съответствие с член 22, параграф 1 от Директива 2011/61/ЕС.
Процентът на активите на АИФ, които подлежат на специалните процедури, посочени в член 1, параграф 5, се изчислява като нетната стойност на тези активи, които са предмет на специални процедури, се разделя на нетната стойност на активите на съответния АИФ.
3. За всеки нов подход за управление на ликвидността на АИФ в съответствие с член 23, параграф 4, буква б) от Директива 2011/61/ЕС ЛУАИФ:
а)
за всеки управляван от тях АИФ, който не е от затворен тип и не използва ливъридж, уведомят инвеститорите, когато правят промени в системите и процедурите за управление на ликвидността, посочени в член 16, параграф 1 от Директива 2011/61/ЕС, които са от съществено значение по смисъла на член 106, параграф 1;
б)
незабавно уведомяват инвеститорите, когато активират механизми за разделяне на неликвидни активи от по-ликвидни инвестиции като (side pockets), ограничения върху откупуванията (gates) или други подобни специални процедури или когато решат да преустановят обратното изкупуване;
в)
правят преглед на промените в правилата относно ликвидността, независимо дали последните представляват специални процедури. Когато е приложимо, в прегледа се включват условията, при които е разрешено обратно изкупуване, и обстоятелствата, при които се прилага преценка на ръководството. Също така се включва всяко гласуване или други ограничения, които могат да бъдат упражнявани, продължителността на периода на блокиране (lock-up) или разпоредба относно „първи по ред“ или „процентно изискване“ във връзка с ограниченията при обратно изкупуване (gates) и при преустановяване на обратното изкупуване.
4. При оповестяването на рисковия профил на АИФ в съответствие с член 23, параграф 4, буква в) от Директива 2011/61/ЕС се посочват:
а)
мерки за оценка на чувствителността на портфейла на АИФ към най-важните рискове, на които АИФ е или може да бъде изложен;
б)
ако установените от ЛУАИФ прагове на риска са били или е вероятно да бъдат надвишени и когато тези прагове са били превишени, описание на обстоятелствата и предприетите коригиращи мерки.
Информацията се оповестява на инвеститорите като част от периодичното докладване във връзка с АИФ, както се изисква от устава или учредителните документи на АИФ, или по едно и също време с проспекта и документа за предлагане и - като минимум - едновременно с годишния доклад, предоставян в съответствие с член 22, параграф 1 от Директива 2011/61/ЕС.
5. В системите за управление на риска, прилагани от ЛУАИФ в съответствие с член 23, параграф 4, буква в) от Директива 2011/61/ЕС, се посочват основните характеристики на системите за управление на риска, прилагани от ЛУАИФ за управление на рисковете, на които е или може да бъде изложен всеки управляван от тях АИФ. В случай на промяна оповестяването включва информация, свързана с промяната и очаквания от нея ефект върху АИФ и неговите инвеститори.
Информацията се оповестява като част от периодичното докладвана във връзка с АИФ на инвеститорите, както се изисква от устава или учредителните документи на АИФ, или едновременно с проспекта и документите за предлагане и - като минимум - едновременно с годишния доклад в съответствие с член 22, параграф 1 от Директива 2011/61/ЕС.
Член 109
Редовно оповестяване на информация пред инвеститорите
1. Информацията, посочена в член 23, параграф 5 от Директива 2011/61/ЕС, се представя по ясен и разбираем начин.
2. Информация за промени в максималното равнище на ливъридж, изчислен в съответствие с брутния метод и метода на задълженията, и всички права за повторно използване на обезпечение или на гаранция по силата на договорености във връзка с ливъридж, се предоставя без необосновано забавяне и включва:
а)
първоначалното и преразгледаното максимално равнище на ливъридж, изчислен в съответствие с членове 7 и 8, при който равнището на ливъридж се изчислява като експозиция, разделена на нетната стойност на активите на АИФ;
б)
естеството на предоставените права за повторно използване на обезпечение;
в)
естеството на предоставените гаранции, и
г)
подробни данни за промените при всички доставчици на услуги, които се отнасят до една от точките по-горе.
3. Информация за общия размер на ливъриджа, изчислен в съответствие с използваните от АИФ брутен метод и метод на задълженията се оповестява като част от периодичното докладвана във връзка с АИФ на инвеститорите, както се изисква от устава или учредителните документи на АИФ, или едновременно с проспекта и документите за предлагане и - като минимум - едновременно с годишния доклад в съответствие с член 22, параграф 1 от Директива 2011/61/ЕС.
Член 110
Докладване пред компетентните органи
1. С цел да бъдат изпълнени изискванията на член 24, параграф 1, втора алинея и на член 3, параграф 3, буква г) от Директива 2011/61/ЕС, ЛУАИФ предоставя следната информация, когато докладва пред компетентните органи:
а)
основните инструменти, с които търгува, включително разбивка на финансовите инструменти и другите активи, включително инвестиционните стратегии на АИФ и географската и секторната ориентация на инвестициите му;
б)
пазарите, на които участва или на които търгува активно;
в)
диверсификацията на портфейла на АИФ, включително, но не само, основните му експозиции и най-важните концентрации.
Информацията се предоставя във възможно най-кратък срок и не по-късно от един месец след края на срока, посочен в параграф 3. Когато АИФ е фонд, инвестиращ в други фондове, ЛУАИФ може да удължи срока с 15 дни.
2. За всеки от управляваните от тях АИФ от ЕС и за всеки АИФ, който предлагат в Съюза, ЛУАИФ предоставят на компетентните органи на тяхната държава членка по произход следната информация в съответствие с член 24, параграф 2 от Директива 2011/61/ЕС:
а)
процента на активите на АИФ, които подлежат на специалните процедури, посочени в член 1, параграф 5 от настоящия регламент, поради неликвидния им характер, както е посочено в член 23, параграф 4, буква а) от Директива 2011/61/ЕС;
б)
всички нови подходи за управление на ликвидността на АИФ;
в)
системите за управление на риска, използвани от ЛУАИФ за управление на пазарния риск, ликвидния риск, риска от контрагента и на други рискове, включително оперативния риск;
г)
текущия рисков профил на АИФ, включително:
i)
пазарния рисков профил на инвестициите на АИФ, включително очакваната възвръщаемост и волатилността на АИФ в нормални пазарни условия;
ii)
ликвидния профил на инвестициите на АИФ, включително ликвидния профил на активите на АИФ, профила на сроковете на обратно изкупуване и условията на финансиране, предоставяно от контрагенти на АИФ;
д)
информация за основните категории активи, в които е инвестирал АИФ, включително съответните пазарна стойност на къса позиция и пазарна стойност на дълга позиция, оборота и показателите от представянето по време на отчетния период; както и
е)
резултатите от провежданите периодично стрес-тестове при обичайни и извънредни обстоятелства, извършени в съответствие с член 15, параграф 3, буква б) и член 16, параграф 1, втора алинея от Директива 2011/61/ЕС.
3. Информацията, посочена в параграфи 1 и 2, се докладва, както следва:
а)
на всеки шест месеца от ЛУАИФ, управляващи портфейли на АИФ, чиито управлявани активи, изчислени в съответствие с член 2, надвишават общо прага съответно от 100 млн. евро или 500 млн. евро, предвидени в член 3, параграф 2, букви а) и б) от Директива 2011/61/ЕС, но не надвишават 1 млрд. евро за всеки от управляваните от тях АИФ от ЕС, и за всеки АИФ, който предлагат в Съюза;
б)
на всеки три месеца от ЛУАИФ, управляващи портфейли от АИФ, чиито управлявани активи, изчислени в съответствие с член 2, надвишават общо 1 млрд. евро за всеки един от управляваните от тях АИФ от ЕС, и за всеки АИФ, който предлагат в Съюза;
в)
на всеки три месеца от ЛУАИФ, които са предмет на изискванията, посочени в буква а) от настоящия параграф, за всеки АИФ, чийто управлявани активи, включително активи, придобити чрез използването на ливъридж, надвишават общо 500 млн. евро за този АИФ;
г)
годишно от ЛУАИФ по отношение на всеки управляван от тях АИФ, който не използва ливъридж и който, в съответствие с основната си инвестиционна политика, инвестира в дружества и емитенти, които не са допуснати за търговия на организиран пазар, за да придобие контрол.
4. Чрез дерогация от параграф 3 компетентният орган на държавата членка по произход на ЛУАИФ може да сметне за подходящо и необходимо за упражняване на функциите си да изиска цялата или част от информацията да бъде докладвана по-често.
5. ЛУАИФ, управляващи един или повече АИФ, за които са преценили, че използват ливъридж в значителна степен в съответствие с член 111 от настоящия регламент, представят информацията, изисквана съгласно член 24, параграф 4 от Директива 2011/61/ЕС, едновременно с информацията, изисквана съгласно параграф 2 от настоящия член.
6. ЛУАИФ предоставят информацията, посочена в параграфи 1, 2 и 5, в съответствие със стандартния образец за докладване, посочен в приложение IV.
7. В съответствие с член 42, параграф 1, буква а) от Директива 2011/61/ЕС за ЛУАИФ извън ЕС, всяко позоваване на компетентните органи на държавата членка по произход, означава компетентният орган на референтната държава членка.
Член 111
Използване на ливъридж в значителна степен
1. Приема се, че ливъридж се използва в значителна степен за целите на член 24, параграф 4 от Директива 2011/61/ЕС, когато експозицията на АИФ, изчислена в съответствие с метода на задълженията съгласно член 8 от настоящия регламент, надхвърля три пъти нетната стойност на неговите активи.
2. Когато изискванията, посочени в параграф 1 от настоящия член, са изпълнени, ЛУАИФ предоставят информация в съответствие с член 24, параграф 4 от Директива 2011/61/ЕС на компетентните органи на техните държави членки по произход, в съответствие с принципите, определени в член 110, параграф 3 от настоящия регламент.
РАЗДЕЛ 2
ЛУАИФ, управляващи АИФ, които използват ливъридж
(член 25, параграф 3 от Директива 2011/61/ЕС)
Член 112
Ограничения върху управлението на АИФ
1. Определените в настоящия член принципи се прилагат, за да се уточнят обстоятелствата, при които компетентните органи упражняват своите правомощия да налагат на ЛУАИФ ограничения върху използването на ливъридж или други ограничения.
2. Когато се прави оценка на информацията, получена съгласно член 7, параграф 3, член 15, параграф 4, член 24, параграф 4 или 5 от Директива 2011/61/ЕС, компетентният орган взема предвид степента, в която използването на ливъридж от дадено ЛУАИФ или неговото взаимодействие с група от ЛУАИФ или други финансови институции може да допринесат за натрупване на систематичен риск във финансовата система или на риск от създаване на нестабилност на пазарите.
3. При оценката си компетентните органи вземат под внимание най-малко следните аспекти:
а)
обстоятелствата, при които експозицията на АИФ или няколко АИФ, включително тези експозиции, произтичащи от финансиране или инвестиционни позиции, поети от ЛУАИФ за негова сметка или от името на АИФ, биха могли да представляват важен източник на пазарен риск, ликвиден риск или риск от контрагента за финансовата институция;
б)
обстоятелствата, при които дейността на ЛУАИФ или неговото взаимодействие, например, с група от ЛУАИФ или други финансови институции, по-специално по отношение на вида на активите, в които инвестира АИФ, и използваните от ЛУАИФ техники чрез използването на ливъридж допринасят или биха могли да допринесат до срив в цените на финансовите инструменти или други активи по начин, който заплашва жизнеспособността на такива финансови инструменти или други активи;
в)
критерии, като вида на АИФ, инвестиционната стратегия на ЛУАИФ по отношение на управляваните АИФ, пазарните условия, в които действат ЛУАИФ и АИФ, и всякакви възможни проциклични ефекти, които биха могли да произтекат от налагането от компетентните органи на прагове или други ограничения за използването на ливъридж от съответното ЛУАИФ;
г)
критерии, като например размера на АИФ или няколко АИФ и всяко свързано с него въздействие върху конкретен пазарен сектор, концентрациите на риск в определени пазари, на които АИФ или няколко АИФ инвестират, риск от разрастване на проблема от пазар, на който е бил установен риск, към други пазари; проблеми с ликвидността на определени пазари в даден момент, мащабът на несъответствието актив/пасив в инвестиционната стратегия на даден ЛУАИФ или необичайни движения на цените на активите, в които АИФ може да инвестира.
РАЗДЕЛ 3
Специални правила, отнасящи се за трети държави
(член 34, параграф 1, член 35, параграф 2, член 36, параграф 1, член 37, параграф 7, буква г), член 40, параграф 2, буква а) и член 42, параграф 1 от Директива 2011/61/ЕС)
Член 113
Общи изисквания
1. Договореностите за сътрудничество обхващат всички възможни ситуации и участници, предвидени в глава VII от Директива 2011/61/ЕС, като се взема предвид местонахождението на ЛУАИФ и на АИФ, както и дейността на ЛУАИФ.
2. Договорености за сътрудничество се сключват в писмена форма.
3. С договореностите за сътрудничество се определя конкретна рамка за консултации, сътрудничество и обмен на информация за целите на надзора и правоприлагането между компетентните органи на ЕС и надзорните органи на третата държава.
4. В договореностите за сътрудничество се съдържа специална клауза, предвиждаща предаване на информация, получена от компетентен орган от Съюза от надзорен орган в трета държава, на други компетентни органи на Съюза, на ЕОЦКП или на ЕССР, както се изисква в Директива 2011/61/ЕС.
Член 114
Механизми, инструменти и процедури
1. В договореностите за сътрудничество се определят необходимите механизми, инструменти и процедури, за да се даде възможност на компетентните органи от Съюза да имат достъп до цялата информация, необходима за изпълнението на техните задължения съгласно Директива 2011/61/ЕС.
2. В договореностите за сътрудничество се определят необходимите механизми, инструменти и процедури, за да се даде възможност за извършване на проверки на място, когато такива се налагат, за да може компетентният орган от Съюза да изпълни задълженията си съгласно Директива 2011/61/ЕС. Проверки на място се извършват пряко от компетентния орган от Съюза или от компетентния орган на третата държава с помощта на компетентния орган от Съюза.
3. В договореностите за сътрудничество се определят необходимите механизми, инструменти и процедури, за да може компетентният орган на третата държава да съдейства на компетентните органи от Съюза, когато това е необходимо, да наложат в съответствие с приложимото за този орган национално и международно право, принудително изпълнение на законодателството на Съюза и националното правоприлагащо законодателство, когато са нарушени от субект, установен в третата държава.
Член 115
Защита на данните
Договореностите за сътрудничество гарантират, че предаването на трети държави на данни и анализи на данни се осъществява само в съответствие с член 52 от Директива 2011/61/ЕС.
РАЗДЕЛ 4
Обмен на информация относно евентуални последствия за системата от дейността на ЛУАИФ
(член 53, параграф 1 от Директива 2011/61/ЕС)
Член 116
Обмен на информация относно евентуални последствия за системата от дейността на ЛУАИФ
За целите на член 53 от Директива 2011/61/ЕС компетентните органи на държавите членки, които отговарят за издаване на разрешение или за надзора над ЛУАИФ съгласно посочената директива, обменят с компетентните органи на други държави членки, с ЕОЦКП и ЕССР най-малко:
а)
информацията, получена съгласно член 110, когато тази информация може да бъда важна за наблюдението и реакцията при евентуални последици от дейностите на отделни ЛУАИФ или няколко ЛУАИФ заедно за стабилността на значими за системата финансови институции и правилното функциониране на пазарите, на които ЛУАИФ развиват дейност;
б)
информацията, получена от органите на трети държави, когато това е необходимо за наблюдението на систематични рискове;
в)
анализ на информацията, посочена в букви а) и б), и оценка на всяка ситуация, при която се смята, че дейността на едно или повече контролирани ЛУАИФ или на един или повече АИФ под тяхно ръководство допринася за натрупване на систематичен риск във финансовата система, на риск от нестабилност на пазарите или на рискове за дългосрочния растеж на икономиката;
г)
предприетите мерки, когато дейността на един или повече контролирани ЛУАИФ или на един или повече АИФ под тяхното ръководство представлява систематичен риск или застрашава правилното функциониране на пазарите, на които те извършват дейност.
ГЛАВА VI
ЗАКЛЮЧИТЕЛНИ РАЗПОРЕДБИ
Член 117
Влизане в сила
Настоящият регламент влиза в сила на двадесетия ден след публикуването му в Официален вестник на Европейския съюз.
Прилага се от 22 юли 2013 г.
Настоящият регламент е задължителен в своята цялост и се прилага пряко във всички държави членки.
Съставено в Брюксел на 19 декември 2012 година.
DELEGIRANA UREDBA KOMISIJE (EU) št. 231/2013
z dne 19. decembra 2012
o dopolnitvi Direktive 2011/61/EU Evropskega parlamenta in Sveta v zvezi z izjemami, splošnimi pogoji poslovanja, depozitarji, finančnim vzvodom, preglednostjo in nadzorom
(Besedilo velja za EGP)
EVROPSKA KOMISIJA JE -
ob upoštevanju Pogodbe o delovanju Evropske unije,
ob upoštevanju Direktive 2011/61/EU Evropskega parlamenta in Sveta z dne 8. junija 2011 o upraviteljih alternativnih investicijskih skladov in spremembah direktiv 2003/41/ES in 2009/65/ES ter uredb (ES) št. 1060/2009 in (EU) št. 1095/2010 (1) ter zlasti člena 3(6), člena 4(3), člena 9(9), člena 12(3), člena 14(4), člena 15(5), člena 16(3), člena 17, člena 18(2), člena 19(11), člena 20(7), člena 21(17), člena 22(4), člena 23(6), člena 24(6), člena 25(9), člena 34(2), člena 35(11), člena 36(3), člena 37(15), člena 40(11), člena 42(3) in člena 53(3) Direktive,
ob upoštevanju mnenja Evropske centralne banke,
ob upoštevanju naslednjega:
(1)
Direktiva 2011/61/EU pooblašča Komisijo, da sprejme delegirane akte, ki zlasti določajo pravila, ki zadevajo izračun praga, finančni vzvod, pogoje poslovanja za upravitelje alternativnih investicijskih skladov (v nadaljnjem besedilu: UAIS), vključno z obvladovanjem tveganja in upravljanjem likvidnosti, zahtevami glede nalog in dolžnosti depozitarjev alternativnih investicijskih skladov (v nadaljnjem besedilu: AIS), pravili o preglednosti in posebnimi zahtevami glede tretjih držav. Pomembno je, da začnejo vsa ta dopolnilna pravila veljati istočasno kot Direktiva 2011/61/EU, tako da se začnejo nove zahteve, naložene UAIS, učinkovito izpolnjevati. Določbe te uredbe so tesno povezane, saj obravnavajo dovoljenje, trajno delovanje in preglednost UAIS, ki upravljajo in/ali tržijo AIS v Uniji, ki so neločljivo povezani vidiki ustanavljanja in izvajanja dejavnosti upravljanja sredstev. Za zagotovitev skladnosti med navedenimi določbami, ki bi morale začeti veljati hkrati, in za omogočanje celovitega pregleda nad določbami in enotnega dostopa do njih za osebe, za katere veljajo navedene obveznosti, vključno z vlagatelji, ki niso rezidenti Unije, je zaželeno, da se vsi delegirani akti, ki se zahtevajo z Direktivo 2011/61/EU, vključijo v eno uredbo.
(2)
Pomembno je zagotoviti, da se cilji Direktive 2011/61/EU dosežejo enotno v vseh državah članicah, s čimer se bosta okrepili celovitost notranjega trga in pravna varnost za njegove udeležence, vključno z institucionalnimi vlagatelji, pristojnimi organi in drugimi zainteresiranimi stranmi, in sicer s sprejetjem uredbe. Oblika uredbe zagotavlja skladen okvir za vse udeležence na trgu in je najboljše jamstvo za usklajeno področje delovanja, enotne konkurenčne pogoje in enotno ustrezno raven zaščite vlagateljev. Poleg tega zagotavlja neposredno uporabo natančnih enotnih pravil glede delovanja UAIS, katerih značilnosti omogočajo neposredno uporabo in zato dodaten prenos na nacionalni ravni ni potreben. Uporaba uredbe poleg tega onemogoča zapoznelo uporabo Direktive 2011/61/EU v državah članicah.
(3)
Ker delegirana uredba določa naloge in odgovornosti „vodstvenega organa“ in „višjega vodstva“, je pomembno pojasniti pomen teh izrazov, zlasti dejstvo, da je vodstveni organ lahko sestavljen iz višjih vodstvenih delavcev. Ker ta uredba poleg tega uvaja tudi izraz „nadzorna funkcija“, bi opredelitev vodstvenega organa morala pojasniti, da gre za organ, ki obsega vodstveno funkcijo, če sta nadzorna in vodstvena funkcija ločeni v skladu z nacionalno zakonodajo o gospodarskih družbah. Direktiva 2011/61/EU zahteva, da UAIS pristojnim organom predložijo nekatere informacije, vključno z odstotkom sredstev AIS, ki so predmet posebnih ureditev, ki izhajajo iz njihove nelikvidne narave. Ta uredba pojasnjuje pomen posebnih ureditev, da bodo UAIS natančno vedeli, kakšne informacije bi morali zagotoviti pristojnim organom.
(4)
Direktiva 2011/61/EU zagotavlja manj strog sistem za tiste UAIS, ki upravljajo portfelj AIS, katerih skupna upravljana sredstva ne presegajo zadevnega praga. Treba je jasno določiti, kako se izračuna skupna vrednost upravljanih sredstev. V tem okviru je treba opredeliti ukrepe, potrebne za izračun celotne vrednosti sredstev, da se jasno določi, katera sredstva niso vključena v izračun, pojasni, kako se vrednotijo sredstva, pridobljena z uporabo finančnih vzvodov, in določijo pravila za obravnavo primerov navzkrižne udeležbe v deležih med AIS, ki jih upravlja UAIS.
(5)
Celotno vrednost upravljanih sredstev je treba izračunati najmanj enkrat letno in uporabljati posodobljene informacije. Vrednost sredstev bi bilo zato treba ugotoviti v dvanajstih mesecih pred datumom izračuna celotne vrednosti upravljanih sredstev in kolikor je mogoče blizu tega datuma.
(6)
Za zagotovitev, da je UAIS še naprej upravičen do obravnave v okviru manj strogega sistema iz Direktive 2011/61/EU, bi moral vzpostaviti postopek za redno spremljanje celotne vrednosti upravljanih sredstev. UAIS lahko obravnava vrste upravljanih AIS in različne razrede vloženih sredstev, da oceni, kakšna je verjetnost, da se prag preseže, ali potrebo po dodatnem izračunu.
(7)
Kadar UAIS ne izpolnjuje več pogojev glede pragov, bi o tem moral obvestiti pristojni organ in v 30 koledarskih dneh zaprositi za dovoljenje. Kadar pa se preseganje praga ali padanje pod prag v danem koledarskem letu pojavlja le občasno in se taki primeri štejejo kot začasni, UAIS ne bi bilo treba prositi za izdajo dovoljenja. V takih primerih bi moral UAIS pristojni organ obvestiti o preseganju praga in pojasniti, zakaj meni, da je tako preseganje prehodne narave. Stanje, ki traja več kot tri mesece, se ne more šteti za začasno. UAIS bi moral pri ocenjevanju tega, ali je stanje začasno, upoštevati pričakovane dejavnosti vpisa in odkupa ali, kjer je to primerno, vpoklic in distribucijo kapitala. UAIS kot del te ocene ne bi smel uporabljati pričakovanih tržnih gibanj.
(8)
Podatki, ki jih UAIS uporabljajo pri izračunu celotne vrednosti upravljanih sredstev, niso na voljo javnosti ali vlagateljem. Pristojnim organom pa je treba omogočiti, da preverijo, ali je UAIS pravilno izračunal in spremljal celotno vrednost upravljanih sredstev, vključno z oceno primerov, ko je celotna vrednost upravljanih sredstev začasno presegla zadevni prag, in bi torej na zahtevo morali imeti dostop do teh podatkov.
(9)
Pomembno je, da UAIS, upravičeni do obravnave v okviru blažjega režima iz Direktive 2011/61/EU, pristojnim organom ob registraciji posredujejo posodobljene informacije. Vse vrste UAIS nimajo posodobljenih ponudbenih dokumentov, ki odražajo zadnji razvoj dogodkov v zvezi z AIS, ki jih upravljajo, in taki UAIS lahko zahtevane informacije predložijo v ločenem dokumentu, ki opisuje naložbeno strategijo skladov. To je mogoče v primeru skladov zasebnega ali tveganega kapitala, ki denar pogosto pridobivajo na podlagi pogajanj z morebitnimi vlagatelji.
(10)
AIS, ki ima v lasti samo lastniške deleže v družbah, ki kotirajo na borzi, se ne bi smel šteti kot sklad, ki uporablja finančni vzvod, če lastniški deleži niso pridobljeni z izposojanjem. Kadar isti AIS kupi opcije na delniški indeks, se šteje, da uporablja finančni vzvod, saj se je povečala njegova izpostavljenost navedeni naložbi.
(11)
Za zagotovitev enotne uporabe obveznosti UAIS glede objektivnega pregleda uporabljenega finančnega vzvoda je treba zagotoviti dve metodi za njegov izračun. Na podlagi tržnih raziskav je najboljše rezultate mogoče doseči s povezovanjem tako imenovane „metode bruto izpostavljenosti“ z „metodo zavezujoče izpostavljenosti“.
(12)
Za pridobitev ustreznih informacij za spremljanje sistemskih tveganj in pregled nad uporabo finančnega vzvoda s strani UAIS, bi morale biti informacije o izpostavljenosti AIS pristojnim organom in vlagateljem predložene na podlagi metode bruto izpostavljenosti in metode zavezujoče izpostavljenosti, vsi UAIS pa bi morali zato izpostavljenost izračunati na podlagi obeh metod. Metoda bruto izpostavljenosti izraža skupno izpostavljenost AIS, metoda zavezujoče izpostavljenosti pa omogoča vpogled v tehnike zavarovanja pred tveganjem in pobota, ki jih uporablja upravitelj, zato je metodi treba obravnavati povezano. Zlasti je lahko koristen podatek, v kolikšni meri se skupna izpostavljenost razlikuje med metodo bruto izpostavljenosti in metodo zavezujoče izpostavljenosti. Če je treba zagotoviti, da se vsako povečanje izpostavljenosti AIS ustrezno odraža, lahko Komisija sprejme dodatne delegirane akte o dodatni in neobvezni metodi za izračun finančnega vzvoda.
(13)
Pri izračunu izpostavljenosti bi se morale na začetku vključiti vse pozicije AIS, vključno s kratkimi in dolgimi pozicijami v zvezi s sredstvi ter obveznostmi, izposojo, izvedenimi finančnimi instrumenti in katero koli drugo metodo, ki povečuje izpostavljenost, kadar tveganja in koristi sredstev ali obveznosti nosi AIS, ter vsemi drugimi pozicijami, ki sestavljajo čisto vrednost sredstev.
(14)
Dogovore o izposoji, ki jih sklenejo AIS, bi bilo treba izvzeti, če so začasni in zadevajo kapitalske obveznosti vlagateljev ter so v celoti kriti z njimi. Obnovljiva posojila se ne štejejo kot začasna.
(15)
Poleg izračuna izpostavljenosti z metodo bruto izpostavljenosti bi morali vsi UAIS izpostavljenost izračunati tudi z metodo zavezujoče izpostavljenosti. V skladu s to metodo bi se morali izvedeni finančni instrumenti pretvoriti v enakovredne pozicije v osnovnem sredstvu. Če pa AIS vlaga v določene izvedene finančne instrumente, da bi izravnal tržno tveganje drugih sredstev, v katere vlaga, se pod določenimi pogoji navedeni instrumenti ne smejo pretvoriti v enakovredno pozicijo v osnovnem sredstvu, saj se izpostavljenosti obeh naložb izravnata. Do tega bi moralo priti, kadar na primer portfelj AIS vlaga v določen indeks in ima v lasti izvedeni finančni instrument, ki zamenja donos navedenega indeksa z donosom drugega indeksa, kar bi moralo biti enako izpostavljenosti do drugega indeksa v portfelju, in zato čista vrednost sredstev AIS ne bi bila odvisna od donosa prvega indeksa.
(16)
Pri izračunu izpostavljenosti v skladu z metodo zavezujoče izpostavljenosti izvedeni finančni instrumenti, ki izpolnjujejo merila iz te uredbe, ne povzročajo nobene dodatne izpostavljenosti. Če AIS vlaga v indeksirane standardizirane terminske pogodbe in ima denarno pozicijo, enako celotni osnovni tržni vrednosti standardiziranih terminskih pogodb, bi bilo to enakovredno neposrednemu vlaganju v indeksirane delnice, zato se indeksirana standardizirana terminska pogodba ne bi smela upoštevati za namene izračuna izpostavljenosti AIS.
(17)
Pri izračunu izpostavljenosti na podlagi metode zavezujoče izpostavljenosti bi bilo treba UAIS omogočiti, da uporabijo pogodbe o varovanju pred tveganjem in pobotu, če izpolnjujejo merila, povezana z metodo zavezujoče izpostavljenosti.
(18)
Zahtevo, da pogodbe o pobotu zadevajo isto osnovno sredstvo, je treba dosledno razlagati tako, da se sredstva, ki jih UAIS šteje kot enakovredna ali tesno povezana, kot so različni razredi delnic ali obveznic, ki jih izda isti izdajatelj, ne bi smela šteti kot enaka za namene pogodbe o pobotu. Namen opredelitve pogodbe o pobotu je zagotoviti, da se upoštevajo le tista trgovanja, ki izravnajo tveganja, povezana z drugimi trgovanji, in ne puščajo nobenega pomembnega preostalega tveganja. Kombinacije trgovanj, katerih cilj je ustvariti donos, čeprav majhen, z zmanjšanjem nekaterih tveganj, medtem ko druga ostanejo nespremenjena, se ne bi smele šteti kot pogodbe o pobotu, kot so arbitražne naložbene strategije, katerih cilj je ustvariti donos z izkoriščanjem cenovnih neskladij med izvedenimi finančnimi instrumenti z istim osnovnim sredstvom, vendar drugačno zapadlostjo.
(19)
Upravljanje portfelja, katerega namen je zmanjšati tveganje trajanja z združevanjem naložbe v dolgoročno obveznico z obrestno zamenjavo ali skrajšati trajanje portfelja obveznic AIS z odprtjem kratke pozicije v standardizirani terminski pogodbi na obveznico, ki predstavlja obrestno tveganje portfelja (varovanje pred tveganjem trajanja), bi bilo treba šteti kot pogodbo o varovanju pred tveganjem, če izpolnjuje merila o varovanju pred tveganjem.
(20)
Upravljanje portfelja, katerega namen je izravnava znatnih tveganj, povezanih z naložbo v dobro razpršen portfelj delnic z odprtjem kratke pozicije v indeksirani standardizirani terminski pogodbi na delniškem trgu, kjer je sestava lastniškega portfelja zelo podobna sestavi indeksa delniškega trga, njegov donos pa je tesno povezan z donosom indeksa delniškega trga in kjer kratka pozicija v indeksirani standardizirani terminski pogodbi na delniškem trgu omogoča nedvomno zmanjšanje splošnega tržnega tveganja, povezanega z lastniškim portfeljem, specifično tveganje pa je neznatno, kot je varovanje pred tveganjem beta dobro razpršenega lastniškega portfelja, kjer se specifično tveganje šteje kot neznatno, bi se moralo šteti kot upravljanje portfelja, ki izpolnjuje merila o varovanju pred tveganjem.
(21)
Upravljanje portfelja, katerega namen je izravnava tveganja, povezanega z naložbo v obveznico z nespremenljivo obrestno mero z združevanjem dolge pozicije v kreditni zamenjavi z obrestno zamenjavo, ki fiksno obrestno mero zamenja z obrestno mero, enako ustreznemu ekvivalentu denarnega trga in razliki v obrestnih merah, bi se moralo šteti kot pogodba o varovanju pred tveganjem, če so načeloma izpolnjena vsa merila metode zavezujoče izpostavljenosti o varovanju pred tveganjem.
(22)
Upravljanje portfelja, katerega namen je izravnava tveganja določene delnice z odprtjem kratke pozicije prek pogodbe o izvedenih finančnih instrumentih v delnici, ki je drugačna, a tesno povezana s prvo delnico, se ne bi smelo šteti kot izpolnjevanje meril o varovanju pred tveganjem. Čeprav se ta strategija opira na odpiranje nasprotnih pozicij v istem razredu sredstev, ne zavaruje pred specifičnim tveganjem, povezanim z vlaganjem v določeno delnico. Zato se ne bi smela šteti kot pogodba o varovanju pred tveganjem, kot je določeno v merilih, povezanih z metodo zavezujoče izpostavljenosti.
(23)
Upravljanje portfelja, katerega namen je ohranjati alfo košarice delnic (ki zajema omejeno število delnic) s kombinacijo naložbe v navedeno košarico delnic s kratko pozicijo v standardizirani terminski pogodbi v indeksu delniškega trga, prilagojeno z beta, se ne bi smelo šteti kot izpolnjevanje meril o varovanju pred tveganjem. Namen takšne strategije ni izravnati znatnih tveganj, povezanih z naložbo v navedeno košarico delnic, temveč izravnati beto (tržno tveganje) navedene naložbe in ohranjati alfo. Alfa del košarice delnic lahko prevlada nad beta delom in tako povzroči izgubo na ravni AIS. Zato se ne bi smela šteti kot pogodba o varovanju pred tveganjem.
(24)
Arbitražna strategija o združitvi je strategija, ki združuje kratko pozicijo v delnici z dolgo pozicijo v drugi delnici. Cilj take strategije je varovanje pred beto (tržnim tveganjem) pozicij in ustvarjanje donosa, povezanega z relativno uspešnostjo obeh delnic. Alfa del košarice delnic pa lahko prav tako prevlada nad beta delom in tako povzroči izgubo na ravni AIS. Zato se ne bi smela šteti kot pogodba o varovanju pred tveganjem, kot je določena v merilih, povezanih z metodo zavezujoče izpostavljenosti.
(25)
Strategija, katere namen je varovanje dolge pozicije v delnici ali obveznici s kupljeno kreditno zaščito za istega izdajatelja, zadeva dva različna razreda sredstev in se zato ne bi smela šteti kot pogodba o varovanju pred tveganjem.
(26)
UAIS bi moral pri uporabi metod, ki povečujejo izpostavljenost AIS, upoštevati splošna načela, kot je upoštevanje vsebine posla poleg njegove pravne oblike. UAIS bi moral zlasti v zvezi s posli začasne prodaje in/ali začasnega nakupa ugotoviti, ali je AIS preprečil ali ohranil tveganja in koristi vključenih sredstev. UAIS bi moral pregledati tudi izvedene finančne instrumente ali druge pogodbe na podlagi osnovnih sredstev, da bi ugotovil morebitne prihodnje obveznosti AIS, ki izhajajo iz navedenih poslov.
(27)
Ker metoda zavezujoče izpostavljenosti vodi k temu, da se obrestne mere z različnimi zapadlostmi štejejo kot različna osnovna sredstva, lahko AIS, ki v skladu s svojo osnovno naložbeno politiko primarno vlagajo v obrestne izvedene finančne instrumente, uporabijo posebna pravila o pobotu trajanja, da se upošteva korelacija med razponi zapadlosti obrestne krivulje. AIS bi moral pri določitvi svoje naložbene politike in profila tveganja opredeliti stopnjo obrestnega tveganja in posledično določiti svoje ciljno trajanje. AIS bi moral pri odločanju o naložbah upoštevati vnaprej določeno ciljno trajanje. Kadar se trajanje portfelja razlikuje od ciljnega trajanja, se strategija ne bi smela šteti kot pogodba o pobotu trajanja, kot je določeno v merilih, povezanih z metodo zavezujoče izpostavljenosti.
(28)
Pravila o pobotu trajanja omogočajo, da se dolge pozicije pobotajo s kratkimi pozicijami, katerih osnovna sredstva so različne obrestne mere. Zapadlosti, ki služijo kot pragi zapadlosti, zajemajo dve leti, sedem let in 15 let. V okviru vsakega razpona zapadlosti bi moral biti dovoljen pobot pozicij.
(29)
Pobot pozicij med dvema različnima razponoma zapadlosti bi se moral dovoliti delno. Za pobotane pozicije, ki omogočajo le delen pobot, je treba uporabiti kazni. Izražene bi morale biti v odstotkih, ki izražajo povprečne korelacije med razponi zapadlosti za dve leti, pet let, deset let in 30 let obrestne krivulje. Večja kot je razlika med zapadlostmi pozicij, bolj je njihov pobot predmet kazni in zato se morajo odstotki povečati.
(30)
Pozicije, katerih modificirano trajanje je precej večje od modificiranega trajanja celotnega portfelja, niso v skladu z naložbeno strategijo AIS in njihov popoln pobot ne bi smel biti dovoljen. Zato pobot kratke pozicije z zapadlostjo 18 mesecev (razpon zapadlosti 1) z dolgo pozicijo z zapadlostjo 10 let (razpon zapadlosti 3) ne bi smel biti sprejemljiv, če je ciljno trajanje AIS okoli 2 leti.
(31)
AIS lahko pri izračunu izpostavljenosti najprej opredeli pogodbe o varovanju pred tveganjem. Izvedeni finančni instrumenti, vključeni v te pogodbe, se nato izključijo iz izračuna skupne izpostavljenosti. AIS bi moral v pogodbah o varovanju pred tveganjem uporabiti točen izračun. AIS pri izračunu varovanja pred tveganjem ne bi smeli uporabljati pravil o pobotu trajanja. Pravila o pobotu trajanja se lahko uporabljajo za pretvorbo preostalih obrestnih izvedenih finančnih instrumentov v njihove enakovredne pozicije osnov.
(32)
UAIS mora v skladu z Direktivo 2011/61/EU zagotoviti, da so morebitna tveganja poklicne odgovornosti, ki izhajajo iz njegove dejavnosti, ustrezno krita z dodatnimi lastnimi sredstvi ali zavarovanjem poklicne odgovornosti. Enotna uporaba te določbe zahteva splošno razumevanje morebitnih tveganj poklicne odgovornosti, ki morajo biti krita. Splošna specifikacija tveganj, ki izhajajo iz poklicne malomarnosti UAIS, bi morala opredeliti značilnosti relevantnih tveganih dogodkov in določiti obseg morebitne poklicne odgovornosti, vključno s škodo ali izgubo, ki jo povzročijo osebe, ki neposredno opravljajo dejavnosti, za katere je UAIS zakonsko odgovoren, kot so direktorji, uradniki ali osebje UAIS, in osebe, ki opravljajo dejavnosti v okviru dogovora o prenosu z UAIS. V skladu z določbami Direktive 2011/61/EU na odgovornost UAIS ne bi smel vplivati prenos ali nadaljnji prenos, UAIS pa bi moral zagotoviti ustrezno kritje poklicnih tveganj, povezanih s takimi tretjimi osebami, za katere je zakonsko odgovoren.
(33)
Za zagotovitev splošnega razumevanja splošne specifikacije bi moral seznam primerov služiti kot merilo za prepoznavanje primerov morebitnih tveganj poklicne odgovornosti. Navedeni seznam bi moral vključevati veliko različnih dogodkov, ki izhajajo iz malomarnih dejanj, napak ali opustitev, kot so izguba dokumentov, ki izkazujejo lastništvo naložbe, zavajajoče informacije ali kršitev različnih obveznosti ali dolžnosti UAIS. Vključiti bi bilo treba tudi opustitev preprečevanja goljufivega ravnanja v organizaciji UAIS, in sicer z ustreznimi sistemi notranjega nadzora. Škoda, nastala zaradi neizvajanja dolžnosti primerne skrbnosti pri naložbi, ki se je izkazala kot goljufija, bi sprožila poklicno odgovornost UAIS in bi morala biti ustrezno krita. Vendar pa izgube, ki nastanejo zato, ker je naložba izgubila vrednost zaradi neugodnih tržnih pogojev, ne bi smele biti krite. Seznam bi moral vključevati tudi neustrezno izvedena vrednotenja, ki bi jih bilo treba razumeti kot neizpolnjevanje obveznosti vrednotenja, ki krši člen 19 Direktive 2011/61/EU in ustrezne delegirane akte.
(34)
UAIS bi morali v skladu z obveznostmi obvladovanja tveganja imeti na voljo ustrezne kvalitativne mehanizme za notranji nadzor, s čimer bi se izognili poslovnim napakam ali bi jih omilili, vključno s tveganji poklicne odgovornosti. Zato bi moral UAIS v okviru svoje politike obvladovanja tveganja imeti na voljo ustrezne politike in postopke za upravljanje poslovnega tveganja, ki ustrezajo naravi, obsegu in kompleksnosti njegovega poslovanja. Takšni postopki in politike bi morali v vsakem primeru omogočiti oblikovanje baze podatkov o notranjih izgubah, ki bi služila za namene ocenjevanja profila poslovnega tveganja.
(35)
Za zagotovitev, da dodatna lastna sredstva in zavarovanje poklicne odgovornosti ustrezno krijejo morebitna tveganja poklicne odgovornosti, bi bilo treba uvesti kvantitativna minimalna merila za določitev ustrezne stopnje kritja. UAIS bi moral takšna kvantitativna merila določiti kot določen odstotek vrednosti upravljanega portfelja AIS, izračunan kot vsota absolutne vrednosti vseh sredstev vseh upravljanih AIS, ne glede na to, ali so pridobljena z uporabo finančnega vzvoda ali z denarjem vlagateljev. V tem okviru bi se izvedeni finančni instrumenti morali vrednotiti po tržni ceni, saj bi jih lahko nadomestili po tej ceni. Ker je kritje prek zavarovanja poklicne odgovornosti po naravi bolj negotovo od kritja prek dodatnih lastnih sredstev, bi morali za ta dva različna instrumenta, ki se uporabljata za kritje tveganja poklicne odgovornosti, veljati različni odstotki.
(36)
Za zagotovitev, da je zavarovanje poklicne odgovornosti učinkovito pri kritju izgub, ki izhajajo iz zavarovanih dogodkov, bi moralo biti sklenjeno z zavarovalnico, ki je pooblaščena za izdajanje zavarovanja poklicne odgovornosti. To vključuje zavarovalnice v EU in zunaj EU, ki lahko takšne zavarovalniške storitve izvajajo v skladu z zakonodajo Unije ali nacionalno zakonodajo.
(37)
Za namene prožnosti bi pri določanju ustreznega zavarovanja poklicne odgovornosti moralo biti mogoče, da se UAIS in zavarovalnica dogovorita o klavzuli, ki določa, da bo UAIS določen znesek plačal kot prvi del kakršne koli izgube (določeno preseganje). Kadar je takšno določeno preseganje dogovorjeno, bi moral UAIS zagotoviti lastna sredstva, ki ustrezajo določenemu znesku izgube, ki ga krije UAIS. Takšna lastna sredstva bi morala dopolnjevati ustanovitveni kapital UAIS in lastna sredstva, ki jih mora UAIS zagotoviti v skladu s členom 9(3) Direktive 2011/61/EU.
(38)
Načeloma bi bilo treba ustreznost kritja z dodatnimi lastnimi sredstvi ali zavarovanjem poklicne odgovornosti pregledati najmanj enkrat na leto. Vendar pa bi UAIS moral imeti vzpostavljene postopke, ki zagotavljajo stalno spremljanje celotne vrednosti upravljanega portfelja AIS in stalno prilagajanje zneska kritja tveganja poklicne odgovornosti, če so ugotovljena znatna neskladja. Poleg tega lahko pristojni organ matične države članice UAIS zmanjša ali poveča zahtevo glede minimalnih dodatnih lastnih sredstev, in sicer na podlagi profila tveganja UAIS, njegovih preteklih izgub in ustreznosti njegovih dodatnih lastnih sredstev ali zavarovanja poklicne odgovornosti.
(39)
Direktiva 2011/61/EU zahteva, da UAIS delujejo v najboljšem interesu AIS, vlagateljev v AIS in integritete trga. UAIS bi zato morali uporabiti ustrezne politike in postopke, ki bi jim omogočali preprečevati zlorabe, kot je tržno časovno kalkuliranje ali pozno trgovanje. Osebe, ki se ukvarjajo s tržnim časovnim kalkuliranjem, izkoriščajo neposodobljene ali zastarele cene vrednostnih papirjev v portfelju, ki vplivajo na izračun čiste vrednosti sredstev AIS, ali kratkoročno kupujejo in odkupujejo enote AIS in tako izkoriščajo način, na katerega AIS izračuna svojo čisto vrednost sredstev. Pozno trgovanje vključuje dajanje naročil za nakup ali odkup enot AIS po določeni točki zaustavitve trgovanja, prejeta cena pa je cena, veljavna v navedeni točki. Obe zlorabi škodujeta interesom dolgoročnih vlagateljev, saj zmanjšujeta njihov donos in imata škodljive učinke na donos AIS, ker zvišujeta transakcijske stroške ter ovirata upravljanje portfelja. UAIS bi morali vzpostaviti tudi ustrezne postopke za zagotovitev, da se AIS upravlja učinkovito, in bi morali delovati tako, da bi preprečili nepotrebne stroške, ki se obračunajo AIS in njegovim vlagateljem.
(40)
UAIS bi morali v skladu s pristopom, ki se uporablja za upravitelje KNPVP, zagotoviti visok standard skrbnosti pri izbiri in spremljanju naložb. Imeti bi morali ustrezno strokovno znanje in poznavanje sredstev, v katera vlagajo AIS. Za zagotovitev, da se odločitve o naložbah izvajajo v skladu z naložbeno strategijo in, kadar je primerno, omejitvami tveganj upravljanih AIS, bi morali UAIS uvesti in izvajati pisne politike in postopke glede primerne skrbnosti. Te politike in postopke bi bilo treba redno pregledovati in posodabljati. Kadar UAIS vlagajo v posebne vrste sredstev z dolgim trajanjem, manj likvidna sredstva, kot so deleži v nepremičninah ali partnerstvih, bi morale zahteve glede primerne skrbnosti veljati tudi v fazi pogajanj. Dejavnosti, ki jih izvaja UAIS pred zaključkom sporazuma, bi morale biti dobro dokumentirane, da se lahko dokaže njihova skladnost z ekonomskim in finančnim načrtom ter tako s trajanjem AIS. UAIS morajo hraniti zapisnike pomembnih sestankov, pripravljalno dokumentacijo in gospodarske ter finančne analize, izvedene za namene ocenjevanja izvedljivosti projekta in pogodbenih obveznosti.
(41)
Zahteva, da UAIS delujejo strokovno, skrbno in vestno, bi morala veljati tudi, kadar UAIS imenuje glavnega posrednika ali nasprotno stranko. UAIS bi moral izbrati in imenovati le tiste glavne posrednike in nasprotne stranke, ki so predmet stalnega nadzora, so finančno trdni in imajo potrebno organizacijsko strukturo, ki ustreza storitvam, ki se zagotavljajo UAIS ali AIS. Za zagotovitev, da so interesi vlagateljev ustrezno zaščiteni, je pomembno pojasniti, da je eno od meril, na podlagi katerega bi se morala ocenjevati finančna trdnost, merilo o tem, ali za glavne posrednike ali nasprotne stranke veljajo ustrezna pravila varnega in skrbnega poslovanja, vključno z zahtevami glede ustreznega kapitala, in učinkovit nadzor.
(42)
V skladu z Direktivo 2011/61/EU, ki zahteva, da UAIS delujejo pošteno, pravično in strokovno, bi morale imeti osebe, ki dejansko vodijo posle UAIS, ki so člani vodstvenega organa ali višjega vodstva, in sicer v primeru subjektov, ki nimajo vodstvenega organa, zadostno znanje, spretnosti in izkušnje za opravljanje svojih nalog, zlasti da razumejo tveganja, povezana z dejavnostjo UAIS. V skladu z zeleno knjigo Komisije o korporativnem upravljanju finančnih institucij (2) bi morale osebe, ki dejansko upravljajo UAIS, zadosti časa posvetiti tudi opravljanju nalog v UAIS ter delovati pošteno, celovito in neodvisno, da bi med drugim lahko učinkovito ocenjevale in izpodbijale odločitve višjega vodstva.
(43)
Za zagotovitev, da se relevantne dejavnosti ustrezno izvajajo, bi UAIS morali zaposliti osebje s potrebnimi spretnostmi, znanjem in strokovnostjo, ki so potrebni za opravljanje nalog, ki so mu dodeljene.
(44)
UAIS, ki opravljajo storitev upravljanja individualnega portfelja, morajo izpolnjevati pravila glede nagrajevanja iz Direktive Komisije 2006/73/ES z dne 10. avgusta 2006 o izvajanju Direktive 2004/39/ES Evropskega parlamenta in Sveta v zvezi z organizacijskimi zahtevami in pogoji poslovanja investicijskih družb ter opredeljenimi izrazi za namene navedene direktive (3). Zaradi doslednosti bi se morala ta načela razširiti na UAIS, ki opravljajo storitev upravljanja skupnega portfelja in trženja. Obstoj, naravo in znesek pristojbine, provizije ali koristi ali, če zneska ni mogoče določiti, metode izračuna zneska bi bilo treba razkriti v letnem poročilu UAIS.
(45)
Vlagatelji v AIS bi morali biti zaščiteni podobno, kot so zaščitene stranke UAIS, za katere UAIS opravljajo storitev upravljanja individualnega portfelja, saj morajo v takem primeru izpolnjevati pravila najboljše izvedbe iz Direktive 2004/39/ES Evropskega parlamenta in Sveta z dne 21. aprila 2004 o trgih finančnih instrumentov in o spremembah direktiv Sveta 85/611/EGS, 93/6/EGS in Direktive 2000/12/ES Evropskega parlamenta in Sveta ter o razveljavitvi Direktive Sveta 93/22/EGS (4) in Direktive 2006/73/ES. Upoštevati pa bi bilo treba razlike med različnimi vrstami sredstev, v katere vlagajo AIS, saj najboljša izvedba ni pomembna v primeru, ko UAIS vlaga v deleže v nepremičninah ali partnerstvih in je naložba izvedena po obsežnih pogajanjih o pogojih sporazuma. Kadar izbira različnih izvedbenih mest ni mogoča, bi morali UAIS imeti možnost, da pristojnim organom in revizorjem dokažejo, da izbira različnih izvedbenih mest ni mogoča.
(46)
Zaradi skladnosti z zahtevami, ki veljajo za upravitelje KNPVP, bi morala pravila o obravnavi naročil in združevanju ter razdeljevanje naročil za trgovanje veljati za UAIS, ko upravljajo skupen portfelj. Vendar pa ta pravila ne bi smela veljati, kadar je naložba v sredstva izvedena po obsežnih pogajanjih o pogojih sporazuma, kot so naložbe v deleže v nepremičninah ali partnerstvih ali podjetja, ki ne kotirajo na borzi, saj v takih primerih ni izvedeno nobeno naročilo.
(47)
Pomembno je opredeliti primere, v katerih lahko pride do nasprotij interesov, zlasti kjer obstaja možnost finančnega dobička ali izogibanja finančni izgubi ali kjer finančne ali druge spodbude vplivajo na ravnanje UAIS tako, da daje prednost posebnim interesom pred interesi drugih strani, kot so drug AIS, njegove stranke, naložbeni podjemi za vlaganja v prenosljive vrednostne papirje (KNPVP) ali druge stranke UAIS.
(48)
Politika obvladovanja nasprotij interesov, ki jo vzpostavi UAIS, bi morala določiti primere, v katerih bi lahko dejavnosti, ki jih izvaja UAIS, pomenile nasprotje interesov, ki vodi ali ne vodi do morebitnih tveganj oškodovanja interesov AIS ali njegovih vlagateljev. Pri njihovem določanju bi UAIS moral upoštevati dejavnost upravljanja skupnega portfelja in tudi druge dejavnosti, za izvajanje katerih je pooblaščen, vključno z dejavnostmi njegovih pooblaščencev, podpooblaščencev, zunanjega cenilca ali nasprotne stranke.
(49)
V skladu s pristopom iz Direktive 2009/65/ES Evropskega parlamenta in Sveta z dne 13. julija 2009 o usklajevanju zakonov in drugih predpisov o kolektivnih naložbenih podjemih za vlaganja v prenosljive vrednostne papirje (KNPVP) (5) za družbe za upravljanje KNPVP in iz Direktive 2004/39/ES za investicijska podjetja bi morali UAIS tudi sprejeti postopke in ukrepe za zagotovitev, da ustrezne osebe, ki izvajajo različne poslovne dejavnosti, ki bi lahko povzročile nasprotja interesov, te dejavnosti izvajajo neodvisno ter ustrezno velikosti in dejavnostim UAIS.
(50)
Bistveno je, da se zagotovi splošni okvir, v skladu s katerim bi bilo treba upravljati in razkriti nasprotja interesov, če do njih pride. Natančne ukrepe in postopke, ki jih je treba upoštevati v takih primerih, bi bilo treba pojasniti v politiki obvladovanja nasprotij interesov, ki jo mora uvesti UAIS.
(51)
Eden od glavnih sestavnih delov sistema obvladovanja tveganj je trajna funkcija obvladovanja tveganj. Zaradi doslednosti bi morale biti njene naloge in odgovornosti podobne tistim iz Direktive Komisije 2010/43/EU z dne 1. julija 2010 o izvajanju Direktive 2009/65/ES Evropskega parlamenta in Sveta o organizacijskih zahtevah, nasprotjih interesov, poslovanju, obvladovanju tveganja ter vsebini sporazuma med depozitarjem in družbo za upravljanje (6), in sicer trajni funkciji obvladovanja tveganj v družbah za upravljanje KNPVP. Ta funkcija bi morala imeti glavno vlogo pri oblikovanju politike obvladovanja tveganj AIS ter spremljanju in merjenju tveganja za zagotovitev, da je stopnja tveganja stalno usklajena s profilom tveganja AIS. Trajna funkcija obvladovanja tveganj bi morala imeti potrebno pristojnost, dostop do vseh ustreznih informacij in redne stike z višjim vodstvom in vodstvenim organom UAIS, s čimer bi imela zagotovljene posodobljene informacije in bi po potrebi lahko takoj ukrepala.
(52)
Politika obvladovanja tveganj sestavlja drug steber sistema obvladovanja tveganj. Navedena politika bi morala biti ustrezno dokumentirana in bi morala pojasniti zlasti ukrepe in postopke, ki se uporabljajo za merjenje in upravljanje tveganj, zaščitne ukrepe za neodvisno opravljanje funkcije obvladovanja tveganj, tehnike, uporabljene za obvladovanje tveganj, in natančne podatke o razporeditvi odgovornosti v UAIS za obvladovanje tveganj in postopke poslovanja. Višje vodstvo bi moralo za zagotavljanje učinkovitosti politiko obvladovanja tveganja pregledati vsaj enkrat na leto.
(53)
Kot zahteva Direktiva 2011/61/EU, bi morala biti funkcija obvladovanja tveganj funkcionalno in hierarhično ločena od delujočih enot. Zato bi bilo treba pojasniti, da bi bilo tako ločevanje treba zagotoviti vse do ravni vodstvenega organa UAIS in da osebe, ki opravljajo funkcijo obvladovanja tveganj, ne bi smele opravljati nobenih nalog, ki bi lahko povzročile nasprotje interesov, ali da ne bi smele biti nadzorovane s strani osebe, ki je odgovorna za funkcije, ki bi lahko povzročile nasprotje interesov.
(54)
Bistveno je opredeliti zaščitne ukrepe, ki jih mora UAIS uporabiti v vsakem primeru, da se zagotovi neodvisno opravljanje funkcije obvladovanja tveganj in zlasti, da osebam, ki opravljajo funkcijo obvladovanja tveganj, niso zaupane naloge, ki bi lahko povzročile nasprotje interesov, da bi morale te osebe odločitve sprejemati na podlagi podatkov, ki jih lahko ustrezno ocenijo, in da je postopek odločanja mogoče pregledati.
(55)
Čeprav Direktiva 2011/61/EU AIS ne nalaga nobenih omejitev glede naložb, tveganj vsakega AIS ni mogoče učinkovito obvladovati, če UAIS vnaprej ne določi omejitev tveganja. Te bi morale biti v skladu s profilom tveganja AIS, v skladu z Direktivo 2011/61/EU pa jih je treba razkriti vlagateljem.
(56)
Zaradi doslednosti so zahteve glede ugotavljanja, merjenja in spremljanja tveganja podobne določbam Direktive 2010/34/EU. UAIS bi morali ustrezno obravnavati morebitno občutljivost svojih tehnik in modelov za merjenje tveganj, in sicer z izvajanjem testov izjemnih situacij, testov preteklih dogodkov in analize scenarijev. Kadar testi izjemnih situacij in analize scenarijev pokažejo posebno občutljivost v določenih okoliščinah, bi morali UAIS takoj ukrepati in sprejeti korektivne ukrepe.
(57)
Direktiva 2011/61/EU od Komisije zahteva, da opredeli sisteme in postopke upravljanja likvidnosti, ki omogočajo, da UAIS spremlja likvidnostno tveganje AIS, razen kadar je AIS zaprtega tipa brez finančnega vzvoda, in zagotovi, da profil likvidnosti naložb AIS izpolnjuje osnovne obveznosti. Zato je pomembno za vse UAIS določiti temeljne zahteve, katerih uporabo bi bilo treba prilagoditi velikosti, strukturi in vrsti AIS, ki ga upravlja zadevni UAIS.
(58)
UAIS bi morali biti svojim pristojnim organom sposobni dokazati, da so uvedli ustrezne in učinkovite politike ter postopke upravljanja likvidnosti. To zahteva ustrezno upoštevanje vrste AIS, vključno z vrsto osnovnih sredstev in obsegom likvidnostnega tveganja, ki mu je AIS izpostavljen, obsegom in kompleksnostjo AIS ali kompleksnostjo postopka likvidacije ali prodaje sredstev.
(59)
Sistemi in postopki za upravljanje likvidnosti lahko UAIS omogočajo uporabo instrumentov in ureditev, ki so potrebni za upravljanje nelikvidnih sredstev in z njimi povezanih težav vrednotenja, da bi se lahko odzvali na zahteve po odkupu. Takšni instrumenti in ureditve lahko vključujejo, če to dovoljuje nacionalna zakonodaja, omejitve odkupov (gates), delne odkupe, začasne izposoje, odpovedne roke in skupine likvidnih sredstev, „stranske žepe“ in druge mehanizme, kadar so nekatera sredstva AIS predmet podobnih ureditev med AIS in njegovimi vlagatelji in bi se zato morale šteti kot „posebne ureditve“, saj vplivajo na posebne pravice vlagateljev v AIS o odkupu. Začasna ukinitev AIS se ne bi smela obravnavati kot posebna ureditev, saj to velja za vsa sredstva AIS in vse vlagatelje AIS. Uporaba instrumentov in posebnih ureditev za upravljanje likvidnosti bi morala biti odvisna od dejanskih okoliščin in bi se morala razlikovati glede na naravo, obseg in naložbeno strategijo AIS.
(60)
Zahteve za spremljanje upravljanja likvidnosti osnovnih kolektivnih naložbenih podjemov, v katere vlagajo AIS, skupaj z zahtevami glede vzpostavitve instrumentov in ureditev za upravljanje likvidnostnega tveganja in opredelitve, upravljanja in spremljanja nasprotij interesov med vlagatelji, ne bi smela veljati za UAIS, ki upravljajo AIS zaprtega tipa, ne glede na to, ali se šteje, da uporabljajo finančni vzvod. Oprostitev teh zahtev glede upravljanja likvidnosti, povezanih z odkupom, bi morala odražati razlike v splošnih pogojih odkupa za vlagatelje v AIS zaprtega tipa v primerjavi s tistimi, ki vlagajo v AIS odprtega tipa.
(61)
Uporaba minimalnih omejitev glede likvidnosti ali nelikvidnosti AIS bi lahko zagotovila učinkovito orodje za spremljanje nekaterih vrst UAIS. Preseganje omejitve samo po sebi ne bi zahtevalo ukrepanja UAIS, saj je to odvisno od dejstev in okoliščin ter dovoljenih odstopanj, ki jih določi UAIS. Omejitve bi se tako lahko uporabile v povezavi s spremljanjem povprečnega dnevnega odkupa v odvisnosti od likvidnosti sredstev, in sicer po dnevih v istem obdobju. To bi bilo mogoče uporabiti tudi za spremljanje namena vlagateljev, da podprejo testiranje izjemnih situacij. Navedene omejitve bi lahko sprožile nadaljnje spremljanje ali ukrepanje, odvisno od okoliščin.
(62)
Testi izjemnih situacij bi morali, kadar je primerno, simulirati zmanjšano likvidnost sredstev in nenavadne zahteve za odkup. Trenutne in pričakovane prihodnje vpise in odkupe bi bilo treba upoštevati skupaj z vplivom predvidene uspešnosti AIS glede na podobne sklade v taki dejavnosti. UAIS bi moral v simuliranem izjemnem scenariju analizirati obdobje, potrebno za izpolnitev zahtev za odkup. UAIS bi moral teste izjemnih situacij izvesti tudi na tržnih dejavnikih, kot je gibanje deviznega tečaja, ki bi lahko bistveno vplivali na kreditni profil UAIS ali AIS in tudi na zahteve glede zavarovanja. UAIS bi moral utemeljiti vrednotenje občutljivosti v izjemnih pogojih v svojem pristopu k testiranju izjemnih situacij ali analizi scenarijev.
(63)
Kako pogosto bi se morali izvajati testi izjemnih situacij, bi moralo biti odvisno od vrste AIS, naložbene strategije, likvidnostnega profila, vrste vlagateljev in politike odkupa AIS. Vendar pa se pričakuje, da se navedeni testi izvajajo najmanj enkrat na leto. Kadar testi izjemnih situacij kažejo na znatno večje likvidnostno tveganje od pričakovanega, bi UAIS moral delovati v najboljšem interesu vseh vlagateljev v AIS ob upoštevanju likvidnostnega profila sredstev AIS, stopnje zahtev za odkup in, kjer je primerno, ustreznosti politik in postopkov za upravljanje likvidnosti.
(64)
Direktiva 2011/61/EU od Komisije zahteva, da določi, kako je treba uskladiti naložbeno strategijo, likvidnostni profil in politiko odkupa. Usklajenost teh treh elementov je zagotovljena, če vlagatelji lahko odkupijo svoje naložbe v skladu s politiko odkupov AIS, ki bi morala zajemati pogoje za odkup v običajnih in izjemnih okoliščinah, in v skladu s pošteno obravnavo vlagateljev.
(65)
Direktiva 2011/61/EU zahteva medsektorsko usklajenost in odpravo neskladnosti med interesi originatorjev, ki posojila preoblikujejo v trgovalne vrednostne papirje, in UAIS, ki vlagajo v te vrednostne papirje ali druge finančne instrumente v imenu AIS. Za doseganje tega cilja so bile upoštevane ustrezne določbe Direktive 2006/48/ES Evropskega parlamenta in Sveta z dne 14. junija 2006 o začetku opravljanja in opravljanju dejavnosti kreditnih institucij (7), ki določajo kvantitativne in kvalitativne zahteve, ki jih morajo izpolnjevati vlagatelji, izpostavljeni kreditnemu tveganju listinjenja, originatorji in sponzorji. Ker ta uredba in ustrezne določbe Direktive 2006/48/ES zasledujejo isti cilj usklajevanja interesov originatorja ali sponzorja ter interesov vlagateljev, je pomembno, da se terminologija v obeh aktih uporablja usklajeno, zato se uporablja opredelitev pojmov iz Direktive 2006/48/ES. Glede na to, da je Odbor evropskih bančnih nadzornikov, predhodnik Evropskega bančnega organa, predložil natančne smernice za razlaganje ustreznih določb Direktive 2006/48/ES (8), doseganje medsektorske usklajenosti zahteva, da je treba veljavne določbe o uskladitvi interesov originatorjev, sponzorjev in UAIS razlagati na podlagi teh smernic.
(66)
Pomembno je, da transakcije, ki posojila preoblikujejo v trgovalne vrednostne papirje, niso strukturirane tako, da bi omogočale izogibanje uporabi zahtev glede naložb v pozicije listinjenja. Zato se sklicevanja na naložbo v trgovalne vrednostne papirje ali drug finančni instrument, ki temelji na preoblikovanju posojil, ne bi smelo razlagati strogo kot zakonsko veljavnega in zavezujočega prenosa lastninske pravice v zvezi s takimi instrumenti, temveč kot naložbo v pomembnem gospodarskem smislu, pri čemer bi bilo treba kriti katero koli drugo obliko sintetičnih naložb in bi morala biti predmet posebnih zahtev. Da bi se izognili nesporazumom in uskladili jezik z jezikom, ki se uporablja v bančni zakonodaji, bi se namesto izraza „naložbe v trgovalne vrednostne papirje ali druge finančne instrumente, ki temeljijo na preoblikovanih posojilih“ moral uporabljati izraz „predvidena izpostavljenost kreditnemu tveganju listinjenja“.
(67)
Zahteve, ki jih morajo izpolnjevati institucije, ki v postopku listinjenja delujejo kot originatorji, sponzorji ali prvotni posojilodajalci, so jim naložene neposredno z Direktivo 2006/48/ES. Zato je pomembno, da se določijo ustrezne dolžnosti UAIS, da prevzamejo izpostavljenost listinjenju. Zato bi UAIS moral prevzeti izpostavljenost listinjenju le, če originator, sponzor ali prvotni posojilodajalec UAIS izrecno razkrije zadržanje znatnega gospodarskega deleža v osnovnem sredstvu, kar je poznano kot zahteva za zadržanje. Poleg tega bi moral UAIS zagotoviti, da so izpolnjene različne kvalitativne zahteve, ki jih sponzorju in originatorju nalaga Direktiva 2006/48/ES. Poleg tega bi UAIS sam moral izpolnjevati kvalitativne zahteve za obsežno in temeljito razumevanje naložb v pozicije listinjenja ter njene osnovne izpostavljenosti. Za doseganje tega bi UAIS morali svoje naložbene odločitve sprejemati šele po izvedbi temeljitega skrbnega pregleda, pri čemer bi morali imeti ustrezne informacije in znanje o zadevnem listinjenju.
(68)
Obstajajo okoliščine, v katerih subjekti ustrezajo opredelitvi originatorja ali sponzorja ali izpolnjujejo vlogo prvotnega posojilodajalca. Vendar pa si lahko drug subjekt, ki ne ustreza opredelitvi sponzorja ali originatorja ter ne izpolnjuje vloge prvotnega posojilodajalca, njegovi interesi pa so najbolj optimalno usklajeni z interesi vlagateljev, prizadeva za izpolnjevanje zahteve za zadržanje. Od takega subjekta se zaradi pravne varnosti ne zahteva, da izpolnjuje zahtevo za zadržanje, če to zahtevo izpolni originator, sponzor ali prvotni posojilodajalec.
(69)
UAIS bi moral v primeru kršitve zahteve za zadržanje ali kvalitativnih zahtev sprejeti nekatere korektivne ukrepe, kot so varovanje pred tveganjem, prodaja ali zmanjšanje izpostavljenosti ali pozivanje stranke, ki krši zahtevo za zadržanje, da ponovno vzpostavi skladnost z zahtevami. Takšni korektivni ukrepi bi morali biti vedno v interesu vlagateljev in ne bi smeli vključevati nobenih neposrednih obveznosti za takojšnjo prodajo sredstev po tem, ko je kršitev odkrita, s čimer bi se preprečilo „hitro prodajo“. UAIS bi moral kršitev upoštevati pri sprejemanju odločitve o drugi naložbi v novo transakcijo, v katero je vključena stranka, ki krši zahtevo.
(70)
Za izpolnjevanje zahtev Direktive 2011/61/EU o določanju notranjih postopkov in organizacijskih ureditev, ki bi jih moral uporabljati vsak UAIS, bi morali UAIS vzpostaviti dobro dokumentirano organizacijsko strukturo, ki jasno dodeljuje odgovornosti, določa nadzorne mehanizme in zagotavlja dober pretok informacij med vsemi vključenimi stranmi. UAIS bi morali vzpostaviti tudi sisteme za varstvo informacij in zagotavljati neprekinjeno poslovanje. UAIS bi morali pri vzpostavitvi teh postopkov in struktur upoštevati načelo sorazmernosti, ki omogoča usklajevanje postopkov, mehanizmov in organizacijske strukture z naravo, obsegom in kompleksnostjo poslovanja UAIS ter naravo in obsegom dejavnosti, ki se izvajajo v okviru njihovega poslovanja.
(71)
Razkritja vlagateljem so bistvenega pomena za njihovo zaščito, zato bi UAIS morali izvajati ustrezne politike in postopke za zagotovitev, da so pogoji odkupa, ki veljajo za določen AIS, vlagateljem razkriti dovolj podrobno in z zadostnim poudarkom, in sicer preden izvedejo naložbo in v primeru pomembnih sprememb. To bi lahko vključevalo razkritje odpovednih rokov v zvezi z odkupi, podrobnosti o obdobjih vezanosti (lock-up period), navedbe okoliščin, v katerih se običajni mehanizmi odkupa morda ne uporabljajo ali so lahko začasno ukinjeni, ter podrobnosti o vseh ukrepih, ki jih vodstveni organ lahko obravnava, kot so omejitve odkupov in stranski žepi, saj vplivajo na posebne odkupne pravice vlagateljev v posamezne AIS.
(72)
Za zagotovitev ustreznega izvajanja zadevnih dejavnosti bi UAIS morali uporabljati zlasti ustrezne elektronske sisteme, da bi izpolnili zahteve po evidentiranju v zvezi s transakcijami v portfelju ali naročili vpisa in odkupa, ter vzpostaviti, izvajati in ohranjati računovodske politike in postopke, s katerimi bi zagotovili, da se izračun čiste vrednosti sredstev izvaja v skladu z Direktivo 2011/61/EU in to uredbo.
(73)
Za zagotovitev skladnosti z zahtevami, ki jih upraviteljem KNPVP nalaga Direktiva 2009/65/ES, bi bilo treba vodstvenemu organu, višjemu vodstvu ali, če je relevantno, nadzorni funkciji UAIS dodeliti podobne vrste nalog z ustreznimi odgovornostmi. Vendar pa bi te odgovornosti morale biti v skladu z vlogo in odgovornostmi vodstvenega organa, višjega vodstva in nadzorne funkcije, in sicer na podlagi veljavne nacionalne zakonodaje. Višje vodstvo lahko vključuje nekatere ali vse člane vodstvenega organa.
(74)
UAIS mora ne glede na velikost in kompleksnost svojega poslovanja vedno izpolnjevati zahtevo glede vzpostavitve funkcije trajnega in učinkovitega zagotavljanja skladnosti. Podrobnosti o tehnični organizaciji in organizaciji osebja funkcije zagotavljanja skladnosti pa bi bilo treba uskladiti z naravo, obsegom in kompleksnostjo poslovanja UAIS ter naravo in obsegom njegovih storitev in dejavnosti. UAIS ne bi bilo treba ustanoviti neodvisne enote za zagotavljanje skladnosti, če bi bila taka zahteva nesorazmerna glede na velikost UAIS ali naravo, obseg in kompleksnost njegovega poslovanja.
(75)
Standardi vrednotenja se razlikujejo glede na jurisdikcijo in razrede sredstev. Ta uredba bi morala dopolnjevati skupna splošna pravila in vzpostaviti merila za UAIS pri razvoju ter izvajanju ustreznih in skladnih politik in postopkov za pravilno in neodvisno vrednotenje sredstev AIS. Politike in postopki bi morali zajemati obveznosti, vloge in odgovornosti, ki zadevajo vse strani, ki sodelujejo pri vrednotenju, vključno z zunanjimi cenilci.
(76)
Vrednost sredstev se lahko določi na različne načine, na primer z uporabo opazovanih cen na delujočem trgu ali z oceno na podlagi drugih metodologij vrednotenja v skladu z nacionalno zakonodajo, pravili upravljanja AIS ali akti o ustanovitvi AIS. Ker se vrednost posameznih sredstev in obveznosti lahko določi z različnimi metodologijami in ugotovi na podlagi različnih virov, bi UAIS moral določiti in opisati metodologijo vrednotenja, ki jo uporablja.
(77)
Kadar se za vrednotenje sredstev uporablja model, bi postopki in politike vrednotenja morale zajemati njegove glavne značilnosti. Pred uporabo bi morala notranja ali zunanja oseba, ki ni sodelovala v postopku oblikovanja modela, model preveriti v postopku potrjevanja. Ta oseba bi morala biti usposobljena za izvajanje takšnega postopka potrjevanja modela za vrednotenje sredstev, kar pomeni, da ima ustrezno znanje in izkušnje na področju vrednotenja sredstev z uporabo takšnih modelov. Ta oseba je lahko revizor.
(78)
Ker AIS delujejo v dinamičnem okolju, kjer se naložbene strategije s časom spreminjajo, bi morali biti politike in postopki vrednotenja pregledani najmanj enkrat na leto in v vsakem primeru preden AIS sprejmejo novo naložbeno strategijo ali začnejo poslovati z novo vrsto sredstev. Kakršne koli spremembe politik in postopkov vrednotenja, vključno z metodologijami vrednotenja, bi morale slediti vnaprej določenemu postopku.
(79)
UAIS mora zagotoviti, da so bila posamezna sredstva AIS ustrezno ovrednotena, in sicer v skladu s politikami in postopki vrednotenja. Za nekatera sredstva, zlasti kompleksne in nelikvidne finančne instrumente, obstaja večje tveganje neustreznega vrednotenja. UAIS bi moral pri ukrepanju na tem področju vzpostaviti zadosten nadzor za zagotovitev, da je vrednost sredstev AIS podprta z ustrezno ravnjo objektivnosti.
(80)
Izračun čiste vrednosti sredstev na enoto ali delež temelji na nacionalni zakonodaji in/ali pravilih upravljanja ali aktih o ustanovitvi sklada. Ta uredba zajema samo postopek za izračun in ne metodologije izračuna. UAIS lahko sam opravi izračun čiste vrednosti sredstev na enoto ali delež kot del administrativnih nalog, ki jih opravlja za AIS. Druga možnost je, da se imenuje tretja oseba, ki opravlja administrativne naloge, vključno z izračunom čiste vrednosti sredstev. Tretja oseba, ki opravi izračun čiste vrednosti sredstev za AIS, ne sme šteti kot zunanji cenilec za namene Direktive 2011/61/EU, če ne izvaja vrednotenja posameznih sredstev, vključno s tistimi, ki zahtevajo subjektivno presojo, temveč v postopek vrednotenja vključuje vrednosti, ki jih dobi od UAIS, virov cen ali zunanjega cenilca.
(81)
Nekateri postopki vrednotenja, kot je vrednotenje finančnih instrumentov, se lahko izvajajo vsakodnevno, obstajajo pa tudi postopki vrednotenja, ki jih ni mogoče izvajati tako pogosto, kot prihaja do izdaj, vpisov, odkupov in umikov, na primer vrednotenje nepremičnin. Pogostost vrednotenja sredstev, ki jih ima sklad odprtega tipa, bi morala upoštevati razlike v postopku vrednotenja glede na vrste sredstev, ki jih ima AIS.
(82)
Stroge zahteve in omejitve, ki jih je treba upoštevati, ko UAIS namerava prenesti nalogo izvajanja funkcij, so določene v Direktivi 2011/61/EU. UAIS še naprej ostaja v celoti in vedno odgovoren za ustrezno izvajanje prenesenih nalog in njihovo skladnost z Direktivo 2011/61/EU ter njenimi izvedbenimi ukrepi. UAIS bi zato moral zagotoviti, da pooblaščenec izvaja in uporablja standarde kakovosti, ki bi jih uporabljal sam UAIS. Tudi če je potrebno zagotoviti, da se prenesene naloge izvajajo v skladu z dosledno visokimi merili, mora UAIS imeti možnost, da prenos prekine, in ureditev prenosa bi zato morala zagotavljati prilagodljive pravice UAIS glede prekinitve. Omejitve in zahteve glede prenosa bi morale veljati za naloge upravljanja iz Priloge I k Direktivi 2011/61/EU, medtem ko se podporne naloge, kot so administrativne in tehnične naloge, ki podpirajo naloge upravljanja, kot je logistična podpora v obliki čiščenja, priprave in dostave hrane ter zagotavljanja osnovnih storitev ali izdelkov, ne bi smele šteti kot prenos nalog UAIS. Drugi primeri tehničnih ali administrativnih nalog so nakup standardne serijske programske opreme in zanašanje na ponudnike programske opreme za namensko operativno pomoč v zvezi s serijskimi sistemi ali zagotavljanje podpore na področju človeških virov, kot je zaposlovanje začasnih uslužbencev ali obdelava plačil.
(83)
Za zagotavljanje visoke stopnje zaščite vlagateljev, poleg povečanja učinkovitosti opravljanja dejavnosti UAIS, bi moral celoten prenos temeljiti na objektivnih razlogih. Pristojni organi bi morali pri ocenjevanju teh razlogov upoštevati strukturo prenosa in njegov vpliv na strukturo UAIS ter povezanost prenesenih dejavnosti z dejavnostmi, ki ostajajo pri UAIS.
(84)
Za oceno tega, ali ima oseba, ki učinkovito izvaja dejavnosti pooblaščenca, zadosten ugled, bi bilo treba njeno izvajanje dejavnosti preveriti in ugotoviti, ali je storila kakšno kaznivo dejanje v zvezi s finančnimi dejavnostmi. Kakršne koli druge informacije, ki zadevajo osebne lastnosti in bi lahko negativno vplivale na izvajanje dejavnosti osebe, na primer, dvomi o njeni iskrenosti in integriteti, bi bilo treba upoštevati pri oceni zahteve o zadostnem ugledu.
(85)
Investicijske družbe, ki so v skladu z Direktivo 2009/65/ES prejele dovoljenje, se ne štejejo kot družbe, ki imajo dovoljenje ali so registrirane za upravljanje sredstev in so predmet nadzora, ker v skladu z navedeno direktivo ne smejo izvajati drugih dejavnosti, kot je upravljanje skupnega portfelja. Prav tako se AIS, ki se upravlja notranje, ne bi smel šteti kot taka družba, ker ne sme izvajati dejavnosti, razen notranjega upravljanja AIS.
(86)
Kadar prenos zadeva upravljanje portfelja ali obvladovanje tveganja, ki sta poleg zahtev iz člena 20(1)(c) Direktive 2011/61/EU glavni dejavnosti UAIS in zato zelo pomembni za zaščito vlagateljev in ugotavljanje sistemskih tveganj, bi pristojni organ matične države članice UAIS in nadzorni organ družbe iz tretje države morala skleniti dogovor o sodelovanju, ki temelji na pisnem dogovoru. Dogovor bi bilo treba skleniti pred prenosom. Podrobnosti tega dogovora bi morale upoštevati mednarodne standarde.
(87)
Pisni dogovori bi morali na pristojne organe prenesti pravico, da opravljajo preglede na kraju samem, tudi če od nadzornega organa družbe iz tretje države, na katerega so bile naloge prenesene, zahtevajo, da izvede preglede na kraju samem, in kadar od nadzornega organa tretje države zahtevajo dovoljenje, da sami opravijo preglede, ali spremljajo osebje nadzornega organa tretje države, da bi mu pomagali pri izvajanju pregledov na kraju samem.
(88)
UAIS bi morali na podlagi obveznosti iz Direktive 2011/61/EU vedno ravnati v najboljšem interesu AIS ali vlagateljev v AIS, ki jih upravljajo. Zato bi bilo treba prenos dovoliti le, če ne ovira UAIS pri ravnanju in upravljanju AIS v najboljšem interesu vlagateljev.
(89)
Za vzdrževanje visoke ravni zaščite vlagateljev je pri vsakem prenosu treba upoštevati morebitna nasprotja interesov. Na podlagi različnih meril bi bilo treba določiti prage za ugotavljanje pogojev, ki bi povzročili pomembno nasprotje interesov. Ta merila bi bilo treba razumeti kot nepopolna, kar pomeni, da so nepomembna nasprotja interesov prav tako pomembna za namene Direktive 2011/61/EU. Zato bi se izvajanje nalog zagotavljanja skladnosti ali revizije moralo šteti kot v nasprotju z nalogami upravljanja portfelja, medtem ko bi se vzdrževanje trga ali zavarovanje moralo razumeti kot v nasprotju z upravljanjem portfelja ali obvladovanjem tveganja. Navedena obveznost ne posega v obveznost pooblaščenca, da funkcionalno in hierarhično ločuje naloge upravljanja portfelja in obvladovanja tveganja v skladu z določbami člena 15 Direktive 2011/61/EU.
(90)
Zahteve, ki veljajo za prenos nalog izvajanja funkcij v imenu UAIS, bi bilo treba uporabljati na podoben način, kadar pooblaščenec nadalje prenese katero koli nalogo, ki je bila prenesena nanj, ter tudi v primeru kakršnih koli nadaljnjih prenosov.
(91)
Za zagotovitev, da UAIS v vsakem primeru opravlja naloge upravljanja naložb, svojih nalog ne bi smel prenesti v obsegu, ki bi pomenil, da ni več upravitelj AIS in da dobi vlogo „poštnega predala“. UAIS bi moral vedno imeti zadostna sredstva za učinkovit nadzor prenesenih nalog. UAIS mora sam opravljati naloge upravljanja naložb, imeti ustrezno strokovno znanje in sredstva, ohraniti pristojnost za sprejemanje odločitev, ki so odgovornost višjega vodstva, in izvajati naloge višjega vodstva, ki bi lahko vključevale izvajanje splošne naložbene politike in strategije.
(92)
Ocena strukture prenosa je zapletena operacija, ki mora temeljiti na vrsti meril, da bi pristojni organi lahko oblikovali svoje mnenje. Ta kombinacija je nujna, da se upošteva raznolikost struktur skladov in strategij investiranja po vsej Uniji. ESMA lahko oblikuje smernice, s katerimi zagotovi skladnost ocen struktur prenosa v Uniji.
(93)
Komisija spremlja uporabo meril in njihov učinek na trge. Komisija po dveh letih pregleda položaj in, če se izkaže za potrebno, sprejme ustrezne ukrepe za nadaljnjo opredelitev pogojev, pod katerimi se šteje, da je UAIS prenesel svoje naloge v tolikšni meri, da se je njegova vloga zmanjšala na vlogo „poštnega predala“ in ne šteje več za upravitelja AIS.
(94)
Direktiva 2011/61/EU določa obsežen sklop zahtev glede depozitarja AIS, da se zagotovi visoka raven zaščite vlagateljev. Ustrezne dejanske pravice in obveznosti depozitarja, UAIS in/ali AIS ter tretjih oseb bi bilo zato treba jasno določiti. Pisna pogodba bi morala zajemati vse podatke, potrebne za ustrezno hrambo vseh sredstev AIS s strani depozitarja ali tretje osebe, na katere so prenesene naloge hrambe v skladu z Direktivo 2011/61/EU, in zato, da depozitar lahko ustrezno izpolnjuje svoje nadzorne naloge. Da bi lahko depozitar ocenil in spremljal tveganje hrambe, bi pogodba morala zagotavljati zadostne podrobnosti o kategorijah sredstev, v katere AIS lahko vlaga, in zajemati geografske regije, v katere AIS namerava vlagati. Pogodba bi morala vključevati tudi podatke o postopku stopnjevanja. Zato bi moral depozitar UAIS opozoriti na vsako pomembno tveganje, ugotovljeno v posebnem sistemu poravnave na trgu. V zvezi s prekinitvijo pogodbe bi moral odražati dejstvo, da je prekinitev pogodbe depozitarjevo zadnje sredstvo, če meni, da sredstva niso zadostno zaščitena. Preprečevati bi moral tudi moralno tveganje, pri čemer bi UAIS sprejemal odločitve o naložbah ne glede na tveganja hrambe na podlagi tega, da bi bil v večini primerov odgovoren depozitar. Z namenom ohranjanja visoke ravni zaščite vlagateljev bi se zahteva, ki določa podrobnosti glede spremljanja tretjih oseb, morala uporabljati v celotni verigi hrambe.
(95)
Za depozitarja s sedežem v tretji državi bi morala veljati javna pravila skrbnega in varnega poslovanja ter nadzora, ki ga izvaja pristojni organ, odgovoren za stalen nadzor, tekoče preiskave in nalaganje kazni. Kadar navedeni nadzor depozitarja vključuje več nadzornih organov, bi en nadzorni organ moral delovati kot kontaktna točka za namene Direktive 2011/61/EU in vse delegirane in izvedbene ukrepe, sprejete v skladu z njo.
(96)
Oceno zakonodaje tretje države v skladu z zadnjim pododstavkom člena 21(6) Direktive 2011/61/EU bi morala izvesti Evropska komisija, in sicer s primerjavo meril za izdajo dovoljenja in tekočih pogojev poslovanja, ki veljajo za depozitarja iz tretje države, z ustreznimi zahtevami, ki se uporabljajo v skladu z zakonodajo Unije za kreditne institucije in/ali za investicijska podjetja pri dostopu do dejavnosti depozitarja in izvajanju nalog depozitarja, da se ugotovi, ali imajo lokalna merila enak učinek kot merila, določena v zakonodaji Unije. Evropska komisija lahko depozitarja, ki je predmet nadzora skrbnega in varnega poslovanja in je dovoljenje pridobil v tretji državi na lokalni ravni kategorije, ki ni kreditna institucija ali investicijsko podjetje, oceni z namenom, da se ugotovi, ali imajo zadevne določbe zakonodaje tretje države enak učinek kot določbe iz zakonodaje Unije za kreditne institucije in/ali za investicijska podjetja.
(97)
Da ima depozitar jasen pregled nad vsemi pritoki in odtoki denarnih sredstev AIS na vseh stopnjah, bi UAIS moral zagotoviti, da depozitar nemudoma prejme točne informacije o vseh denarnih tokovih, vključno o tokovih katere koli tretje osebe, pri kateri ima AIS odprt denarni račun.
(98)
Za ustrezno spremljanje denarnih tokov AIS med obveznosti depozitarja spada zagotavljanje, da so na voljo učinkoviti postopki, s katerimi se denarni tokovi AIS lahko ustrezno spremljajo, in da so ti postopki redno pregledani. Depozitar bi moral upoštevati postopek usklajevanja, s čimer bi zagotovil, da je postopek za AIS ustrezen in da se izvaja ustrezno pogosto ob upoštevanju narave, obsega in kompleksnosti AIS. Tak postopek bi moral na primer primerjati vsak denarni tok iz izkazov bančnih računov z denarnimi tokovi, ki so zabeleženi v računih AIS. Kadar se usklajevanje izvaja vsakodnevno, kot velja za večino AIS odprtega tipa, bi tudi depozitar svoje usklajevanje moral izvajati vsakodnevno. Depozitar bi moral zlasti spremljati neskladja, ugotovljena pri postopku usklajevanja, ter sprejete korektivne ukrepe, da bi lahko nemudoma obvestil UAIS o kakršnih koli nepravilnostih, ki niso bile odpravljene, ter izvedel celoten pregled postopkov usklajevanja. Takšen pregled bi bilo treba opraviti vsaj enkrat na leto. Depozitar bi moral pravočasno opredeliti tudi znatne denarne tokove in zlasti tiste, ki bi bili lahko v neskladju z dejavnostmi AIS, kot so spremembe v pozicijah sredstev AIS ali vpisih in odkupih, redno pa bi moral prejemati izpiske denarnih računov in preverjati skladnost svojih evidenc pozicij denarnih sredstev z evidencami UAIS. Depozitar bi moral svoje evidence posodabljati v skladu s členom 21(8)(b) Direktive 2011/61/EU.
(99)
Depozitar mora zagotoviti, da so vsa plačila vlagateljev ali plačila v njihovem imenu po vpisu deležev ali enot AIS prejeta in knjižena na enem ali več denarnih računih v skladu z Direktivo 2011/61/EU. UAIS bi moral zato zagotoviti, da ima depozitar dostop do ustreznih informacij, ki jih potrebuje za ustrezno spremljanje prejema plačil vlagateljev. UAIS mora zagotoviti, da depozitar te informacije dobi takoj, ko tretja oseba prejme naročilo za plačilo ali izdajo deležev ali enot AIS. Informacije bi zato subjekt, ki je odgovoren za vpis in odkup deležev ali enot AIS, depozitarju moral posredovati ob koncu delovnega dneva, da se prepreči kakršna koli zloraba plačil vlagateljev.
(100)
Glede na vrsto sredstev, ki se hranijo, se sredstva lahko hranijo, kot na primer finančni instrumenti, ki se lahko registrirajo na računu finančnih instrumentov ali ki se v skladu z Direktivo 2011/61/EU lahko fizično dostavijo depozitarju, ali pa zanje velja preverjanje lastništva in vodenje njihove evidence. Depozitar bi moral hraniti vse finančne instrumente AIS ali UAIS, ki deluje v imenu AIS, ki se lahko registrirajo ali hranijo na računu, neposredno ali posredno, v imenu depozitarja ali tretje osebe, na katero so prenesene naloge hrambe, zlasti na ravni centralnega depozitarja vrednostnih papirjev. Poleg tega je treba hraniti navedene finančne instrumente, ki se le neposredno registrirajo pri izdajatelju ali njegovem zastopniku v imenu depozitarja ali tretje osebe, na katero so prenesene naloge hrambe. Navedeni finančni instrumenti, ki se v skladu z veljavno nacionalno zakonodajo pri izdajatelju ali njegovem zastopniku registrirajo le v imenu AIS, kot tudi naložbe v družbe, ki ne kotirajo na borzi, s strani skladov zasebnega in tveganega kapitala, se ne bi smeli hraniti. Vsi finančni instrumenti, ki se lahko fizično dostavijo depozitarju, bi se morali hraniti. Če so izpolnjeni pogoji, pod katerimi se hranijo finančni instrumenti, se morajo finančni instrumenti, ki so tretji osebi zagotovljeni kot zavarovanje ali jih tretja oseba zagotovi v korist AIS, hraniti, in sicer s strani depozitarja ali tretje osebe, na katero so prenesene naloge hrambe, dokler so v lasti AIS ali UAIS, ki deluje v imenu AIS. Tudi finančni instrumenti, ki so v lasti AIS ali UAIS, ki deluje v imenu AIS, za katere je AIS ali UAIS, ki deluje v imenu AIS, dal svoje soglasje, da jih depozitar lahko ponovno uporabi, ostanejo v hrambi, dokler ni uporabljena pravica do ponovne uporabe.
(101)
Za finančne instrumente, ki se hranijo, veljajo pravila stalnega skrbnega in varnega ravnanja. Za zagotovitev, da je pri izvajanju pravil skrbnega ravnanja tveganje hrambe ustrezno ocenjeno, bi moral depozitar imeti informacije o tem, katere tretje osebe so v verigi hrambe, zagotoviti, da so v celotni verigi hrambe upoštevane obveznosti skrbnega ravnanja in ločevanja, zagotoviti ustrezen dostop do knjig in evidenc tretjih oseb, na katere so prenesene naloge hrambe, zagotoviti skladnost s temi zahtevami, dokumentirati vse dolžnosti in UAIS omogočiti dostop do teh dokumentov ter mu poročati.
(102)
Da se prepreči izogibanje izpolnjevanju zahtev Direktive 2011/61/EU, bi depozitar dolžnosti hrambe moral spoštovati pri osnovnih sredstvih finančnih struktur in/ali pravnih struktur, ki jih neposredno ali posredno nadzira AIS ali UAIS, ki deluje v imenu AIS. Ta določba glede vpogleda (look-through) se ne bi smela uporabljati za sredstva skladov ali centralno-napajalne strukture, če imajo depozitarja, ki ustrezno hrani sredstva sklada.
(103)
Depozitar bi moral vedno imeti celosten pregled nad vsemi sredstvi, ki niso finančni instrumenti, ki se hranijo. Pri navedenih sredstvih velja obveznost preverjanja lastništva in vodenja evidence iz Direktive 2011/61/EU. Takšna sredstva so opredmetena sredstva, ki se v skladu z Direktivo 2011/61/EU ne štejejo kot finančni instrumenti ali jih ni mogoče fizično dostaviti depozitarju, finančne pogodbe, kot so izvedeni finančni instrumenti, denarne vloge ali naložbe v zasebne družbe in deleži v partnerstvih.
(104)
Za doseganje zadostne stopnje gotovosti, da je AIS ali UAIS, ki deluje v imenu AIS, dejanski lastnik sredstev, bi moral depozitar zagotoviti, da prejme vse informacije, ki so potrebne za ugotavljanje tega, da je AIS ali UAIS, ki deluje v imenu AIS, dejanski lastnik sredstva. Navedena informacija je lahko kopija uradnega dokumenta, ki potrjuje, da je AIS ali UAIS, ki deluje v imenu AIS, lastnik sredstva, ali kakršen koli uraden in zanesljiv dokaz, ki se depozitarju zdi ustrezen. Če je potrebno, bi depozitar od AIS ali UAIS ali morda od tretje osebe moral zahtevati dodatna dokazila.
(105)
Depozitar bi moral voditi evidenco vseh sredstev, za katere je prepričan, da so v lasti AIS. Uvede lahko postopek za prejem informacij od tretjih oseb, pri čemer so postopki, ki zagotavljajo, da se sredstva ne bi mogla prenesti brez depozitarja ali tretje osebe, na katero so prenesene naloge hrambe in je bila o takih transakcijah obveščena, lahko mogoči v primeru AIS z redkimi transakcijami in/ali transakcijami, ki so predmet pogajanj pred poravnavo. Zahteva o dostopu do dokazov o vseh transakcijah tretje osebe bi bila lahko primerna za AIS, ki pogosteje trgujejo s portfeljem, kot so naložbe v izvedene finančne instrumente, ki kotirajo na borzi.
(106)
Za zagotovitev, da depozitar lahko izvaja svoje dolžnosti, je treba pojasniti naloge iz člena 21(9) Direktive 2011/61/EU in zlasti drugo stopnjo nadzora, ki ga mora izvajati depozitar. Take naloge depozitarju ne bi smele preprečevati, da po potrebi in po dogovoru z UAIS izvaja predhodna preverjanja. Za zagotovitev, da depozitar lahko izvaja svoje dolžnosti, bi moral uvesti svoj postopek stopnjevanja, ki bi mu pomagal v primeru ugotovljenih nepravilnosti. Navedeni postopek bi moral zagotoviti obveščanje pristojnih organov o kakršnih koli pomembnih kršitvah. Odgovornosti depozitarja glede nadzora tretjih oseb iz te uredbe ne posegajo v odgovornosti UAIS v skladu z Direktivo 2011/61/EU.
(107)
Depozitar bi moral preveriti skladnost števila izdanih enot ali deležev in prejetih zahtevkov za vpis. Za zagotovitev, da so plačila vlagateljev po vpisu prejeta, bi moral depozitar nadalje zagotoviti, da je med naročili vpisa in dejanskim vpisom izvedena uskladitev. Enako uskladitev bi bilo treba izvesti pri naročilih odkupa. Depozitar bi moral tudi preveriti, ali število enot ali deležev na računih AIS ustreza številu neporavnanih enot ali deležev v registru AIS. Depozitar bi moral ustrezno prilagoditi svoje postopke, pri čemer bi moral upoštevati pogostost vpisov in odkupov.
(108)
Depozitar bi moral sprejeti vse potrebne ukrepe za zagotovitev, da se učinkovito izvajajo ustrezne politike in postopki vrednotenja sredstev AIS, in sicer z izvajanjem vzorčnih pregledov ali s primerjavo skladnosti spremembe izračuna čiste vrednosti sredstev v času z izračunom praga. Pri vzpostavitvi postopkov bi moral depozitar jasno razumeti metodologije vrednotenja, ki jih UAIS ali zunanji cenilec uporablja pri vrednotenju sredstev AIS. Pogostost teh pregledov bi morala biti skladna s pogostostjo vrednotenja sredstev AIS.
(109)
Depozitar bi na podlagi obveznosti nadzora iz Direktive 2011/61/EU moral vzpostaviti postopek naknadnega preverjanja skladnosti AIS z veljavno zakonodajo in predpisi ter lastnimi pravili upravljanja in akti o ustanovitvi. To zajema področja, kot je preverjanje, ali so naložbe AIS skladne z njegovimi naložbenimi strategijami, kot je opisano v pravilih in ponudbenih dokumentih AIS, ter zagotavljanje, da AIS ne krši svojih naložbenih omejitev, če obstajajo. Depozitar bi moral spremljati transakcije AIS in preiskati vse nenavadne transakcije. Če se kršijo omejitve iz veljavne nacionalne zakonodaje ali predpisov ali pravil upravljanja AIS in ustanovne listine, bi depozitar moral, na primer, od UAIS prejeti navodilo, da popravi transakcijo, ki je povzročila kršitev, na stroške UAIS. Ta uredba depozitarju ne preprečuje, da po potrebi in po dogovoru z UAIS izvaja predhodna preverjanja.
(110)
Depozitar bi moral zagotoviti, da je prihodek izračunan natančno v skladu z Direktivo 2011/61/EU. Za doseganje tega bi depozitar moral zagotoviti, da je porazdelitev dobička ustrezna, in kadar ugotovi napako, sprejme ustrezne ukrepe za odpravo le-te. Ko depozitar to zagotovi, bi moral preveriti celovitost in točnost porazdelitve dobička ter zlasti izplačila dividend.
(111)
Pri prenosu nalog hrambe, povezanih z drugimi sredstvi v skladu z Direktivo 2011/61/EU prenos verjetno v večini primerov zadeva administrativne naloge. Kadar depozitar prenese naloge vodenja evidenc, bi bilo treba zahtevati izvajanje in uporabo ustreznega ter dokumentiranega postopka za zagotovitev, da pooblaščenec izpolnjuje zahteve iz člena 21(11)(d) Direktive 2011/61/EU. Da bi zagotovili zadostno raven zaščite sredstev, je treba določiti nekatera načela, ki jih je treba uporabljati v zvezi s prenosom hrambe. Pri prenosu dolžnosti hrambe je pomembno določiti nekatera ključna načela, ki jih je treba v postopku prenosa učinkovito uporabljati. Navedena načela se ne bi smela šteti kot dokončna, in sicer glede določitve vseh podrobnosti strokovnega in skrbnega delovanja depozitarja ali vseh ukrepov, ki bi jih depozitar sam moral sprejeti v zvezi z navedenimi načeli. Obveznost stalnega spremljanja tretje osebe, na katero so bile prenesene naloge hrambe, bi morala zajemati preverjanje tega, ali tretja oseba pravilno izvaja vse prenesene naloge in izpolnjuje pogoje iz pogodbe o prenosu. Tretja oseba bi morala delovati pošteno, v dobri veri in v najboljšem interesu AIS in njegovih vlagateljev, v skladu z regulativnimi in nadzornimi zahtevami, in skrbno ter strokovno, kar se običajno pričakuje od zelo preudarne osebe navedenega finančnega poklica v primerljivih okoliščinah. Depozitar bi moral med drugim pregledati elemente, ki so bili ocenjeni med postopkom izbire in imenovanja, ter jih primerjati z dogajanjem na trgu. Oblika rednega pregleda bi morala odražati okoliščine, da bi depozitar lahko ustrezno ocenil tveganja, povezana z odločitvijo o prenosu hrambe sredstev na tretjo osebo. Pogostost pregleda bi bilo treba prilagoditi tako, da bi vedno ostala skladna s tržnimi pogoji in povezanimi tveganji. Depozitar bi moral, da bi se lahko učinkovito odzval na morebitno plačilno nesposobnost tretje osebe, sprejeti načrt ravnanja v nepredvidljivih razmerah, vključno z oblikovanjem alternativnih strategij in po potrebi morebitno izbiro alternativnih ponudnikov. Medtem ko takšni ukrepi lahko zmanjšajo tveganje hrambe, s katerim se sooča depozitar, ne vplivajo na obveznost vrnitve finančnega instrumenta ali plačila ustreznega zneska, če se izgubijo, kar je odvisno od tega, ali so izpolnjene zahteve iz člena 21(12) Direktive 2011/61/EU.
(112)
Depozitar bi pri prenosu hrambe moral zagotoviti, da so izpolnjene zahteve iz člena 21(11)(d)(iii) Direktive 2011/61/EU in da so sredstva strank depozitarja AIS ustrezno ločena. Ta obveznost bi morala zlasti zagotoviti, da se sredstva AIS ne izgubijo zaradi plačilne nesposobnosti tretje osebe, na katere so prenesene naloge hrambe. Da bi čim bolj zmanjšali navedeno tveganje v državah, kjer učinki ločevanja niso priznani v zakonodaji o plačilni nesposobnosti, bi depozitar moral sprejeti nadaljnje ukrepe. Depozitar bi to lahko razkril AIS in UAIS, ki deluje v imenu AIS, da bi se takšni vidiki tveganja hrambe ustrezno upoštevali pri naložbeni odločitvi, ali pa bi lahko sprejel takšne ukrepe, ki so mogoči v lokalnih jurisdikcijah, da postanejo sredstva kar se da neobčutljiva na plačilno nesposobnost v skladu z lokalno zakonodajo. Poleg tega bi depozitar lahko prepovedoval začasne primanjkljaje v portfelju stranke, uporabil rezerve ali uvedel ureditve, ki prepovedujejo uporabo debetnega salda ene stranke za izravnavo kreditnega salda druge stranke. Medtem ko takšni ukrepi lahko zmanjšajo tveganje hrambe, s katerim se depozitar sooča pri prenosu nalog hrambe, ne vplivajo na obveznost vrnitve finančnega instrumenta ali plačila ustreznega zneska, če se ti izgubijo, kar je odvisno od tega, ali so izpolnjene zahteve iz Direktive 2011/61/EU.
(113)
Odgovornost depozitarja iz drugega pododstavka člena 21(12) Direktive 2011/61/EU začne veljati v primeru izgube finančnega instrumenta, ki ga hrani depozitar sam ali tretja oseba, na katero je bila prenesena hramba, če depozitar ne dokaže, da je izguba nastala kot posledica zunanjega dogodka, ki ga razumno ni mogel nadzorovati, posledice pa so bile ne glede na vsa razumna prizadevanja neizogibne. Navedeno izgubo bi bilo treba razlikovati od izgube vlagateljev pri naložbah, ki izhajajo iz zmanjšanja vrednosti sredstev kot posledice naložbene odločitve.
(114)
Za potrditev tega je pomembno, da je izguba dokončna in ne obstaja možnost povrnitve finančnega sredstva. Zato se primeri, ko finančni instrument samo začasno ni na voljo ali je zamrznjen, ne bi smeli šteti kot izgube v smislu člena 21(12) Direktive 2011/61/EU. Obstajajo pa tri vrste razmer, kjer bi se izguba morala šteti kot dokončna: kadar finančni instrument ne obstaja več ali nikoli ni obstajal; kadar finančni instrument obstaja, vendar je AIS dokončno izgubil pravico do njegovega lastništva; in kadar ima AIS lastninsko pravico, vendar je pri finančnem instrumentu ne more več trajno prenesti ali omejiti.
(115)
Za finančni instrument se šteje, da ne obstaja več, ko se je izgubil po računovodski napaki, ki je ni mogoče popraviti, ali če nikoli ni obstajal, saj je bilo lastništvo AIS registrirano na podlagi ponarejenih dokumentov. Primeri, ko je izguba finančnih instrumentov posledica goljufivega ravnanja, bi se morali šteti kot izguba.
(116)
Izgube ni mogoče potrditi, če je bil finančni instrument nadomeščen ali pretvorjen v drug finančni instrument, na primer v primerih, ko se delnice razveljavijo in nadomestijo z izdajo novih delnic pri reorganizaciji družbe. Ne bi se smelo šteti, da je AIS dokončno izgubil pravico do lastništva finančnega instrumenta, če je AIS ali UAIS, ki deluje v imenu AIS, zakonito prenesel lastništvo na tretjo osebo. Če obstaja razlika med pravnim lastništvom in upravičenim lastništvom sredstev, bi opredelitev izgube morala zadevati izgubo pravice do upravičenega lastništva.
(117)
Samo v primeru zunanjega dogodka, ki ga depozitar razumno ni mogel nadzorovati, posledice pa so bile ne glede na vsa razumna prizadevanja neizogibne, bi bil depozitar lahko oproščen odgovornosti v skladu s členom 21(12) Direktive 2011/61/EU. Depozitar bi moral dokazati celotno izpolnjevanje teh pogojev, da bi bil oproščen odgovornosti.
(118)
Najprej bi bilo treba ugotoviti, ali je dogodek, ki je privedel do izgube, zunanji. Prenos ne bi smel vplivati na depozitarjevo odgovornost in tako bi se dogodek štel kot zunanji, če do njega ne pride zaradi kakršnega koli dejanja ali opustitve depozitarja ali tretje osebe, na katero je bila prenesena hramba finančnih instrumentov. Nato bi bilo treba oceniti, ali gre za dogodke, ki jih ni mogoče razumno nadzorovati, in sicer s preverjanjem, ali skrben depozitar ni mogel storiti ničesar, da bi dogodek preprečil. V tem okviru bi se naravni dogodki in dejanja javnih organov lahko šteli kot zunanji dogodki, ki jih ni mogoče razumno nadzorovati. Tako se v okviru plačilne nesposobnosti tretje osebe, na katero je bila prenesena hramba, zakonodaja države, kjer se instrumenti hranijo in ki ne priznava učinkov ustrezno izvedenega ločevanja, šteje kot zunanji dogodek, ki ga ni mogoče razumno nadzorovati. Nasprotno pa se izguba, ki jo povzroči neizpolnjevanje zahteve glede ločevanja iz člena 21(11)(d)(iii) Direktive 2011/61/EU, ali izguba sredstev, ki nastane zaradi motenj v dejavnosti tretje osebe v zvezi s plačilno nesposobnostjo, ne more šteti kot zunanji dogodek, ki ga ni mogoče razumno nadzorovati.
(119)
Depozitar pa bi moral tudi dokazati, da se ne glede na vsa razumna prizadevanja izgubi ni bilo mogoče izogniti. V tem okviru bi moral depozitar obvestiti AIS in glede na okoliščine ustrezno ukrepati. Na primer, kadar depozitar meni, da je edini ustrezen ukrep prodaja finančnih instrumentov, bi o tem moral obvestiti UAIS, ki mora depozitarju pisno naročiti, da finančne instrumente obdrži ali pa jih proda. O kakršnih koli navodilih depozitarju o tem, da sredstva obdrži, bi bilo treba nemudoma obvestiti vlagatelje AIS. UAIS ali AIS bi moral upoštevati priporočila depozitarja. Če je depozitar glede na okoliščine še vedno zaskrbljen glede tega, da običajna zaščita finančnega instrumenta kljub večkratnim opozorilom ni zadostna, bi moral sprejeti nadaljnje ukrepe, kot je prekinitev pogodbe, pri čemer mora AIS v skladu z nacionalno zakonodajo imeti dovolj časa, da poišče drugega depozitarja.
(120)
Za zagotovitev enake ravni zaščite vlagateljev bi morali enaki pomisleki veljati tudi za pooblaščenca, na katerega je depozitar pogodbeno prenesel svojo odgovornost. Pooblaščenec bi moral za razrešitev odgovornosti v skladu s členom 21(12) Direktive 2011/61/EU dokazati, da v celoti izpolnjuje enake pogoje.
(121)
Depozitar je lahko v določenih okoliščinah razrešen odgovornosti za izgubo finančnih instrumentov, ki jih hrani tretja oseba, na katero je bila prenesena hramba. Da se takšna razrešitev odgovornosti dovoli, mora obstajati objektiven razlog za sklenitev pogodbe o takšni razrešitvi, ki ga sprejemata tako depozitar kot tudi AIS ali UAIS, ki deluje v imenu AIS. Objektiven razlog bi moral biti določen za vsako razrešitev odgovornosti, ob upoštevanju dejanskih okoliščin, v katerih je bila hramba prenesena.
(122)
Pri določanju objektivnega razloga bi bilo treba najti pravilno ravnotežje za zagotovitev, da se je na pogodbeno razrešitev mogoče zanesti, če je to potrebno, in da so vzpostavljena zadostna varovala za preprečitev zlorabe pogodbene razrešitve odgovornosti depozitarja. Pogodbena razrešitev odgovornosti se v nobenih okoliščinah ne bi smela uporabljati kot izogibanje izpolnjevanju zahtev glede odgovornosti depozitarja iz Direktive 2011/61/EU. Depozitar bi moral dokazati, da je moral zaradi posebnih okoliščin hrambo prenesti na tretjo osebo. Sklenitev pogodbe o razrešitvi bi morala vedno upoštevati najboljše interese AIS ali njegovih vlagateljev, AIS ali UAIS, ki deluje v imenu AIS, pa bi moral izrecno navesti, da ravna v skladu s takšnim najboljšim interesom. Primeri scenarijev bi morali pokazati, kdaj bi se lahko štelo, da depozitar nima druge izbire, kot da prenese hrambo na tretje osebe.
(123)
Pomembno je, da pristojni organi prejmejo ustrezne in zadostne informacije, da lahko ustrezno ter dosledno nadzirajo dejavnosti UAIS in tveganja, ki so z njimi povezana. Ker pa lahko dejavnosti UAIS vplivajo tudi čezmejno in na finančne trge, bi pristojni organi morali natančno spremljati UAIS in AIS, da bi lahko v primeru kopičenja sistemskih tveganj ustrezno ukrepali. Večja preglednost in skladnost na podlagi določb o poročanju in razkrivanju ustreznih informacij, kot je določeno v izvedbenih ukrepih, bi morali omogočiti, da bi pristojni organi odkrili tveganja na finančnih trgih in se nanje odzvali.
(124)
Bistveno je, da vlagatelji dobijo vsaj potrebne minimalne informacije o posameznih UAIS in AIS ter njihovi strukturi, da bi lahko sprejeli pravilno naložbeno odločitev, prilagojeno njihovim potrebam in pripravljenosti za tveganje. Navedene informacije bi morale biti jasne, zanesljive, lahko razumljive in jasno predstavljene, pri čemer je koristnost informacij večja, če so primerljive med različnimi UAIS in AIS ter med obdobji. UAIS pred razkritjem informacij ne bi smel izvajati dejavnosti, kot je na primer prirejanje računovodskih izkazov, ki bi lahko škodljivo vplivale na objektivno razumevanje in praktično uporabnost takšnih informacij za vlagatelje.
(125)
Določiti je treba okvir, ki določa minimalne standarde glede zahtev za letno poročanje, vključno s ključnimi elementi in neizčrpnim seznamom postavk. Pomembne spremembe informacij, kakor je navedeno v členu 22(2)(d) Direktive 2011/61/EU, bi bilo treba razkriti v računovodskih izkazih letnega poročila. Poleg neizčrpnega seznama osnovnih postavk bi se lahko vključili tudi dodatne postavke, razdelki in vsote, če je predstavitev teh postavk pomembna za razumevanje celotnega finančnega položaja ali uspešnosti AIS. Postavke različne narave ali naloge bi se lahko združile pod pogojem, da takšne postavke posamično niso pomembne. Navedene postavke bi se lahko združile v „drugo kategorijo“, kot so „druga sredstva“ ali „druge obveznosti“. Če postavke dejansko ne veljajo za posamezen AIS, jih ni treba predstaviti. Ne glede na računovodske standarde, upoštevane v skladu z Direktivo 2011/61/EU, bi bilo vsa sredstva treba vrednotiti najmanj enkrat na leto. Bilanca stanja ali izkaz sredstev in obveznosti iz Direktive 2011/61/EU bi morala med drugim vključevati denarna sredstva in njihove ustreznike. Denarne ustreznike pa bi bilo treba obravnavati kot zelo likvidne naložbe za namene izračuna izpostavljenosti AIS.
(126)
Glede vsebine in oblike poročila o dejavnostih v proračunskem letu, ki mora biti v skladu z Direktivo 2011/61/EU del letnega poročila, bi moralo poročilo vsebovati pošten in uravnotežen pregled dejavnosti AIS z opisom glavnih tveganj in naložb ali ekonomskih negotovosti, s katerimi se sooča. Navedeno razkritje ne bi smelo povzročiti objave notranjih informacij AIS, kar bi škodovalo AIS in njegovim vlagateljem. Če pa bi objava posebnih notranjih informacij imela tak učinek, bi jih lahko združili tako, da bi se izognili negativnemu učinku in ne bi bilo treba zajeti na primer uspešnosti ali statistike posamezne portfeljske družbe ali naložbe, kar bi lahko povzročilo razkritje notranjih informacij AIS. Te informacije bi morale sestavljati del poročila o upravljanju, kakor so običajno predstavljene poleg računovodskih izkazov.
(127)
Glede vsebine in oblike razkrivanja prejemkov, kjer so informacije predstavljene na ravni UAIS, bi bilo treba zagotoviti nadaljnje informacije z razkritjem plačila ali razčlenitve celotnih prejemkov, ki zadevajo ustrezen AIS. To bi bilo mogoče doseči z razkritjem vseh podatkov o prejemkih UAIS, razčlenjenih na fiksne in variabilne elemente, izjavo, da ti podatki zadevajo celoten UAIS in ne AIS, številom AIS in skladov KNPVP, ki jih upravlja UAIS, ter celotnimi upravljanimi sredstvi takih AIS in KNPVP s pregledom politike prejemkov in navedbo tega, kje je na zahtevo vlagateljev na voljo celotna politika prejemkov. Nadaljnje podrobnosti se lahko zagotovijo z razkritjem vseh variabilnih prejemkov, ki jih AIS financira s plačilom stroškov poslovanja ali po potrebi spodbujevalne provizije. Poleg razkritja prejemkov bi UAIS morali zagotoviti tudi informacije o finančnih in nefinančnih merilih politik in praks prejemkov za relevantne kategorije osebja, kar bi vlagateljem omogočilo ocenjevanje obstoječih spodbud.
(128)
Kadar AIS izda enote, bi bilo treba izračunati prenose kakršnih koli sredstev v stranske žepe, in sicer ob času prenosa in na podlagi števila enot, dodeljenih pri prenosu sredstev, pomnoženih s ceno na enoto. Osnova vrednotenja bi morala biti v vseh okoliščinah jasno razkrita in vključevati datum, ko je bilo izvedeno vrednotenje.
(129)
UAIS bi morali pri upravljanju likvidnosti imeti pravico, da dogovore o izposoji sklenejo v imenu AIS, ki jih upravljajo. Navedeni dogovori so lahko kratkoročni ali trajnejši. V slednjem primeru je bolj verjetno, da bi bil tak dogovor poseben za namene upravljanja nelikvidnih sredstev.
(130)
V skladu z načelom razlikovanja in ob priznavanju različnih vrst AIS, bi se razkrivanje informacij UAIS vlagateljem moralo razlikovati glede na vrsto AIS in bi temeljilo na drugih dejavnikih, kot sta naložbena strategija in sestava portfelja.
(131)
Direktiva 2011/61/EU zahteva, da UAIS pristojnim organom matične države članice redno zagotavljajo določene informacije, in sicer za vsak AIS v EU, ki ga upravljajo, in vsak AIS, ki ga tržijo v Uniji. Zato je pomembno, da se nadalje določijo informacije, ki jih je treba predložiti, in pogostost poročanja, ki je odvisno od vrednosti upravljanih sredstev v portfelju AIS, ki jih upravlja navedeni UAIS. Zagotoviti bi bilo treba predloge poročanja na formalnih obrazcih, izpolniti pa bi jih moral UAIS, in sicer za AIS, ki jih upravlja. Kadar subjekt, ki ima dovoljenje za delovanje kot UAIS, trži AIS, ki jih upravljajo drugi UIAS, ne deluje kot upravitelj navedenih AIS, temveč kot posrednik, in sicer kot katero koli investicijsko podjetje iz Direktive 2004/39/ES. Zato temu subjektu ne bi bilo treba poročati o teh AIS, saj bi to povzročilo dvojno ali večkratno poročanje. Ta zahteva glede poročanja pa bi morala vseeno veljati za UAIS zunaj EU, ki upravljajo AIS, ki se tržijo v Uniji.
(132)
Prag iz te uredbe sproži samo zahteve glede poročanja iz člena 24(4) Direktive 2011/61/EU. AIS s stopnjo finančnega vzvoda, izračunano v skladu z metodo zavezujoče izpostavljenosti, ki znaša trikrat manj od njegove čiste vrednosti sredstev, se ne bi štel kot sklad, ki znatno uporablja finančni vzvod. Vendar pa pristojni organi lahko zahtevajo dodatne informacije, če je to potrebno za učinkovito spremljanje sistemskih tveganj. Določitev praga za poročanje tudi zagotavlja, da se informacije o nastanku sistemskega tveganja po vsej Uniji zbirajo usklajeno, obenem pa UAIS zagotavlja gotovost.
(133)
Nadzorne naloge pristojnega organa iz člena 25(3) Direktive 2011/61/EU se izvajajo v okviru novega nadzornega sistema, ki je del ocene tekočih nadzornih postopkov in sistemskega tveganja UAIS, ki jo izvajajo pristojni organi in evropski nadzorni organi, in sicer glede stabilnosti in celovitosti finančnega sistema. Pristojni organi bi morali ustrezno uporabljati prejete informacije in uvesti omejitve finančnega vzvoda, ki ga uporabljajo UAIS, ali druge omejitve pri upravljanju AIS v zvezi z upravljanimi AIS, kadar menijo, da je to potrebno za zagotovitev stabilnosti in celovitosti finančnega sistema. Ocena sistemskega tveganja se bo verjetno razlikovala glede na gospodarsko okolje, pri čemer pa ima vsak UAIS v zvezi z AIS, ki ga upravlja, potencial, da postane sistemsko pomemben. Zato je temeljna zahteva, da pristojni organi pridobijo vse informacije, ki so potrebne za ustrezno oceno teh primerov, da bi preprečili nastanek sistemskega tveganja. Pristojni organi bi morali nato natančno oceniti informacije in sprejeti ustrezne ukrepe.
(134)
Da bi lahko UAIS v EU upravljali in tržili AIS zunaj EU in UAIS zunaj EU upravljali in tržili AIS v Uniji, Direktiva 2011/61/EU zahteva sklenitev ustreznih sporazumov o sodelovanju z ustreznimi nadzornimi organi tretje države, kjer ima AIS zunaj EU in/ali UAIS zunaj EU sedež. Takšni sporazumi o sodelovanju bi morali zagotoviti vsaj učinkovito izmenjavo informacij, ki bi pristojnim organom Unije omogočala, da svoje dolžnosti opravljajo v skladu z Direktivo 2011/61/EU.
(135)
Sporazumi o sodelovanju bi morali pristojnim organom omogočiti, da pri subjektih tretjih držav opravljajo svoje nadzorne in izvršilne dolžnosti. Sporazumi o sodelovanju bi zato morali določiti jasen dejanski okvir za dostop do informacij, izvajanje pregledov na kraju samem in pomoč, ki jo morajo zagotoviti organi tretje države. Sporazumi o sodelovanju bi morali zagotoviti, da se prejete informacije lahko posredujejo drugim zadevnim pristojnim organom ter organu ESMA in Evropskemu odboru za sistemska tveganja.
(136)
Da se pristojnim organom, UAIS in depozitarjem omogoči dovolj časa za prilagoditev na nove zahteve iz te uredbe, da jih bodo lahko učinkovito uporabljali, bi bilo treba začetek uporabe te uredbe uskladiti z datumom prenosa Direktive 2011/61/EU -
SPREJELA NASLEDNJO UREDBO:
POGLAVJE I
OPREDELITEV POJMOV
Člen 1
Opredelitev pojmov
Poleg opredelitve pojmov iz člena 2 Direktive 2011/61/EU se v tej uredbi uporabljajo naslednje opredelitve pojmov:
1.
„kapitalska obveznost“ pomeni pogodbeno obveznost vlagatelja, da alternativnemu investicijskemu skladu (AIS) na zahtevo UAIS zagotovi dogovorjen znesek naložbe;
2.
„zadevna oseba“ v zvezi z UAIS pomeni:
(a)
direktorja, partnerja ali enakovredno osebo ali člana vodstva UAIS;
(b)
zaposlenega pri UAIS ali katero koli drugo fizično osebo, katere storitve so na voljo ali pod nadzorom UAIS in ki je vključena v opravljanje storitev upravljanja skupnega portfelja s strani UAIS;
(c)
fizično ali pravno osebo, ki je neposredno vključena v izvajanje storitev za UAIS na podlagi dogovora o prenosu pooblastil na tretje osebe za namene upravljanja skupnega portfelja s strani UAIS;
3.
„višje vodstvo“ pomeni osebo ali osebe, ki učinkovito opravljajo dejavnost UAIS v skladu s členom 8(1)(c) Direktive 2011/61/EU in, če je ustrezno, izvršilnega člana ali člane vodstvenega organa;
4.
„vodstveni organ“ pomeni organ UAIS s pristojnostjo sprejemanja končnih odločitev, ki vključuje nadzorne in upravne naloge ali le upravno nalogo, če sta navedeni nalogi ločeni;
5.
„posebna ureditev“ pomeni ureditev, ki nastane neposredno zaradi nelikvidne narave sredstev AIS, kar vpliva na posebne pravice vlagateljev glede odkupa vrste enote ali deleža AIS, in je posebej prilagojena ali ločena ureditev od splošnih pravic vlagateljev glede odkupa.
POGLAVJE II
SPLOŠNE DOLOČBE
ODDELEK 1
Izračun upravljanih sredstev
(člen 3(2) Direktive 2011/61/EU)
Člen 2
Izračun celotne vrednosti upravljanih sredstev
1. Da bi izpolnjeval pogoje glede izjem iz člena 3(2) Direktive 2011/61/EU, UAIS:
(a)
opredeli vse AIS, za katere je imenovan kot zunanji UAIS, ali AIS, katerega UAIS je, če pravna oblika AIS omogoča notranje upravljanje v skladu s členom 5 Direktive 2011/61/EU;
(b)
za vsak upravljan AIS opredeli portfelj sredstev in v skladu s pravili vrednotenja iz zakonodaje države, v kateri ima AIS sedež, in/ali pravili upravljanja in ustanovnimi listinami AIS določi ustrezno vrednost upravljanih sredstev, vključno z vsemi sredstvi, pridobljenimi z uporabo finančnega vzvoda;
(c)
združi ugotovljene vrednosti upravljanih sredstev za vse upravljane AIS in primerja ugotovljeno celotno vrednost upravljanih sredstev z ustreznim pragom iz člena 3(2) Direktive 2011/61/EU.
2. Za namene odstavka 1 se kolektivni naložbeni podjemi za vlaganja v prenosljive vrednostne papirje (KNPVP), za katere UAIS v skladu z Direktivo 2009/65/ES deluje kot pooblaščena družba za upravljanje, ne vključijo v izračun.
Za namene odstavka 1 se AIS, ki jih upravlja UAIS in za katerega je UAIS prenesel naloge v skladu s členom 20 Direktive 2011/61/EU, vključijo v izračun. Portfelj AIS, ki ga UAIS upravlja na podlagi prenosa, pa se izključi iz izračuna.
3. Za namene izračuna celotne vrednosti upravljanih sredstev se vsaka pozicija izvedenega finančnega instrumenta, vključno z vsemi instrumenti v prenosljivih vrednostnih papirjih, pretvori v enakovredno pozicijo v osnovnih sredstvih navedenega izvedenega finančnega instrumenta, in sicer z uporabo metodologij za pretvorbo iz člena 10. Absolutna vrednost navedene enakovredne pozicije se nato uporabi za izračun celotne vrednosti upravljanih sredstev.
4. Kadar AIS vlaga v druge AIS, ki jih upravljajo isti zunanji UAIS, se navedena naložba izključi iz izračuna upravljanih sredstev UAIS.
5. Kadar en oddelek notranje ali zunanje upravljanega AIS vlaga v drug oddelek navedenega AIS, se navedena naložba lahko izključi iz izračuna upravljanih sredstev UAIS.
6. Celotna vrednost upravljanih sredstev se izračuna v skladu z odstavki 1 do 4, in sicer vsaj enkrat na leto in z uporabo najnovejših vrednosti sredstev. Najnovejša vrednost sredstev za vsak AIS se izračuna v dvanajstih mesecih pred datumom izračuna praga v skladu s prvim stavkom tega odstavka. UAIS določi datum izračuna praga, ki ga dosledno uporablja. Kakršno koli spremembo izbranega datumu je treba upravičiti pristojnemu organu. UAIS pri izbiri datuma izračuna praga upošteva čas in pogostost vrednotenja upravljanih sredstev.
Člen 3
Stalno spremljanje upravljanih sredstev
UAIS vzpostavi, izvaja in uporablja postopke za stalno spremljanje celotne vrednosti upravljanih sredstev. Spremljanje odraža najnovejši pregled upravljanih sredstev in vključuje spremljanje dejavnosti vpisov in odkupov ali, kjer je ustrezno, črpanje in distribucijo kapitala ter vrednost sredstev, vloženih za vsak AIS.
Za namene ocene potrebe po pogostejših izračunih celotne vrednosti upravljanih sredstev se upoštevata bližina celotne vrednosti upravljanih sredstev pragu iz člena 3(2) Direktive 2011/61/EU in pričakovana dejavnost vpisa in odkupa.
Člen 4
Začasno preseganje praga
1. UAIS oceni primere, v katerih celotna vrednost upravljanih sredstev preseže zadevni prag, da bi ugotovil, ali so začasne narave.
2. Kadar celotna vrednost upravljanih sredstev preseže zadevni prag in UAIS meni, da položaj ni začasen, o tem nemudoma obvesti pristojni organ in navede, da se položaj ne šteje kot začasen, ter v 30 koledarskih dneh zaprosi za dovoljenje v skladu s členom 7 Direktive 2011/61/EU.
3. Kadar celotna vrednost upravljanih sredstev preseže zadevni prag in UAIS meni, da je položaj začasen, o tem nemudoma obvesti pristojni organ in navede, da se položaj šteje kot začasen. Obvestilo vključuje dodatne informacije, s katerimi UAIS upraviči oceno o začasnem položaju, vključno z opisom položaja in obrazložitvijo razlogov za to, da je položaj začasen.
4. Položaj se ne šteje kot začasen, če obstaja verjetnost, da se bo nadaljeval več kot tri mesece.
5. UAIS tri mesece po dnevu, ko je celotna vrednost upravljanih sredstev presegla zadevni prag, ponovno izračuna celotno vrednost upravljanih sredstev, da pristojnim organom dokaže, da je položaj, zaradi katerega je prišlo do preseganja praga upravljanih sredstev, odpravljen in da vložitev zahtevka za dovoljenje UAIS ni potrebna.
Člen 5
Informacije, ki jih je treba zagotoviti v okviru registracije
1. UAIS kot del zahteve iz člena 3(3)(b) Direktive 2011/61/EU pristojnim organom sporočijo celotno vrednost upravljanih sredstev, izračunano v skladu s postopkom iz člena 2.
2. UAIS kot del zahteve iz člena 3(3)(c) Direktive 2011/61/EU za vsak AIS zagotovijo ponudbeni dokument ali ustrezen izvleček iz ponudbenega dokumenta ali splošni opis naložbene strategije. Ustrezen izvleček iz ponudbenega dokumenta in opis naložbene strategije vključujeta vsaj naslednje informacije:
(a)
glavne kategorije sredstev, v katere bi AIS lahko vlagal;
(b)
vse industrijske, geografske ali druge tržne sektorje ali posebne razrede sredstev, ki so ključni za naložbeno strategijo;
(c)
opis politike AIS na področju izposoje ali finančnega vzvoda.
3. Informacije, ki jih mora UAIS zagotoviti v skladu s členom 3(3)(d) Direktive 2011/61/EU, so navedene v členu 110(1) te uredbe. Zagotovijo se v skladu s predlogo za poročanje na uradnem obrazcu, kakor je določeno v Prilogi IV.
4. Informacije, zbrane v skladu s členom 3(3)(d) Direktive 2011/61/EU, se izmenjajo s pristojnimi organi v Uniji, Evropskim organom za vrednostne papirje in trge (ESMA) in Evropskim odborom za sistemska tveganja (ESRB), če je to potrebno za izpolnjevanje njihovih dolžnosti.
5. Informacije, potrebne za registracijo, se posodabljajo in zagotavljajo vsako leto. Pristojni organi lahko iz razlogov, ki zadevajo izvajanje njihovih pristojnosti v skladu s členom 46 Direktive 2011/61/EU, od UAIS zahtevajo, da informacije iz člena 3 Direktive 2011/61/EU zagotovi pogosteje.
ODDELEK 2
Izračun finančnega vzvoda
(člen 4(3) Direktive 2011/61/EU)
Člen 6
Splošne določbe o izračunu finančnega vzvoda
1. Finančni vzvod AIS je izražen kot razmerje med izpostavljenostjo AIS in njegovo čisto vrednostjo sredstev.
2. UAIS izpostavljenost upravljanega AIS izračunajo v skladu z metodo bruto izpostavljenosti iz člena 7 in metodo zavezujoče izpostavljenosti iz člena 8.
Komisija ob upoštevanju dogajanj na trgu in najpozneje 21. julija 2015 pregleda metode izračuna iz prvega pododstavka, pri čemer določi, ali sta navedeni metodi zadostni in ustrezni za vse vrste AIS ali pa je treba razviti dodatno in neobvezno metodo za izračun finančnega vzvoda.
3. Izpostavljenost, ki je del vseh finančnih ali pravnih struktur, ki vključujejo tretje osebe pod nadzorom zadevnih AIS, je treba vključiti v izračun izpostavljenosti, kjer so zadevne strukture vzpostavljene posebej zato, da neposredno ali posredno povečujejo izpostavljenost na ravni AIS. Pri AIS, katerih osnovna naložbena politika temelji na pridobitvi nadzora nad družbami ali izdajatelji, ki ne kotirajo na borzi, UAIS v izračun finančnega vzvoda ne vključijo kakršne koli izpostavljenosti, ki obstaja na ravni navedenih družb in izdajateljev, ki ne kotirajo na borzi, če AIS ali UAIS, ki deluje v imenu AIS, ne nosi morebitnih izgub, ki presegajo njegove naložbe v zadevno družbo ali izdajatelja.
4. UAIS izključi sklenjene dogovore o izposoji, če so začasni in v celoti kriti s pogodbenimi kapitalskimi obveznostmi vlagateljev v AIS.
5. UAIS imajo na voljo ustrezno dokumentirane postopke za izračun izpostavljenosti vsakega upravljanega AIS v skladu z metodo bruto izpostavljenosti in metodo zavezujoče izpostavljenosti. Izračun se uporablja dosledno.
Člen 7
Metoda bruto izpostavljenosti za izračun izpostavljenosti AIS
Izpostavljenost AIS, ki se izračuna v skladu z metodo bruto izpostavljenosti, je vsota absolutnih vrednosti vseh pozicij, ki se vrednotijo v skladu s členom 19 Direktive 2011/61/EU in vsemi delegirani akti, sprejetimi v skladu z njo.
Za izračun izpostavljenosti AIS v skladu z metodo bruto izpostavljenosti UAIS:
(a)
izključi vrednost denarnih sredstev in njihovih ustreznikov, ki so visoko likvidne naložbe v osnovni valuti AIS, ki se lahko takoj pretvorijo v znan znesek denarnih sredstev, so predmet neznatnega tveganja spremembe vrednosti in zagotavljajo donos, ki ne presega stopnje trimesečne državne obveznice visoke kakovosti;
(b)
izvedene finančne instrumente pretvori v enakovredno pozicijo v njihovih osnovnih sredstvih z uporabo metodologij za pretvorbo iz člena 10 in metod iz odstavkov 4 do 9 in 14 Priloge I;
(c)
izključi izposojo denarnih sredstev, ki ostanejo denarna sredstva ali njihovi ustrezniki iz točke (a), ko so zneski navedenih plačil znani;
(d)
vključi izpostavljenost, ki je posledica ponovnega vlaganja denarnih posojil, izraženega kot višja tržna vrednost realizirane naložbe ali skupni znesek denarnega posojila iz odstavkov 1 in 2 Priloge I;
(e)
vključi pozicije v okviru poslov začasne prodaje/začasnega nakupa ali poslov izposoje ali posojanja vrednostnih papirjev ali drugih ureditev v skladu z odstavki 3 in 10 do 13 Priloge I.
Člen 8
Metoda zavezujoče izpostavljenosti za izračun izpostavljenosti AIS
1. Izpostavljenost AIS, ki se izračuna v skladu z metodo zavezujoče izpostavljenosti, je vsota absolutnih vrednosti vseh pozicij, ki se vrednotijo v skladu s členom 19 Direktive 2011/61/EU in vsemi ustreznimi delegirani akti, za katere veljajo merila iz odstavkov 2 do 9.
2. UAIS pri izračunu izpostavljenosti AIS v skladu z metodo zavezujoče izpostavljenosti:
(a)
vsako pozicijo v izvedenem finančnem instrumentu pretvori v enakovredno pozicijo v njegovem osnovnem sredstvu z uporabo metodologij za pretvorbo iz člena 10 in odstavkov 4 do 9 in 14 Priloge II;
(b)
uporabi pogodbe o pobotu in varovanju pred tveganjem;
(c)
izračuna izpostavljenost, ki je posledica ponovnega vlaganja posojil, če to poveča izpostavljenost AIS, kot je opredeljeno v odstavkih 1 in 2 Priloge I;
(d)
v izračun vključi druge ureditve v skladu z odstavki 3 in 10 do 13 Priloge I.
3. Za izračun izpostavljenosti AIS v skladu z metodo zavezujoče izpostavljenosti:
(a)
pogodbe o pobotu vključujejo kombinacije trgovanj z izvedenimi finančnimi instrumenti ali pozicijami v vrednostnih papirjih, ki zadevajo isto osnovno sredstvo, pri izvedenih finančnih instrumentih ne glede na zapadlost izvedenih finančnih instrumentov, ko so navedena trgovanja z izvedenimi finančnimi instrumenti ali pozicijami v vrednostnih papirjih izvedena z izključnim namenom odprave tveganj, povezanih s pozicijami v drugih izvedenih finančnih instrumentih ali vrednostnih papirjih;
(b)
pogodbe o varovanju pred tveganjem vključujejo kombinacije trgovanj z izvedenimi finančnimi instrumenti ali pozicijami v vrednostnih papirjih, ki nujno ne zadevajo istega osnovnega sredstva, ko so navedena trgovanja z izvedenimi finančnimi instrumenti ali pozicijami v vrednostnih papirjih izvedena z izključnim namenom izravnave tveganj, povezanih s pozicijami v drugih izvedenih finančnih instrumentih ali vrednostnih papirjih.
4. Z odstopanjem od odstavka 2 se izvedeni finančni instrument ne pretvori v enakovredno pozicijo v osnovnem sredstvu, če ima vse naslednje značilnosti:
(a)
donos finančnih sredstev iz portfelja AIS zamenja za donos drugih referenčnih finančnih sredstev;
(b)
popolnoma odpravi tveganja zamenjanih sredstev iz portfelja AIS tako, da donos AIS ni odvisen od donosa zamenjanih sredstev;
(c)
ne vključuje niti dodatnih izbirnih značilnosti niti klavzul o finančnem vzvodu niti drugih dodatnih tveganj v primerjavi z neposrednim držanjem referenčnih finančnih sredstev.
5. Z odstopanjem od odstavka 2 se izvedeni finančni instrument ne pretvori v enakovredno pozicijo v osnovnem sredstvu pri izračunu izpostavljenosti v skladu z metodo zavezujoče izpostavljenosti, če izpolnjuje oba naslednja pogoja:
(a)
kombinirano držanje s strani AIS izvedenega finančnega instrumenta, ki zadeva finančno sredstvo in denarna sredstva, ki so vložena v njihov ustreznik, kot je opredeljeno v členu 7(a), je enako držanju dolge pozicije v zadevnem finančnem sredstvu;
(b)
izvedeni finančni instrument ne sme povzročati nobene dodatne izpostavljenosti in finančnega vzvoda ali tveganja.
6. Pogodbe o varovanju pred tveganjem se upoštevajo pri izračunu izpostavljenosti AIS samo, če izpolnjujejo vse naslednje pogoje:
(a)
cilj pozicij varovanja ni ustvarjati donos, splošna in posebna tveganja pa so izravnana;
(b)
na ravni AIS obstaja preverljivo zmanjšanje tržnega tveganja;
(c)
tveganja, povezana z izvedenimi finančnimi instrumenti, ter splošna in posebna tveganja so izravnana;
(d)
pogodbe o varovanju pred tveganjem zadevajo isti razred sredstev;
(e)
so učinkovite v izjemnih tržnih pogojih.
7. Ob upoštevanju odstavka 6 se izvedeni finančni instrumenti, ki se uporabljajo za namene varovanja pred tečajnimi tveganji in ne povzročajo dodatne izpostavljenosti, finančnega vzvoda ali drugih tveganj, ne vključijo v izračun.
8. UAIS pozicije pobota v naslednjih primerih:
(a)
med izvedenimi finančnimi instrumenti, če zadevajo isto osnovno sredstvo, tudi če se zapadlost izvedenih finančnih instrumentov razlikuje;
(b)
med izvedenim finančnim instrumentom, katerega osnovno sredstvo je prenosljiv vrednostni papir, instrument denarnega trga ali enota v kolektivnih naložbenih podjemih, kot je določeno v točkah 1 do 3 oddelka C Priloge I k Direktivi 2004/39/ES, in istim navedenim ustreznim osnovnim sredstvom.
9. UAIS, ki upravljajo AIS, ki v skladu s svojo glavno naložbeno politiko vlagajo predvsem v obrestne izvedene finančne instrumente, imajo na voljo posebna pravila o pobotu trajanja, pri čemer upoštevajo korelacijo med elementi zapadlosti obrestne krivulje iz člena 11.
Člen 9
Metode za povečanje izpostavljenosti AIS
UAIS pri izračunu izpostavljenosti uporabijo metode iz Priloge I, in sicer v primerih, ki so navedeni v njej.
Člen 10
Metodologija za pretvorbo izvedenih finančnih instrumentov
UAIS uporabijo metodologije za pretvorbo iz Priloge II, in sicer za izvedene finančne instrumente, ki so navedeni v njej.
Člen 11
Pravila o pobotu trajanja
1. UAIS pravila o pobotu trajanja uporabljajo pri izračunu izpostavljenosti AIS v skladu s členom 8(9).
2. Pravila o pobotu trajanja se ne uporabljajo, kadar bi povzročila zavajajoče informacije o profilu tveganja AIS. UAIS, ki navedena pravila o pobotu izkoriščajo, v svojo obrestno strategijo ne vključujejo drugih virov tveganja, kot je nestanovitnost. Zato se v strategijah arbitraže obrestnih mer ne uporabljajo navedena pravila o pobotu.
3. Uporaba navedenih pravil o pobotu trajanja ne zagotavlja nobene neupravičene ravni finančnega vzvoda z naložbami v kratkoročne pozicije. Kratkoročni obrestni izvedeni finančni instrumenti niso glavni vir donosa za AIS s srednjeročnim trajanjem, ki uporablja pravila o pobotu trajanja.
4. Obrestni izvedeni finančni instrumenti se pretvorijo v njihovo enakovredno pozicijo osnov in pobotajo v skladu s Prilogo III.
5. AIS, ki uporabljajo pravila o pobotu trajanja, lahko še vedno uporabljajo varovanje pred tveganjem. Pravila o pobotu trajanja se lahko uporabljajo le za obrestne izvedene finančne instrumente, ki niso vključeni v pogodbe o varovanju pred tveganjem.
ODDELEK 3
Dodatna lastna sredstva in zavarovanje poklicne odgovornosti
(člen 9(7) in člen 15 Direktive 2011/61/EU)
Člen 12
Tveganja poklicne odgovornosti
1. Tveganja poklicne odgovornosti, ki jih je treba zajeti v skladu s členom 9(7) Direktive 2011/61/EU, so tveganja izgube ali škode, ki jo zadevna oseba povzroči z malomarnim izvajanjem dejavnosti, za katere je UAIS zakonsko odgovoren.
2. Zavarovanja poklicne odgovornosti iz odstavka 1 vključujejo, ne da bi bila omejena nanje, naslednja tveganja:
(a)
izgube dokumentov, ki dokazujejo lastništvo sredstev AIS;
(b)
zavajajočih informacij ali izjav, predloženih AIS ali njegovim vlagateljem;
(c)
dejanj, napak ali opustitev, ki povzročijo kršitve:
(i)
pravnih in zakonskih obveznosti;
(ii)
dolžnosti ustreznega znanja in skrbnosti do AIS in njegovih vlagateljev;
(iii)
fiduciarnih dolžnosti;
(iv)
obveznosti glede zaupnosti;
(v)
pravil upravljanja ali aktov o ustanovitvi AIS;
(vi)
mandata, ki ga AIS podeli UAIS;
(d)
neizpolnjevanja obveznosti glede vzpostavljanja, izvajanja in ohranjanja ustreznih postopkov za preprečitev nepoštenih, goljufivih ali zlonamernih dejanj;
(e)
neustrezno izvedenega vrednotenja sredstev ali izračuna cen enote/deleža;
(f)
izgube zaradi poslovnih motenj, sistemskih napak, napak pri obdelavah transakcij ali postopku upravljanja.
3. Tveganja poklicne odgovornosti so stalno krita z dodatnimi lastnimi sredstvi, določenimi v skladu s členom 14, ali ustreznim zavarovanjem poklicne odgovornosti, določenim v skladu s členom 15.
Člen 13
Kvalitativne zahteve glede tveganj poklicne odgovornosti
1. UAIS izvaja učinkovite politike in postopke za obvladovanje notranjih poslovnih tveganj, ki omogočajo ustrezno ugotavljanje, merjenje, upravljanje in spremljanje poslovnih tveganj, vključno s tveganji poklicne odgovornosti, katerim je ali bi bil UAIS lahko dejansko izpostavljen. Dejavnosti obvladovanja poslovnega tveganja se izvajajo neodvisno in kot del politike obvladovanja tveganj.
2. UAIS vzpostavi zbirko preteklih podatkov o izgubi, v kateri so zabeležene vse poslovne napake, izgube in škode. V zbirki so zabeležena, ne da bi bila na njih omejena, vsa tveganja poklicne odgovornosti iz člena 12(2), ki so se uresničila.
3. UAIS v okviru obvladovanja tveganja uporablja svoje notranje pretekle podatke o izgubi in, kadar je primerno, zunanje podatke, analize scenarijev in dejavnike, ki odražajo poslovno okolje in notranje nadzorne sisteme.
4. Izpostavljenosti poslovnemu tveganju in pretekle izgube se redno spremljajo, o njih pa se redno notranje poroča.
5. Politike in postopki UAIS za obvladovanje tveganja so dobro dokumentirani. UAIS ima na voljo ureditve za zagotavljanje skladnosti s politikami za obvladovanje poslovnega tveganja in učinkovite ukrepe za obravnavo neizpolnjevanja teh politik. UAIS ima vzpostavljene postopke za sprejemanje ustreznih korektivnih ukrepov.
6. Politike in postopki za obvladovanje poslovnih tveganj ter sistemi merjenja se redno pregledujejo, in sicer vsaj enkrat na leto.
7. UAIS ohranja finančna sredstva, ki ustrezajo oceni profila tveganja.
Člen 14
Dodatna lastna sredstva
1. Ta člen uporabljajo UAIS, ki se odločijo, da bodo tveganja poklicne odgovornosti krili z dodatnimi lastnimi sredstvi.
2. UAIS zagotovi dodatna lastna sredstva za kritje tveganj odgovornosti, ki izhajajo iz poklicne malomarnosti, ki znašajo vsaj 0,01 % vrednosti portfelja upravljanih AIS.
Vrednost portfelja upravljanih AIS je vsota absolutne vrednosti vseh sredstev vseh AIS, ki jih upravlja UAIS, vključno s sredstvi, pridobljenimi z uporabo finančnega vzvoda, pri čemer se izvedeni finančni instrumenti vrednotijo glede na tržno vrednost.
3. Izračun zahtevanih dodatnih lastnih sredstev iz odstavka 2 se ponovi ob koncu vsakega proračunskega leta in znesek dodatnih lastnih sredstev se ustrezno prilagodi.
UAIS vzpostavi, izvaja in uporablja postopke za stalno spremljanje vrednosti portfelja upravljanih AIS, ki jih izračuna v skladu z drugim pododstavkom odstavka 2. Če se pred letnim ponovnim izračunom iz prvega pododstavka vrednost portfelja upravljanih AIS znatno poveča, UAIS nemudoma ponovno izračuna zahtevana dodatna lastna sredstva in jih ustrezno prilagodi.
4. Pristojni organ matične države članice UAIS lahko UAIS odobri, da zagotovi dodatna lastna sredstva, ki so nižja od zneska iz odstavka 2, samo, če je na podlagi preteklih podatkov UAIS o izgubi, ki so zabeleženi v obdobju opazovanja najmanj tri leta pred ocenjevanjem, prepričan, da UAIS zagotavlja zadostna dodatna lastna sredstva za ustrezno kritje tveganj poklicne odgovornosti. Odobreni nižji znesek dodatnih lastnih sredstev ne sme biti manjši od 0,008 % vrednosti portfelja AIS, ki jih upravlja UAIS.
5. Pristojni organ matične države članice UAIS lahko od UAIS zahteva, da zagotovi dodatna lastna sredstva, ki so višja od zneska iz odstavka 2, če ni prepričan, da ima UAIS zadostna dodatna lastna sredstva za ustrezno kritje tveganj poklicne odgovornosti. Pristojni organ navede razloge, zakaj meni, da so dodatna lastna sredstva UAIS nezadostna.
Člen 15
Zavarovanje poklicne odgovornosti
1. Ta člen uporabljajo UAIS, ki se odločijo, da bodo tveganja poklicne odgovornosti krili z zavarovanjem poklicne odgovornosti.
2. UAIS sklene in stalno ohranja zavarovanje poklicne odgovornosti, ki:
(a)
ima začetno obdobje veljavnosti najmanj eno leto;
(b)
ima odpovedni rok za preklic najmanj 90 dni;
(c)
zajema tveganja poklicne odgovornosti, kot je določeno v členu 12(1) in (2);
(d)
je sklenjeno pri zavarovalnici EU ali zunaj EU, ki ima dovoljenje za sklepanje zavarovanja poklicne odgovornosti v skladu z zakonodajo Unije ali nacionalno zakonodajo;
(e)
ga sklene subjekt tretje osebe.
Vsak dogovorjeni določeni presežek se v celoti krije z dodatnimi lastnimi sredstvi, ki se zagotovijo poleg lastnih sredstev v skladu s členom 9(1) in (3) Direktive 2011/61/EU.
3. Kritje zavarovanja posameznega zahtevka znaša najmanj 0,7 % vrednosti portfelja AIS, ki jih upravljajo UAIS, izračunane na podlagi drugega pododstavka člena 14(2).
4. Kritje zavarovanja skupnih zahtevkov na leto znaša najmanj 0,9 % vrednosti portfelja AIS, ki jih upravljajo UAIS, izračunane na podlagi drugega pododstavka člena 14(2).
5. UAIS politiko zavarovanja poklicne odgovornosti in njeno skladnost z zahtevami iz tega člena pregleda vsaj enkrat na leto in v primeru kakršne koli spremembe, ki vpliva na skladnost politike z zahtevami v tem členu.
POGLAVJE III
POGOJI POSLOVANJA UAIS
ODDELEK 1
Splošna načela
(člen 12(1) Direktive 2011/61/EU)
Člen 16
Splošne obveznosti pristojnih organov
Pristojni organi pri oceni skladnosti UAIS s členom 12(1) Direktive 2011/61/EU uporabljajo vsaj merila iz tega oddelka.
Člen 17
Dolžnost delovanja v najboljšem interesu AIS ali vlagateljev v AIS in integritete trga
1. UAIS uporabljajo politike in postopke za preprečevanje zlorab, vključno s tistimi, za katere se lahko razumno pričakuje, da negativno vplivajo na stabilnost in integriteto trga.
2. UAIS zagotovijo, da AIS, ki jih upravljajo, ali vlagateljem v te AIS ne zaračunavajo nepotrebnih stroškov.
Člen 18
Primerna skrbnost
1. UAIS pri izbiri in stalnem spremljanju naložb uporabljajo visoko stopnjo primerne skrbnosti.
2. UAIS zagotovijo, da imajo ustrezno znanje in razumevanje sredstev, v katere vlaga AIS.
3. UAIS vzpostavijo, izvajajo in uporabljajo pisne politike in postopke o primerni skrbnosti ter izvajajo učinkovite ureditve, s katerimi zagotovijo, da se naložbene odločitve, sprejete v imenu AIS, izvedejo v skladu s cilji, naložbeno strategijo in po potrebi omejitvami tveganja AIS.
4. Politike in postopki o primerni skrbnosti iz odstavka 3 se redno pregledujejo in posodabljajo.
Člen 19
Primerna skrbnost pri naložbah v sredstva z omejeno likvidnostjo
1. Kadar UAIS vlagajo v sredstva z omejeno likvidnostjo in takšne naložbe spremlja faza pogajanj, v zvezi s pogajanji in poleg zahtev iz člena 18:
(a)
določijo in redno posodabljajo poslovni načrt, ki je skladen s trajanjem AIS in tržnimi pogoji;
(b)
iščejo in izberejo morebitne transakcije, ki so skladne s poslovnim načrtom iz točke (a);
(c)
ocenijo izbrane transakcije ob upoštevanju morebitnih priložnosti in vsa povezana tveganja, vse ustrezne pravne, davčne, finančne in druge dejavnike, ki vplivajo na vrednost, človeške in materialne vire ter strategije, vključno z izstopnimi strategijami;
(d)
izvajajo dejavnosti primerne skrbnosti, povezane s transakcijami, in sicer pred izvedbo;
(e)
spremljajo donosnost AIS na podlagi poslovnega načrta iz točke (a).
2. UAIS evidenco dejavnosti, ki se izvajajo v skladu z odstavkom 1, hrani najmanj pet let.
Člen 20
Primerna skrbnost pri izbiri in imenovanju nasprotnih strank in glavnih borznih posrednikov
1. UAIS izbiro in imenovanje nasprotnih strank in glavnih borznih posrednikov izvajajo strokovno in skrbno, in sicer pred sprejetjem dogovora, in potem stalno upoštevajo celoten obseg in kakovost njihovih storitev.
2. Pri izbiri glavnih borznih posrednikov ali nasprotnih strank UAIS ali AIS za transakcije z izvedenimi finančnimi instrumenti na trgu OTC, izposojo vrednostnih papirjev in posle začasne prodaje/začasnega nakupa UAIS zagotovijo, da navedeni glavni borzni posredniki in nasprotne stranke izpolnjujejo vse naslednje pogoje:
(a)
so predmet stalnega nadzora s strani javnega organa;
(b)
so finančno stabilni;
(c)
imajo potrebno organizacijsko strukturo in vire za izvajanje storitev, ki jih zagotavljajo UAIS ali AIS.
3. UAIS pri ocenjevanju finančne stabilnosti iz odstavka 2(b) upoštevajo, ali za glavnega borznega posrednika ali nasprotno stranko veljajo pravila varnega in skrbnega poslovanja, vključno z zadostnimi kapitalskimi zahtevami in učinkovitim nadzorom.
4. Seznam izbranih glavnih borznih posrednikov odobri višje vodstvo UAIS. Glavni borzni posredniki, ki niso vključeni v seznam, so lahko imenovani v izjemnih primerih, in sicer če izpolnjujejo zahteve iz odstavka 2, odobriti pa jih mora višje vodstvo. UAIS navede razloge za tako odločitev in dokaže primerno skrbnost, ki se upošteva pri izbiri in spremljanju glavnih borznih posrednikov, ki niso vključeni v seznam.
Člen 21
Pošteno, pravično in strokovno delovanje
Da se ugotovi, ali UAIS svoje dejavnosti izvaja pošteno, pravično in strokovno, pristojni organi ocenijo vsaj, ali so izpolnjeni naslednji pogoji:
(a)
vodstveni organ UAIS ima ustrezno kolektivno znanje, spretnosti in izkušnje, da lahko razume dejavnosti UAIS, zlasti glavna tveganja navedenih dejavnosti, in sredstva, v katere vlaga AIS;
(b)
člani vodstvenega organa dovolj časa namenijo ustreznemu izvajanju svojih nalog UAIS;
(c)
vsak član vodstvenega organa deluje pošteno, celovito in neodvisno;
(d)
UAIS namenja ustrezna sredstva za izobraževanje in usposabljanje članov vodstvenega organa.
Člen 22
Viri
1. UAIS zaposlujejo zadostno število osebja s spretnostmi, znanjem in strokovnostjo, ki so potrebni za opravljanje dodeljenih odgovornosti.
2. UAIS za namene odstavka 1 upoštevajo naravo, obseg in kompleksnost poslovanja ter naravo ter obseg storitev in dejavnosti, ki se izvajajo pri navedenem poslovanju.
Člen 23
Poštena obravnava vlagateljev v AIS
1. UAIS zagotovi, da njegovi postopki odločanja in organizacijska struktura iz člena 57 zagotavljajo pravično obravnavo vlagateljev.
2. Kakršna koli prednostna obravnava enega ali več vlagateljev s strani UAIS ne sme povzročiti pomembnega splošnega oškodovanja drugih vlagateljev.
Člen 24
Spodbude
1. UAIS ne ravnajo pošteno, pravično in v skladu z najboljšimi interesi AIS, ki jih upravljajo, ali vlagateljev v te AIS, če v zvezi z dejavnostmi, ki jih opravljajo med izvajanjem nalog iz Priloge I k Direktivi 2011/61/EU, plačajo ali prejmejo kakršno koli pristojbino ali provizijo ali dajejo ali prejmejo nedenarno ugodnost, razen naslednjih:
(a)
pristojbine, provizije ali nedenarne ugodnosti, ki se plačajo ali zagotovijo AIS ali osebi, ki deluje v imenu AIS, oziroma jih plača ali zagotovi AIS ali oseba, ki deluje v imenu AIS;
(b)
pristojbine, provizije ali nedenarne koristi, ki jih plača ali zagotovi tretja oseba ali oseba, ki deluje v imenu tretje osebe, ali pa se plačajo ali zagotovijo tretji osebi ali osebi, ki deluje v imenu tretje osebe, če UAIS lahko dokaže, da so izpolnjeni naslednji pogoji:
(i)
obstoj, narava in znesek pristojbine, provizije ali ugodnosti ali, kadar zneska ni mogoče določiti, metoda izračuna tega zneska se pred začetkom opravljanja zadevne storitve jasno razkrijejo vlagateljem v AIS na izčrpen, natančen in razumljiv način;
(ii)
plačilo pristojbine ali provizije ali zagotovitev nedenarne ugodnosti je oblikovano tako, da izboljšuje kakovost zadevne storitve in ne ovira UAIS pri izpolnjevanju dolžnosti, da ravna v najboljšem interesu AIS, ki ga upravlja, ali vlagateljev v AIS;
(c)
ustrezne pristojbine, ki omogočajo opravljanje zadevnih storitev ali so za to potrebne, vključno s stroški hrambe, pristojbinami za poravnavo in menjavo, zakonskimi dajatvami ali pravnimi stroški, ki po svoji naravi ne morejo povzročiti nasprotij z dolžnostmi UAIS, da ravna pošteno, pravično in v skladu z najboljšimi interesi AIS, ki ga upravlja, ali vlagateljev v AIS.
2. Razkritje bistvenih pogojev ureditev v zvezi s pristojbino, provizijo ali nedenarno ugodnostjo v obliki povzetka se šteje kot zadovoljivo za namene točke (i) odstavka 1(b), če se UAIS zaveže razkriti nadaljnje podrobnosti na zahtevo vlagatelja v AIS, ki ga upravlja, in če to zavezo izpolnjuje.
Člen 25
Učinkovita uporaba virov in postopkov - upravljanje naročil
1. UAIS vzpostavi, izvaja in uporablja postopke in ureditve, ki omogočajo takojšnje, pošteno in hitro izvajanje naročil v imenu AIS.
2. Postopki in ureditve iz odstavka 1 morajo izpolnjevati naslednje zahteve:
(a)
zagotavljajo, da se naročila, ki se izvajajo v imenu AIS, takoj in natančno evidentirajo in razdelijo;
(b)
izvajajo sicer primerljiva naročila AIS v zaporednem vrstnem redu in takoj, razen če je to zaradi vrste naročila ali prevladujočih tržnih pogojev neizvedljivo ali če interesi AIS ali vlagateljev v AIS zahtevajo drugače.
3. Finančni instrumenti, denarni zneski ali druga sredstva, prejeta pri poravnavi izvedenih naročil, se takoj in pravilno prenesejo na račun ustreznega AIS ali pa se na njem registrirajo.
4. UAIS ne zlorabi informacij v zvezi s tekočimi naročili AIS in sprejme vse ustrezne ukrepe za preprečitev tega, da bi katera koli njegova zadevna oseba zlorabila take informacije.
Člen 26
Obveznosti poročanja v zvezi z izvajanjem naročil za vpis in odkup
1. Kadar so UAIS izvedli naročilo za vpis ali, kadar je ustrezno, odkup vlagatelja, vlagatelju na trajnem nosilcu podatkov nemudoma zagotovijo bistvene informacije, ki zadevajo izvedbo navedenega naročila ali sprejetje ponudbe za vpis.
2. Odstavek 1 se ne uporablja, kadar mora tretja oseba vlagatelju predložiti potrdilo glede izvedbe naročila in če potrdilo vsebuje bistvene informacije.
UAIS zagotovijo, da tretja oseba izpolnjuje svoje obveznosti.
3. Bistvene informacije iz odstavkov 1 in 2 vsebujejo naslednje informacije:
(a)
opredelitev UAIS;
(b)
opredelitev vlagatelja;
(c)
datum in čas sprejetja naročila;
(d)
datum izvedbe;
(e)
opredelitev AIS;
(f)
bruto vrednost naročila, vključno s provizijo za vpis, ali neto znesek za odkup brez provizije.
4. UAIS vlagatelju na zahtevo predloži informacije o stanju naročila ali sprejetju ponudbe za vpis ali oboje.
Člen 27
Sprejemanje odločitev glede delovanja v imenu upravljanega AIS
1. UAIS delujejo v najboljšem interesu AIS ali vlagateljev v AIS, ki jih upravljajo, pri sprejemanju odločitev glede delovanja v imenu upravljanega AIS v okviru upravljanja njihovega portfelja.
2. Kadar UAIS kupijo ali prodajo finančne instrumente ali druga sredstva, pri katerih je pomembna najboljša izvedba, in za namene odstavka 1, sprejmejo vse razumne ukrepe, da dosežejo najboljše možne rezultate za AIS, ki jih upravljajo, ali vlagatelje v te AIS, ob upoštevanju cene, stroškov, hitrosti, verjetnosti izvedbe in poravnave, obsega, narave ali kakršnega koli drugega vidika v zvezi z izvajanjem naročila. Relativni pomen teh dejavnikov se določi z naslednjimi merili:
(a)
posebnimi cilji, naložbeno politiko in tveganji AIS, kot je navedeno v pravilih upravljanja ali aktih o ustanovitvi AIS, prospektih ali ponudbenih dokumentih AIS;
(b)
značilnosti naročila;
(c)
značilnosti finančnih instrumentov ali drugih sredstev, ki so predmet zadevnega naročila;
(d)
značilnosti izvedbenih mest, na katera se lahko usmeri zadevno naročilo.
3. UAIS vzpostavijo in izvajajo učinkovite ureditve za izpolnjevanje obveznosti iz odstavkov 1 in 2. UAIS zlasti uvede in izvaja pisno politiko glede izvedbe, ki AIS in njihovim vlagateljem omogoča, da pri naročilih AIS dosežejo najboljši možen rezultat v skladu z odstavkom 2.
4. UAIS redno spremljajo učinkovitost svojih ureditev in politike izvajanja naročil, da odkrijejo in po potrebi odpravijo morebitne pomanjkljivosti.
5. UAIS svojo politiko izvajanja naročil pregledajo vsako leto. Pregled se opravi tudi, kadar pride do pomembne spremembe, ki vpliva na zmožnost UAIS, da še naprej dosega najboljši možen rezultat za upravljane AIS.
6. UAIS so zmožni dokazati, da so naročila za trgovanje v imenu AIS izvedli v skladu s svojo politiko izvajanja naročil.
7. Kadar različna izvedbena mesta niso na voljo, se odstavki 2 do 5 ne uporabljajo. Vendar morajo UAIS biti sposobni dokazati, da različna izvedbena mesta niso na voljo.
Člen 28
Dajanje naročil v izvedbo drugim subjektom v imenu AIS
1. Kadar UAIS kupi ali proda finančne instrumente ali druga sredstva, pri katerih je pomembna najboljša izvedba, deluje v najboljšem interesu AIS, ki jih upravlja, ali vlagateljev v AIS pri dajanju naročil v izvedbo drugim subjektom v imenu upravljanih AIS, in sicer v okviru upravljanja njihovega portfelja.
2. UAIS ob upoštevanju cene, stroškov, hitrosti, verjetnosti izvedbe in poravnave, velikosti in narave naročila ali kakršnega koli drugega vidika v zvezi z izvajanjem naročila sprejmejo vse ustrezne ukrepe, da bi dosegli najboljši možen rezultat za AIS ali vlagatelje v AIS. Relativni pomen teh dejavnikov se določi na podlagi meril iz člena 27(2).
UAIS uvedejo, izvajajo in uporabljajo politiko, ki jim omogoča izpolnitev obveznosti iz prvega pododstavka. Politika za vsak razred instrumentov navaja subjekte, katerim se lahko dajo naročila. UAIS sklene dogovore za izvajanje naročil samo, kadar so ti dogovori skladni z obveznostmi iz tega člena. UAIS da vlagateljem v AIS, ki jih upravlja, na voljo ustrezne informacije o politiki, uvedeni v skladu s tem odstavkom, in o vseh pomembnih spremembah navedene politike.
3. UAIS redno spremljajo učinkovitost politike, uvedene v skladu z odstavkom 2, in zlasti kakovost izvedbe pri subjektih, opredeljenih v navedeni politiki, in po potrebi odpravijo morebitne pomanjkljivosti.
Poleg tega UAIS vsako leto pregledajo politiko. Takšen pregled se opravi tudi, kadar pride do pomembne spremembe, ki vpliva na zmožnost UAIS, da še naprej dosega najboljši možen rezultat za upravljane AIS.
4. UAIS so zmožni dokazati, da so naročila v imenu AIS dali v izvedbo drugemu subjektu v skladu s politiko, uvedeno v skladu z odstavkom 2.
5. Kadar različna izvedbena mesta niso na voljo, se odstavki 2 do 5 ne uporabljajo. Vendar morajo UAIS biti sposobni dokazati, da različna izvedbena mesta niso na voljo.
Člen 29
Združevanje in razdeljevanje naročil za trgovanje
1. UAIS lahko izvedejo naročilo AIS skupaj z naročilom drugega AIS, KNPVP ali stranke ali skupaj z naročilom, opravljenim pri vlaganju lastnih sredstev, kadar:
(a)
se lahko razumno pričakuje, da združevanje naročil v splošnem ne bo imelo negativnih posledic za kateri koli AIS, KNPVP ali stranke, katerih naročilo bo združeno z drugimi;
(b)
je določena in se izvaja politika razdeljevanja naročil, ki dovolj natančno ureja pravično razdeljevanje združenih naročil, vključno s tem, kako na razdeljevanje in obravnavo delnih izvedb vplivata obseg in cena naročil.
2. Kadar UAIS združi naročilo AIS z enim ali več naročili drugih AIS, KNPVP ali strank in je združeno naročilo delno izvedeno, razdeli s tem povezane trgovalne dejavnosti v skladu s svojo politiko razdeljevanja naročil.
3. Kadar UAIS združi transakcije za svoj račun z enim ali več naročili AIS, KNPVP ali strank, ne razdeli s tem povezanih trgovalnih dejavnosti na način, ki bi škodoval AIS, KNPVP ali stranki.
4. Kadar UAIS združi naročilo AIS, KNPVP ali druge stranke s transakcijo za svoj račun in je združeno naročilo delno izvedeno, razdeli s tem povezane trgovalne dejavnosti AIS, KNPVP ali strankam pred trgovalnimi dejavnostmi za svoj račun.
Če pa lahko UAIS AIS ali stranki utemeljeno dokaže, da brez združitve ne bi mogel izvesti naročila tako ugodno ali pa ga sploh ne bi mogel izvesti, lahko razdeli transakcijo za lasten račun sorazmerno v skladu s svojo politiko iz odstavka 1(b).
ODDELEK 2
Nasprotja interesov
(člen 14 Direktive 2011/61/EU)
Člen 30
Vrste nasprotij interesov
UAIS za namene ugotavljanja nasprotij interesov, ki se pojavijo pri upravljanju AIS, zlasti upoštevajo, ali UAIS, zadevna oseba ali oseba, ki je neposredno ali posredno povezana z UAIS na področju nadzora:
(a)
lahko ustvari finančni dobiček ali se izogne finančni izgubi na račun AIS ali njegovih vlagateljev;
(b)
ima interes za rezultate storitve ali dejavnosti, ki se opravlja za AIS ali njegove vlagatelje ali stranko, ali v transakciji, ki se opravi v imenu AIS ali stranke, ki se razlikuje od interesa AIS v navedenih rezultatih;
(c)
ima finančno ali drugo spodbudo, da:
-
interesu KNPVP, stranke ali skupine strank ali drugega AIS daje prednost pred interesom AIS,
-
interesu enega vlagatelja daje prednost pred interesom drugega vlagatelja ali skupine vlagateljev v isti AIS;
(d)
opravlja iste dejavnosti za AIS in drug AIS, KNPVP ali stranko, ali
(e)
prejme ali bo prejela od osebe, ki ni AIS ali njegov vlagatelj, spodbudo v zvezi z dejavnostmi upravljanja skupnega portfelja, ki se opravljajo za AIS, v obliki denarnih sredstev, blaga ali storitev, ki niso standardna provizija ali pristojbina za navedeno storitev.
Člen 31
Politika obvladovanja nasprotij interesov
1. UAIS vzpostavi, izvaja in uporablja učinkovito politiko obvladovanja nasprotij interesov. Navedena politika se določi pisno ter je sorazmerna z velikostjo in organizacijo UAIS ter naravo, obsegom in kompleksnostjo njegovega poslovanja.
Kadar je UAIS član skupine, politika upošteva tudi vse okoliščine, s katerimi je UAIS seznanjen ali bi moral biti seznanjen ter ki lahko zaradi strukture in poslovnih dejavnosti drugih članic skupine povzročijo nasprotje interesov.
2. Politika obvladovanja nasprotij interesov, določena v skladu z odstavkom 1, obsega naslednje:
(a)
glede dejavnosti, ki jih opravlja UAIS ali se opravljajo v njegovem imenu, vključno z dejavnostmi, ki jih opravlja pooblaščenec, podpooblaščenec, zunanji cenilec ali nasprotna stranka, opredelitev okoliščin, ki predstavljajo ali lahko povzročijo nasprotje interesov s pomembnim tveganjem oškodovanja interesov AIS ali njegovih vlagateljev;
(b)
postopke, ki jih je treba upoštevati, in ukrepe, ki jih je treba sprejeti za preprečevanje, obvladovanje in spremljanje teh nasprotij.
Člen 32
Nasprotja interesov v zvezi z odkupom naložb
UAIS, ki upravlja AIS odprtega tipa, ugotovi, obvladuje in spremlja nasprotja interesov, ki nastanejo med vlagatelji, ki želijo odkup svojih naložb, in vlagatelji, ki želijo ohraniti svoje naložbe v AIS, ter vsa nasprotja interesov med spodbudami UAIS za vlaganje v nelikvidna sredstva in politiko odkupa AIS v skladu z obveznostmi iz člena 14(1) Direktive 2011/61/EU.
Člen 33
Postopki in ukrepi za preprečevanje in obvladovanje nasprotij interesov
1. Postopki in ukrepi za preprečevanje in obvladovanje nasprotij interesov se oblikujejo za zagotovitev, da zadevne osebe, ki sodelujejo pri različnih poslovnih dejavnostih, ki vključujejo tveganje nasprotja interesov, izvajajo te dejavnosti s stopnjo neodvisnosti, ki ustreza velikosti in dejavnostim UAIS in skupine, v katero spada, in pomembnosti tveganj oškodovanja interesov AIS ali njegovih vlagateljev.
2. Kadar je potrebno in primerno, da UAIS zagotovi zahtevano stopnjo neodvisnosti, postopki, ki jih je treba uporabiti, in ukrepi, ki jih je treba sprejeti v skladu s členom 31(2)(b), vključujejo naslednje:
(a)
učinkovite postopke za preprečevanje ali nadzor izmenjave informacij med zadevnimi osebami, ki opravljajo dejavnosti upravljanja skupnega portfelja ali druge dejavnosti v skladu s členom 6(2) in (4) Direktive 2011/61/EU, ki vključujejo tveganje za nastanek nasprotja interesov, pri katerih lahko izmenjava informacij oškoduje interes enega ali več AIS ali njihovih vlagateljev;
(b)
ločen nadzor zadevnih oseb, katerih glavne naloge zajemajo opravljanje dejavnosti upravljanja skupnega portfelja v imenu strank ali vlagateljev ali opravljanje storitev za stranke ali vlagatelje, katerih interesi bi bili lahko v nasprotju, ali ki kako drugače zastopajo različne interese, ki bi bili lahko v nasprotju, vključno z interesi UAIS;
(c)
odstranitev vsake neposredne povezave med plačilom zadevnih oseb, ki se ukvarjajo predvsem z eno dejavnostjo, in plačilom ali ustvarjenimi prihodki različnih zadevnih oseb, ki se ukvarjajo predvsem z drugo dejavnostjo, kadar bi lahko v zvezi s temi dejavnostmi prišlo do nasprotja interesov;
(d)
ukrepe, ki kateri koli osebi preprečujejo, da bi neustrezno vplivala na način, kako zadevna oseba opravlja dejavnosti upravljanja skupnega portfelja, ali jo omejujejo pri tem;
(e)
ukrepe za preprečevanje ali nadziranje hkratnega ali naknadnega vključevanja zadevne osebe v ločene dejavnosti upravljanja skupnega portfelja ali druge dejavnosti iz člena 6(2) in (4) Direktive 2011/61/EU, če lahko tako vključevanje ogrozi ustrezno obvladovanje nasprotij interesov.
Kadar sprejetje ali uporaba enega ali več navedenih ukrepov in postopkov ne zagotavlja zahtevane stopnje neodvisnosti, UAIS sprejme alternativne ali dodatne ukrepe in postopke, ki so za te namene potrebni in primerni.
Člen 34
Obvladovanje nasprotij interesov
Kadar organizacijske ali upravne ureditve UAIS ne zadoščajo za popolno zagotovitev, da so odpravljena tveganja oškodovanja interesov AIS ali vlagateljev v AIS, je treba o tem nemudoma obvestiti višje vodstvo ali drug pristojen notranji organ UAIS, da lahko sprejme potrebno odločitev ali ukrep za zagotovitev, da UAIS deluje v najboljšem interesu AIS ali vlagateljev v navedeni AIS.
Člen 35
Spremljanje nasprotij interesov
1. UAIS vodijo in redno posodabljajo evidenco vseh vrst dejavnosti, ki jih opravlja UAIS ali se opravljajo v njegovem imenu in pri katerih je prišlo do nasprotij interesov s pomembnim tveganjem oškodovanja interesov enega ali več AIS ali njegovih vlagateljev ali ki bi v primeru tekočih dejavnosti lahko nastala.
2. Višje vodstvo redno in vsaj enkrat na leto prejme pisna poročila o dejavnostih iz odstavka 1.
Člen 36
Razkrivanje nasprotij interesov
1. Informacije, ki jih je treba razkriti vlagateljem v skladu s členom 14(1) in (2) Direktive 2011/61/EU, se vlagateljem zagotovijo na trajnem nosilcu podatkov ali na spletni strani.
2. Kadar so informacije iz odstavka 1 na voljo na spletni strani in niso naslovljene osebno na vlagatelja, morajo biti izpolnjeni naslednji pogoji:
(a)
vlagatelj je bil obveščen o spletnem naslovu in mestu na spletni strani, kjer lahko dostopa do informacij, in je privolil v zagotavljanje informacij na takšen način;
(b)
informacije se morajo posodabljati;
(c)
informacije morajo biti stalno dostopne prek navedene spletne strani, in sicer toliko časa, kot vlagatelj dejansko potrebuje za njihov pregled.
Člen 37
Strategije za uveljavljanje glasovalnih pravic
1. UAIS razvije ustrezne in učinkovite strategije za določanje, kdaj in kako se uveljavljajo kakršne koli glasovalne pravice v portfelju AIS, ki ga upravlja, in sicer za izključno korist zadevnega AIS in njegovih vlagateljev.
2. V strategiji iz odstavka 1 se določijo ukrepi in postopki za:
(a)
spremljanje relevantnih poslovnih ukrepov;
(b)
zagotavljanje, da se glasovalne pravice uveljavljajo v skladu z naložbenimi cilji in politiko zadevnega AIS;
(c)
preprečevanje ali obvladovanje vseh nasprotij interesov, ki izhajajo iz uveljavljanja glasovalnih pravic.
3. Kratek povzetek strategij in natančni podatki o ukrepih, sprejetih na podlagi navedenih strategij, so vlagateljem na voljo na njihovo zahtevo.
ODDELEK 3
Obvladovanje tveganja
(člen 15 Direktive 2011/61/EU)
Člen 38
Sistemi obvladovanja tveganja
Za namene tega oddelka sistemi obvladovanja tveganja pomenijo sisteme, ki jih sestavljajo ustrezni elementi organizacijske strukture UAIS, ki imajo osrednjo vlogo pri trajni funkciji obvladovanja tveganja, politike in postopki, povezani z obvladovanjem tveganja, ki je relevantno za naložbeno strategijo vsakega AIS, ter ukrepi, postopki in tehnike, povezani z merjenjem in obvladovanjem tveganja, ki jih uporablja UAIS v povezavi z vsakim AIS, ki ga upravlja.
Člen 39
Trajna funkcija obvladovanja tveganja
1. UAIS vzpostavi in vzdržuje trajno funkcijo obvladovanja tveganja, ki:
(a)
izvaja učinkovite politike in postopke obvladovanja tveganj, da lahko redno opredeljuje, meri, obvladuje in spremlja vsa tveganja, relevantna za vsako naložbeno strategijo AIS, ki jim je ali bi jim lahko bil izpostavljen vsak AIS;
(b)
zagotovi, da je profil tveganja AIS, ki se razkrije vlagateljem v skladu s točko (c) člena 23(4) Direktive 2011/61/EU, skladen z omejitvami tveganja, ki so bile določene v skladu s členom 44 te uredbe;
(c)
spremlja spoštovanje omejitev tveganja, določenih v skladu s členom 44, in pravočasno obvesti vodstveni organ UAIS in, če obstaja, njegovo nadzorno funkcijo, kadar meni, da profil tveganja AIS ni skladen s temi omejitvami ali da obstaja pomembno tveganje, da profil tveganja ne bo več skladen s temi omejitvami;
(d)
vodstvenemu organu UAIS in, če obstaja, njegovi nadzorni funkciji, redno, tj. tako pogosto, kot je smiselno glede na naravo, obseg in kompleksnost dejavnosti AIS oziroma UAIS, poroča o naslednjem:
(i)
spoštovanju omejitev tveganja, določenih v skladu s členom 44, in profila tveganja AIS, kot je bil razkrit vlagateljem v skladu s členom 23(4)(c) Direktive 2011/61/EU, ter skladnosti med njima;
(ii)
ustreznosti in učinkovitosti postopka obvladovanja tveganja, pri čemer zlasti navede, ali so bili oziroma bodo za odpravo kakršnih koli dejanskih ali pričakovanih pomanjkljivosti sprejeti ustrezni ukrepi;
(e)
višjemu vodstvu redno poroča o trenutni ravni tveganja vsakega upravljanega AIS in o vseh dejanskih ali predvidljivih kršitvah katerih koli omejitev tveganja, določenih v skladu s členom 44, da se lahko hitro sprejmejo ustrezni ukrepi.
2. Funkcija obvladovanja tveganja ima potrebna pooblastila in dostop do vseh pomembnih informacij, ki jih potrebuje za izpolnitev nalog iz odstavka 1.
Člen 40
Politika obvladovanja tveganja
1. UAIS vzpostavi, izvaja in vzdržuje ustrezno in dokumentirano politiko obvladovanja tveganja, ki določa vsa pomembna tveganja, ki so jim ali bi jim lahko bili izpostavljeni AIS, ki jih upravlja.
2. Politika obvladovanja tveganja zajema postopke, ki so potrebni, da lahko UAIS pri vsakem AIS, ki ga upravlja, oceni njegovo izpostavljenost tržnemu in likvidnostnemu tveganju, tveganju izpostavljenosti do nasprotne stranke in vsem drugim tveganjem, vključno z operativnim, ki so lahko bistvena za posamezne AIS, ki jih upravlja.
3. UAIS v politiki obvladovanja tveganja obravnava vsaj naslednje elemente:
(a)
tehnike, orodja in ukrepe, ki mu omogočajo zagotavljanje skladnosti s členom 45;
(b)
tehnike, orodja in ukrepe, ki omogočajo oceno in spremljanje likvidnostnega tveganja AIS pod običajnimi in izjemnimi likvidnostnimi pogoji, vključno z uporabo rednega izvajanja testov izjemnih situacij v skladu s členom 48;
(c)
razdelitev pristojnosti znotraj UAIS v zvezi z obvladovanjem tveganja;
(d)
omejitve, določene v skladu s členom 44 te uredbe, in utemeljitev, kako so te povezane s profilom tveganja AIS, razkritim vlagateljem v skladu s členom 23(4)(c) Direktive 2011/61/EU;
(e)
pogoje, vsebino, pogostost in naslovnike poročanja stalne funkcije obvladovanja tveganja iz člena 39.
4. Politika obvladovanja tveganja vključuje opis varoval iz člena 43, zlasti:
(a)
naravo morebitnih nasprotij interesov;
(b)
vzpostavljene korektivne ukrepe;
(c)
razloge, zakaj bi se za te ukrepe moralo razumno pričakovati, da bodo privedli do neodvisnega opravljanja funkcije obvladovanja tveganja;
(d)
kako namerava UAIS zagotoviti, da bodo varovala dosledno učinkovita.
5. Politika obvladovanja tveganja iz odstavka 1 je primerna glede na naravo, obseg in kompleksnost poslov UAIS in AIS, ki ga upravlja.
Člen 41
Ocenjevanje, spremljanje in pregled sistemov obvladovanja tveganja
1. UAIS ocenjujejo, spremljajo in redno, najmanj enkrat na leto, pregledajo:
(a)
ustreznost in učinkovitost politike obvladovanja tveganja ter ukrepov, postopkov in tehnik iz člena 45;
(b)
raven spoštovanja politike obvladovanja tveganja ter ukrepov, postopkov in tehnik iz člena 45 s strani UAIS;
(c)
ustreznost in učinkovitost ukrepov, sprejetih za odpravo morebitnih pomanjkljivosti pri izvajanju postopka obvladovanja tveganja;
(d)
izvajanje funkcije obvladovanja tveganja;
(e)
ustreznost in učinkovitost ukrepov za zagotovitev funkcionalne in hierarhične ločitve funkcije obvladovanja tveganja v skladu s členom 42.
Pogostost rednih pregledov iz prvega pododstavka določi višje vodstvo v skladu z načelom sorazmernosti ter ob upoštevanju narave, obsega in kompleksnosti poslov UAIS in AIS, ki ga upravlja.
2. Poleg rednih pregledov iz odstavka 1 se sistemi obvladovanja tveganja pregledajo, če:
(a)
pride do pomembnih sprememb politik in postopkov obvladovanja tveganja ter ukrepov, postopkov in tehnik iz člena 45;
(b)
notranji ali zunanji dogodki kažejo na to, da je potreben dodaten pregled;
(c)
pride do pomembnih sprememb naložbene strategije in ciljev AIS, ki ga upravlja UAIS.
3. UAIS posodobi sisteme obvladovanja tveganja na podlagi rezultatov pregleda iz odstavkov 1 in 2.
4. UAIS uradno obvesti pristojni organ svoje matične države članice o vseh pomembnih spremembah politike obvladovanja tveganja ter ukrepov, postopkov in tehnik iz člena 45.
Člen 42
Funkcionalna in hierarhična ločitev funkcije obvladovanja tveganja
1. Za funkcijo obvladovanja tveganja velja, da je funkcionalno in hierarhično ločena od delujočih enot, vključno s funkcijo upravljanja portfelja, samo če so izpolnjeni vsi naslednji pogoji:
(a)
oseb, ki izvajajo funkcijo obvladovanja tveganja, ne nadzorujejo osebe, ki so odgovorne za uspešnost delujočih enot UAIS, vključno s funkcijo upravljanja portfelja;
(b)
osebe, ki izvajajo funkcijo obvladovanja tveganja, ne opravljajo dejavnosti v okviru delujočih enot, vključno s funkcijo upravljanja portfelja;
(c)
osebe, ki izvajajo funkcijo obvladovanja tveganja, so nagrajene glede na dosežene cilje, povezane s to funkcijo, neodvisno od uspešnosti delujočih enot, vključno s funkcijo upravljanja portfelja;
(d)
prejemke višjih uslužbencev, ki opravljajo funkcijo obvladovanja tveganja, neposredno nadzira odbor za prejemke, če je tak odbor bil ustanovljen.
2. Funkcionalna in hierarhična ločitev funkcije obvladovanja tveganj v skladu z odstavkom 1 se zagotovi v celotni hierarhiji UAIS, vse do njenega vodstvenega organa. Pregleda jo vodstveni organ in, kjer obstaja, nadzorna funkcija UAIS.
3. Pristojni organi matične države članice UAIS pregledajo način, na katerega je UAIS uporabil odstavka 1 in 2, na podlagi meril, določenih v drugem pododstavku člena 15(1) Direktive 2011/61/EU.
Člen 43
Varovala pred nasprotji interesov
1. Varovala pred nasprotji interesov iz člena 15(1) Direktive 2011/61/EU zagotovijo vsaj, da:
(a)
odločitve, ki jih sprejme funkcija obvladovanja tveganja, temeljijo na zanesljivih podatkih, ki jih funkcija obvladovanja tveganja v ustrezni meri nadzira;
(b)
prejemki oseb, vključenih v izvajanje funkcije obvladovanja tveganja, odražajo dosežene cilje, povezane s funkcijo obvladovanja tveganja, neodvisno od uspešnosti poslovnih področij, na katerih se udejstvujejo;
(c)
funkcija obvladovanja tveganja je predmet ustreznega neodvisnega pregleda, da se zagotovi, da se odločitve sprejemajo neodvisno;
(d)
funkcija obvladovanja tveganja je zastopana v vodstvenem organu ali v nadzorni funkciji, če je bila ustanovljena, vsaj z enakimi pooblastili, kot jih ima funkcija upravljanja portfelja;
(e)
vse nasprotujoče si naloge so ustrezno ločene.
2. Kadar je to sorazmerno, ob upoštevanju narave, obsega in kompleksnosti UAIS, varovala iz odstavka 1 prav tako zagotovijo, da:
(a)
izvajanje funkcije obvladovanja tveganja redno pregleduje funkcija notranje revizije, oziroma, če ta ni bila ustanovljena, zunanja oseba, ki jo imenuje vodstveni organ;
(b)
če je bil ustanovljen odbor za tveganja, ima ta ustrezna sredstva in člani odbora, ki niso neodvisni, nimajo neprimernega vpliva na izvajanje funkcije obvladovanja tveganja.
3. Vodstveni organ UAIS in, kjer obstaja, nadzorna funkcija vzpostavita varovala pred nasprotji interesov, določena v odstavkih 1 in 2, redno preverjata njihovo učinkovitost in pravočasno sprejmeta ukrepe za odpravo morebitnih pomanjkljivosti.
Člen 44
Omejitve tveganja
1. UAIS vzpostavi in izvaja kvantitativne ali kvalitativne omejitve tveganja ali oboje za vsak AIS, ki ga upravlja, ob upoštevanju vseh pomembnih tveganj. Kadar so določene le kvalitativne omejitve, je UAIS zmožen ta pristop utemeljiti pristojnemu organu.
2. Kvantitativne in kvalitativne omejitve tveganja za vsak AIS morajo zajemati vsaj naslednja tveganja:
(a)
tržna tveganja;
(b)
kreditna tveganja;
(c)
likvidnostna tveganja;
(d)
tveganja izpostavljenosti do nasprotne stranke;
(e)
operativna tveganja.
3. Pri določanju omejitev tveganja UAIS upošteva strategije in sredstva, ki se uporabljajo v zvezi z vsakim AIS, ki ga upravlja, kot tudi nacionalne predpise, ki se uporabljajo za vsakega od takih AIS. Navedene omejitve tveganj se prilagodijo glede na profil tveganja AIS, kot je bil razkrit vlagateljem v skladu s točko (c) člena 23(4) Direktive 2011/61/EU in kot ga je odobril vodstveni organ.
Člen 45
Merjenje in obvladovanje tveganja
1. UAIS sprejmejo ustrezne in učinkovite ukrepe, postopke in tehnike, s katerimi:
(a)
lahko kadar koli ugotavljajo, merijo, obvladujejo in spremljajo tveganja, ki so jim ali bi jim lahko bili izpostavljeni AIS, ki jih upravljajo;
(b)
zagotavljajo spoštovanje omejitev, določenih v skladu s členom 44.
2. Ukrepi, postopki in tehnike iz odstavka 1 so sorazmerni z naravo, obsegom in kompleksnostjo poslov UAIS in vsakega AIS, ki ga upravlja, in so skladni s profilom tveganja AIS, kot je bil razkrit vlagateljem v skladu s točko (c) člena 23(4) Direktive 2011/61/EU.
3. Za namene odstavka 1 UAIS za vsak AIS, ki ga upravlja, sprejme naslednje ukrepe:
(a)
vzpostavi ukrepe, postopke in tehnike merjenja tveganja, ki so potrebni za zagotovitev, da se lahko tveganja sprejetih pozicij in njihov delež v celotnem profilu tveganja natančno izmerijo na podlagi točnih in zanesljivih podatkov ter da so ukrepi, postopki in tehnike merjenja tveganja ustrezno dokumentirani;
(b)
izvaja redne teste za nazaj za preučitev veljavnosti ukrepov za merjenje tveganja, ki vključujejo napovedi in ocene na podlagi modelov;
(c)
redno izvaja ustrezne teste izjemnih situacij in analize scenarijev za obravnavanje tveganj, ki izhajajo iz morebitnih sprememb tržnih pogojev, ki lahko negativno vplivajo na AIS;
(d)
zagotovi, da je trenutna raven tveganja skladna z omejitvami tveganja, določenimi v skladu s členom 44;
(e)
vzpostavi, izvaja in vzdržuje ustrezne postopke, ki v primeru dejanske ali pričakovane kršitve omejitev tveganja AIS zagotavljajo pravočasne korektivne ukrepe, ki so v najboljšem interesu vlagateljev;
(f)
zagotovi, da za vsak AIS obstajajo ustrezni sistemi in postopki upravljanja likvidnosti v skladu z zahtevami, določenimi v členu 46.
ODDELEK 4
Upravljanje likvidnosti
(člen 16 Direktive 2011/61/EU)
Člen 46
Sistem in postopki upravljanja likvidnosti
UAIS so pristojnim organom matične države članice sposobni dokazati, da so vzpostavljeni ustrezen sistem upravljanja likvidnosti in učinkoviti postopki iz člena 16(1) Direktive 2011/61/EU, ob upoštevanju naložbene strategije, profila likvidnosti in politike odkupov vsakega AIS.
Člen 47
Spremljanje in obvladovanje likvidnostnega tveganja
1. Sistem upravljanja likvidnosti in postopki iz člena 46 zagotovijo vsaj, da:
(a)
UAIS ohranja raven likvidnosti v AIS, ki je primerna glede na njegove osnovne obveznosti, ki temeljijo na oceni relativne likvidnosti sredstev AIS na trgu, pri čemer se upošteva čas, ki je potreben za likvidacijo sredstev, cena ali vrednost, po kateri se lahko likvidirajo, in njihova občutljivost na druga tržna tveganja ali dejavnike;
(b)
UAIS spremlja profil likvidnosti portfelja sredstev AIS, pri čemer upošteva mejni prispevek posameznih sredstev, ki bi lahko pomembno vplivala na likvidnost, ter pomembne obveznosti in zaveze, potencialne ali druge, ki jih lahko ima AIS v povezavi z osnovnimi obveznostmi. Za te namene UAIS upošteva profil baze vlagateljev AIS, vključno z vrsto vlagateljev, sorazmerno velikostjo naložb in pogoji odkupa, ki veljajo za te naložbe;
(c)
če AIS vlaga v druge kolektivne naložbene podjeme, UAIS spremlja pristop, ki ga uporabljajo upravitelji teh drugih kolektivnih naložbenih podjemov pri upravljanju likvidnosti, vključno z izvajanjem rednih pregledov za spremljanje sprememb v določbah glede odkupa zadevnih kolektivnih naložbenih podjemov, v katere vlaga AIS. Ob upoštevanju člena 16(1) Direktive 2011/61/EU se ta obveznost ne uporablja, če se z drugimi kolektivnimi naložbenimi podjemi, v katere vlaga AIS, aktivno trguje na reguliranem trgu v smislu točke 14 člena 4(1) Direktive 2004/39/ES ali na enakovrednem trgu tretje države;
(d)
UAIS izvaja in vzdržuje primerne ukrepe za merjenje likvidnosti in postopke za oceno kvantitativnih in kvalitativnih tveganj pozicij in predvidenih naložb, ki imajo pomemben vpliv na profil likvidnosti portfelja sredstev AIS, tako da se lahko ustrezno izmerijo učinki na splošen profil likvidnosti. Uporabljeni postopki zagotovijo, da ima UAIS ustrezno znanje in razumevanje likvidnosti sredstev, v katera je AIS vlagal ali namerava vlagati, če je smiselno, vključno z obsegom trgovanja in občutljivostjo cen in/ali razliko med prodajno in nakupno ceno posameznih sredstev v običajnih in izjemnih likvidnostnih pogojih;
(e)
UAIS obravnava in izvaja orodja in ukrepe, vključno s posebnimi ukrepi, potrebnimi za obvladovanje likvidnostnega tveganja vsakega AIS, ki ga upravlja. UAIS opredeli vrste okoliščin, v katerih se lahko ta orodja in ukrepi uporabljajo, tako v običajnih kot v izjemnih okoliščinah, ob upoštevanju pravične obravnave vseh vlagateljev v AIS v povezavi z vsakim AIS, ki ga upravlja. UAIS lahko takšna orodja in ukrepe uporabi samo v teh okoliščinah in če so bila podana ustrezna razkritja v skladu s členom 108.
2. UAIS dokumentirajo svoje politike in postopke za upravljanje likvidnosti iz odstavka 1, jih pregledujejo vsaj na letni osnovi in jih posodabljajo v primeru kakršnih koli sprememb ali novih ukrepov.
3. UAIS v sistem in postopke za upravljanje likvidnosti iz odstavka 1 vključijo ustrezne ukrepe stopnjevanja, da lahko obravnavajo pričakovana ali dejanska zmanjšanja likvidnosti ali drugih izrednih situacij AIS.
4. Če UAIS upravlja AIS, ki je AIS zaprtega tipa brez finančnega vzvoda, se točka (e) odstavka 1 ne uporablja.
Člen 48
Omejitve upravljanja likvidnosti in testi izjemnih situacij
1. Če je primerno, UAIS, ob upoštevanju narave, obsega in kompleksnosti vsakega AIS, ki ga upravljajo, izvajajo in vzdržujejo ustrezne omejitve za likvidnost oziroma nelikvidnost AIS skladno s svojimi osnovnimi obveznostmi in politiko odkupov in v skladu z zahtevami iz člena 44, ki se nanašajo na kvantitativne in kvalitativne omejitve tveganja.
UAIS spremljajo spoštovanje navedenih omejitev, in če so omejitve presežene ali obstaja verjetnost, da bodo presežene, določijo zahtevane (ali potrebne) ukrepe. Pri določanju primernih ukrepov UAIS preučijo ustreznost politik in postopkov za upravljanje likvidnosti, primernost profila likvidnosti sredstev AIS in učinek netipičnih ravni zahtevkov za odkup.
2. UAIS redno izvajajo teste izjemnih situacij pod običajnimi in izjemnimi likvidnostnimi pogoji, ki jim omogočajo oceno likvidnostnega tveganja vsakega AIS, ki ga upravljajo. Testi izjemnih situacij:
(a)
se izvajajo na podlagi zanesljivih in najnovejših informacij v kvantitativnem smislu oziroma, če to ni primerno, v kvalitativnem smislu;
(b)
če je primerno, simulirajo zmanjšanje likvidnosti sredstev v AIS in netipične zahtevke za odkup;
(c)
pokrivajo tržna tveganja in kateri koli posledičen vpliv, med drugim tudi na pozive k doplačilu kritja, zahteve glede zavarovanja ali kreditne linije;
(d)
upoštevajo občutljivosti pri vrednotenju v izjemnih pogojih;
(e)
se izvajajo tako pogosto, kot je primerno glede na naravo AIS, pri čemer se upoštevajo naložbena strategija, profil likvidnosti, vrsta vlagatelja in politika odkupov AIS, vendar najmanj enkrat letno.
3. UAIS v zvezi z rezultati vseh testov izjemnih situacij ravnajo v najboljšem interesu vlagateljev.
Člen 49
Uskladitev naložbene strategije, profila likvidnosti in politike odkupov
1. Za namene člena 16(2) Direktive 2011/61/EU se za naložbeno strategijo, profil likvidnosti in politiko odkupov vsakega AIS, ki ga upravlja UAIS, šteje, da so usklajeni, če imajo vlagatelji možnost, da se njihove naložbe odkupijo na način, ki je skladen s pravično obravnavo vseh vlagateljev v AIS in v skladu s politiko odkupov in obveznostmi AIS.
2. Pri ocenjevanju usklajenosti naložbene strategije, profila likvidnosti in politike odkupov UAIS upošteva tudi vpliv, ki ga lahko imajo odkupi na osnovne cene ali na razlike med prodajnimi in nakupnimi cenami posameznih sredstev AIS.
ODDELEK 5
Naložbe v pozicije listinjenja
(člen 17 Direktive 2011/61/EU)
Člen 50
Opredelitve pojmov
Za namene tega oddelka:
(a)
„listinjenje“ pomeni listinjenje v smislu člena 4(36) Direktive 2006/48/ES;
(b)
„pozicija listinjenja“ pomeni pozicijo listinjenja v smislu člena 4(40) Direktive 2006/48/ES;
(c)
„sponzor“ pomeni sponzorja v smislu člena 4(42) Direktive 2006/48/ES;
(d)
„tranša“ pomeni tranšo v smislu člena 4(39) Direktive 2006/48/ES.
Člen 51
Zahteve za zadržani delež
1. UAIS prevzamejo izpostavljenost kreditnemu tveganju listinjenja v imenu enega ali več AIS, ki jih upravljajo, samo, če je originator, sponzor ali prvotni posojilodajalec UAIS izrecno razkril, da bo trajno zadržal pomemben neto ekonomski delež, ki bo v vsakem primeru znašal vsaj 5 %.
Za zadržanje pomembnega neto ekonomskega deleža v višini najmanj 5 % velja samo kar koli od naslednjega:
(a)
zadržanje najmanj 5 % nominalne vrednosti vsake tranše, prodane ali prenesene na vlagatelje;
(b)
v primeru listinjenja obnavljajočih se izpostavljenosti zadržanje deleža originatorja v višini najmanj 5 % nominalne vrednosti listinjenih izpostavljenosti;
(c)
zadržanje naključno izbranih izpostavljenosti, ki so enakovredne vsaj 5 % nominalne vrednosti listinjenih izpostavljenosti, če bi bile te sicer listinjene v listinjenju, pod pogojem, da je število potencialno listinjenih izpostavljenosti ob izvedbi listinjenja najmanj 100;
(d)
zadržanje tranše prve izgube in po potrebi drugih tranš, ki imajo enak ali strožji profil tveganja kot tiste, ki so prenesene ali prodane vlagateljem in ki ne zapadejo prej kot tiste, ki so prenesene ali prodane vlagateljem, tako da je zadržanje enako najmanj 5 % nominalne vrednosti listinjenih izpostavljenosti;
(e)
zadržanje izpostavljenosti prve izgube v višini najmanj 5 % od vsake listinjene izpostavljenosti pri listinjenju.
Neto ekonomski delež se izračuna ob izvedbi listinjenja in se stalno vzdržuje. Za neto ekonomski delež, vključno z zadržanimi pozicijami, deležem ali izpostavljenostmi, se ne sme uporabljati nikakršno zmanjševanje kreditnega tveganja niti se ne smejo uporabljati kratke pozicije ali druga varovanja pred tveganji, prav tako pa se ga ne sme prodati. Neto ekonomski delež se za zunajbilančne postavke določi na podlagi nominalne vrednosti.
Za vsako listinjenje velja samo ena zahteva za zadržanje.
2. Odstavek 1 se ne uporablja, če so listinjene izpostavljenosti terjatve ali pogojne terjatve do institucij ali terjatve ali pogojne terjatve, ki jih v celoti, brezpogojno in nepreklicno jamčijo institucije, navedene v prvem pododstavku člena 122a(3) Direktive 2006/48/ES, in se ne uporablja za posle, navedene v drugem pododstavku člena 122a(3) Direktive 2006/48/ES.
Člen 52
Kvalitativne zahteve glede sponzorjev in originatorjev
Preden UAIS prevzame izpostavljenost kreditnemu tveganju listinjenja v imenu enega ali več AIS, zagotovi, da sponzor in originator:
(a)
odobravata posojila na osnovi zanesljivih in jasno opredeljenih meril ter jasno določita postopek za odobritev, spremembo, obnovitev in ponovno financiranje posojil za izpostavljenosti, ki se bodo listinile, ki je enak tistemu, ki se uporablja za izpostavljenosti, ki jih držita;
(b)
imata vzpostavljene in upravljata učinkovite sisteme za tekoče vodenje in spremljanje portfeljev in izpostavljenosti s kreditnim tveganjem, kot tudi za ugotavljanje in upravljanje problematičnih posojil ter oblikovanje ustreznih popravkov vrednosti in rezervacij;
(c)
ustrezno razpršita vsak kreditni portfelj na podlagi ciljnega trga in splošne kreditne strategije;
(d)
imata pisno politiko za kreditno tveganje, ki vključuje njune meje dovoljenega tveganja in politiko oblikovanja rezervacij ter opisuje, kako se meri, spremlja in obvladuje to tveganje;
(e)
zagotovita dostop do vseh pomembnih podatkov o kreditni kakovosti in uspešnosti posameznih osnovnih izpostavljenosti, denarnih tokovih in zavarovanju za kritje izpostavljenosti listinjenju ter podatkov, ki so potrebni za izvedbo obsežnih in dobro premišljenih testov izjemnih situacij v zvezi z denarnimi tokovi in vrednostjo zavarovanj za kritje osnovnih izpostavljenosti. V ta namen se pomembne podatke določi na dan listinjenja oziroma na poznejši datum, če je to potrebno zaradi narave listinjenja;
(f)
zagotovita dostop do vseh drugih relevantnih podatkov, potrebnih, da lahko UAIS izpolnjuje zahteve iz člena 53;
(g)
razkrijeta raven zadržanega neto ekonomskega deleža iz člena 51, kot tudi vse zadeve, ki bi lahko ogrozile ohranjanje najmanjšega zahtevanega neto ekonomskega deleža, kot je naveden v tem členu.
Člen 53
Kvalitativne zahteve glede UAIS, ki so izpostavljeni listinjenju
1. Preden postanejo izpostavljeni kreditnemu tveganju listinjenja v imenu enega ali več AIS in po potrebi po tem, so UAIS pristojnim organom za vsako posamezno pozicijo listinjenja sposobni dokazati, da dobro razumejo navedene pozicije ter da izvajajo formalne politike in postopke, ki so primerni za profil tveganja zadevnih naložb AIS v pozicije listinjenja, za analizo in evidentiranje:
(a)
informacij, ki jih originatorji ali sponzorji razkrijejo v skladu s členom 51 za določitev neto ekonomskega deleža, ki ga trajno ohranjajo v listinjenju;
(b)
značilnosti tveganja posamezne pozicije listinjenja;
(c)
značilnosti tveganja osnovnih izpostavljenosti pozicije listinjenja;
(d)
dobrega imena in dejanskih izgub pri prejšnjih listinjenjih originatorjev ali sponzorjev v zadevnih kategorijah osnovnih izpostavljenosti pozicije listinjenja;
(e)
izjav in razkritij originatorjev ali sponzorjev oziroma njihovih zastopnikov ali svetovalcev o primerni skrbnosti za listinjene izpostavljenosti in po potrebi v zvezi s kakovostjo zavarovanja za kritje listinjenih izpostavljenosti;
(f)
če je primerno, metodologij in konceptov, na katerih temelji vrednotenje zavarovanja za kritje listinjenih izpostavljenosti, ter politik, ki jih sprejme originator ali sponzor, da zagotovi neodvisnost ocenjevalca;
(g)
vse strukturne lastnosti listinjenja, ki lahko bistveno vplivajo na uspešnost pozicije listinjenja institucije, kot so poravnava pogodbenih obveznosti po kaskadnem načelu (contractual waterfall) in z njim povezani sprožilci (waterfall related triggers), izboljšave kreditne kvalitete, izboljšave likvidnosti, sprožilci tržne vrednosti in za posamezen posel značilna opredelitev neplačila.
2. Če je UAIS prevzel izpostavljenost do pomembne vrednosti kreditnega tveganja listinjenja v imenu enega ali več AIS, redno izvaja teste izjemnih situacij, ki so primerni za takšne pozicije listinjenja v skladu s točko (b) člena 15(3) Direktive 2011/61/EU. Test izjemnih situacij je sorazmeren z naravo, obsegom in kompleksnostjo tveganj, povezanih s pozicijami listinjenja.
UAIS vzpostavijo formalne postopke spremljanja v skladu z načeli, določenimi v členu 15 Direktive 2011/61/EU, ki so sorazmerni s profilom tveganja zadevnega AIS v povezavi s kreditnim tveganjem pozicije listinjenja, da redno in pravočasno spremljajo informacije o uspešnosti izpostavljenosti iz naslova takšnih pozicij listinjenja. Takšne informacije vključujejo (če je ustrezno glede na specifično vrsto listinjenja in ni omejeno na vrste informacij, ki so dodatno opisane tukaj) vrsto izpostavljenosti, odstotek posojil, zapadlih pred več kot 30, 60 in 90 dnevi, stopnje neplačil, stopnje predčasnih plačil, posojila v izvršilnem postopku, vrsto zavarovanja in stopnjo zasedenosti nepremičnin ter porazdelitev pogostosti kreditnih točk ali drugih meril kreditne sposobnosti za osnovne izpostavljenosti, panožno in geografsko razpršenost ter porazdelitev pogostosti razmerij med posojilom in vrednostjo zavarovanja z obsegi, ki omogočajo lažjo ustrezno analizo občutljivosti. Če so osnovne izpostavljenosti same pozicije listinjenja, UAIS poleg informacij iz tega pododstavka o tranšah, ki so osnovne izpostavljenosti listinjenja, na primer imena izdajatelja in kreditne kakovosti, spremljajo tudi informacije o značilnostih in uspešnosti paketov osnovnih izpostavljenosti navedenih tranš.
UAIS uporabljajo iste standarde za analizo tudi za udeležbe ali prevzem izdaj listinjenja, kupljenih od tretjih oseb.
3. Za namene ustreznega obvladovanja tveganja in upravljanja likvidnosti UAIS, ki prevzamejo izpostavljenost kreditnemu tveganju listinjenja v imenu enega ali več AIS, ustrezno opredelijo, merijo, spremljajo, obvladujejo, nadzorujejo in sporočajo tveganja, nastala zaradi neusklajenosti med sredstvi in obveznostmi zadevnih AIS, tveganje koncentracije ali naložbeno tveganje, ki izhaja iz teh instrumentov. UAIS zagotovi, da profil tveganja takšnih pozicij listinjenja ustreza velikosti, splošni strukturi portfelja in naložbenim strategijam ter ciljem zadevnega AIS, kot so določeni v pravilih upravljanja ali aktu o ustanovitvi, prospektu in ponudbenih dokumentih AIS.
4. UAIS v skladu z zahtevami iz člena 18 Direktive 2011/61/EU zagotovijo, da obstaja ustrezna raven notranjega poročanja višjemu vodstvu, tako da je to v celoti seznanjeno z vsemi pomembnimi prevzemi izpostavljenosti listinjenjem in da se tveganja, ki izhajajo iz teh izpostavljenosti, ustrezno obvladujejo.
5. UAIS v poročila in razkritja, ki jih je treba predložiti v skladu s členi 22, 23 in 24 Direktive 2011/61/EU, vključijo ustrezne informacije o svojih izpostavljenostih kreditnemu tveganju listinjenja in postopkih za obvladovanje tveganja na tem področju.
Člen 54
Korektivni ukrepi
1. Če po prevzemu izpostavljenosti listinjenju UAIS odkrijejo, da določitev in razkritje zadržanega deleža nista izpolnila zahtev iz te uredbe, sprejmejo korektivne ukrepe, ki so v najboljšem interesu vlagateljev v zadevni AIS.
2. Če v danem trenutku po prevzemu izpostavljenosti zadržani delež postane manjši od 5 % in to ni posledica naravnega plačilnega mehanizma transakcije, UAIS sprejmejo korektivne ukrepe, ki so v najboljšem interesu vlagateljev v zadevni AIS.
Člen 55
Prehodni določbi
Členi 51 do 54 se uporabljajo za nova listinjenja, izdana 1. januarja 2011 ali kasneje. Členi 51 do 54 se po 31. decembru 2014 uporabljajo za obstoječa listinjenja, kjer se po tem datumu dodajo ali se nadomestijo nove osnovne izpostavljenosti.
Člen 56
Razlaga
Če posebna razlaga organa ESMA ali skupnega odbora evropskih nadzornih organov ni na voljo, se določbe tega oddelka razlagajo vzporedno z ustreznimi določbami Direktive 2006/48/ES in smernicami za uporabo člena 122a direktive o kapitalskih zahtevah z dne 31. decembra 2010 (9), ki jih je izdal Odbor evropskih bančnih nadzornikov, in njihovimi poznejšimi spremembami.
ODDELEK 6
Organizacijske zahteve - splošna načela
(člena 12 in 18 Direktive 2011/61/EU)
Člen 57
Splošne zahteve
1. UAIS:
(a)
vzpostavijo, izvajajo in vzdržujejo postopke odločanja ter organizacijsko strukturo, ki jasno in na dokumentiran način določa hierarhijo poročanja ter razporeja funkcije in naloge;
(b)
zagotovijo, da se relevantne osebe v UAIS zavedajo, katere postopke morajo upoštevati za pravilno opravljanje svojih dolžnosti;
(c)
vzpostavijo, izvajajo in vzdržujejo ustrezne mehanizme notranjega nadzora, ki so namenjeni zagotavljanju spoštovanja odločitev in postopkov na vseh ravneh UAIS;
(d)
vzpostavijo, izvajajo in vzdržujejo učinkovito notranje poročanje, sporočanje informacij na vseh zadevnih ravneh UAIS ter učinkovite pretoke informacij z vsemi vpletenimi tretjimi osebami;
(e)
vzdržujejo ustrezne in urejene evidence svojih poslov in notranje organizacije.
UAIS upoštevajo naravo, obseg in kompleksnost poslov ter naravo in obseg storitev in dejavnosti, ki se izvajajo pri navedenih poslih.
2. UAIS vzpostavijo, izvajajo in vzdržujejo sisteme in postopke, ki so primerni za ohranjanje varnosti, celovitosti in zaupnosti informacij, ob upoštevanju narave zadevnih informacij.
3. UAIS opredelijo, izvajajo in vzdržujejo ustrezno politiko neprekinjenega poslovanja, katere cilj je zagotoviti, da se v primeru izpada njihovih sistemov in postopkov ohranijo ključni podatki in funkcije ter nadaljujejo storitve in dejavnosti ali, kadar to ni mogoče, da se ti podatki in funkcije pravočasno obnovijo, njihove storitve in dejavnosti pa se začnejo hitro ponovno izvajati.
4. UAIS opredelijo, izvajajo in vzdržujejo računovodske politike in postopke ter pravila za vrednotenje, ki jim omogočajo, da pristojnemu organu na njegovo zahtevo pravočasno pošljejo računovodska poročila, ki prikazujejo resnično in pošteno sliko njihovega finančnega položaja ter so skladna z vsemi veljavnimi računovodskimi standardi in pravili.
5. UAIS izvajajo ustrezne politike in postopke za zagotovitev, da se politike odkupov AIS vlagateljem dovolj podrobno razkrijejo, še preden vložijo v AIS in v primeru pomembnih sprememb.
6. UAIS spremljajo in redno ocenjujejo ustreznost in učinkovitost svojih sistemov, mehanizmov notranjega nadzora in ukrepov, vzpostavljenih v skladu z odstavki 1 do 5, ter sprejmejo ustrezne ukrepe za odpravljanje vseh pomanjkljivosti.
Člen 58
Elektronska obdelava podatkov
1. UAIS sprejmejo ustrezne in zadostne ukrepe za vzpostavitev primernih elektronskih sistemov, ki omogočajo pravočasno in pravilno evidentiranje vsake portfeljske transakcije ali vpisa ali, kjer je ustrezno, naročila za odkup.
2. UAIS zagotovijo visoko raven varnosti pri obdelavi elektronskih podatkov ter po potrebi celovitost in zaupnost evidentiranih informacij.
Člen 59
Računovodski postopki
1. UAIS uporabljajo računovodske politike in postopke, kot so navedeni v členu 57(4), da zagotovijo zaščito vlagateljev. Računovodske evidence se vodijo tako, da se lahko sredstva in obveznosti AIS vedno neposredno identificirajo. Če ima AIS različne naložbene oddelke, se za vsakega od njih vodijo ločene evidence.
2. UAIS vzpostavijo, izvajajo in vzdržujejo računovodske politike in postopke ter politike in postopke vrednotenja, da zagotovijo, da se čista vrednost sredstev vsakega AIS natančno izračuna na podlagi veljavnih računovodskih pravil in standardov.
Člen 60
Nadzor s strani vodstvenega organa, višjega vodstva in nadzorne funkcije
1. UAIS pri notranjem razporejanju nalog zagotovijo, da so vodstveni organ, višje vodstvo in, kadar obstaja, nadzorna funkcija odgovorni za izpolnjevanje obveznosti UAIS iz Direktive 2011/61/EU.
2. UAIS zagotovi, da njegovo višje vodstvo:
(a)
nosi odgovornost za izvajanje splošne naložbene politike pri vsakem upravljanem AIS, kot je določeno, kjer je smiselno, v pravilih upravljanja sklada, ustanovnih aktih, prospektu ali ponudbenih dokumentih;
(b)
nadzoruje odobritev naložbenih strategij za vsak upravljani AIS;
(c)
nosi odgovornost za zagotovitev, da se politike in postopki vrednotenja v skladu s členom 19 Direktive 2011/61/EU opredelijo in izvršujejo;
(d)
nosi odgovornost za zagotovitev, da ima UAIS stalno in učinkovito funkcijo spremljanja skladnosti, tudi če to funkcija izvaja tretja oseba;
(e)
zagotovi in redno preverja, da se splošna naložbena politika, naložbene strategije in omejitve tveganja vsakega upravljanega AIS pravilno in učinkovito izvajajo in upoštevajo, tudi če funkcijo obvladovanja tveganja izvajajo tretje osebe;
(f)
odobri in redno preverja ustreznost notranjih postopkov, po katerih se sprejemajo naložbene odločitve za vsak upravljani AIS, ter tako zagotovi, da so take odločitve v skladu z odobrenimi naložbenimi strategijami;
(g)
odobri in redno pregleduje politiko obvladovanja tveganja ter ukrepe, postopke in tehnike za izvajanje te politike, vključno s sistemom omejitev tveganj za vsak upravljani AIS;
(h)
nosi odgovornost za vzpostavitev in uporabo politike prejemkov v skladu s Prilogo II k Direktivi 2011/61/EU.
3. UAIS tudi zagotovi, da njegovo višje vodstvo in, če je primerno, njegov vodstveni organ ali nadzorna funkcija:
(a)
ocenita in redno preverjata učinkovitost politik, ukrepov in postopkov, vzpostavljenih za namene izpolnitve obveznosti iz Direktive 2011/61/EU;
(b)
sprejmeta ustrezne ukrepe za odpravo vseh pomanjkljivosti.
4. UAIS zagotovijo, da njihovo višje vodstvo redno in vsaj enkrat na leto prejme pisna poročila o izpolnjevanju obveznosti, notranji reviziji in obvladovanju tveganja, v katerih je zlasti navedeno, ali so bili za odpravo morebitnih pomanjkljivosti sprejeti ustrezni ukrepi.
5. UAIS zagotovijo, da njihovo višje vodstvo redno prejema poročila o izvajanju naložbenih strategij in notranjih postopkov za sprejemanje naložbenih odločitev iz točk (b) do (e) odstavka 2.
6. UAIS zagotovi, da vodstveni organ ali nadzorna funkcija, če obstaja, redno prejema pisna poročila o zadevah iz odstavka 4.
Člen 61
Trajna funkcija zagotavljanja skladnosti
1. UAIS vzpostavijo, izvajajo in vzdržujejo primerne politike in postopke, ki so namenjeni odkrivanju morebitnega tveganja, da UAIS ne bi izpolnjeval obveznosti iz Direktive 2011/61/EU, ter s tem povezanih tveganj, ter vzpostavijo primerne ukrepe in postopke, katerih cilj je, da se tako tveganje čim bolj zmanjša in da se pristojnim organom omogoči učinkovito izvajanje njihovih pooblastil na podlagi navedene direktive.
UAIS upošteva naravo, obseg in kompleksnost poslov ter naravo in obseg storitev in dejavnosti, ki se izvajajo pri navedenih poslih.
2. UAIS vzpostavi in vzdržuje trajno in učinkovito funkcijo zagotavljanja skladnosti, ki deluje neodvisno in ima naslednje odgovornosti:
(a)
spremljanje in redno ocenjevanje ustreznosti in učinkovitosti ukrepov, politik in postopkov, vzpostavljenih v skladu z odstavkom 1, ter ukrepov, sprejetih za odpravljanje morebitnih pomanjkljivosti UAIS pri izpolnjevanju njegovih obveznosti;
(b)
svetovanje zadevnim osebam, pristojnim za opravljanje storitev in dejavnosti, in pomoč pri izpolnjevanju obveznosti UAIS iz Direktive 2011/61/EU.
3. Da lahko funkcija zagotavljanja skladnosti iz odstavka 2 pravilno in neodvisno opravlja svoje naloge, UAIS zagotovi, da:
(a)
ima funkcija zagotavljanja skladnosti potrebno pristojnost, vire, strokovno znanje in dostop do vseh ustreznih informacij;
(b)
se imenuje nadzornik za skladnost, ki je zadolžen za funkcijo zagotavljanja skladnosti in pripravo poročil o izpolnjevanju skladnosti, ki jih redno, vsaj enkrat na leto, predloži višjemu vodstvu in v katerih je zlasti navedeno, ali so bili za odpravo morebitnih pomanjkljivosti sprejeti ustrezni ukrepi;
(c)
osebe iz funkcije zagotavljanja skladnosti ne sodelujejo pri opravljanju storitev ali dejavnosti, ki jih nadzorujejo;
(d)
metoda za določanje prejemkov nadzornika za skladnost in drugih oseb v funkciji zagotavljanja skladnosti ne vpliva in ni verjetno, da bo vplivala na njihovo objektivnost.
Od UAIS pa se ne zahteva, da izpolnjuje obveznosti iz točk (c) ali (d) prvega pododstavka, kadar lahko dokaže, da ta obveznost ni sorazmerna glede na naravo, obseg in kompleksnost poslov ter vrsto in obseg njegovih storitev in dejavnosti in da je njegova funkcija zagotavljanja skladnosti še naprej učinkovita.
Člen 62
Trajna funkcija notranje revizije
1. Če je primerno in sorazmerno glede na vrsto, obseg in kompleksnost njihovih poslov ter naravo in obseg dejavnosti upravljanja skupnega portfelja, ki jih opravljajo pri teh poslih, UAIS vzpostavijo in vzdržujejo funkcijo notranje revizije, ki je ločena in neodvisna od drugih funkcij in dejavnosti UAIS.
2. Funkcija notranje revizije iz odstavka 1:
(a)
pripravi, izvaja in vzdržuje revizijski načrt za pregled in ocenjevanje ustreznosti in učinkovitosti sistemov, mehanizmov notranjega nadzora in ukrepov UAIS;
(b)
izdaja priporočila na podlagi rezultatov dela, opravljenega v skladu s točko (a);
(c)
preverja spoštovanja priporočil iz točke (b);
(d)
poroča o notranjerevizijskih zadevah.
Člen 63
Osebne transakcije
1. UAIS za vse zadevne osebe, ki sodelujejo pri dejavnostih, ki lahko privedejo do nasprotja interesov, ali ki imajo dostop do notranjih informacij v smislu člena 1(1) Direktive 2003/6/ES Evropskega parlamenta in Sveta z dne 28. januarja 2003 o trgovanju z notranjimi informacijami in tržni manipulaciji (zloraba trga) (10) ali do drugih zaupnih informacij v zvezi z AIS ali v zvezi s transakcijami z ali za AIS, vzpostavi, izvaja in vzdržuje ustrezne ukrepe, ki takšnim zadevnim osebam preprečujejo:
(a)
sklepanje osebnih transakcij s finančnimi instrumenti ali drugimi sredstvi, ki izpolnjujejo eno od naslednjih meril:
(i)
za transakcijo velja člen 2(1) Direktive 2003/6/ES;
(ii)
pri transakciji gre za zlorabo ali nepravilno razkritje zaupnih informacij;
(iii)
transakcija je v nasprotju ali bi lahko prišla v nasprotje z obveznostjo UAIS iz Direktive 2011/61/EU;
(b)
svetovanje ali prepričevanje, razen v okviru lastne zaposlitve ali pogodbe o storitvah, vsake druge osebe, naj sklene osebno transakcijo, ki je navedena v točki (a)(i) in (ii) ali ki bi drugače pomenila zlorabo podatkov, ki se nanašajo na tekoča naročila;
(c)
razkritje, razen v okviru lastne zaposlitve ali pogodbe o storitvah in ne glede na člen 3(a) Direktive 2003/6/ES, kakršnih koli informacij ali mnenj kateri koli drugi osebi, če zadevna oseba ve ali je za njo razumno pričakovati, da ve, da bi, ali pa je verjetno, da bi, zaradi takega razkritja druga oseba storila naslednje:
(i)
sklenila osebno transakcijo iz točke (a)(i) in (ii) s finančnimi instrumenti ali drugimi sredstvi ali pa bi to kako drugače pomenilo zlorabo podatkov, ki se nanašajo na tekoča naročila;
(ii)
svetovala drugi osebi ali jo prepričevala, naj sklene takšno osebno transakcijo.
2. Ukrepi, ki so navedeni v odstavku 1, morajo zlasti zagotoviti, da:
(a)
se vsaka zadevna oseba zaveda omejitev glede osebnih transakcij iz odstavka 1 in ukrepov, ki jih UAIS sprejme v zvezi z osebnimi transakcijami in razkrivanjem v skladu z odstavkom 1;
(b)
se UAIS takoj obvesti o vsaki osebni transakciji, ki jo sklene zadevna oseba iz odstavka 1, z uradnim obvestilom o taki transakciji ali z drugimi postopki, ki UAIS omogočajo identifikacijo takih transakcij;
(c)
se vodi evidenca osebne transakcije, o kateri je UAIS obveščen ali jo identificira, vključno z dovoljenji ali prepovedmi v zvezi s tako transakcijo.
Kadar določene dejavnosti UAIS opravljajo tretje osebe, UAIS za namene točke (b) prvega pododstavka zagotovi, da subjekt, ki opravlja dejavnost, vodi evidenco osebnih transakcij, ki jih je sklenila katera koli zadevna oseba iz odstavka 1, in te informacije na zahtevo takoj posreduje UAIS.
3. Odstavka 1 in 2 se ne uporabljata za osebne transakcije:
(a)
opravljene na podlagi storitve diskrecijskega upravljanja portfelja, pri katerih ni predhodne komunikacije v zvezi s transakcijo med upraviteljem portfelja in zadevno osebo ali drugo osebo, za račun katere je izvedena transakcija;
(b)
s KNPVP ali AIS, ki so v skladu s pravom države članice, ki za njihova sredstva zahteva enakovredno stopnjo razpršitve tveganja, predmet nadzora, kadar zadevna oseba in katera koli druga oseba, za katere račun se izvedejo transakcije, ne sodelujeta pri upravljanju navedenega subjekta.
4. Za namene odstavka 1 osebna transakcija vključuje tudi transakcije s finančnimi instrumenti ali drugimi sredstvi, ki se izvedejo v imenu ali za račun:
(a)
zadevne osebe;
(b)
katere koli osebe, s katero je zadevna oseba v sorodstvenem razmerju ali s katero je tesno povezana;
(c)
osebe, s katero je zadevna oseba v takem razmerju, da ima slednja neposreden ali posreden bistven interes za rezultate trgovanja, razen provizij ali opravnin za izvedbo trgovanja.
Člen 64
Evidentiranje portfeljskih transakcij
1. UAIS za vsako portfeljsko transakcijo v zvezi z AIS, ki ga upravlja, brez odlašanja izdela evidenco, ki vsebuje dovolj informacij za takojšnjo podrobno rekonstrukcijo naročila in izvršene transakcije ali sporazuma.
2. V zvezi s portfeljskimi transakcijami na izvedbenem mestu evidenca iz odstavka 1 vsebuje naslednje informacije:
(a)
ime ali drugo poimenovanje AIS in osebe, ki deluje za račun AIS;
(b)
sredstvo;
(c)
kjer je ustrezno, količino;
(d)
vrsto naročila ali transakcije;
(e)
ceno;
(f)
pri naročilih datum in točen čas prenosa naročila in ime ali drugo poimenovanje osebe, ki ji je bilo naročilo posredovano, pri transakcijah pa datum in točen čas odločitve o trgovanju in izvedbe transakcije;
(g)
kjer je ustrezno, ime osebe, ki posreduje naročilo ali izvaja transakcijo;
(h)
kjer je ustrezno, razloge za preklic naročila;
(i)
nasprotno stranko in izvedbeno mesto za izvedene transakcije.
3. V zvezi s portfeljskimi transakcijami AIS izven izvedbenega mesta evidenca iz odstavka 1 vsebuje naslednje informacije:
(a)
ime ali drugo poimenovanje AIS;
(b)
pravno in drugo dokumentacijo, ki je podlaga za portfeljsko transakcijo, vključno zlasti s sporazumom, kot je bil izvršen;
(c)
ceno.
4. Za namene odstavkov 2 in 3 izvedbena mesta vključujejo sistematičnega internalizerja iz točke 7 člena 4(1) Direktive 2004/39/ES, regulirani trg iz točke 14 člena 4(1) navedene direktive, večstranski sistem trgovanja iz točke 15 člena 4(1) navedene direktive, ustvarjalca trga iz točke 8 člena 4(1) navedene direktive ali drugega zagotovitelja likvidnosti ali subjekt, ki v tretji državi opravlja funkcijo, podobno funkcijam, ki jih zagotavljajo prej navedeni subjekti.
Člen 65
Evidentiranje naročil za vpis in odkup
1. UAIS sprejmejo vse razumne ukrepe, da zagotovijo, da se prejeti vpisi AIS, in, kadar je ustrezno, naročila za odkup evidentirajo nemudoma po prejetju vseh takih naročil.
2. Evidentirajo se naslednje informacije:
(a)
zadevni AIS;
(b)
oseba, ki daje ali posreduje naročilo;
(c)
oseba, ki prejme naročilo;
(d)
datum in čas naročila;
(e)
pogoji in način plačila;
(f)
vrsta naročila;
(g)
datum izvedbe naročila;
(h)
število enot ali deležev ali enakovredni zneski, ki so vpisani ali ki se odkupijo;
(i)
cena vpisa ali, kjer je ustrezno, odkupa za vsako enoto ali delež oziroma, kjer je ustrezno, znesek vpisanega in plačanega kapitala;
(j)
skupna vpisna ali odkupna vrednost enot ali deležev;
(k)
bruto vrednost naročila vključno s provizijo za vpis ali neto znesek brez provizije za odkup.
Informacije iz točk (i), (j) in (k) se evidentirajo takoj, ko so na voljo.
Člen 66
Zahteve v zvezi z vodenjem evidenc
1. UAIS zagotovijo, da se vse zahtevane evidence iz členov 64 in 65 hranijo najmanj pet let.
Pristojni organi pa lahko od UAIS zahtevajo, da zagotovijo, da se katera koli ali vse navedene evidence hranijo daljše obdobje, ob upoštevanju narave sredstva ali portfeljske transakcije, če je to potrebno, da lahko organ izvaja nadzorne naloge v skladu z Direktivo 2011/61/EU.
2. V primeru prenehanja dovoljenja UAIS se morajo evidence hraniti vsaj preostanek petletnega obdobja iz odstavka 1. Pristojni organi lahko zahtevajo, da se evidence hranijo daljše obdobje.
Če UAIS prenese svoje naloge v zvezi z AIS drugemu UAIS, zagotovi, da so evidence iz odstavka 1 na voljo drugemu UAIS.
3. Evidence se hranijo na nosilcu podatkov, na katerem se lahko informacije shranijo tako, da imajo pristojni organi v prihodnosti dostop do njih, ter v taki obliki in na tak način, da:
(a)
lahko pristojni organi hitro dostopijo do njih in rekonstruirajo vsako ključno fazo obdelave vsake portfeljske transakcije;
(b)
se lahko brez težav ugotovijo popravki ali druge spremembe ter vsebina evidenc pred kakršnimi koli takimi popravki ali spremembami;
(c)
druge manipulacije ali spremembe niso mogoče.
ODDELEK 7
Vrednotenje
(člen 19 Direktive 2011/61/EU)
Člen 67
Politike in postopki vrednotenja sredstev AIS
1. UAIS za vsak AIS, ki ga upravljajo, vzpostavijo, vzdržujejo, izvajajo in pregledujejo pisne politike in postopke, ki zagotavljajo zanesljiv, pregleden, celovit in ustrezno dokumentiran postopek vrednotenja. Politike in postopki vrednotenja zajemajo vse pomembne vidike procesa vrednotenja ter postopke in kontrole vrednotenja v zvezi z zadevnim AIS.
UAIS brez poseganja v zahteve nacionalne zakonodaje ter pravila upravljanja in akte o ustanovitvi AIS zagotovi, da se za AIS, ki ga upravlja, uporabljajo poštene, ustrezne in pregledne metodologije vrednotenja. Politike vrednotenja opredelijo, postopki pa izvajajo metodologije vrednotenja, ki se uporabljajo za vsako vrsto sredstev, v katero lahko AIS vlaga v skladu z veljavno nacionalno zakonodajo, pravili upravljanja in akti o ustanovitvi AIS. UAIS v določene vrste sredstev ne vlaga prvikrat, razen če je bila oziroma so bile za to konkretno vrsto sredstev opredeljene ustrezne metodologije vrednotenja.
Politike in postopki, ki določajo metodologije vrednotenja, vključujejo vhodne podatke, modele in izbirna merila za oblikovanje cen in izbiro virov tržnih podatkov. Politike in postopki določajo, da se cene pridobijo od neodvisnih virov, kadar koli je to mogoče in primerno. Izbirni postopek za določeno metodologijo vključuje oceno razpoložljivih zadevnih metodologij, pri čemer se upošteva njihova občutljivost na spremembe v spremenljivkah in kako konkretne strategije določajo relativno vrednost sredstev v portfelju.
2. Politike vrednotenja določajo obveznosti, vloge in odgovornosti vseh oseb, vključenih v postopek vrednotenja, vključno z višjim vodstvom UAIS. Postopki odražajo organizacijsko strukturo, kot je določena v politikah vrednotenja.
Politike in postopki vrednotenja obravnavajo najmanj naslednje:
(a)
sposobnost in neodvisnost osebja, ki dejansko izvaja vrednotenje sredstev;
(b)
specifične investicijske strategije AIS in sredstva, v katera bi lahko vlagal AIS;
(c)
kontrole pri izbiri vhodnih podatkov, virov in metodologij vrednotenja;
(d)
postopke stopnjevanja za odpravo razlik pri rezultatih vrednotenja sredstev;
(e)
vrednotenje vseh prilagoditev, povezanih z velikostjo in likvidnostjo pozicij ali s spremembami v tržnih pogojih, kot je ustrezno;
(f)
ustrezen čas za zaključek računovodskih evidenc za potrebe vrednotenja;
(g)
ustrezno pogostost vrednotenja sredstev.
3. Če se imenuje zunanji cenilec, politike in postopki vrednotenja določijo postopek za izmenjavo informacij med UAIS in zunanjim cenilcem, da se zagotovi, da se posredujejo vse potrebne informacije, ki se zahtevajo za potrebe vrednotenja.
Politike in postopki vrednotenja zagotovijo, da UAIS izvaja začetne in redne skrbne preglede tretjih oseb, ki se imenujejo za izvajanje storitev vrednotenja.
4. Če vrednotenje izvaja UAIS sam, politike vključujejo opis varoval za funkcionalno neodvisno izvajanje vrednotenja v skladu s točko (b) člena 19(4) Direktive 2011/61/EU. Taka varovala vključujejo ukrepe za preprečevanje ali omejevanje kateri koli osebi, da neprimerno vpliva na način, na katerega neka oseba izvaja dejavnosti vrednotenja.
Člen 68
Uporaba modelov za vrednotenje sredstev
1. Če se za vrednotenje sredstev AIS uporablja model, se model in njegove glavne značilnosti obrazložijo in utemeljijo v politikah in postopkih vrednotenja. Razlog za izbiro modela, osnovni podatki, uporabljene predpostavke v modelu in razlogi za njihovo uporabo, kot tudi omejitve modelno zasnovanega vrednotenja se ustrezno dokumentirajo.
2. Politike in postopki vrednotenja zagotovijo, da pred uporabo model potrdi oseba z zadostnim strokovnim znanjem, ki ni bila vključena v proces oblikovanja modela. Postopek potrjevanja se ustrezno dokumentira.
3. Model mora predhodno odobriti višje vodstvo UAIS. Če model uporablja UAIS, ki sam izvaja funkcijo vrednotenja, odobritev s strani višjega vodstva ne vpliva na pravico pristojnega organa, da na podlagi člena 19(9) Direktive 2011/61/EU zahteva, da model preveri zunanji cenilec ali revizor.
Člen 69
Dosledna uporaba politik in postopkov vrednotenja
1. UAIS zagotovi, da se politike in postopki vrednotenja ter izbrane metodologije vrednotenja dosledno uporabljajo.
2. Politike in postopki vrednotenja in izbrane metodologije se uporabljajo za vsa sredstva v AIS, pri čemer se upoštevajo naložbena strategija, vrsta sredstev in, če je ustrezno, obstoj različnih zunanjih cenilcev.
3. Če posodobitev ni potrebna, se politike in postopki uporabljajo dosledno skozi čas, viri in pravila vrednotenja pa ostanejo enaki.
4. Postopki vrednotenja in izbrane metodologije vrednotenja se uporabljajo dosledno v vseh AIS, ki jih upravlja isti UAIS, pri čemer se upoštevajo naložbene strategije, vrste sredstev, ki jih drži AIS, in, če je ustrezno, obstoj različnih zunanjih cenilcev.
Člen 70
Redni pregledi politik in postopkov vrednotenja
1. Politike vrednotenja določajo redne preglede politik in postopkov, vključno z metodologijami ocenjevanja. Pregled se izvede vsaj enkrat letno in preden se AIS začne ukvarjati z novo naložbeno strategijo ali novo vrsto sredstev, ki jih trenutna politika vrednotenja ne zajema.
2. Politike in postopki vrednotenja opisujejo, kako se lahko uvedejo spremembe v politiki vrednotenja, vključno z metodologijo, in v kakšnih okoliščinah bi bilo to primerno. Priporočila za spremembe politik in postopkov se predložijo višjemu vodstvu, ki pregleda in odobri kakršne koli spremembe.
3. Funkcija obvladovanja tveganja iz člena 38 pregleda in po potrebi zagotovi ustrezno podporo v zvezi s politikami in postopki, ki se sprejmejo za vrednotenje sredstev.
Člen 71
Pregled posameznih vrednosti sredstev
1. UAIS zagotovi, da so vsa sredstva, ki jih drži AIS, pošteno in ustrezno ovrednotena. UAIS glede na vrsto sredstev dokumentira način, kako se oceni ustreznost in poštenost posameznih vrednosti. UAIS mora biti vedno sposoben dokazati, da so portfelji AIS, ki jih upravlja, ustrezno ovrednoteni.
2. Politike in postopki vrednotenja določajo postopek pregleda za posamezne vrednosti sredstev, če obstaja pomembno tveganje neustreznega vrednotenja, kot v naslednjih primerih:
(a)
vrednotenje temelji na cenah, ki so na voljo samo od ene same nasprotne stranke ali posredniškega vira;
(b)
vrednotenje temelji na cenah nelikvidne borze;
(c)
na vrednotenje vplivajo osebe, povezane z UAIS;
(d)
na vrednotenje vplivajo drugi subjekti, ki lahko imajo finančni interes za uspešnost poslovanja AIS;
(e)
vrednotenje temelji na cenah, ki jih je zagotovila nasprotna stranka, ki je originator instrumenta, zlasti če originator financira tudi pozicijo AIS v instrumentu;
(f)
na vrednotenje vplivajo ena ali več oseb znotraj UAIS.
3. Politike in postopki vrednotenja opisujejo postopek pregleda, vključno z zadostnimi in ustreznimi preveritvami in kontrolami upravičenosti posameznih vrednosti. Upravičenost se ocenjuje glede na obstoj ustrezne stopnje objektivnosti. Takšne preveritve in kontrole vključujejo vsaj:
(a)
preverjanje vrednosti s primerjavo med cenami, pridobljenimi od nasprotnih strank, in skozi čas;
(b)
potrjevanje vrednosti s primerjavo realiziranih cen z zadnjimi knjigovodskimi vrednostmi;
(c)
upoštevanje ugleda, doslednosti in kakovosti vira vrednotenja;
(d)
primerjavo z vrednostmi, ki jih ustvari tretja oseba;
(e)
preverjanje in dokumentiranje izjem;
(f)
izpostavljanje in raziskovanje kakršnih koli razlik, ki so videti nenavadne ali odstopajo glede na primerjalno vrednost vrednotenja, določeno za neko vrsto sredstev;
(g)
testiranje za zastarelimi cenami in implicitnimi parametri;
(h)
primerjavo s cenami kakršnih koli povezanih sredstev ali njihovih varovanj pred tveganji;
(i)
pregled vhodnih podatkov, uporabljenih pri modelno zasnovanem določanju cen, zlasti tistih, na katere cena modela kaže večjo občutljivost.
4. Politike in postopki vrednotenja vključujejo ustrezne ukrepe stopnjevanja za obravnavanje razlik ali drugih težav pri vrednotenju sredstev.
Člen 72
Izračun čiste vrednosti sredstev na enoto ali delež
1. UAIS zagotovi, da se za vsak AIS, ki ga upravlja, čista vrednost sredstev na enoto ali delež izračuna ob vsaki izdaji, vpisu, odkupu ali umiku enot ali deležev, vendar najmanj enkrat letno.
2. UAIS zagotovi, da se postopki in metodologija za izračun čiste vrednosti sredstev na enoto ali delež v celoti dokumentirajo. UAIS redno preverja postopke in metodologije za izračun in njihovo uporabo, dokumentacija pa se ustrezno popravlja in dopolnjuje.
3. UAIS zagotovi, da so v primeru nepravilnega izračuna čiste vrednosti sredstev uvedeni korektivni ukrepi.
4. UAIS zagotovi, da se število enot ali deležev v izdaji redno preverja, in sicer najmanj tako pogosto, kot se izračuna cena za enoto ali delež.
Člen 73
Strokovna jamstva
1. Zunanji cenilci na zahtevo zagotovijo strokovna jamstva, s katerimi dokazujejo svojo usposobljenost za izvajanje vrednotenja. Strokovna jamstva, ki jih zagotovijo zunanji cenilci, so v pisni obliki.
2. Strokovna jamstva vsebujejo dokazila o kvalifikacijah zunanjega cenilca in njegovi sposobnosti za pravilno in neodvisno izvajanje vrednotenja, ki vključujejo vsaj dokazila o:
(a)
zadostnem osebju in strokovnih virih;
(b)
ustreznih postopkih, ki zagotavljajo pravilno in neodvisno vrednotenje;
(c)
ustreznem znanju in razumevanju naložbene strategije AIS in sredstev, za katerih vrednotenje je bil imenovan zunanji cenilec;
(d)
dovolj dobrem ugledu in zadostnih izkušnjah z vrednotenjem.
3. Če za zunanjega cenilca velja obvezna poslovna registracija pri pristojnem organu ali drugem subjektu države, v kateri ima sedež, strokovno jamstvo vsebuje naziv tega organa ali subjekta, vključno z ustreznimi kontaktnimi podatki. Strokovno jamstvo jasno navaja pravne ali regulativne določbe ali pravila poklicnega ravnanja, ki jim je podvržen zunanji cenilec.
Člen 74
Pogostost vrednotenja sredstev, ki jih drži AIS odprtega tipa
1. Vrednotenje finančnih instrumentov, ki jih drži AIS odprtega tipa, se izvede ob vsakem izračunu čiste vrednosti sredstev na enoto ali delež v skladu s členom 72(1).
2. Vrednotenje drugih sredstev, ki jih drži AIS odprtega tipa, se izvede vsaj enkrat letno, in vsakič, kadar obstajajo dokazi, da nazadnje določena vrednost ni več poštena ali ustrezna.
ODDELEK 8
Prenos nalog UAIS
(člen 20(1), (2), (4) in (5) Direktive 2011/61/EU)
Člen 75
Splošna načela
Pri prenosu izvajanja ene ali več nalog v njihovem imenu UAIS spoštujejo zlasti naslednja splošna načela:
(a)
struktura prenosa ne omogoča izogibanje pristojnostim ali odgovornosti UAIS;
(b)
obveznosti UAIS do AIS in njegovih vlagateljev se zaradi prenosa ne spremenijo;
(c)
ne posega se v pogoje, ki jih morajo izpolnjevati UAIS za pridobitev dovoljenja in izvajanje dejavnosti v skladu z Direktivo 2011/61/EU;
(d)
dogovor o prenosu je v obliki pisnega sporazuma, sklenjenega med UAIS in pooblaščencem;
(e)
UAIS zagotovi, da pooblaščenec prenesene naloge izvaja učinkovito in v skladu z veljavnimi zakonodajnimi in regulativnimi zahtevami, in mora opredeliti metode in postopke za stalno preverjanje storitev, ki jih opravlja pooblaščenec. Če se zdi, da pooblaščenec nalog ne more opravljati učinkovito ali v skladu z veljavnimi zakonodajnimi in regulativnimi zahtevami, UAIS sprejme ustrezne ukrepe;
(f)
UAIS učinkovito nadzoruje prenesene naloge in obvladuje tveganja, povezana s prenosom. V ta namen ima UAIS vedno potrebno strokovno znanje in vire za nadziranje prenesenih nalog. UAIS v sporazumu določi pravico do obveščenosti, pregleda, udeležbe in dostopa ter pravice do dajanja navodil in nadzora nad pooblaščencem. UAIS zagotovi tudi, da pooblaščenec pravilno nadzira izvajanje prenesenih nalog, ter ustrezno obvladuje tveganja, povezana s prenosom;
(g)
UAIS zagotovi, da se kontinuiteta in kakovost prenesenih nalog ali prenesene dolžnosti izvajanja nalog ohranita tudi v primeru prekinitve prenosa, in sicer tako, da prenesene naloge ali preneseno funkcijo izvajanja nalog prenese na drugo tretjo osebo ali pa jih izvede sam;
(h)
zadevne pravice in obveznosti UAIS ter pooblaščenca se jasno razporedijo in določijo v sporazumu. UAIS zlasti pogodbeno zagotovi pravico do dajanja navodil, pravico do prekinitve, pravico do obveščenosti in pravico do pregledov ter dostopa do knjig in poslovnih prostorov. Sporazum zagotovi, da lahko do nadaljnjega prenosa pride samo s privolitvijo UAIS;
(i)
če se nanaša na upravljanje portfelja, je prenos nalog v skladu z naložbeno politiko AIS. UAIS pooblaščencu zagotovi navodila, kako naj izvaja naložbeno politiko, in nato spremlja, ali pooblaščenec stalno upošteva navodila;
(j)
UAIS zagotovi, da mu pooblaščenec razkrije vse nove dogodke, ki bi lahko pomembno vplivali na pooblaščenčevo sposobnost izvajanja prenesenih nalog na učinkovit način ter v skladu z veljavnimi zakonodajnimi in regulativnimi zahtevami;
(k)
UAIS zagotovi, da pooblaščenec varuje vse zaupne informacije v zvezi z UAIS, AIS, ki ga prenos zadeva, in vlagatelji v tak AIS;
(l)
UAIS zagotovi, da pooblaščenec vzpostavi, izvaja in vzdržuje krizni načrt za izvajanje ukrepov v primeru kriznega dogodka ter redno testiranje rezervne infrastrukture ob upoštevanju vrste prenesenih nalog.
Člen 76
Objektivni razlogi za prenos nalog
1. UAIS pristojnim organom predloži podroben opis, obrazložitev in dokaze o objektivnih razlogih za prenos nalog. Pri presoji, ali celotna struktura prenosa temelji na objektivnih razlogih v smislu člena 20(1)(a) Direktive 2011/61/EU, se upoštevajo naslednja merila:
(a)
optimizacija poslovnih funkcij in procesov;
(b)
nižanje stroškov;
(c)
strokovno znanje pooblaščenca na področju administracije ali o specifičnih trgih ali naložbah;
(d)
dostop pooblaščenca do globalnih trgovalnih zmogljivosti.
2. Na zahtevo pristojnih organov UAIS poda nadaljnje obrazložitve in zagotovi dokumente, ki dokazujejo, da celotna struktura prenosa temelji na objektivnih razlogih.
Člen 77
Lastnosti pooblaščenca
1. Pooblaščenec ima zadostna sredstva in zaposluje dovolj osebja, ki ima potrebne kvalifikacije, znanje in strokovnost za pravilno opravljanje prenesenih nalog, ter ima ustrezno organizacijsko strukturo za podporo izvajanju prenesenih nalog.
2. Osebe, ki dejansko opravljajo dejavnosti, ki jih prenese UAIS, imajo zadosti izkušenj, ustrezno teoretično znanje in ustrezne praktične izkušnje z zadevnimi nalogami. Njihova poklicna usposobljenost in narava nalog, ki so jih v preteklosti opravljali, sta primerni za izvajanje poslov.
3. Za osebe, ki dejansko izvajajo posle pooblaščenca, se ne šteje, da imajo zadosten ugled, če so bile pri vprašanjih, ki so pomembna tako za ocenjevanje dobrega ugleda kot za ustrezno izvajanje prenesenih nalog, v preteklosti ocenjene negativno ali če obstajajo druge relevantne informacije, ki vplivajo na njihov ugled. Takšne negativne ocene med drugim vključujejo kazniva dejanja, sodne postopke ali upravne sankcije, relevantne za izvajanje prenesenih nalog. Posebna pozornost se nameni vsem kaznivim dejanjem, ki zadevajo finančne aktivnosti, med drugim vključno z obveznostmi v zvezi s preprečevanjem pranja denarja, nepoštenostjo, prevarami ali finančnim kriminalom, stečajem ali insolventnostjo. Druge relevantne informacije vključujejo na primer informacije, ki kažejo na to, da oseba ni vredna zaupanja ali poštena.
Kadar za pooblaščenca v zvezi z njegovimi poklicnimi storitvami velja ureditev znotraj Unije, se zahteve iz prvega pododstavka štejejo za izpolnjene, ko je zadevni nadzorni organ preveril merilo „dobrega ugleda“ v okviru postopka izdaje dovoljenja, razen če ne obstajajo dokazi o nasprotnem.
Člen 78
Prenos upravljanja portfelja ali obvladovanja tveganja
1. Ta člen se uporablja za prenos upravljanja portfelja ali obvladovanja tveganja.
2. Kot subjekti, ki imajo dovoljenje ali so registrirani za upravljanje portfelja in so predmet nadzora v skladu s točko (c) člena 20(1) Direktive 2011/61/EU, štejejo naslednji subjekti:
(a)
družbe za upravljanje, ki imajo dovoljenje v skladu z Direktivo 2009/65/ES;
(b)
investicijske družbe, ki imajo v skladu z Direktivo 2004/39/ES dovoljenje za upravljanje portfelja;
(c)
kreditne institucije, ki imajo v skladu z Direktivo 2006/48/ES dovoljenje za upravljanje portfelja v skladu z Direktivo 2004/39/ES;
(d)
zunanji UAIS, ki imajo dovoljenje v skladu z Direktivo 2011/61/EU;
(e)
subjekti iz tretjih držav, ki imajo dovoljenje ali so registrirani za upravljanje portfelja in jih učinkovito nadzoruje pristojni organ v teh državah.
3. Če gre za prenos na podjetje iz tretje države, morajo biti izpolnjeni naslednji pogoji v skladu s točko (d) člena 20(1) Direktive 2011/61/EU:
(a)
med pristojnimi organi matične države članice UAIS in nadzornimi organi podjetja, na katerega se izvede prenos, obstaja pisni dogovor;
(b)
v zvezi s podjetjem, na katerega se izvede prenos, dogovor iz točke (a) pristojnim organom omogoča, da:
(i)
na zahtevo prejmejo ustrezne informacije, ki so potrebne za izvajanje njihovih nadzornih nalog, kot je določeno v Direktivi 2011/61/EU;
(ii)
pridobijo dostop do dokumentov, relevantnih za izvajanje njihovih nadzornih nalog, ki se hranijo v tretji državi;
(iii)
izvajajo preglede na kraju samem v prostorih podjetja, na katerega so bile prenesene naloge. Praktični postopki za preglede na kraju samem so podrobno opisani v pisnem dogovoru;
(iv)
od nadzornega organa v tretji državi čim prej prejmejo informacije za potrebe preiskav možnih kršitev zahtev Direktive 2011/61/EU in njenih izvedbenih ukrepov;
(v)
sodelujejo pri izvrševanju v skladu z nacionalnim in mednarodnim pravom, ki se uporablja za nadzorni organ tretje države in pristojne organe EU v primeru kršitve zahtev Direktive 2011/61/EU in njenih izvedbenih ukrepov ter relevantne nacionalne zakonodaje.
Člen 79
Učinkovit nadzor
Za prenos se šteje, da preprečuje učinkovit nadzor UAIS, če:
(a)
UAIS, njegovi revizorji in pristojni organi nimajo učinkovitega dostopa do podatkov, ki se nanašajo na prenesene naloge, in do poslovnih prostorov pooblaščenca, ali pa pristojni organi ne morejo uveljavljati navedenih pravic do dostopa;
(b)
pooblaščenec ne sodeluje s pristojnimi organi UAIS v zvezi s prenesenimi nalogami;
(c)
UAIS na zahtevo pristojnim organom ne da na razpolago vseh informacij, ki jih ti potrebujejo za nadzor skladnosti izvajanja prenesenih nalog z zahtevami Direktive 2011/61/EU in njenih izvedbenih ukrepov.
Člen 80
Nasprotja interesov
1. V skladu s točko (b) člena 20(2) Direktive 2011/61/EU merila za presojo, ali je prenos v nasprotju z interesi UAIS ali vlagatelja v AIS, vključujejo vsaj:
(a)
kadar sta UAIS in pooblaščenec člana iste skupine ali imata kakršno koli drugo pogodbeno razmerje, mero, do katere pooblaščenec obvladuje UAIS ali je sposoben vplivati na njegova dejanja;
(b)
kadar sta pooblaščenec in vlagatelj v zadevni AIS člana iste skupine ali imata kakršno koli drugo pogodbeno razmerje, mero, do katere ta vlagatelj obvladuje pooblaščenca ali je sposoben vplivati na njegova dejanja;
(c)
verjetnost, da bo pooblaščenec pridobil finančne koristi ali preprečil finančno izgubo na račun AIS ali vlagateljev v AIS;
(d)
verjetnost, da ima pooblaščenec interes za rezultate storitve ali dejavnosti, ki jih ta zagotavlja UAIS ali AIS;
(e)
verjetnost, da ima pooblaščenec finančno ali drugo spodbudo, da interes druge osebe postavi pred interes AIS ali vlagateljev v AIS;
(f)
verjetnost, da pooblaščenec od osebe, ki ni UAIS, prejme ali bo prejel nagrado v zvezi z dejavnostmi upravljanja skupnega portfelja, ki se opravljajo za UAIS in AIS, ki jih ta upravlja, v obliki denarnih sredstev, blaga ali storitev, ki ni standardna provizija ali plačilo za to storitev.
2. Funkciji upravljanja portfelja in obvladovanja tveganja se lahko štejeta za funkcionalno in hierarhično ločeni od drugih funkcij, ki bi lahko povzročile nasprotje interesov, samo če so izpolnjeni naslednji pogoji:
(a)
osebe, ki sodelujejo pri upravljanju portfelja, ne sodelujejo pri izvajanju funkcij, ki bi lahko povzročile nasprotje interesov, kot so kontrolne funkcije;
(b)
osebe, ki sodelujejo pri obvladovanju tveganja, ne sodelujejo pri izvajanju funkcij, ki bi lahko povzročile nasprotje interesov, kot so operativne funkcije;
(c)
oseb, ki sodelujejo pri obvladovanju tveganja, ne nadzorujejo osebe, odgovorne za izvajanje operativnih funkcij;
(d)
ločitev se zagotovi po celotni hierarhični strukturi pooblaščenca vse do vodstvenega organa, pregleda pa jo vodstveni organ in, če obstaja, nadzorna funkcija pooblaščenca.
3. Za morebitna nasprotja interesov se šteje, da so pravilno identificirana, obvladovana, spremljana in razkrita vlagateljem v AIS samo, če:
(a)
UAIS zagotovi, da sprejme vse razumne ukrepe za identifikacijo, obvladovanje in spremljanje morebitnih nasprotij interesov, do katerih lahko pride med pooblaščencem in UAIS, AIS ali vlagatelji v AIS. UAIS zagotovi, da ima pooblaščenec vzpostavljene postopke, ki ustrezajo tistim, ki se zahtevajo v skladu s členi 31 do 34;
(b)
UAIS zagotovi, da pooblaščenec možna nasprotja interesov, pa tudi postopke in ukrepe, ki jih mora sprejeti za obvladovanje takih nasprotij interesov, razkrije UAIS, ki jih v skladu s členom 36 razkrije AIS ter vlagateljem v AIS.
Člen 81
Privolitev v in obveščanje o nadaljnjem prenosu
1. Nadaljnji prenos postane veljaven, ko UAIS poda svojo privolitev v pisni obliki.
Predhodna splošna privolitev s strani UAIS ne šteje za privolitev v skladu s točko (a) člena 20(4) Direktive 2011/61/EU.
2. V skladu s točko (b) člena 20(4) Direktive 2011/61/EU uradno obvestilo vsebuje podrobnosti o pooblaščencu in podpooblaščencu, ime pristojnega organa, kjer ima podpooblaščenec dovoljenje ali je registriran, prenesene naloge, AIS, ki jih nadaljnji prenos zahteva, izvod pisnega soglasja UAIS in načrtovani datum uveljavitve nadaljnjega prenosa.
Člen 82
Vloga „poštnega predala“ in UAIS, za katerega se več ne šteje, da upravlja AIS
1. Za UAIS velja, da ima vlogo „ poštnega predala“, in se ne šteje več za upravitelja AIS vsaj v kateri koli od naslednjih situacij:
(a)
UAIS nima več potrebnega strokovnega znanja in sredstev za učinkovit nadzor prenesenih nalog in obvladovanje tveganj, povezanih s prenosom;
(b)
UAIS nima več pooblastila za sprejemanje odločitev na ključnih področjih pod pristojnostjo višjega vodstva ali nima več pooblastila za izvajanje višjih vodstvenih funkcij, zlasti v zvezi z izvajanjem splošne naložbene politike in naložbenih strategij;
(c)
UAIS izgubi pogodbene pravice za poizvedovanje, pregled, dostop do ali dajanje navodil pooblaščencem ali pa uveljavljanje takih pravic postane nemogoče v praksi;
(d)
UAIS prenese izvajanje upravljanja naložb do mere, ki znatno presega naloge upravljanja naložb, ki jih izvaja sam UAIS. Pri ocenjevanju obsega prenosa pristojni organi ocenijo celotno strukturo prenosa, pri čemer ne upoštevajo le sredstev, ki se upravljajo v okviru prenosa, temveč tudi naslednja merila glede kakovosti:
(i)
vrste sredstev, s katerimi posluje AIS ali UAIS, ki deluje v imenu AIS, in pomen sredstev, ki se upravljajo na podlagi prenosa, za profil tveganja in donosa AIS;
(ii)
pomen prenesenih sredstev za doseganje naložbenih ciljev AIS;
(iii)
geografsko in sektorsko porazdelitev naložb AIS;
(iv)
profil tveganja AIS;
(v)
vrsto naložbenih strategij, ki jih izvaja AIS ali UAIS, ki deluje v imenu AIS;
(vi)
vrste prenesenih nalog v odnosu do zadržanih, in
(vii)
sestavo pooblaščencev in podpooblaščencev, njihovo geografsko področje delovanja in korporacijsko strukturo, vključno s tem, ali se prenos izvede na subjekt, ki pripada isti skupini podjetij kot UAIS.
2. Komisija glede na gibanje trgov spremlja uporabo tega člena. Komisija po dveh letih pregleda položaj in, če je potrebno, sprejme ustrezne ukrepe za nadaljnjo opredelitev pogojev, pod katerimi se šteje, da je UAIS prenesel svoje naloge v tolikšni meri, da se je njegova vloga zmanjšala na vlogo „poštnega predala“ in ne šteje več za upravitelja AIS.
3. ESMA lahko sprejeme smernice za zagotovitev skladnosti struktur prenosa v Uniji.
POGLAVJE IV
DEPOZITAR
ODDELEK 1
Elementi pisne pogodbe
(člen 21(2) Direktive 2011/61/EU)
Člen 83
Pogodbeni elementi
1. Pogodba, s katero se imenuje depozitar v skladu s členom 21(2) Direktive 2011/61/EU, se sklene med depozitarjem na eni strani ter UAIS in/ali AIS na drugi in vključuje vsaj naslednje elemente:
(a)
opis storitev, ki jih bo zagotavljal depozitar, in postopkov, ki jih je treba sprejeti za vsako vrsto sredstva, v katero lahko AIS vlaga in ki bo nato preneseno depozitarju;
(b)
opis, kako se bo izvajala naloga hrambe in nadzora glede na vrste sredstev in geografske regije, v katere namerava AIS vlagati. V zvezi z dolžnostmi hrambe opis vključuje sezname držav in postopke za dodajanje in/ali umik države s seznama. To je skladno z informacijami v pravilih upravljanja, aktih o ustanovitvi in ponudbenih dokumentih AIS v zvezi s sredstvi, v katera lahko vlaga;
(c)
izjavo, da prenos njegovih nalog hrambe ne vpliva na odgovornost depozitarja, razen če se razreši odgovornosti v skladu s členom 21(13) ali (14) Direktive 2011/61/EU;
(d)
obdobje veljavnosti ter pogoje za spremembo in prekinitev pogodbe, vključno z okoliščinami, ki bi lahko privedle do prekinitve pogodbe, in podrobnostmi o postopku prekinitve, ter po potrebi postopke, po katerih bi moral depozitar vse relevantne informacije poslati svojemu nasledniku;
(e)
obveznosti v zvezi z zaupnostjo, ki veljajo za stranke skladno z ustreznimi zakoni in predpisi. Te obveznosti ne smejo vplivati na sposobnost dostopa pristojnih organov do ustreznih dokumentov in informacij;
(f)
sredstva in postopke, s katerimi depozitar UAIS ali AIS posreduje vse ustrezne informacije, ki jih potrebujeta za izvajanje svojih nalog, vključno z uveljavljanjem katerih koli pravic, povezanih s sredstvi, in za zagotovitev, da imata UAIS in AIS pravočasen in natančen pregled nad računi AIS;
(g)
sredstva in postopke, s katerimi UAIS ali AIS depozitarju posreduje vse ustrezne informacije ali zagotovi, da ima depozitar dostop do vseh informacij, ki jih potrebuje za izpolnjevanje svojih nalog, vključno s postopki, ki zagotavljajo, da depozitar prejme informacije od drugih oseb, ki jih imenuje AIS ali UAIS;
(h)
informacije o tem, ali lahko depozitar ali tretja oseba, na katero se prenesejo naloge hrambe v skladu s členom 21(11) Direktive 2011/61/EU, ponovno uporabita sredstva, ki so jima bila zaupana, in, če obstajajo, pogoje za tako ponovno uporabo;
(i)
postopke, ki jih je treba uporabiti, kadar se obravnava sprememba pravil poslovanja, aktov o ustanovitvi ali ponudbenih dokumentov AIS, in ki podrobno opisujejo okoliščine, v katerih je treba obvestiti depozitarja oziroma v katerih je potrebno predhodno soglasje depozitarja, da se lahko nadaljuje s spremembo;
(j)
vse potrebne informacije, ki se morajo izmenjati med AIS, UAIS, tretjo osebo, ki deluje v imenu AIS ali UAIS, na eni strani in depozitarjem na drugi strani, v zvezi s prodajo, vpisom, odkupom, izdajo, umikom in ponovnim nakupom enot ali deležev AIS;
(k)
vse potrebne informacije, ki se morajo izmenjati med AIS, UAIS, tretjo osebo, ki deluje v imenu AIS ali UAIS, in depozitarjem, v zvezi z uspešnostjo depozitarjeve nadzorne funkcije;
(l)
če pogodbene stranke predvidevajo imenovanje tretjih oseb za izvajanje dela njihovih nalog, zavezo, da bodo redno zagotavljale podrobnosti o vseh imenovanih tretjih osebah, na zahtevo pa tudi informacije o merilih za izbiro tretje osebe ter predvidene ukrepe za spremljanje dejavnosti, ki jih izvajajo izbrane tretje osebe;
(m)
informacije o nalogah in pristojnostih pogodbenih strank glede obveznosti v zvezi s preprečevanjem pranja denarja in financiranja terorizma;
(n)
informacije o vseh denarnih računih, ki so odprti na ime AIS ali na ime UAIS, ki deluje v imenu AIS, in postopke, ki zagotavljajo, da se depozitar obvesti o vsakem novem računu, ki se odpre na ime AIS ali na ime UAIS, ki deluje v imenu AIS;
(o)
podrobnosti v zvezi z depozitarjevimi postopki stopnjevanja, vključno z identifikacijo oseb v AIS in/ali UAIS, ki jih mora kontaktirati depozitar, ko sproži takšen postopek;
(p)
zavezo depozitarja, da obvesti UAIS, če ugotovi, da ločitev sredstev ni ali ni več zadostna za zagotovitev zaščite v primeru insolventnosti tretje osebe, na katero so prenesene naloge hrambe v določeni jurisdikciji v skladu s členom 21(11) Direktive 2011/61/EU;
(q)
postopke, ki zagotavljajo, da ima depozitar v zvezi s svojimi nalogami možnost poizvedbe o ravnanju UAIS in/ali AIS in ocene kakovosti posredovanih informacij, vključno z dostopom do knjig AIS in/ali UAIS ali z obiski na kraju samem;
(r)
postopke, ki zagotavljajo, da lahko UAIS in/ali AIS preveri učinkovitost depozitarja v zvezi z njegovimi pogodbenimi obveznostmi.
2. Podrobnosti o sredstvih in postopkih iz točk (a) do (r) se opišejo v pogodbi o imenovanju depozitarja ali v kakršni koli naknadni spremembi pogodbe.
3. Pogodba o imenovanju depozitarja ali naknadna sprememba pogodbe iz odstavka 2 je v pisni obliki.
4. Pogodbenici se lahko dogovorita o elektronskem posredovanju vseh ali dela informacij, ki si jih izmenjujeta, pod pogojem, da je zagotovljeno ustrezno evidentiranje takih informacij.
5. Če ni drugače določeno v nacionalni zakonodaji, ni obvezno, da se sklene poseben pisni sporazum za vsak AIS; možno je, da UAIS in depozitar skleneta okvirno pogodbo, ki navaja seznam AIS, ki jih upravlja UAIS, na katerega se nanaša sporazum.
6. Določi se nacionalna zakonodaja, ki se uporablja za pogodbo o imenovanju depozitarja in vse nadaljnje sporazume.
ODDELEK 2
Splošna merila za ocenjevanje pravil in nadzora varnega in skrbnega poslovanja, ki se uporabljajo za depozitarje v tretjih državah
(člen 21(6)(b) Direktive 2011/61/EU)
Člen 84
Merila za ocenjevanje pravil in nadzora varnega in skrbnega poslovanja, ki se uporabljajo za depozitarje v tretjih državah
Za namene točke (b) člena 21(6) Direktive 2011/61/EU se ocena učinkovitosti pravil in nadzora varnega in skrbnega poslovanja, ki se uporabljajo za depozitarja v tretji državi, ocena, ali imajo enak učinek, kot je predvideno z zakonodajo Unije, ter ocena učinkovitosti njihovega izvajanja izvedejo na osnovi naslednjih meril:
(a)
depozitar je predmet dovoljenja in stalnega nadzora pristojnega javnega organa, ki ima zadostna sredstva za opravljanje svojih nalog;
(b)
zakonodaja tretje države določa merila za pridobitev dovoljenja za dejavnost depozitarja, ki imajo enak učinek kot merila za dostop do dejavnosti kreditnih institucij ali investicijskih družb v Uniji;
(c)
kapitalske zahteve za depozitarja v tretji državi imajo enak učinek kot tiste, ki veljajo v Uniji, odvisno od tega, ali je depozitar iste vrste kot kreditna institucija ali investicijska družba v Uniji;
(d)
pogoji poslovanja, ki se uporabljajo za depozitarja v tretji državi, imajo enak učinek kot tisti za kreditne institucije ali investicijske družbe v Uniji, odvisno od narave depozitarja;
(e)
zahteve v zvezi z izvajanjem konkretnih nalog depozitarja AIS, ustanovljenega v skladu z zakonodajo tretje države, imajo isti učinek kot tiste iz člena 21(7) do (15) Direktive 2011/61/EU, njenih izvedbenih ukrepov ter ustrezne nacionalne zakonodaje;
(f)
v primeru, da depozitar krši zahteve in pogoje iz točk (a) do (e), zakonodaja tretje države zagotavlja uporabo dovolj odvračilnih izvršilnih ukrepov.
ODDELEK 3
Naloge depozitarja, dolžnosti primerne skrbnosti in obveznost ločevanja
(člen 21(7)-(9) ter člen 21(11)(c) in (d)(iii) Direktive 2011/61/EU)
Člen 85
Spremljanje denarnih sredstev - splošne zahteve
1. Če se na ime AIS, na ime UAIS, ki deluje v imenu AIS, ali na ime depozitarja, ki deluje v imenu AIS, pri enem od subjektov iz člena 21(7) Direktive 2011/61/EU vodi ali odpre denarni račun, UAIS zagotovi, da depozitar ob začetku izvajanja svojih nalog in na stalni osnovi prejema vse relevantne informacije, ki jih potrebuje za izpolnjevanje svojih obveznosti.
2. Da bi imel dostop do vseh informacij o denarnih računih AIS in jasen pregled nad vsemi denarnimi tokovi AIS, je depozitar vsaj:
(a)
ob imenovanju obveščen o vseh obstoječih denarnih računih, ki so odprti na ime AIS ali na ime UAIS, ki deluje v imenu AIS;
(b)
obveščen ob odprtju vsakega novega denarnega računa s strani AIS ali s strani UAIS, ki deluje v imenu AIS;
(c)
v zvezi z denarnimi računi, odprtimi pri subjektu tretje osebe, deležen vseh informacij o računih neposredno s strani te tretje osebe.
Člen 86
Spremljanje denarnih tokov AIS
Depozitar zagotovi učinkovito in ustrezno spremljanje denarnih tokov AIS, zlasti pa vsaj:
(a)
zagotovi, da so vsa denarna sredstva AIS knjižena na računih, odprtih pri subjektih iz točk (a), (b) in (c) člena 18(1) Direktive 2006/73/ES na ustreznih trgih, na katerih se zahtevajo denarni računi za potrebe poslovanja AIS, taki subjekti pa so predmet pravil in nadzora varnega in skrbnega poslovanja, ki imajo enak učinek kot pravo Unije, se učinkovito izvajajo in so v skladu z načeli, določenimi v členu 16 Direktive 2006/73/ES;
(b)
izvaja učinkovite in ustrezne postopke za usklajevanje vseh sprememb denarnih tokov in tako usklajevanje izvaja dnevno ali, v primeru redkih sprememb denarnih tokov, ko pride do takšne spremembe denarnega toka;
(c)
izvaja ustrezne postopke, s katerimi ob koncu delovnega dne ugotavlja pomembne denarne tokove, zlasti takšne, ki bi lahko bili v neskladju s poslovanjem AIS;
(d)
redno preverja ustreznost navedenih postopkov, vključno s popolnim pregledom postopka usklajevanja vsaj enkrat letno in zagotavljanjem, da so denarni računi, odprti na ime AIS, na ime UAIS, ki deluje v imenu AIS, ali na ime depozitarja, ki deluje v imenu AIS, vključeni v postopek usklajevanja;
(e)
stalno spremlja rezultate usklajevanj in ukrepov, sprejetih na podlagi kakršnih koli neskladnosti, ugotovljenih s postopkom usklajevanja, in obvesti UAIS, če nepravilnost ni bila odpravljena brez nepotrebne zamude, in tudi pristojne organe, če situacija ne more biti pojasnjena in/ali popravljena;
(f)
preverja skladnost svojih evidenc denarnih pozicij z evidencami UAIS. UAIS zagotovi, da se vsa navodila in informacije v zvezi z denarnim računom, odprtim pri tretji osebi, pošljejo depozitarju, tako da lahko depozitar izvaja lasten postopek usklajevanja.
Člen 87
Dolžnosti v zvezi z vpisi
UAIS zagotovi, da se depozitarju zagotovijo informacije o plačilih s strani ali v imenu vlagateljev ob vpisu enot ali deležev določenega AIS ob koncu vsakega delovnega dne, ko UAIS, AIS ali oseba, ki deluje v njegovem imenu, kot je zastopnik za prenose, prejme taka plačila ali naročilo od vlagatelja. UAIS zagotovi, da depozitar prejme vse druge ustrezne informacije, ki jih potrebuje za zagotovitev, da so plačila nato knjižena na denarnih računih, odprtih na ime AIS ali na ime UAIS, ki deluje v imenu AIS, ali na ime depozitarja, ki deluje v imenu AIS, v skladu s členom 21(7) Direktive 2011/61/EU.
Člen 88
Finančni instrumenti, ki se hranijo
1. Finančni instrumenti, ki pripadajo AIS ali UAIS, ki deluje v imenu AIS, ki se ne morejo fizično predati depozitarju, se vključijo v dolžnosti hrambe depozitarja, če so izpolnjene vse naslednje zahteve:
(a)
so prenosljivi vrednostni papirji, vključno s tistimi, ki vključujejo izvedene finančne instrumente, kot je navedeno v zadnjem pododstavku člena 51(3) Direktive 2009/65/ES ter členu 10 Direktive Komisije 2007/16/ES (11), instrumenti denarnega trga ali enote kolektivnih naložbenih podjemov;
(b)
lahko se registrirajo ali držijo na računu neposredno ali posredno na ime depozitarja.
2. Finančni instrumenti, ki so v skladu z veljavno nacionalno zakonodajo samo neposredno registrirani na ime AIS pri samem izdajatelju ali njegovem zastopniku, kot sta registrator ali zastopnik za prenose, se ne hranijo.
3. Finančni instrumenti, ki pripadajo AIS ali UAIS, ki deluje v imenu AIS, ki se lahko fizično predajo depozitarju, se vedno vključijo v dolžnosti hrambe depozitarja.
Člen 89
Dolžnosti hrambe v zvezi s sredstvi, ki se hranijo
1. Da se izpolnijo obveznosti iz točke (a) člena 21(8) Direktive 2011/61/EU glede finančnih instrumentov, ki se hranijo, depozitar zagotovi vsaj, da:
(a)
so finančni instrumenti pravilno registrirani v skladu s členom 21(8)(a)(ii) Direktive 2011/61/EU;
(b)
se evidence in ločeni računi vzdržujejo tako, da zagotavljajo natančnost in skladnost s finančnimi instrumenti in denarnimi sredstvi, ki jih drži za AIS;
(c)
se redno izvajajo usklajevanja med depozitarjevimi internimi računi in evidencami ter internimi računi in evidencami katere koli tretje osebe, na katero so prenesene naloge hrambe v skladu s členom 21(11) Direktive 2011/61/EU;
(d)
se v zvezi s finančnimi instrumenti, ki se hranijo, izvaja potrebna skrbnost, da se zagotovi visok standard zaščite vlagateljev;
(e)
se vsa zadevna tveganja hrambe v celotni verigi hrambe ocenjujejo in spremljajo in UAIS se obvesti o vseh pomembnih tveganjih, ki so bila ugotovljena;
(f)
se uvede ustrezna organizacijska ureditev, da se v čim večji meri zmanjša tveganje izgube ali zmanjšanja finančnih instrumentov ali pravic v zvezi z navedenimi finančnimi instrumenti kot posledica goljufije, slabega upravljanja, neustreznega vodenja evidenc ali malomarnosti;
(g)
se preveri lastninska pravica AIS ali lastninska pravica UAIS, ki deluje v imenu AIS, nad sredstvi.
2. Če je depozitar nalogo hrambe prenesel na tretjo osebo v skladu s členom 21(11) Direktive 2011/61/EU, zanj še naprej veljajo zahteve iz točk (b) do (e) odstavka 1 tega člena. Poleg tega zagotovi, da tretja oseba izpolnjuje zahteve iz točk (b) do (g) odstavka 1 tega člena in obveznosti ločevanja iz člena 99.
3. Depozitarjeve dolžnosti hrambe iz odstavkov 1 in 2 se za osnovna sredstva, ki jih držijo finančne in/ali pravne strukture, ki jih posredno ali neposredno nadzira AIS ali UAIS, ki deluje v imenu AIS, uporabljajo na podlagi načela vpogleda (look-through).
Zahteva iz prvega pododstavka se ne uporablja za sklad struktur skladov ali za strukture centralnih in napajalnih KNPVP, pri katerih imajo osnovni skladi depozitarja, ki hrani sredstva teh skladov.
Člen 90
Dolžnosti hrambe v zvezi s preverjanjem lastništva in vodenjem evidenc
1. UAIS ob začetku izvajanja svojih dolžnosti in nato na stalni osnovi depozitarju zagotavlja vse ustrezne informacije, ki jih slednji potrebuje za izpolnjevanje zahtev v skladu s točko (b) člena 21(8) Direktive 2011/61/EU, ter zagotovi, da depozitar prejme vse ustrezne informacije od tretjih oseb.
2. Za potrebe izpolnjevanja obveznosti iz točke (b) člena 21(8) Direktive 2011/61/EU depozitar zagotovi vsaj naslednje:
(a)
brez zamude ima dostop do vseh ustreznih informacij, ki jih potrebuje za izpolnjevanje dolžnosti preverjanja lastništva in vodenja evidenc, vključno z ustreznimi informacijami, ki mu jih morajo zagotoviti tretje osebe;
(b)
razpolaga z zadostnimi in zanesljivimi informacijami, na podlagi katerih se lahko prepriča o lastninski pravici AIS oziroma lastninski pravici UAIS, ki deluje v imenu AIS;
(c)
vodi evidenco sredstev, za katera se je prepričal, da so v lasti AIS ali UAIS, ki deluje v imenu AIS. Za potrebe izpolnjevanja te obveznosti depozitar:
(i)
v svoje evidence v imenu AIS vnese sredstva, vključno z njihovimi nominalnimi zneski, za katera se je prepričal, da so v lasti AIS ali UAIS, ki deluje v imenu AIS;
(ii)
je kadar koli sposoben predložiti izčrpen in aktualen popis sredstev AIS, vključno z ustreznimi nominalnimi zneski sredstev.
Za namene točke (c)(ii) odstavka 2 depozitar zagotovi, da so vzpostavljeni postopki za zagotavljanje, da evidentirana sredstva ne morejo biti dodeljena, prenesena, zamenjana ali dostavljena, ne da bi depozitar ali njegov pooblaščenec bil obveščen o takšnih transakcijah, depozitar pa mora imeti takojšen dostop do pisnih dokazil o vsaki transakciji in poziciji s strani ustrezne tretje osebe. UAIS zagotovi, da ustrezna tretja oseba depozitarju brez zamude posreduje potrdila ali druga pisna dokazila ob vsaki prodaji ali pridobitvi sredstev oziroma ob vsakem korporacijskem dejanju, ki privede do izdaje finančnih instrumentov, in vsaj enkrat letno.
3. Depozitar v vsakem primeru zagotovi, da ima UAIS vzpostavljene in izvaja ustrezne postopke za preverjanje, ali so sredstva, ki jih pridobi AIS v njegovem upravljanju, ustrezno evidentirana na ime AIS oziroma na ime UAIS, ki deluje v njegovem imenu, ter preverja skladnost pozicij v evidencah UAIS ter sredstva, za katera se je depozitar prepričal, da so v lasti AIS ali UAIS, ki deluje v imenu AIS. UAIS zagotovi, da so depozitarju posredovana vsa navodila in zadevne informacije v zvezi s sredstvi AIS, tako da lahko depozitar izvaja lasten postopek preverjanja in usklajevanja.
4. Depozitar vzpostavi in izvaja postopek stopnjevanja za situacije, ko se odkrije nepravilnost, ki vključuje obveščanje UAIS in pristojnih organov, če se situacije ne more pojasniti in/ali popraviti.
5. Depozitarjeve dolžnosti hrambe iz odstavkov 1 do 4 se uporabljajo na podlagi načela vpogleda (look-through) za osnovna sredstva, ki jih držijo finančne in/ali pravne strukture, ki jih je ustanovil AIS ali UAIS, ki deluje v imenu AIS, za namene vlaganja v osnovna sredstva in ki jih neposredno ali posredno obvladuje AIS ali UAIS, ki deluje v imenu AIS.
Zahteva iz prvega pododstavka se ne uporablja za sklad struktur skladov ali za strukture centralnih in napajalnih KNPVP, pri katerih imajo osnovni skladi depozitarja, ki za sredstva sklada izvaja naloge preverjanja in vodenja evidenc.
Člen 91
Obveznosti glede poročanja za glavne borzne posrednike
1. Če je bil imenovan glavni borzni posrednik, UAIS zagotovi, da je od datuma imenovanja v veljavi sporazum, v skladu s katerim se od glavnega borznega posrednika zahteva, da depozitarju zagotovi zlasti izjavo na trajnem nosilcu podatkov, ki vsebuje naslednje informacije:
(a)
vrednosti postavk iz odstavka 3 ob koncu vsakega delovnega dne;
(b)
podrobnosti o vseh drugih zadevah, ki so potrebne za zagotovitev, da ima depozitar AIS najnovejše in točne informacije o vrednosti sredstev, hramba katerih je bila prenesena v skladu s členom 21(11) Direktive 2011/61/EU.
2. Izjava iz odstavka 1 je depozitarju AIS zagotovljena najkasneje do konca naslednjega delovnega dne od dne, na katerega se nanaša.
3. Postavke iz točke (a) odstavka 1 vključujejo:
(a)
skupno vrednost sredstev, ki jih drži glavni borzni posrednik AIS, če se naloge hrambe prenesejo v skladu s členom 21(11) Direktive 2011/61/EU; vrednosti naslednjega:
(i)
denarnih posojil, danih AIS, in obračunanih obresti;
(ii)
vrednostnih papirjev, ki jih mora AIS vrniti v okviru odprtih kratkih pozicij, sklenjenih v imenu AIS;
(iii)
tekočih zneskov za poravnavo, ki jih mora AIS plačati v okviru vseh standardiziranih terminskih pogodb;
(iv)
prejemkov pri prodaji na kratko, ki jih drži glavni borzni posrednik v zvezi s kratkimi pozicijami, sklenjenimi v imenu AIS;
(v)
denarnih kritij, ki jih drži glavni borzni posrednik v zvezi z odprtimi standardiziranimi terminskimi pogodbami, sklenjenimi v imenu AIS. To je dodatna obveznost poleg obveznosti iz členov 87 in 88;
(vi)
izpostavljenosti pri zapiranju pozicij po vrednosti glede na tržne razmere za vsako transakcijo izven organiziranega trga vrednostnih papirjev, sklenjeno v imenu AIS;
(vii)
skupnega zneska zavarovanih obveznosti AIS v odnosu do glavnega borznega posrednika, in
(viii)
vseh drugih sredstev v zvezi z AIS;
(b)
vrednost drugih sredstev iz točke (b) člena 21(8) Direktive 2011/61/EU, ki jih glavni borzni posrednik drži kot zavarovanja za zavarovane transakcije, sklenjene v okviru sporazuma o glavnem posredniku;
(c)
vrednost sredstev, kjer je glavni borzni posrednik uveljavil pravico do uporabe v zvezi s sredstvi AIS;
(d)
seznam vseh institucij, v katerih glavni borzni posrednik drži ali lahko drži denarna sredstva AIS na računu, odprtem na ime AIS ali na ime UAIS, ki deluje v imenu AIS v skladu s členom 21(7) Direktive 2011/61/EU.
Člen 92
Dolžnosti nadzora - splošne zahteve
1. Ob imenovanju depozitar oceni tveganja, povezana z naravo, obsegom in kompleksnostjo strategije AIS in organizacije UAIS, da lahko oblikuje postopke za nadzor, ki so primerni za AIS in sredstva, v katera vlaga, in ki se nato izvajajo in uporabljajo. Takšni postopki se redno posodabljajo.
2. Pri izvajanju dolžnosti nadzora v skladu s členom 21(9) Direktive 2011/61/EU depozitar izvaja naknadne kontrole in preveritve procesov in postopkov, za katere je odgovoren UAIS, AIS ali imenovana tretja oseba. Depozitar v vseh okoliščinah zagotovi, da obstaja ustrezen postopek preverjanja in usklajevanja, ki se izvaja in uporablja ter pogosto pregleduje. UAIS zagotovi, da so depozitarju posredovana vsa navodila v zvezi s sredstvi in poslovanjem AIS, tako da lahko depozitar izvaja lasten postopek preverjanja in usklajevanja.
3. Depozitar vzpostavi jasen in celovit postopek stopnjevanja za obravnavanje situacij, ko se pri izvajanju dolžnosti nadzora odkrijejo morebitne nepravilnosti, podrobnosti o postopku pa se na zahtevo dajo na razpolago pristojnim organom UAIS.
4. UAIS depozitarju ob začetku izvajanja njegovih nalog in nato na stalni osnovi zagotavlja vse ustrezne informacije, ki jih slednji potrebuje za izpolnjevanje obveznosti iz člena 21(9) Direktive 2011/61/EU, vključno z informacijami, ki jih depozitarju zagotovijo tretje osebe. UAIS zlasti zagotovi, da ima depozitar dostop do računovodskih evidenc in lahko izvaja obiske na kraju samem v prostorih UAIS in v prostorih vseh izvajalcev storitev, ki jih imenuje AIS ali UAIS, kot so upravitelji ali zunanji cenilci, in/ali pregleduje poročila in izjave priznanih zunanjih potrjevanj kvalificiranih neodvisnih revizorjev ali drugih strokovnjakov, da zagotovi zadostnost in ustreznost vzpostavljenih postopkov.
Člen 93
Dolžnosti v zvezi z vpisi in odkupi
Za zagotovitev skladnosti s točko (a) člena 21(9) Direktive 2011/61/EU depozitar izpolnjuje naslednje zahteve:
1.
Depozitar zagotovi, da je AIS, UAIS ali imenovani subjekt vzpostavil, izvaja in uporablja ustrezen in dosleden postopek za:
(i)
usklajevanje naročil za vpis s prejemki od vpisov in števila izdanih enot ali deležev z vpisanimi zneski, ki jih prejme AIS;
(ii)
usklajevanje naročil za odkup z izplačili za odkupe in števila umaknjenih enot ali deležev z zneski odkupov, ki jih plača AIS;
(iii)
redno preverjanje, ali je postopek usklajevanja ustrezen.
Za namene točk (i), (ii) in (iii) depozitar zlasti redno preverja skladnost med skupnim številom enot ali deležev na računih AIS in skupnim številom neporavnanih enot ali deležev v registru AIS.
2.
Depozitar zagotovi in redno preverja, ali so postopki v zvezi s prodajo, izdajo, ponovnim nakupom, odkupom in umikom deležev ali enot AIS skladni z veljavno nacionalno zakonodajo in s pravili upravljanja ali akti o ustanovitvi AIS, ter preverja, ali se ti postopki učinkovito izvajajo.
3.
Pogostost depozitarjevega preverjanja je skladna s pogostostjo vpisov in odkupov.
Člen 94
Dolžnosti v zvezi v vrednotenjem deležev/enot
1. Za zagotovitev skladnosti s točko (b) člena 21(9) Direktive 2011/61/EU depozitar:
(a)
redno preverja, ali so vzpostavljeni in se uporabljajo ustrezni in dosledni postopki za vrednotenje sredstev AIS v skladu s členom 19 Direktive 2011/61/EU in njenimi izvedbenimi ukrepi ter s pravili upravljanja ali akti o ustanovitvi AIS, in
(b)
zagotovi, da se politike in postopki vrednotenja učinkovito izvajajo in redno pregledujejo.
2. Depozitarjevi postopki se izvajajo s pogostostjo, določeno v politiki vrednotenja AIS, kot je opredeljena v členu 19 Direktive 2011/61/EU in njenih izvedbenih ukrepih.
3. Kadar depozitar meni, da izračun vrednosti deležev ali enot AIS ni bil izveden v skladu z veljavno zakonodajo, pravili upravljanja AIS ali členom 19 Direktive 2011/61/EU, o tem obvesti UAIS in/ali AIS, da zagotovi, da se sprejmejo pravočasni korektivni ukrepi, ki so v najboljšem interesu vlagateljev v AIS.
4. Če je bil imenovan zunanji cenilec, depozitar preveri, ali je bilo imenovanje zunanjega cenilca v skladu s členom 19 Direktive 2011/61/EU in njenimi izvedbenimi ukrepi.
Člen 95
Dolžnosti v zvezi z izvajanjem navodil UAIS
Za zagotovitev skladnosti s točko (c) člena 21(9) Direktive 2011/61/EU depozitar vsaj:
(a)
vzpostavi in izvaja ustrezne postopke za preverjanje, ali AIS in UAIS spoštujeta veljavno zakonodajo in predpise ter pravila upravljanja in akte o ustanovitvi AIS. Depozitar zlasti spremlja, ali AIS spoštuje naložbene omejitve in omejitve finančnih vzvodov, ki so določene v ponudbenih dokumentih AIS. Navedeni postopki so sorazmerni z naravo, obsegom in kompleksnostjo AIS;
(b)
vzpostavi in izvaja postopek stopnjevanja, če je AIS prekršil eno od omejitev iz točke (a).
Člen 96
Dolžnosti v zvezi s pravočasno poravnavo transakcij
1. Za potrebe izpolnjevanja zahtev točke (d) člena 21(9) Direktive 2011/61/EU depozitar vzpostavi postopek za odkrivanje vseh situacij, ko se obveznosti, povezane s poslovanjem s sredstvi AIS ali UAIS, ki deluje v imenu AIS, AIS ne poravnajo v običajnih rokih, obveščanje AIS in, če situacija ni bila odpravljena, zahtevek za vračilo finančnih instrumentov s strani nasprotne stranke, kadar je to mogoče.
2. Če se transakcije ne izvedejo na reguliranem trgu, se običajni roki ocenijo glede na pogoje transakcije (pogodbe o izvedenih finančnih instrumentih OTC ali naložbe v nepremičnine ali v podjetja v zasebni lasti).
Člen 97
Dolžnosti, povezane s porazdelitvijo dobička AIS
1. Za zagotovitev skladnosti s točko (e) člena 21(9) Direktive 2011/61/EU depozitar:
(a)
zagotovi, da se izračun čistega dobička, potem ko ga UAIS objavi, izvede v skladu s pravili upravljanja AIS, njegovimi akti o ustanovitvi in veljavno nacionalno zakonodajo;
(b)
zagotovi, da so sprejeti ustrezni ukrepi, če so revizorji AIS izrazili pridržke v zvezi z letnimi računovodskimi izkazi. AIS ali UAIS, ki deluje v imenu AIS, depozitarju zagotovi vse informacije v zvezi s pridržki, izraženimi na računovodske izkaze, in
(c)
preveri popolnost in točnost izplačil dividend, potem ko jih UAIS objavi, in, kjer je smiselno, spodbujevalnih provizij.
2. Če depozitar meni, da izračun dobička ni bil izveden v skladu z veljavno zakonodajo, pravili upravljanja AIS ali njegovimi akti o ustanovitvi, o tem obvesti UAIS in/ali AIS ter zagotovi pravočasne korektivne ukrepe, ki so v najboljšem interesu vlagateljev v AIS.
Člen 98
Primerna skrbnost
1. Za izpolnitev obveznosti iz točke (c) člena 21(11) Direktive 2011/61/EU depozitar izvaja in uporablja ustrezno dokumentiran postopek primerne skrbnosti za izbor in stalno spremljanje pooblaščenca. Postopek se pregleduje redno, vsaj enkrat letno, in se na zahtevo da na voljo pristojnim organom.
2. Pri izbiri in imenovanju tretje osebe, na katero se prenesejo naloge hrambe v skladu s členom 21(11) Direktive 2011/61/EU, depozitar izkazuje primerno sposobnost, previdnost in skrbnost, da zagotovi, da prenos finančnih instrumentov tej tretji osebi predstavlja zadosten standard zaščite. In sicer vsaj:
(a)
oceni regulativni in pravni okvir, vključno s tveganjem po državah, tveganjem hrambe in izvršljivostjo pogodb tretje osebe. Ocena zlasti omogoča, da depozitar določi morebitne posledice insolventnosti tretje osebe za sredstva in pravice AIS. Če depozitar ugotovi, da ločitev sredstev ni ustrezna za zaščito pred insolventnostjo zaradi zakonodaje države, v kateri se nahaja tretja oseba, o tem nemudoma obvesti UAIS;
(b)
oceni, ali so praksa, postopki in notranje kontrole tretje osebe ustrezni za zagotovitev, da so finančni instrumenti AIS ali UAIS, ki deluje v imenu AIS, predmet visokega standarda skrbnosti in zaščite;
(c)
oceni, ali sta finančna trdnost in ugled tretje osebe skladna s prenesenimi nalogami. Ocena temelji na informacijah, ki jih zagotovi potencialna tretja oseba, in na drugih podatkih in informacijah, če so na voljo;
(d)
zagotovi, da ima tretja oseba operativne in tehnološke zmogljivosti za izvajanje prenesenih nalog hrambe z zadovoljivo ravnjo zaščite in varnosti.
3. Depozitar pri rednem pregledovanju in stalnem spremljanju ravna ustrezno strokovno, skrbno in vestno, da zagotovi, da tretja oseba še naprej izpolnjuje merila iz odstavka 1 tega člena in pogoje iz točke (d) člena 21(11) Direktive 2011/61/EU. V ta namen depozitar vsaj:
(a)
spremlja učinkovitost tretje osebe in njeno skladnost z depozitarjevimi standardi;
(b)
zagotovi, da tretja oseba pri izvajanju nalog hrambe ravna v skladu z visokim standardom previdnosti, preudarnosti in skrbnosti ter zlasti da učinkovito ločuje finančne instrumente v skladu z zahtevami člena 99;
(c)
pregleduje tveganja hrambe, povezana z odločitvijo, da sredstva prenese tretji osebi, in brez nepotrebne zamude obvesti AIS ali UAIS o vseh spremembah navedenih tveganj. Ocena temelji na informacijah, ki jih zagotovi tretja oseba, in na drugih podatkih in informacijah, če so na voljo. Med pretresi na trgu ali če je bilo ugotovljeno tveganje, se pogostost in obseg pregleda povečata. Če depozitar ugotovi, da ločitev sredstev ne zadošča več za zaščito pred insolventnostjo zaradi zakonodaje države, v kateri se nahaja tretja oseba, o tem nemudoma obvesti UAIS.
4. Če tretja oseba prenese naprej naloge, ki so bile prenesene nanjo, se smiselno uporabljajo pogoji in merila iz odstavkov 1, 2 in 3.
5. Depozitar spremlja skladnost s členom 21(4) Direktive 2011/61/EU.
6. Depozitar oblikuje krizne načrte za vsak trg, na katerem za izvajanje nalog hrambe imenuje tretjo osebo v skladu s členom 21(11) Direktive 2011/61/EU. Tak krizni načrt vključuje identiteto alternativnega izvajalca, če ta obstaja.
7. Če pooblaščenec ne izpolnjuje več zahtev, depozitar sprejme ukrepe, vključno s prekinitvijo pogodbe, ki so v najboljšem interesu AIS in njegovih vlagateljev.
Člen 99
Obveznost ločevanja
1. Če so se naloge hrambe v celoti ali deloma prenesle na tretjo osebo, depozitar zagotovi, da tretja oseba, na katero se prenesejo naloge hrambe skladu s členom 21(11) Direktive 2011/61/EU, ravna v skladu z obveznostjo ločevanja iz točke (iii) člena 21(11)(d) Direktive 2011/61/EU, tako da preveri, da tretja oseba:
(a)
vodi evidence in račune, ki so potrebni, da lahko kadar koli in brez zamude loči med sredstvi depozitarjevih strank, ki so AIS, ter lastnimi sredstvi, sredstvi drugih strank, sredstvi, ki jih depozitar drži v svojem imenu, in sredstvi, ki se držijo za depozitarjeve stranke, ki niso AIS;
(b)
vzdržuje evidence in račune tako, da zagotavljajo natančnost in skladnost s sredstvi, ki se hranijo za depozitarjeve stranke;
(c)
redno izvaja usklajevanje med svojimi internimi računi in evidencami ter računi in evidencami tretje osebe, na katero je prenesla naloge hrambe v skladu s tretjim pododstavkom člena 21(11) Direktive 2011/61/EU;
(d)
uvede ustrezno organizacijsko ureditev, da se v čim večji meri zmanjša tveganje izgube ali zmanjšanja finančnih instrumentov ali pravic v zvezi z navedenimi finančnimi instrumenti kot posledica zlorabe finančnih instrumentov, goljufije, slabega upravljanja, neustreznega vodenja evidenc ali malomarnosti;
(e)
če je tretja oseba subjekt iz točk (a), (b) in (c) člena 18(1) Direktive 2006/73/ES, ki je predmet pravil in nadzora varnega in skrbnega poslovanja, ki imajo enak učinek kot pravo Unije in se učinkovito izvajajo, depozitar sprejme ustrezne ukrepe, da zagotovi, da se denarna sredstva AIS držijo na računu ali računih v skladu s členom 21(7) Direktive 2011/61/EU.
2. Če je depozitar naloge hrambe prenesel na tretjo osebo v skladu s členom 21(11) Direktive 2011/61/EU, spremljanje, ali tretja oseba izpolnjuje obveznosti ločevanja, zagotovi, da so finančni instrumenti, ki pripadajo njegovi stranki, zaščiteni pred morebitno insolventnostjo navedene tretje osebe. Če v skladu z veljavno zakonodajo, vključno zlasti z zakonodajo v zvezi s premoženjem ali insolventnostjo, zahteve iz odstavka 1 ne zadoščajo za dosego navedenega cilja, depozitar oceni, kakšne dodatne ukrepe je treba sprejeti, da se čim bolj zmanjša tveganje izgube in ohrani ustrezen standard zaščite.
3. Odstavka 1 in 2 se smiselno uporabljata, če se je tretja oseba, na katero se prenesejo naloge hrambe v skladu s členom 21(11) Direktive 2011/61/EU, odločila, da vse ali del svojih nalog hrambe prenese na drugo tretjo osebo v skladu s tretjim pododstavkom člena 21(11) Direktive 2011/61/EU.
ODDELEK 4
Izguba finančnih instrumentov, razrešitev odgovornosti in objektivni razlogi
(člen 21(12) in (13) Direktive 2011/61/EU)
Člen 100
Izguba finančnega instrumenta, ki se hrani
1. Do izgube finančnega instrumenta, ki se hrani v smislu člena 21(12) Direktive 2011/61/EU, pride, če je v povezavi s finančnim instrumentom, ki ga hrani depozitar ali tretja oseba, na katero je bila prenesena hramba finančnih instrumentov, ki se hranijo, izpolnjen kateri koli od naslednjih pogojev:
(a)
za izjavljeno lastninsko pravico AIS se dokaže, da ni veljavna, ker je prenehala obstajati ali nikoli ni obstajala;
(b)
AIS je bila dokončno odvzeta lastninska pravica nad finančnim instrumentom;
(c)
AIS je dokončno nesposoben neposredno ali posredno odtujiti finančni instrument.
2. UAIS določi, da je prišlo do izgube finančnega instrumenta, z dokumentiranim postopkom, ki je na voljo pristojnim organom. Ko se ugotovi izguba, se o tem takoj obvesti vlagatelje na trajnem nosilcu podatkov.
3. Finančni instrument, ki se hrani, ne šteje za izgubljenega v smislu člena 21(12) Direktive 2011/61/EU, če je AIS dokončno odvzeta lastninska pravica v zvezi z določenim instrumentom, vendar se ta instrument zamenja ali pretvori v drug finančni instrument ali instrumente.
4. V primeru insolventnosti tretje osebe, na katero se je prenesla hramba finančnih instrumentov, ki se jih hrani, UAIS določi, da je prišlo do izgube finančnega instrumenta, ki se hrani, takoj ko je z gotovostjo izpolnjen eden od pogojev iz odstavka 1.
Gotovost, da je izpolnjen eden od pogojev iz odstavka 1, nastopi najkasneje ob koncu postopkov zaradi insolventnosti. UAIS in depozitar skrbno spremljata postopke zaradi insolventnosti, da določita, ali so vsi ali nekateri finančni instrumenti, zaupani tretji osebi, na katero je bila prenesena hramba finančnih instrumentov, dejansko izgubljeni.
5. Izguba finančnega instrumenta, ki se hrani, se določi ne glede na to, ali so pogoji iz odstavka 1 posledica goljufije, malomarnosti ali drugega namernega ali nenamernega ravnanja.
Člen 101
Razrešitev odgovornosti iz člena 21(12) Direktive 2011/61/EU
1. Depozitarjeva odgovornost iz drugega pododstavka člena 21(12) Direktive 2011/61/EU se ne sproži, če lahko depozitar dokaže, da so izpolnjeni vsi naslednji pogoji:
(a)
dogodek, ki je privedel do izgube, ni posledica kakršnega koli dejanja ali opustitve depozitarja ali tretje osebe, na katero je bila prenesena hramba finančnih instrumentov, ki se hranijo, v skladu s točko (a) člena 21(8) Direktive 2011/61/EU;
(b)
depozitar ne bi mogel preprečiti nastopa dogodka, ki je privedel do izgube kljub temu, da je sprejel vse preventivne ukrepe, ki so dolžnost skrbnega depozitarja v skladu z običajno prakso v sektorju;
(c)
depozitar kljub strogim in izčrpnim ukrepom za zagotavljanje primerne skrbnosti ni mogel preprečiti izgube.
Ta pogoj šteje za izpolnjenega, če je depozitar zagotovil, da sta depozitar in tretja oseba, na katero je bila prenesena hramba finančnih instrumentov, ki se hranijo, v skladu s točko (a) člena 21(8) Direktive 2011/61/EU, sprejela vse naslednje ukrepe:
(i)
uvedba, izvajanje, uporaba ter vzdrževanje struktur in postopkov ter zagotavljanje strokovnega znanja, ki so zadostni in sorazmerni z naravo in kompleksnostjo sredstev AIS, da se pravočasno odkrijejo in stalno spremljajo zunanji dogodki, ki lahko privedejo do izgube finančnega instrumenta, ki se hrani;
(ii)
stalno ocenjevanje, ali kateri koli od odkritih dogodkov iz točke (i) predstavlja večje tveganje izgube finančnega instrumenta, ki se hrani;
(iii)
obveščanje UAIS o večjih ugotovljenih tveganjih in sprejetje ustreznih ukrepov, če obstajajo, za preprečitev ali zmanjšanje izgube finančnih instrumentov, ki se hranijo, če so bili odkriti dejanski ali potencialni zunanji dogodki, za katere se meni, da predstavljajo večje tveganje izgube finančnega instrumenta, ki se hrani.
2. Zahteve iz točk (a) in (b) odstavka 1 se lahko štejejo za izpolnjene v naslednjih okoliščinah:
(a)
naravni dogodki, ki jih človek ne more nadzorovati ali vplivati nanje;
(b)
sprejetje zakona, odloka, uredbe, sklepa ali odredbe vlade ali vladnega organa, vključno s sodišči in tribunali, ki vpliva na finančne instrumente, ki se hranijo;
(c)
vojne, izgredi ali drugi večji pretresi.
3. Zahteve iz točk (a) in (b) odstavka 1 se ne štejejo za izpolnjene v primerih, kot so računovodske napake, poslovne napake, goljufije, neizpolnjevanje zahtev po ločevanju na ravni depozitarja ali tretje osebe, na katero je bila prenesena hramba finančnih instrumentov, ki se hranijo, v skladu s točko (a) člena 21(8) Direktive 2011/61/EU.
4. Ta člen se smiselno uporablja za pooblaščenca, če je depozitar pogodbeno prenesel svojo odgovornost v skladu s členom 21(13) in (14) Direktive 2011/61/EU.
Člen 102
Objektivni razlogi depozitarja za sporazum o razrešitvi odgovornosti
1. Objektivni razlogi za sporazum o razrešitvi odgovornosti v skladu s členom 21(13) Direktive 2011/61/EU so:
(a)
omejeni na natančne in konkretne okoliščine, značilne za določeno dejavnost;
(b)
skladni z depozitarjevimi politikami in odločitvami.
2. Objektivni razlogi se določijo vsakič, ko se namerava depozitar razrešiti odgovornosti.
3. Za depozitarja se šteje, da ima objektivne razloge za sporazum o razrešitvi odgovornosti v skladu s členom 21(13) Direktive 2011/61/EU, če lahko dokaže, da ni imel druge možnosti, kot da svoje dolžnosti hrambe prenese na tretjo osebo. To velja zlasti v primeru, da:
(a)
zakonodaja tretje države zahteva, da nekatere finančne instrumente hranijo lokalni subjekti, in obstajajo lokalni subjekti, ki izpolnjujejo merila za prenos iz člena 21(11) Direktive 2011/61/EU, ali
(b)
UAIS vztraja pri tem, da naložba ostane v določeni jurisdikciji kljub opozorilom depozitarja o večjem tveganju, ki ga to ravnanje predstavlja.
POGLAVJE V
ZAHTEVE GLEDE PREGLEDNOSTI, FINANČNI VZVOD, PRAVILA V ZVEZI S TRETJIMI DRŽAVAMI IN IZMENJAVA INFORMACIJ O MOREBITNIH POSLEDICAH DEJAVNOSTI UAIS
ODDELEK 1
Letno poročilo, razkritja vlagateljem in poročanje pristojnim organom
(člen 22(2)(a) do (e), člen 23(4) in člen 24(1) Direktive 2011/61/EU)
Člen 103
Splošna načela za letno poročilo
Vse informacije v letnem poročilu, vključno z informacijami iz tega oddelka, se predstavijo na način, ki zagotavlja ustrezne, zanesljive, primerljive in jasne informacije. Letno poročilo vsebuje informacije, ki jih vlagatelji potrebujejo v zvezi z določenimi strukturami AIS.
Člen 104
Vsebina in oblika bilance stanja ali izkaza sredstev in obveznosti ter izkaza prihodkov in izdatkov
1. Bilanca stanja ali izkaz sredstev in obveznosti vsebuje najmanj naslednje elemente in osnovne vrstične postavke v skladu s točko (a) člena 22(2) Direktive 2011/61/EU:
(a)
„sredstva“, ki jih obvladuje AIS kot rezultat preteklih dogodkov in iz katerih naj bi v AIS pritekale prihodnje gospodarske koristi. Sredstva se nadalje razvrstijo glede na naslednje postavke:
(i)
„naložbe“, ki med drugim vključujejo dolžniške in lastniške vrednostne papirje, nepremičnine in premoženje ter izvedene finančne instrumente;
(ii)
„denarna sredstva in njihove ustreznike“, ki med drugim vključujejo denar v blagajni, vloge na vpogled in ustrezne kratkoročne likvidne naložbe;
(iii)
„terjatve“, ki med drugim vključujejo terjatve v zvezi z dividendami in obrestmi, prodane naložbe, terjatve do posrednikov in „predplačila“, med drugim vključno z vnaprej plačanimi zneski v zvezi z odhodki AIS;
(b)
„obveznosti do virov sredstev“, ki obsegajo sedanje obveznosti AIS, ki izhajajo iz preteklih dogodkov in katerih poravnava naj bi privedla do odlivov dejavnikov, ki omogočajo gospodarske koristi. Obveznosti do virov sredstev se nadalje razvrstijo glede na naslednje postavke:
(i)
„obveznosti“, ki med drugim vključujejo obveznosti v zvezi z nakupom naložb ali odkupom enot ali deležev v AIS in obveznosti do posrednikov ter „vnaprej vračunane odhodke“, med drugim vključno z obveznostmi za nadomestila za upravljanje ter svetovanje, provizijami za uspešnost, obrestmi in drugimi odhodki, ki nastanejo v okviru poslovanja AIS;
(ii)
„posojila“, ki med drugim vključujejo obveznosti do bank in drugih nasprotnih strank;
(iii)
„druge obveznosti“, ki med drugim vključujejo obveznosti do nasprotnih strank za zavarovanje ob vračilu posojenih vrednostnih papirjev, odložene prihodke ter obveznosti za dividende in izplačila;
(c)
„čista sredstva“, ki predstavljajo preostali delež v sredstvih AIS po odštetju vseh njegovih obveznosti.
2. Izkaz prihodkov in izdatkov vsebuje najmanj naslednje elemente in osnovne vrstične postavke:
(a)
„prihodke“, ki predstavljajo kakršna koli povečanja gospodarskih koristi v obračunskem obdobju v obliki prilivov ali povečanja sredstev oziroma zmanjšanja obveznosti do virov sredstev, ki privedejo do povečanja čistih sredstev, razen tistih, povezanih z vplačili vlagateljev. Prihodki se nadalje razvrstijo glede na naslednje postavke:
(i)
„prihodki od naložb“, ki se lahko nadalje razvrstijo, kot sledi:
-
„prihodki od dividend“, ki se nanašajo na dividende iz kapitalskih naložb, do katerih je upravičen AIS,
-
„prihodki od obresti“, ki se nanašajo na obresti na naložbe v dolg in obresti na denarna sredstva, do katerih je upravičen AIS,
-
„prihodki od najemnin“, ki se nanašajo na prihodke iz naložb v nepremičnine, do katerih je upravičen AIS;
(ii)
„iztrženi dobički iz naložb“, ki predstavljajo dobičke pri odtujitvi naložb;
(iii)
„neiztrženi dobički iz naložb“, ki predstavljajo dobičke iz prevrednotenja naložb, in
(iv)
„drugi prihodki“, ki med drugim vključujejo prihodke od nadomestil za posojene vrednostne papirje in iz raznih drugih virov;
(b)
„odhodke“, ki predstavljajo kakršna koli zmanjšanja gospodarskih koristi v obračunskem obdobju v obliki odlivov ali zmanjšanja sredstev oziroma nastanka obveznosti do virov sredstev, ki privedejo do zmanjšanja čistih sredstev, razen tistih, povezanih z izplačili vlagateljem. Odhodki se nadalje razvrstijo glede na naslednje postavke:
-
„nadomestila za investicijsko svetovanje ali upravljanje naložb“, ki predstavljajo pogodbene honorarje, ki pripadajo svetovalcu ali UAIS,
-
„drugi odhodki“, ki med drugim vključujejo honorarje za upravljanje, poklicne honorarje, honorarje za hrambo in obresti. Če so pomembne, se posamezne postavke razkrijejo posebej,
-
„iztržene izgube iz naložb“, ki predstavljajo izgube pri odtujitvi naložb,
-
„neiztržene izgube iz naložb“, ki predstavljajo izgube iz prevrednotenja naložb;
(c)
„čiste prihodke ali odhodke“, ki predstavljajo presežek prihodkov nad odhodki ali odhodkov nad prihodki, kot je smiselno.
3. Razporeditev, nomenklatura in terminologija v vrstičnih postavkah so skladni z računovodskimi standardi, ki se uporabljajo za AIS, ali s pravili, ki jih ta sprejme, in izpolnjujejo zahteve veljavne zakonodaje, kjer ima AIS sedež. Take vrstične postavke se lahko spremenijo ali razširijo, da se zagotovi skladnost z navedenim.
4. Dodatne vrstične postavke, poglavja in vmesni seštevki se predstavijo, če je njihova predstavitev pomembna za razumevanje finančnega položaja AIS glede na bilanco stanja ali izkaz sredstev in obveznosti oziroma finančne uspešnosti AIS glede na vsebino in obliko izkaza prihodkov in izdatkov. Če je smiselno, se dodatne informacije predstavijo v pojasnilih k računovodskim izkazom. Cilj pojasnil je zagotoviti narativne opise ali razčlenitev postavk, predstavljenih v glavnih izkazih, ter informacij o postavkah, ki ne izpolnjujejo pogojev za pripoznanje v teh izkazih.
5. Vsak pomemben razred podobnih postavk se predstavi ločeno. Če so pomembne, se posamezne postavke razkrijejo. Pomembnost se oceni v skladu z zahtevami sprejetega računovodskega okvira.
6. Predstavitev in razvrstitev postavk v bilanci stanja ali v izkazu sredstev in obveznosti iz enega poročevalskega ali računovodskega obdobja se ohrani v naslednjem, razen če je očitno, da bi bila drugačna predstavitev ali razvrstitev bolj ustrezna, na primer, ko sprememba naložbene strategije privede do drugačnih vzorcev trgovanja ali ker računovodski standard zahteva spremembo v predstavitvi.
7. V zvezi z vsebino in obliko izkaza prihodkov in izdatkov, določenega v Prilogi IV, se vse postavke prihodkov in odhodkov v danem obdobju pripoznajo v izkazu prihodkov in izdatkov, razen če računovodski standard, ki ga je sprejel AIS, zahteva drugače.
Člen 105
Poročilo o dejavnostih v poslovnem letu
1. Poročilo o dejavnostih v poslovnem letu vključuje vsaj:
(a)
pregled naložbenih dejavnosti med letom ali obdobjem in pregled portfelja AIS ob koncu leta ali obdobja;
(b)
pregled donosnosti AIS tekom leta ali obdobja;
(c)
pomembne spremembe, kot so opredeljene spodaj, v zvezi z informacijami, navedenimi v členu 23 Direktive 2011/61/EU, ki še niso vsebovane v računovodskih izkazih.
2. Poročilo vsebuje pošten in uravnotežen pregled dejavnosti in donosnosti AIS, ki vsebuje tudi opis bistvenih tveganj ter negotovosti v zvezi z naložbami ali gospodarskimi razmerami, s katerimi se lahko sooča AIS.
3. Kolikor je to potrebno za razumevanje naložbenih dejavnosti AIS ali njegove donosnosti, analiza vključuje tako finančne kot nefinančne ključne kazalnike donosnosti, ki so relevantni za AIS. Informacije, zagotovljene v poročilu, so skladne z nacionalnimi pravili v državi, kjer ima AIS sedež.
4. Informacije v poročilu o dejavnostih v poslovnem letu so del poročila direktorjev ali upraviteljev naložb, v kolikor se to običajno predstavlja skupaj z računovodskimi poročili AIS.
Člen 106
Pomembne spremembe
1. Spremembe informacij štejejo za pomembne v smislu točke (d) člena 22(2) Direktive 2011/61/EU, če obstaja precejšnja verjetnost, da bi lahko racionalen vlagatelj, ko bi se seznanil s takšnimi informacijami, ponovno premislil o naložbi, vključno zaradi tega, ker bi takšne informacije lahko vplivale na njegovo sposobnost, da uveljavlja svoje pravice v zvezi s svojo naložbo, ali če kako drugače škodijo interesom enega ali več vlagateljev v AIS.
2. Da izpolnijo zahteve točke (d) člena 22(2) Direktive 2011/61/EU, UAIS ocenijo spremembe informacij iz člena 23 Direktive 2011/61/EU v poslovnem letu v skladu z odstavkom 1 tega člena.
3. Informacije se razkrijejo v skladu z zahtevami računovodskih standardov in računovodskih pravil, ki jih je sprejel AIS, skupaj z opisom vseh morebitnih ali pričakovanih učinkov na AIS in/ali na vlagatelje v AIS. Dodatna razkritja se zagotovijo, če skladnost z določenimi zahtevami računovodskih standardov in računovodskih pravil ne zadošča za to, da bi vlagatelji razumeli učinke spremembe.
4. Če računovodski standardi, ki se uporabljajo za AIS, ali njegova računovodska pravila ne zajemajo informacij, ki jih je treba razkriti v skladu z odstavkom 1, se opis pomembne spremembe zagotovi skupaj z vsemi morebitnimi ali pričakovanimi učinki na AIS in/ali na vlagatelje v AIS.
Člen 107
Razkrivanje prejemkov
1. Če se zagotovijo informacije, ki se zahtevajo v točki (e) člena 22(2) Direktive 2011/61/EU, se navede, ali se skupni prejemki nanašajo oziroma ne nanašajo na kar koli od naslednjega:
(a)
skupne prejemke celotnega osebja UAIS z navedbo števila upravičencev;
(b)
skupne prejemke osebja UAIS, ki je v celoti ali deloma vpleteno v dejavnosti AIS, z navedbo števila upravičencev;
(c)
delež skupnih prejemkov osebja UAIS, ki se lahko pripiše AIS, z navedbo števila upravičencev.
2. Če je smiselno, se poleg skupnih prejemkov za poslovno leto navedejo tudi spodbujevalne provizije, ki jih plača AIS.
3. Če se informacije razkrijejo na ravni UAIS, se zagotovi razporeditev ali razčlenitev za vsak AIS, v kolikor te formacije obstajajo ali so na voljo. V okviru tega razkritja se zagotovi opis, kako se je izvedla razporeditev ali razčlenitev.
4. UAIS zagotovijo splošne informacije o finančnih in nefinančnih merilih politik in praks v zvezi s prejemki za ustrezne kategorije osebja, da se vlagateljem omogoči, da ocenijo spodbude, ki so s tem ustvarjene. V skladu z načeli, določenimi v Prilogi II k Direktivi 2011/61/EU, UAIS razkrijejo vsaj informacije, ki so potrebne, da se zagotovi razumevanje profila tveganja AIS in ukrepov, ki jih sprejme za preprečevanje ali upravljanje nasprotij interesov.
Člen 108
Občasna razkritja vlagateljem
1. Informacije iz člena 23(4) Direktive 2011/61/EU se predstavijo na jasen in razumljiv način.
2. Pri razkrivanju odstotka sredstev AIS, ki so predmet posebnih ureditev, ki izhajajo iz njihove nelikvidne narave v skladu s členom 23(4)(a) Direktive 2011/61/EU, UAIS:
(a)
zagotovi pregled vseh posebnih ureditev, ki so vzpostavljene, vključno z navedbo, ali se nanašajo na stranske žepe, omejitve odkupov ali druge podobne ureditve, metodologij vrednotenja, ki se uporabljajo za sredstva, ki so predmet takih ureditev, ter kako se nadomestila za upravljanje in uspešnost uporabljajo za ta sredstva;
(b)
te informacije razkrije v okviru rednega poročanja AIS vlagateljem, kot to zahtevajo pravila upravljanja ali akti o ustanovitvi, ali hkrati, ko postane na voljo prospekt ali ponudbeni dokument, in vsaj hkrati, ko postane na voljo letno poročilo v skladu s členom 22(1) Direktive 2011/61/EU.
Odstotek sredstev AIS, ki so predmet posebnih ureditev, kot je opredeljeno v členu 1(5), se izračuna kot čista vrednost sredstev, ki so predmet posebne ureditve, deljeno s čisto vrednostjo sredstev zadevnega AIS.
3. Za vsako novo ureditev za upravljanje likvidnosti AIS v skladu s točko (b) člena 23(4) Direktive 2011/61/EU UAIS:
(a)
za vsak AIS, ki ga upravljajo, ki ni AIS zaprtega tipa brez finančnih vzvodov, obvestijo vlagatelje, kadar koli uvedejo spremembe v sistemih in postopkih upravljanja likvidnosti iz člena 16(1) Direktive 2011/61/EU, ki so v skladu s členom 106(1) pomembne;
(b)
takoj obvestijo vlagatelje, če so aktivirali omejitve odkupov, stranske žepe ali podobne posebne ureditve, ali če so se odločili, da začasno prenehajo z odkupi;
(c)
zagotovijo pregled nad spremembami ureditev v zvezi z likvidnostjo, ne glede na to, ali so to posebne ureditve ali ne. Kjer je smiselno, se vključijo pogoji, pod katerimi je dovoljen odkup, in okoliščine, ki določajo, kdaj velja diskrecija pri upravljanju. Vključijo se tudi vse omejitve glede glasovanja in druge omejitve, ki se lahko izvajajo, trajanje morebitne vezanosti in vse določbe, ki zadevajo načelo „prvega v vrsti“ (first in line) ali „porazdelitve“ (pro-rating) v zvezi z delnim odkupom ali začasno zaustavitvijo odkupa.
4. Razkritje profila tveganja AIS v skladu s točko (c) člena 23(4) Direktive 2011/61/EU opiše:
(a)
ukrepe za ocenjevanje občutljivosti portfelja AIS na najpomembnejša tveganja, ki jim je ali bi jim lahko bil izpostavljen AIS;
(b)
če so bile omejitve tveganja, ki jih je določil UAIS, prekoračene ali je verjetno, da bodo prekoračene, okoliščine in sprejete korektivne ukrepe.
Informacije se razkrijejo v okviru rednega poročanja AIS vlagateljem, kot to zahtevajo pravila upravljanja ali akti o ustanovitvi, ali hkrati, ko postane razpoložljiv prospekt ali ponudbeni dokument, in vsaj hkrati, ko postane razpoložljivo letno poročilo v skladu s členom 22(1) Direktive 2011/61/EU.
5. Sistemi obvladovanja tveganja, ki jih uporablja UAIS v skladu s točko (c) člena 23(4) Direktive 2011/61/EU, opisujejo glavne značilnosti sistemov obvladovanja tveganja, ki jih UAIS uporablja za obvladovanje tveganj, ki jim je ali bi jim lahko bil izpostavljen AIS, ki ga upravlja. V primeru spremembe razkritje vključuje informacije, povezane s spremembo, in pričakovani učinek spremembe na AIS in njegove vlagatelje.
Informacije se razkrijejo v okviru rednega poročanja AIS vlagateljem, kot to zahtevajo pravila upravljanja ali akti o ustanovitvi, ali hkrati, ko postane razpoložljiv prospekt ali ponudbeni dokument, in vsaj hkrati, ko postane razpoložljivo oziroma se objavi letno poročilo v skladu s členom 22(1) Direktive 2011/61/EU.
Člen 109
Redna razkritja vlagateljem
1. Informacije iz člena 23(5) Direktive 2011/61/EU se predstavijo na jasen in razumljiv način.
2. Informacije o spremembah najvišje ravni finančnega vzvoda, izračunanega v skladu z metodo bruto izpostavljenosti in metodo zavezujoče izpostavljenosti, in o katerih koli pravicah do ponovne uporabe zavarovanja ali o katerih koli jamstvih v okviru ureditev finančnega vzvoda se zagotovijo brez nepotrebne zamude in vključujejo:
(a)
prvotno in popravljeno najvišjo raven finančnega vzvoda, izračunano v skladu s členoma 7 in 8, pri čemer se raven finančnega vzvoda izračuna kot relevantna izpostavljenost, deljena s čisto vrednostjo sredstev AIS;
(b)
naravo danih pravic za ponovno uporabo zavarovanja;
(c)
naravo danih jamstev in
(d)
podrobnosti o spremembah katerih koli izvajalcev storitev v zvezi z eno od zgornjih postavk.
3. Informacije o skupnem znesku finančnega vzvoda, izračunanega v skladu z metodo bruto izpostavljenosti in metodo zavezujoče izpostavljenosti, ki ju uporablja AIS, se razkrijejo v okviru rednega poročanja AIS vlagateljem, kot to zahtevajo pravila upravljanja ali akti o ustanovitvi, ali hkrati, ko postane razpoložljiv prospekt ali ponudbeni dokument, in vsaj hkrati, ko postane razpoložljivo letno poročilo v skladu s členom 22(1) Direktive 2011/61/EU.
Člen 110
Poročanje pristojnim organom
1. Za izpolnjevanje zahtev drugega pododstavka člena 24(1) in točke (d) člena 3(3) Direktive 2011/61/EU UAIS pri poročanju pristojnim organom zagotovi naslednje informacije:
(a)
glavni instrumenti, s katerimi trguje, vključno z razčlenitvijo finančnih instrumentov in drugih sredstev ter naložbenimi strategijami AIS in ključnimi geografskimi in sektorskimi področji njegovih naložb;
(b)
trgi, na katerih je član ali na katerih aktivno trguje;
(c)
razpršenost portfelja AIS, med drugim vključno z njegovimi glavnimi izpostavljenostmi in najpomembnejšimi koncentracijami.
Informacije se zagotovijo čim prej in najpozneje en mesec po koncu obdobja iz odstavka 3. Če je AIS sklad skladov, lahko UAIS to obdobje podaljša za 15 dni.
2. UAIS za vsak AIS v EU, ki ga upravljajo, in za vsak AIS, ki ga tržijo v Uniji, pristojnim organom njihove matične države članice zagotovijo naslednje informacije v skladu s členom 24(2) Direktive 2011/61/EU:
(a)
odstotek sredstev AIS, ki so predmet posebnih ureditev, kot so opredeljene v členu 1(5) te uredbe, ki izhajajo iz nelikvidne narave, kot je opredeljeno v točki (a) člena 23(4) Direktive 2011/61/EU;
(b)
vsaka nova ureditev za upravljanje likvidnosti AIS;
(c)
sistemi obvladovanja tveganj, ki jih uporablja UAIS za obvladovanje tržnega tveganja, likvidnostnega tveganja, tveganja izpostavljenosti do nasprotne stranke in drugih tveganj, vključno z operativnim tveganjem;
(d)
trenutni profil tveganja AIS, vključno s:
(i)
profilom tržnega tveganja naložb AIS, vključno s pričakovanim donosom in volatilnostjo AIS v običajnih tržnih razmerah;
(ii)
profilom likvidnosti naložb AIS, vključno s profilom likvidnosti sredstev AIS, značilnostmi pogojev odkupa in pogoji financiranja, ki jih nasprotne stranke zagotovijo AIS;
(e)
informacije o glavnih kategorijah sredstev, v katere je vložil AIS, vključno z ustrezno tržno vrednostjo kratkih pozicij in tržno vrednostjo dolgih pozicij ter prometom in donosnostjo tekom poročevalskega obdobja, in
(f)
rezultati testov izjemnih situacij v običajnih in izrednih okoliščinah, izvedenih v skladu s točko (b) člena 15(3) in drugim pododstavkom člena 16(1) Direktive 2011/61/EU.
3. Informacije iz odstavkov 1 in 2 se poročajo, kot sledi:
(a)
UAIS, ki upravljajo portfelje AIS, katerih upravljana sredstva, izračunana v skladu s členom 2, skupaj presegajo prag 100 milijonov EUR oziroma 500 milijonov EUR iz točk (a) oziroma (b) člena 3(2) Direktive 2011/61/EU, vendar ne presegajo 1 milijarde EUR, poročajo na polletni osnovi in za vsak AIS v EU, ki ga upravljajo, in za vsak AIS, ki ga tržijo v Uniji;
(b)
UAIS, ki upravljajo portfelje AIS, katerih upravljana sredstva, izračunana v skladu s členom 2, skupaj presegajo 1 milijardo EUR, poročajo na četrtletni osnovi in za vsak AIS v EU, ki ga upravljajo, in za vsak AIS, ki ga tržijo v Uniji;
(c)
UAIS, ki so predmet zahtev iz točke (a) tega odstavka, poročajo na četrtletni osnovi za vsak AIS, katerega upravljana sredstva, vključno s sredstvi, pridobljenimi z uporabo finančnega vzvoda, skupaj presegajo 500 milijonov EUR;
(d)
UAIS poročajo letno za vsak AIS brez finančnega vzvoda, ki ga upravljajo, ki v skladu z osnovno naložbeno politiko vlaga v podjetja in izdajatelje, ki ne kotirajo na borzi, z namenom pridobitve obvladovanja.
4. Z odstopanjem od odstavka 3 lahko pristojni organ matične države članice UAIS šteje, da je ustrezno in potrebno za uresničevanje njegove funkcije, da zahteva, da se vse ali del informacij sporočajo pogosteje.
5. UAIS, ki upravljajo enega ali več AIS, za katere so ocenili, da znatno uporabljajo finančni vzvod v skladu s členom 111 te uredbe, zagotovijo informacije, ki se zahtevajo v členu 24(4) Direktive 2011/61/EU, istočasno kot informacije, ki se zahtevajo v odstavku 2 tega člena.
6. UAIS zagotovijo informacije, določene v odstavkih 1, 2 in 5, v skladu s predlogo za poročanje na uradnem obrazcu iz Priloge IV.
7. V skladu s točko (a) člena 42(1) Direktive 2011/61/EU za UAIS držav, ki niso članice EU, vsako sklicevanje na pristojne organe matične države članice pomeni pristojni organ referenčne države članice.
Člen 111
„Znatna“ uporaba finančnega vzvoda
1. Za namene člena 24(4) Direktive 2011/61/EU se šteje, da se finančni vzvod znatno uporablja, če je izpostavljenost AIS, kot je izračunana v skladu z metodo zavezujoče izpostavljenosti iz člena 8 te uredbe, trikrat večja od čiste vrednosti njegovih sredstev.
2. Če so izpolnjene zahteve iz odstavka 1 tega člena, UAIS informacije v skladu s členom 24(4) Direktive 2011/61/EU pristojnim organom njihove domače države članice zagotovijo v skladu z načeli, opredeljenimi v členu 110(3) te uredbe.
ODDELEK 2
UAIS, ki upravljajo AIS s finančnim vzvodom
(člen 25(3) Direktive 2011/61/EU)
Člen 112
Omejitve v zvezi z upravljanjem AIS
1. Načela, opredeljena v tem členu, se uporabljajo za to, da se določijo okoliščine, v katerih pristojni organi izvajajo pooblastilo, v skladu s katerim lahko naložijo UAIS omejitve finančnega vzvoda ali druge omejitve.
2. Pri ocenjevanju informacij, ki jih prejme v skladu s členom 7(3), členom 15(4), členom 24(4) ali členom 24(5) Direktive 2011/61/EU, pristojni organ upošteva obseg, v katerem lahko uporaba finančnega vzvoda s strani UAIS ali njegovo sodelovanje s skupino UAIS ali z drugimi finančnimi institucijami vpliva na nastanek sistemskega tveganja v finančnem sistemu ali tveganj, ki lahko privedejo do neurejenih trgov.
3. Pristojni organi pri svoji oceni upoštevajo vsaj naslednje vidike:
(a)
okoliščine, v katerih bi lahko izpostavljenost AIS ali več AIS, vključno z izpostavljenostmi, ki izhajajo iz financiranja ali naložbenih pozicij, ki jih je UAIS sklenil za svoj račun ali v imenu AIS, za finančno institucijo predstavljala pomemben vir tržnega tveganja, likvidnostnega tveganja ali tveganja izpostavljenosti do nasprotne stranke;
(b)
okoliščine, v katerih dejavnosti UAIS ali njegovo sodelovanje z na primer skupino UAIS ali drugimi finančnimi institucijami, zlasti v zvezi z vrstami sredstev, v katera vlaga AIS, in tehnikami, ki jih uporablja UAIS pri uporabi finančnega vzvoda, prispevajo ali bi lahko prispevale trendu padanja cen finančnih instrumentov ali drugih sredstev na način, ki ogroža obstoj takšnih finančnih instrumentov ali drugih sredstev;
(c)
merila, kot so vrsta AIS, naložbena strategija UAIS v zvezi z zadevnim AIS, tržni pogoji, v katerih poslujeta UAIS in AIS, ter vsi možni prociklični učinki, ki bi lahko bili posledica odločitve pristojnih organov, da naložijo omejitve ali druge zahteve v zvezi s finančnim vzvodom zadevnega UAIS;
(d)
merila, kot so velikost AIS ali več AIS in vsi povezani učinki v določenem tržnem sektorju, koncentracije tveganj na določenih trgih, v katere vlaga AIS ali več AIS, kakršno koli tveganje širjenja na druge trge s trga, na katerem so bila ugotovljena tveganja, likvidnostne težave na določenih trgih v določenem trenutku, obseg neujemanja sredstev/obveznosti v določeni naložbeni strategiji UAIS ali nepravilno gibanje cen sredstev, v katera bi lahko vložil AIS.
ODDELEK 3
Posebna pravila v zvezi s tretjimi državami
(člen 34(1), člen 35(2), člen 36(1), člen 37(7)(d), člen 40(2)(a) in člen 42(1) Direktive 2011/61/EU)
Člen 113
Splošne zahteve
1. Dogovori o sodelovanju pokrivajo vse možne situacije in akterje, predvidene v poglavju VII Direktive 2011/61/EU, pri čemer se upoštevajo lokacija UAIS, lokacija AIS in dejavnost UAIS.
2. Dogovori o sodelovanju so v pisni obliki.
3. Dogovori o sodelovanju vzpostavijo poseben okvir za posvetovanje, sodelovanje in izmenjavo informacij za namene nadzora in izvrševanja med pristojnimi organi EU in nadzornimi organi v tretjih državah.
4. Dogovori o sodelovanju vključujejo posebno klavzulo, ki zagotavlja prenos informacij, ki jih pristojni organ Unije prejme od nadzornega organa tretje države, drugim pristojnim organom Unije, organu ESMA ali odboru ESRB, kot to zahteva Direktiva 2011/61/EU.
Člen 114
Mehanizmi, instrumenti in postopki
1. Dogovori o sodelovanju vzpostavijo mehanizme, instrumente in postopke, ki so potrebni, da lahko imajo pristojni organi Unije dostop do vseh informacij, potrebnih za izvajanje njihovih nalog v skladu z Direktivo 2011/61/EU.
2. Dogovori o sodelovanju vzpostavijo mehanizme, instrumente in postopke, ki so potrebni, da se lahko izvajajo pregledi na kraju samem, kjer so potrebni za izvajanje nalog iz Direktive 2011/61/EU s strani pristojnega organa Unije. Preglede na kraju samem izvaja neposredno pristojni organ Unije ali pristojni organ tretje države ob podpori pristojnega organa Unije.
3. Dogovori o sodelovanju vzpostavijo mehanizme, instrumente in postopke, ki so potrebni, da lahko pristojni organ tretje države nudi pomoč pristojnim organom Unije, kjer je to potrebno za izvrševanje zakonodaje EU in nacionalne izvedbene zakonodaje v primeru kršitve s strani subjekta, ustanovljenega v tretji državi, v skladu z nacionalno in mednarodno zakonodajo, ki se uporablja za navedeni organ.
Člen 115
Varstvo podatkov
Dogovori o sodelovanju zagotovijo, da se prenos podatkov tretjim državam in analiza podatkov izvajata samo v skladu s členom 52 Direktive 2011/61/EU.
ODDELEK 4
Izmenjava informacij v zvezi s potencialnimi sistemskimi posledicami dejavnosti UAIS
(člen 53(1) Direktive 2011/61/EU)
Člen 116
Izmenjava informacij v zvezi s potencialnimi sistemskimi posledicami dejavnosti UAIS
Za namene člena 53 Direktive 2011/61/EU pristojni organi držav članic, odgovorni za izdajo dovoljenja ali nadzor UAIS po navedeni direktivi, s pristojnimi organi drugih držav članic, organom ESMA in odborom ESRB izmenjajo vsaj:
(a)
informacije, prejete v skladu s členom 110, kadar koli so lahko take informacije pomembne za spremljanje in odzivanje na potencialne posledice dejavnosti posameznih UAIS ali več UAIS skupaj za stabilnost sistemsko pomembnih finančnih institucij in pravilno delovanje trgov, na katerih so UAIS dejavni;
(b)
informacije, ki so jih prejeli od organov tretjih držav, kadar je to potrebno za spremljanje sistemskih tveganj;
(c)
analizo informacij iz točk (a) in (b) ter oceno vsake situacije, v kateri se meni, da dejavnosti enega ali več nadzorovanih UAIS ali enega ali več AIS, ki jih upravljajo, prispevajo k stopnjevanju sistemskih tveganj v finančnem sistemu, k tveganju neurejenih trgov ali k tveganjem za dolgoročno rast gospodarstva;
(d)
ukrepe, ki se sprejmejo, kadar dejavnost enega ali več nadzorovanih UAIS ali enega ali več AIS, ki jih upravljajo, predstavlja sistemsko tveganje ali ogroža urejeno delovanje trgov, na katerih so aktivni.
POGLAVJE VI
KONČNE DOLOČBE
Člen 117
Začetek veljavnosti
Ta uredba začne veljati dvajseti dan po objavi v Uradnem listu Evropske unije.
Uporablja se od 22. julija 2013.
Ta uredba je v celoti zavezujoča in se neposredno uporablja v vseh državah članicah.
V Bruslju, 19. decembra 2012