ДЕЛЕГИРАН РЕГЛАМЕНТ (ЕС) 2015/585 НА КОМИСИЯТА
от 18 декември 2014 година
за допълване на Регламент (ЕС) № 575/2013 на Европейския парламент и на Съвета по отношение на регулаторните технически стандарти за определяне на рисковите маржин периоди
(текст от значение за ЕИП)
ЕВРОПЕЙСКАТА КОМИСИЯ,
като взе предвид Договора за функционирането на Европейския съюз,
като взе предвид Регламент (ЕС) № 575/2013 на Европейския парламент и на Съвета от 26 юни 2013 г. относно пруденциалните изисквания за кредитните институции и инвестиционните посредници и за изменение на Регламент (ЕС) № 648/2012 (1), и по-специално член 304, параграф 5, четвърта алинея от него,
като има предвид, че:
(1)
Рамката за изчисляване на рисковите маржин периоди (РМП), използвани за изчисляването на изискванията за собствен капитал във връзка с експозициите на клиринговите членове към техните клиенти, следва да бъде подходяща както за институциите, използващи метода на вътрешните модели (МВМ) така и за институциите, използващи стандартните методи. Тя следва също да отразява промените в пазарните условия, за да представлява ясен пруденциален подход, без обаче да създава прекомерна оперативна тежест за институциите.
(2)
При все че определението за периоди на ликвидация, използвано от централните контрагенти (ЦК), не е еднакво с определението за РМП, използвано от клиринговите членове за целите на изчисляването на изискванията за собствен капитал във връзка с експозициите към техните клиенти, двете понятия са много сходни от гледна точка на тяхното съдържание. Всъщност периодите за ликвидация отразяват промените в пазарните условия и отчитат периодите за приключване на договори и сделки. Следователно оценката на ЦК за периодите на ликвидация следва да служи като заместител на РМП при изчисляването на изискванията за собствен капитал във връзка с експозициите на клирингови членове към техните клиенти.
(3)
Чрез използването на периодите на ликвидация ще бъдат обхванати всички видове продукти и сделки, посочени в член 301, параграф 1 от Регламент (ЕС) № 575/2013, за които се извършва клиринг от ЦК, и като допълнителна полза ще отпадне необходимостта от актуализирането на настоящия делегиран регламент всеки път, когато ЦК започне да извършва клиринг на нов вид продукт или сделка.
(4)
За разлика от РМП, оповестените от ЦК периоди на ликвидация понякога включват допълнителни периоди от време за целите на новацията на позициите на клирингов член, който не е в неизпълнение. Тъй като тези допълнителни периоди са специфични за периодите на ликвидация и не отразяват разликите в поеманите от клиринговите членове рискове, не е необходимо те да бъдат добавени към РМП, които институциите могат да използват за изчисляването на капиталовото изискване във връзка с експозициите им към клиент, когато действат като клирингови членове.
(5)
За да се гарантира, че тези оценки са предмет на одобрение от надзорните органи, само периодите на ликвидация, прогнозирани от квалифицирани централни контрагенти съгласно определението в член 4, параграф 1, точка 88 от Регламент (ЕС) № 575/2013, следва да могат да бъдат използвани като заместител на РМП при изчисляването на изискванията за собствен капитал във връзка с експозициите на клиринговите членове към техните клиенти.
(6)
Тъй като целта на РМП е да отразява промените в пазарната стойност на нетиращата съвкупност от сделки за времето от последната размяна на обезпечение по тази нетираща съвкупност с изпаднал в неизпълнение контрагент, до момента в който сделките са ликвидирани и остатъчният пазарен риск се хеджира отново, и тъй като пазарите може да бъдат затворени на определени календарни дни, РМП следва да бъдат изразени в работни дни. Това ще гарантира, че изискването за собствен капитал във връзка с тези сделки отразява напълно рисковете, на които е изложена институцията по време на РМП. Затова е уместно да се предвиди, че минималната продължителност на РМП за целите на член 304, параграф 3 от Регламент (ЕС) № 575/2013 е 5 работни дни, т.е. по-дълга от минималния срок от пет дни, предвиден в същия член. По този начин минималната продължителност на РМП ще бъде приведена в съответствие с разпоредбите, предвидени в част три, дял II, глава 6, раздел 6 от Регламент (ЕС) № 575/2013, които обхващат изискванията за използване на МВМ.
(7)
В съответствие с член 304, параграфи 3 и 4 от Регламент (ЕС) № 575/2013 по-кратките РМП, които институциите могат да прилагат при изчисляването на изискванията за собствен капитал във връзка с техните експозиции към клиент, се прилагат само когато институциите действат като клирингови членове. Ето защо правилата относно РМП, които институциите могат да използват съгласно тези разпоредби, не се прилагат в случаите, когато институциите изчисляват изискванията за собствен капитал във връзка с експозициите към клиенти, но не действат като клирингови членове за тези експозиции; независимо от това дали институцията прилага МВМ или не, и независимо от това дали на съответните експозиции към клиенти е извършен централизиран клиринг.
(8)
Настоящият регламент е изготвен въз основа на проектите на регулаторни технически стандарти, предадени на Комисията от Европейския банков орган.
(9)
Европейският банков орган проведе открити обществени консултации по проектите на регулаторни технически стандарти, въз основа на които е изготвен настоящият регламент, анализира потенциалните разходи и ползи и поиска становище от създадената по силата на член 37 от Регламент (ЕС) № 1093/2010 на Европейския парламент и на Съвета Група на участниците от банковия сектор (2),
ПРИЕ НАСТОЯЩИЯ РЕГЛАМЕНТ:
Член 1
1. Рисковите маржин периоди (РМП) за дадена нетираща съвкупност, които институциите могат да използват за целите на член 304, параграфи 3 и 4 от Регламент (ЕС) № 575/2013, се определят в съответствие с параграфи 2 и 3 от настоящия член.
2. Когато съответната нетиращата съвкупност включва сделки, чийто клиринг е извършен от квалифициран централен контрагент съгласно определението в член 4, параграф 1, точка 88 от Регламент (ЕС) № 575/2013, РМП, които могат да използват институциите, са периодите с по-голяма продължителност от следните:
а)
пет работни дни;
б)
най-дългия период на ликвидация на договорите или сделките, включени в нетиращата съвкупност, оповестен в съответствие с член 10, параграф 1, буква б), подточка vi) от Делегиран регламент (ЕС) № 153/2013 на Комисията (3) от квалифицирания централен контрагент, който е извършил клиринга на тези договори или сделки.
За целите на буква б) от първа алинея, когато оповестеният период на ликвидация включва допълнителен период за целите на новацията на позициите на клирингов член, който не е в неизпълнение, периодът, който институции трябва да използва като РМП, изключва този допълнителен период.
3. Когато съответната нетираща съвкупност включва сделки, чийто клиринг не е извършен от квалифициран централен контрагент съгласно определението в член 4, параграф 1, точка 88 от Регламент (ЕС) № 575/2013, РМП, които институциите могат да използват, са равни на поне десет работни дни.
Член 2
Настоящият регламент влиза в сила на двадесетия ден след деня на публикуването му в Официален вестник на Европейския съюз.
Настоящият регламент е задължителен в своята цялост и се прилага пряко във всички държави членки.
Съставено в Брюксел на 18 декември 2014 година.
DELEGIRANA UREDBA KOMISIJE (EU) 2015/585
z dne 18. decembra 2014
o dopolnitvi Uredbe (EU) št. 575/2013 Evropskega parlamenta in Sveta v zvezi z regulativnimi tehničnimi standardi za določitev obdobij kritja za tveganje
(Besedilo velja za EGP)
EVROPSKA KOMISIJA JE -
ob upoštevanju Pogodbe o delovanju Evropske unije,
ob upoštevanju Uredbe (EU) št. 575/2013 Evropskega parlamenta in Sveta z dne 26. junija 2013 o bonitetnih zahtevah za kreditne institucije in investicijska podjetja ter o spremembi Uredbe (EU) št. 648/2012 (1) in zlasti četrtega pododstavka člena 304(5) Uredbe,
ob upoštevanju naslednjega:
(1)
Okvir za izračun obdobij kritja za tveganje, ki se uporabljajo pri izračunu kapitalskih zahtev klirinških članov za izpostavljenosti do njihovih strank, bi moral biti primeren tako za institucije, ki uporabljajo metodo notranjih modelov, kot tudi za tiste, ki uporabljajo standardizirane metode. Da bi bil pristop skladen z bonitetnimi zahtevami, bi moral odražati tudi spremembe tržnih pogojev, hkrati pa ne bi smel povzročiti pretirane operativne obremenitve za navedene institucije.
(2)
Čeprav opredelitev obdobij unovčenja, ki jo uporabljajo centralne nasprotne stranke, ni povsem enaka opredelitvi obdobij kritja za tveganje, ki jo uporabljajo klirinški člani za namene izračunavanja kapitalskih zahtev za izpostavljenosti do svojih strank, sta si opredelitvi vsebinsko kljub temu zelo podobni. Obdobja unovčenja dejansko odražajo spremembe tržnih pogojev in upoštevajo obdobja predčasnega prenehanja pogodb in poslov. Ocene obdobij unovčenja, opravljene s strani centralne nasprotne stranke, bi bilo zato pri izračunavanju kapitalskih zahtev klirinških članov za izpostavljenosti do njihovih strank treba uporabljati kot približek za obdobja kritja za tveganje.
(3)
Uporaba obdobij unovčenja bi zagotovila tudi celovito obravnavo vseh vrst produktov in poslov iz člena 301(1) Uredbe (EU) št. 575/2013, za katere centralne nasprotne stranke opravijo kliring, dodatna korist pa bi bila v tem, da te delegirane uredbe ne bilo treba posodabljati vsakič, ko bi centralna nasprotna stranka začela opravljati kliring za novo vrsto produkta ali posla.
(4)
Obdobja unovčenja, ki jih razkrijejo centralne nasprotne stranke, za razliko od obdobij kritja za tveganje včasih vključujejo dodatna obdobja, ki omogočajo novacijo pozicij na klirinškega člana, ki ni neplačnik. Ker so ta dodatna obdobja specifična za obdobja unovčenja in ne odražajo morebitnih razlik v tveganjih, ki so jim izpostavljeni klirinški člani, jih ni treba dodati obdobjem kritja za tveganje, ki jih institucije lahko uporabijo pri izračunu kapitalskih zahtev za svoje izpostavljenosti do stranke, kadar nastopajo v vlogi klirinških članov.
(5)
Zaradi zagotovitve, da so take ocene predmet nadzorniške odobritve, bi bilo treba kot približke za obdobja kritja za tveganje pri izračunu kapitalskih zahtev klirinških članov za izpostavljenosti do njihovih strank uporabljati samo obdobja unovčenja, ki jih ocenijo kvalificirane centralne nasprotne stranke, kot so opredeljene v točki 88 člena 4(1) Uredbe (EU) št. 575/2013.
(6)
Ker je namen obdobja kritja za tveganje zajeti spremembe tržne vrednosti niza pobotov poslov v času od zadnje izmenjave zavarovanja s premoženjem, ki krije zadevni niz pobotov z nasprotno stranko, ki je neplačnik, do trenutka, ko so posli zaključeni in je nastalo tržno tveganje ponovno zavarovano, in ker so trgi na določene koledarske dni lahko zaprti, bi morala biti obdobja kritja za tveganje izražena v delovnih dneh. Tako bo zagotovljeno, da bodo kapitalske zahteve za zadevne posle v celoti odražale tveganja, ki jim je institucija izpostavljena med obdobjem kritja za tveganje. Zato je primerno, da se kot najkrajše obdobje kritja za tveganje, ki se bo uporabljalo za namene člena 304(3) Uredbe (EU) št. 575/2013, določi obdobje petih delovnih dni, kar je več od najkrajšega obdobja, določenega v navedenem členu (pet dni). Najkrajše obdobje kritja za tveganje bi bilo tako tudi v skladu z določbami iz oddelka 6 poglavja 6 naslova II dela 3 Uredbe (EU) št. 575/2013, ki določa zahteve za uporabo metode notranjih modelov.
(7)
V skladu s členom 304(3) in (4) Uredbe (EU) št. 575/2013 se krajša obdobja kritja za tveganje, ki jih institucije lahko uporabijo pri izračunu kapitalskih zahtev za svoje izpostavljenosti do stranke, uporabljajo le, kadar institucije nastopajo v vlogi klirinških članov. Zato se pravila o obdobjih kritja za tveganje, ki jih institucije lahko uporabijo v skladu z navedenimi določbami, ne uporabljajo, kadar institucije izračunavajo kapitalske zahteve za izpostavljenosti do stranke, vendar za navedene izpostavljenosti ne nastopajo v vlogi klirinških članov. To velja ne glede na to, ali navedene institucije uporabljajo metodo notranjih modelov ali ne, in ne glede na to, ali je bil za zadevne izpostavljenosti do strank opravljen centralni kliring ali ne.
(8)
Ta uredba temelji na osnutkih regulativnih tehničnih standardov, ki jih je Komisiji predložil Evropski bančni organ.
(9)
Evropski bančni organ je opravil javna posvetovanja o osnutkih regulativnih tehničnih standardov, na katerih temelji ta uredba, analiziral morebitne povezane stroške in koristi ter zaprosil za mnenje interesno skupino za bančništvo, ustanovljeno v skladu s členom 37 Uredbe (EU) št. 1093/2010 Evropskega parlamenta in Sveta (2) -
SPREJELA NASLEDNJO UREDBO:
Člen 1
1. Obdobja kritja za tveganje niza pobotov, ki jih institucije lahko uporabijo za namene člena 304(3) in (4) Uredbe (EU) št. 575/2013, se določijo v skladu z odstavkoma 2 in 3 tega člena.
2. Kadar zadevni niz pobotov vključuje posle, za katere je bil opravljen kliring prek kvalificirane centralne nasprotne stranke, kot je opredeljena v točki 88 člena 4(1) Uredbe (EU) št. 575/2013, je obdobje kritja za tveganje, ki ga lahko uporabljajo institucije, tisto, ki je daljše od naslednjih dveh:
(a)
pet delovnih dni;
(b)
najdaljše obdobje unovčenja pogodb ali poslov, vključenih v niz pobotov, kot je bilo razkrito v skladu s točko (b)(vi) člena 10(1) Delegirane uredbe Komisije (EU) št. 153/2013 (3) s strani kvalificirane centralne nasprotne stranke, prek katere se za zadevne pogodbe ali posle opravi kliring.
Kadar razkrito obdobje unovčenja vključuje dodatno obdobje za namene novacije pozicij na klirinškega člana, ki ni neplačnik, obdobje, ki ga morajo uporabiti institucije kot obdobje kritja za tveganje, za namene točke (b) prvega pododstavka izključuje navedeno dodatno obdobje.
3. Kadar zadevni niz pobotov vključuje posle, za katere ni bil opravljen kliring prek kvalificirane centralne nasprotne stranke, kot je opredeljena v točki 88 člena 4(1) Uredbe (EU) št. 575/2013, je obdobje kritja za tveganje, ki ga lahko uporabljajo institucije, najmanj deset delovnih dni.
Člen 2
Ta uredba začne veljati dvajseti dan po objavi v Uradnem listu Evropske unije.
Ta uredba je v celoti zavezujoča in se neposredno uporablja v vseh državah članicah.
V Bruslju, 18. decembra 2014