ДИРЕКТИВА 2013/39/ЕС НА ЕВРОПЕЙСКИЯ ПАРЛАМЕНТ И НА СЪВЕТА
от 12 август 2013 година
за изменение на директиви 2000/60/ЕО и 2008/105/ЕО по отношение на приоритетните вещества в областта на политиката за водите
(текст от значение за ЕИП)
ЕВРОПЕЙСКИЯТ ПАРЛАМЕНТ И СЪВЕТЪТ НА ЕВРОПЕЙСКИЯ СЪЮЗ,
като взеха предвид Договора за функционирането на Европейския съюз, и по-специално член 192, параграф 1 от него,
като взеха предвид предложението на Европейската комисия,
след предаване на проекта на законодателния акт на националните парламенти,
като взеха предвид становището на Европейския икономически и социален комитет (1),
като взеха предвид становището на Комитета на регионите (2),
в съответствие с обикновената законодателна процедура (3),
като имат предвид, че:
(1)
Химическото замърсяване на повърхностните води представлява заплаха за водната среда с такива последици като остра и хронична токсичност във водните организми, натрупване на замърсители в екосистемата и загуба на местообитания и биологично разнообразие, както и представлява заплаха за човешкото здраве. С приоритет следва да се определят причините за замърсяването и да се предприемат мерки срещу емисиите на замърсители при източника по най-ефективния икономически и екологосъобразен начин.
(2)
Съгласно член 191, параграф 2, второ изречение от Договора за функционирането на Европейския съюз (ДФЕС) политиката на Съюза в областта на околната среда се основава на принципите на предпазните мерки и превантивните действия, на принципа на приоритетното отстраняване още при източника на замърсяване на околната среда и на принципа „замърсителят плаща“.
(3)
Третирането на отпадъчните води може да струва много скъпо. За да бъде по-евтино и по-ефективно това третиране, би могло да се стимулира разработването на иновативни водни технологии.
(4)
Директива 2000/60/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 23 октомври 2000 г. за установяване на рамка за действията на Общността в областта на политиката за водите (4) определя стратегия срещу замърсяването на водите. Стратегията включва определянето на приоритетни вещества сред тези, които представляват съществен риск за водната среда или посредством нея на равнището на Съюза. В Решение № 2455/2001/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 20 ноември 2001 г. за определяне на списък на приоритетните вещества в областта на политиката за водите (5) се съдържа първият списък на 33 вещества или групи вещества, приоритизирани на равнището на Съюза, който е включен в приложение X към Директива 2000/60/ЕО.
(5)
Директива 2008/105/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 16 декември 2008 г. за определяне на стандарти за качество на околната среда в областта на политиката за водите (6) предвижда стандарти за качество на околната среда (СКОС) в съответствие с Директива 2000/60/ЕО за 33-те приоритетни вещества, определени в Решение № 2455/2001/ЕО, и за още осем замърсителя, които вече са регламентирани на равнището на Съюза.
(6)
Съгласно член 191, параграф 3 от ДФЕС при разработването на своята политика в областта на околната среда Съюзът отчита наличните научни и технически данни, природните условия в различните области на Съюза, потенциалните ползи и разходите при действие или бездействие, както и икономическото и социалното развитие на Съюза като цяло и балансираното развитие на неговите региони. При разработването на ефективни от гледна точка на разходите и пропорционални политики по превенция и контрол на химическото замърсяване на повърхностните води, включително в прегледа на списъка на приоритетните вещества в съответствие с член 16, параграф 4 от Директива 2000/60/ЕО, следва да се вземат предвид научните, екологичните и социално-икономическите фактори, включително съображенията, свързани със здравето на човека. За тази цел следва последователно да се прилага основният принцип „замърсителят плаща“ от Директива 2000/60/ЕО.
(7)
Комисията преразгледа списъка на приоритетните вещества в съответствие с член 16, параграф 4 от Директива 2000/60/ЕО и с член 8 от Директива 2008/105/ЕО и стигна до заключението, че е необходимо да бъде изменен списъкът на приоритетни вещества чрез определяне на нови вещества, изискващи приоритетни действия на равнището на Съюза, установяване на СКОС за тези новоидентифицирани вещества, преразглеждане на СКОС за някои съществуващи вещества в съответствие с научния напредък и установяване на СКОС за биота за някои съществуващи и новоидентифицирани приоритетни вещества.
(8)
Преразглеждането на списъка на приоритетните вещества е подкрепено с широкообхватни консултации с експерти от службите на Комисията, държавите-членки, заинтересованите страни и Научния комитет по рисковете за здравето и околната среда.
(9)
Преразгледаните СКОС за съществуващите приоритетни вещества следва за първи път да се вземат под внимание в плановете за управление на речните басейни за периода 2015-2021 г. Новоидентифицираните приоритетни вещества и техните СКОС следва да се вземат под внимание при установяването на допълнителните програми за мониторинг, както и в предварителните програмите от мерки, които трябва да бъдат представени до края на 2018 г. За постигането на добро химично състояние на повърхностните води, преразгледаните СКОС за съществуващите приоритетни вещества следва да бъдат изпълнени до края на 2021 г., а СКОС за новооткритите приоритетни вещества - до края на 2027 г., без да се засягат разпоредбите на член 4, параграфи 4-9 от Директива 2000/60/ЕО, в които, наред с другото, се включват разпоредби за удължаване на крайния срок за постигане на добро химично състояние на повърхностните води или за постигане на не толкова строги екологични цели за конкретни водни тела, поради прекомерни разходи, и/или социално-икономически потребности, при условие че състоянието на засегнатите водни тела няма да се влошава повече. Ето защо определянето на химичното състояние на повърхностните води до крайния срок през 2015 г., установен в член 4, параграф 1 от Директива 2000/60/ЕО, следва да се основава единствено на веществата и на СКОС, определени във версията на Директива 2008/105/ЕО, която е в сила към 13 януари 2009 г., освен ако тези СКОС са по-строги от преразгледаните СКОС по настоящата директива, в който случай следва да се прилагат последните.
(10)
След приемането на Директива 2000/60/ЕО са приети много актове на Съюза в съответствие с член 16, параграф 6 от същата директива, които представляват мерки за контрол на емисиите за отделни приоритетни вещества. Нещо повече, много мерки за опазване на околната среда попадат в обхвата на друг акт от съществуващото право на Съюза. Когато целите, определени в член 16, параграф 1 от Директива 2000/60/ЕО, могат да бъдат постигнати ефективно посредством действащите инструменти, следва да бъде даден приоритет на прилагането и преразглеждането на съществуващите инструменти пред въвеждането на нови мерки. Включването на дадено вещество в приложение X към Директива 2000/60/ЕО не засяга прилагането на Регламент (ЕО) № 1107/2009 на Европейския парламент и на Съвета от 21 октомври 2009 г. относно пускането на пазара на продукти за растителна защита (7).
(11)
За да се подобри координацията между Директива 2000/60/ЕО, Регламент (ЕО) № 1907/2006 на Европейския парламент и на Съвета от 18 декември 2006 г. относно регистрацията, оценката, разрешаването и ограничаването на химикали (REACH) и за създаване на Европейска агенция по химикали (8) и съответното секторно законодателство, следва да се проучат потенциалните взаимодействия, с цел да се набележат евентуалните области, в които събраните данни вследствие прилагането на Директива 2000/60/ЕО могат да се използват в подкрепа на REACH и други важни процедури за оценка на веществата и, обратно, районите, където са получени данни за целта на оценката на веществата съгласно REACH и съответното секторно законодателство могат да се използват в подкрепа на прилагането на Директива 2000/60/ЕО, включително приоритизирането, предвидено в член 16, параграф 2 от посочената директива.
(12)
Постепенното намаляване на замърсяването, причинено от приоритетни вещества, и пълното или поетапното прекратяване на заустванията, емисиите и загубите от приоритетни опасни вещества, които се изискват по Директива 2000/60/ЕО, често може да се постигне по икономически най-ефективен начин чрез специфичните за съответното вещество мерки на Съюза при източника на замърсяване например съгласно регламенти (ЕО) № 1907/2006, (ЕО) № 1107/2009 и (ЕС) № 528/2012 (9) или директиви 2001/82/ЕО (10), 2001/83/ЕО (11), или 2010/75/ЕС (12). Ето защо следва да се укрепи съгласуваността между тези законодателни актове, Директива 2000/60/ЕО и другото съответно законодателство, с цел да се осигури подходящо прилагане на механизмите за контрол при източника. Когато резултатът от периодичното преразглеждане на приложение X към Директива 2000/60/ЕО и наличните данни от мониторинга покажат, че мерките, предприети в рамките на Съюза или на държава-членка, не са достатъчни, за да се постигнат СКОС за някои приоритетни вещества или целта за пълното или поетапно прекратяване на някои приоритетни опасни вещества на равнището на Съюза или на държавата-членка, следва да се предприемат подходящи действия за постигане на целите на Директива 2000/60/ЕО, като се вземат предвид оценките на риска, анализът на социално-икономическите фактори и на икономическата ефективност съгласно съответното законодателство, както и възможността за алтернативни решения.
(13)
След определянето на СКОС за 33-те приоритетни вещества, включени в приложение X към Директива 2000/60/ЕО, са извършени редица оценки на риска по Регламент (ЕИО) № 793/93 на Съвета от 23 март 1993 г. относно оценката и контрола на рисковете от съществуващи вещества (13), по-късно заменен от Регламент (ЕО) № 1907/2006. За да се осигури подходящо ниво на защита и да се актуализират стандартите за качество на околната среда в съответствие с последните научно-технически знания по отношение на рисковете за водната среда или посредством нея, за някои от съществуващите вещества СКОС следва да бъдат преразгледани.
(14)
Чрез методите, посочени в член 16, параграф 2 от Директива 2000/60/ЕО, са определени и приоритизирани допълнителни вещества, представляващи съществен риск за водната среда или посредством нея на равнище Съюз, които следва да бъдат добавени към списъка на приоритетните вещества. При определянето на СКОС за тези вещества е взета предвид последната налична научно-техническа информация.
(15)
Замърсяването на водите и почвите с остатъци от фармацевтични продукти е назряващ проблем за околната среда. При настоящата оценка и контрол на риска от замърсяване с лекарствени продукти за водната среда или посредством нея следва да се обърне необходимото внимание на целите на Съюза в областта на околната среда. За да се преодолее този проблем, Комисията следва да проучи риска от въздействието на лекарствените продукти върху околната среда и да представи анализ на целесъобразността и ефективността на настоящата законодателна рамка за опазването на водната среда и чрез нея - на човешкото здраве.
(16)
Определянето на СКОС за приоритетни опасни вещества обикновено включва по-високи нива на несигурност, отколкото при приоритетните вещества, но СКОС все пак установяват мярка за оценка на съответствието с цел постигане на добро химично състояние на повърхностните води, както е посочено в член 2, точка 24 и в член 4, параграф 1, буква а), подточки ii) и iii) от Директива 2000/60/ЕО. За да се осигури обаче адекватно ниво на защита на околната среда и човешкото здраве, в съответствие с член 4, параграф 1, буква а), подточка iv) от Директива 2000/60/ЕО следва да се цели пълното или поетапно елиминиране на заустванията, емисиите и уврежданията от приоритетни опасни вещества.
(17)
През последните години научните знания за жизнения цикъл на замърсителите и за последиците от тях във водите се развиха значително. Знае се повече за това в кой компонент на водната среда (водата, седимента или биотата, наричани по-нататък „матрица“) може да бъде намерено дадено вещество и съответно къде е най-вероятно да бъде измерена неговата концентрация. Някои силно хидрофобни вещества се натрупват в биотата и са трудно откриваеми във водите дори при използване на най-усъвършенстваните техники за анализ. За тези вещества следва да бъдат определени СКОС за биотата. Въпреки това, за да прилагат пълноценно своята мониторингова стратегия и да я адаптират към местните условия, държавите-членки следва да имат гъвкавостта да прилагат СКОС за алтернативни матрици или, при необходимост, алтернативен биота-таксон, например подтип ракообразни, парафилетична група „риби“, клас главоноги или клас двучерупчести мекотели (миди и мерценария), при условие че нивото на защита, осигурено от СКОС и системата за мониторинг, прилагана от държавите-членки, е толкова добро, колкото предоставеното от СКОС и матрицата, предвидени в настоящата директива.
(18)
Новаторски мониторингови методи, например пасивното вземане на проби и други средства, обещават възможности за бъдещо прилагане, поради което разработването им следва да продължи.
(19)
Директива 2009/90/ЕО на Комисията от 31 юли 2009 г. за определяне, съгласно Директива 2000/60/ЕО на Европейския парламент и на Съвета, на технически спецификации за химически анализ и мониторинг на състоянието на водите (14) установява минимални критерии за методите за анализ, използвани за мониторинг на състоянието на водите. Тези критерии гарантират съществена и подходяща информация, като изискват използването на аналитични методи, достатъчно чувствителни, за да гарантират, че всяко надвишаване на СКОС може да бъде надеждно установено и измерено. На държавите-членки следва да се даде възможност да извършват мониторинг на матрици или на биота-таксони, различни от посочените в настоящата директива, само ако използваният аналитичен метод отговаря на минималните критерии, определени в член 4 от Директива 2009/90/ЕО за съответните СКОС и матрица или биота-таксон или ако работи поне толкова добре, колкото наличния метод за СКОС и матрица или биота-таксон, определени в настоящата директива.
(20)
Изпълнението на настоящата директива включва предизвикателства, които включват многообразието от възможни решения на научни, технически и практически въпроси и недостатъчното развитие на методите за мониторинг, както и ограничените човешки и финансови ресурси. С цел да се подпомогне посрещането на някои от тези предизвикателства, развитието на мониторинговите стратегии и методите за анализ следва да се подкрепи от техническата работа на експертните групи в рамките на Общата стратегия за прилагане на Директива 2000/60/ЕО.
(21)
Дори и да има предприети мащабни мерки за намаляване или елиминиране на емисиите, на веществата, които са токсични, устойчиви и биоакумулативни (PBT), и на другите реагиращи като PBT, такива вещества могат да бъдат откривани в продължение на десетилетия във водната среда на нива, представляващи съществен риск. Някои вещества са способни също да се пренасят на далечни разстояния и присъстват до голяма степен навсякъде в околната среда. Няколко такива вещества са сред съществуващите и новоидентифицираните приоритетни опасни вещества. За някои от тези вещества съществуват доказателства за дългосрочната им повсеместна разпространеност във водната среда в рамките на Съюза, поради което тези особени вещества се нуждаят от специално разглеждане що се отнася до въздействието им върху представянето на химичното състояние съгласно Директива 2000/60/ЕО и до изискванията за мониторинг.
(22)
Що се отнася до представянето на химичното състояние съгласно раздел 1.4.3 от приложение V към Директива 2000/60/ЕО, държавите-членки следва да могат да представят отделно въздействието на вещества, реагиращите като повсеместно разпространени PBT, така че постигнатите във връзка с други вещества подобрения в качеството на водите да не бъдат засенчени. В допълнение към задължително изискваната карта, съдържаща данни за всички вещества, би могло да бъдат предвидени допълнителни карти, на които да бъдат отбелязани веществата, реагиращи като повсеместно разпространени PBT, и отделно да бъдат отбелязани останалите вещества.
(23)
Мониторингът следва да се адаптира към пространствената и времева скала на очакваното колебание в концентрациите. Предвид очакваното широко разпространение и дългите периоди на възстановяване, свързани с реагиращите като повсеместно разпространени PBT вещества, държавите-членки следва да могат да намаляват броя на пунктовете за мониторинг и/или честотата на мониторинга за тези вещества до минималното равнище, достатъчно за надежден анализ на дългосрочните тенденции, при условие че са налице солидни статистически базови данни от мониторинг.
(24)
Специалното внимание към реагиращите като повсеместно разпространени PBT вещества не освобождава Съюза или държавите-членки от задължението да предприемат допълнителни мерки към вече предприетите, включително на международно равнище, за намаляване или елиминиране на заустванията, емисиите и уврежданията от тези вещества с оглед постигането на целите, определени в член 4, параграф 1, буква а) от Директива 2000/60/ЕО.
(25)
Според член 10, параграф 3 от Директива 2000/60/ЕО ако дадена цел или стандарт за качество, определени съгласно същата директива, директивите, изброени в приложение IX към Директива 2000/60/ЕО, или друго законодателство на Съюза изискват спазването на по-строги условия от произтичащите от прилагането на член 10, параграф 2 от посочената директива, трябва да бъде установен съответно по-строг контрол на емисиите. Подобна разпоредба е включена и в член 18 от Директива 2010/75/ЕС. Съгласно тези членове контролът на емисиите, определен от законодателните актове, изброени в член 10, параграф 2 от Директива 2000/60/ЕО, следва да бъде минималният контрол, който се прилага. Ако този контрол не може да осигури постигането на СКОС, например по отношение на вещество, реагиращо като повсеместно разпространени PBT вещества, но същевременно и по-строги условия не могат да осигурят това, дори в съчетание с по-строги условия за други зауствания, емисии и увреждания, засягащи водното тяло, тези по-строги условия не могат да се смятат за „изискуеми“ за постигането на СКОС.
(26)
За оценките на риска в помощ на подбора на нови приоритетни вещества са необходими висококачествени данни от мониторинг на екотоксикологичните и токсикологичните последици. Въпреки че през последните години данните от мониторинг, събирани от държавите-членки, значително се подобриха, те не винаги са подходящи по отношение на качеството и на покритието на Съюза. По-специално липсват данни от мониторинг за много новопоявили се замърсители, които могат да бъда дефинирани като замърсители, понастоящем невключени в програми за редовен мониторинг на равнището на Съюза, но биха могли да представляват съществен риск, изискващ нормативно уреждане, в зависимост от техните потенциални екотоксикологични и токсикологични последици и от нивата им във водната околна среда.
(27)
Необходим е нов механизъм, който да осигурява на Комисията целева висококачествена мониторингова информация за концентрацията на вещества във водната среда с внимание, насочено към новопоявилите се замърсители и веществата, за които наличните данни от мониторинг не са достатъчно качествени за целите на оценката на риска. Новият механизъм следва да улесни събирането на такава информация от речните басейни в целия Съюз и да допълни данните от мониторинга по програмите съгласно членове 5 и 8 от Директива 2000/60/ЕО и други надеждни източници. За да поддържа разходите за мониторинг в разумни нива, механизмът следва да е насочен към ограничен брой вещества, включени временно в списък за наблюдение, и към ограничен брой места за мониторинг, но следва да дава представителни данни, подходящи за целите на процеса на приоритизиране в Съюза. Списъкът следва да е динамичен и валидността му следва да бъде ограничена във времето, с цел да се отразява новата информация за потенциалните рискове, причинени от новопоявилите се замърсители, и да се избягва по-дълъг от необходимия мониторинг на съответните вещества.
(28)
С цел опростяване и уреждане на задълженията за докладване от страна на държавите-членки и за увеличаване на съгласуваността с други свързани аспекти от управлението на водите, изискванията за нотифициране в член 3 от Директива 2008/105/ЕО следва да станат част от общите задължения за докладване по член 15 от Директива 2000/60/ЕО.
(29)
По отношение на представянето на химичното състояние съгласно раздел 1.4.3 от приложение V към Директива 2000/60/ЕО, за целите на актуализацията на програмите от мерки и на плановете за управление на речните басейни, която трябва да бъде извършена в съответствие съответно с член 11, параграф 8 и член 13, параграф 7 от Директива 2000/60/ЕО, на държавите-членки следва да бъде позволено да представят поотделно въздействието на новооткритите приоритетни вещества и въздействието на съществуващите приоритетни вещества върху химичното състояние с преразгледаните СКОС, така че въвеждането на нови изисквания да не се възприема погрешно като индикация за влошаване на химичното състояние на повърхностните води. В допълнение към задължително изискваната карта, съдържаща данни за всички вещества, би могло да бъдат предвидени допълнителни карти, на които да бъдат отбелязани новооткритите вещества и съществуващите вещества с преразгледани СКОС и отделно да бъдат отбелязани останалите вещества.
(30)
Предоставянето на достъп на широката общественост до своевременна информация за околната среда относно състоянието на повърхностните води в Европейския съюз и постиженията на стратегиите за борба с химическото замърсяване има важно значение. С оглед подобряването на достъпа и прозрачността във всяка държава-членка следва да се създаде централен портал, който да предоставя информация на обществеността в електронна форма относно плановете за управление на речните басейни, техните прегледи и актуализации.
(31)
С приемането на настоящото предложение и с внасянето на доклада си в Европейския парламент и Съвета Комисията приключи първото преразглеждане на списъка на приоритетните вещества, осъществено от нея, съгласно член 8 от Директива 2008/105/ЕО. Това включва преразглеждане на веществата, изброени в приложение III към същата директива, някои от които са определени за приоритизиране. В момента няма достатъчно доказателства за приоритизиране на другите вещества, изброени в приложение III. Възможността да се появи нова информация относно тези вещества означава, че те не са изключени от бъдещо преразглеждане, което се отнася и за другите разгледани вещества, които не са определени като приоритетни в настоящото преразглеждане. Следователно приложение III към Директива 2008/105/ЕО вече не е актуално и следва да бъде заличено. Член 8 от същата директива следва да бъде съответно изменен, както и по отношение на датата за докладване на Европейския парламент и на Съвета.
(32)
За да се реагира своевременно на съответния технически и научен напредък в областта, обхваната от настоящата директива, на Комисията следва да бъдат делегирани правомощия за приемане на актове в съответствие с член 290 от ДФЕС, във връзка с актуализирането на методите за прилагане на СКОС, предвидени в същата директива. От особена важност е Комисията да провежда съответните консултации по време на подготвителната си работа, включително на експертно равнище. При подготовката и съставянето на делегираните актове Комисията следва да осигури едновременното и своевременно предаване на съответните документи по подходящ начин на Европейския парламент и Съвета.
(33)
С цел подобряване на информационната основа за бъдещо определяне на приоритетни вещества, по-специално по отношение на новопоявили се замърсители, на Комисията следва да бъдат предоставени изпълнителни правомощия за съставянето и актуализирането на списък за наблюдение. Освен това, за да осигури еднакви условия на прилагане на настоящата директива и на форматите на докладване пред Комисията на данни и информация от мониторинга, на Комисията следва да бъдат предоставени изпълнителни правомощия. Тези правомощия следва да бъдат упражнявани в съответствие с Регламент (ЕС) № 182/2011 на Европейския парламент и на Съвета от 16 февруари 2011 г. за установяване на общите правила и принципи относно реда и условията за контрол от страна на държавите-членки върху упражняването на изпълнителните правомощия от страна на Комисията (15).
(34)
В съответствие със Съвместната политическа декларация от 28 септември 2011 г. на държавите-членки и Комисията относно обяснителните документи (16) държавите-членки са поели задължение уведомяването за мерките им за транспониране в обосновани случаи да бъде придружавано от един или повече документи, в които се обяснява връзката между елементите на директивата и съответстващите им части от националните инструменти за транспониране. По отношение на настоящата директива законодателят счита, че предоставянето на такива документи е обосновано.
(35)
Тъй като целта на настоящата директива, а именно постигането на добро химично състояние на повърхностните води чрез установяване на СКОС за приоритетни вещества и за някои други замърсители, не може да бъде постигната в достатъчна степен от държавите-членки и следователно, от гледна точка на необходимостта за поддържане на еднакво ниво на защита на повърхностните води в целия Съюз, може да бъде по-добре постигната на равнището на Съюза, Съюзът може да приеме мерки в съответствие с принципа на субсидиарност, определен в член 5 от Договора за Европейския съюз. В съответствие с принципа на пропорционалност, определен в същия член, настоящата директива не надхвърля необходимото за постигането на тази цел.
(36)
Поради това Директива 2000/60/ЕО и Директива 2008/105/ЕО следва да бъдат съответно изменени,
ПРИЕХА НАСТОЯЩАТА ДИРЕКТИВА:
Член 1
Директива 2000/60/ЕО се изменя, както следва:
1.
Член 16, параграф 4 се заменя със следното:
„4. Комисията преразглежда приетия списък на приоритетните вещества най-късно четири години след датата на влизане в сила на настоящата директива и най-малко на всеки шест години след това и при необходимост излиза с предложения.“
2.
Приложение X се заменя с текста на приложение I към настоящата директива;
Член 2
Директива 2008/105/ЕО се изменя, както следва:
1.
Член 2 се заменя със следното:
„Член 2
Определения
За целите на настоящата директива се прилагат определенията, установени в член 2 от Директива 2000/60/ЕО и в член 2 от Директива 2009/90/ЕО на Комисията от 31 юли 2009 г. за определяне, съгласно Директива 2000/60/ЕО на Европейския парламент и на Съвета, на технически спецификации за химически анализ и мониторинг на състоянието на водите (17).
Освен това се прилагат следните определения:
1)
„матрица“ означава компонент на водната среда, който е вода, седимент или биота;
2)
„биота-таксон“ означава конкретен воден таксон в рамките на таксономичната категория „подтип“, „клас“ или еквивалентна на тях категория.
2.
Член 3 се заменя със следното:
„Член 3
Стандарти за качество на околната среда
1. Без да се засяга параграф 1а, държавите-членки прилагат СКОС, определени в приложение I, част А, за повърхностни водни тела, както и прилагат тези СКОС в съответствие с изискванията, уредени в приложение I, част Б.
1а. Без да се засягат задълженията по настоящата директива във версията ѝ, която е в сила към 13 януари 2009 г., и по-специално постигането на добро химично състояние на повърхностните води по отношение на изброените в нея вещества и СКОС, държавите-членки прилагат СКОС, определени в приложение I, част А по отношение на:
i)
веществата, обозначени с номера 2, 5, 15, 20, 22, 23, 28 в приложение I, част А, за които са определени преразгледани СКОС, влизат в сила от 22 декември 2015 г. с цел постигане на добро химично състояние на повърхностните води по отношение на тези вещества до 22 декември 2021 г. чрез програми от мерки, включени в плановете за управление на речните басейни за 2015 г., изготвени в съответствие с член 13, параграф 7 от Директива 2000/60/ЕО, както и
ii)
новоидентифицираните вещества, обозначени с номера 34-45 в приложение I, част А, които влизат в сила от 22 декември 2018 г., с цел постигането на добро химично състояние на повърхностните води по отношение на тези вещества до 22 декември 2027 г. и предотвратяването на влошаването на химичното състояние на повърхностните водни тела по отношение на тези вещества. За тази цел до 22 декември 2018 г. държавите-членки изготвят и представят на Комисията допълнителна програма за мониторинг и предварителна програма от мерки, предназначени за тези вещества. До 22 декември 2021 г. се изготвя окончателна програма от мерки в съответствие с член 11 от Директива 2000/60/ЕО, която се прилага и започва да действа пълноценно възможно най-скоро след тази дата, но най-късно до 22 декември 2024 г.
Член 4, параграфи 4-9 от Директива 2000/60/ЕО се прилагат mutatis mutandis по отношение на веществата, посочени в подточки i) и ii) от първа алинея.
2. За веществата, обозначени с номера 5, 15, 16, 17, 21, 28, 34, 35, 37, 43 и 44 в част А на приложение I държавите-членки прилагат СКОС за биота, определени в приложение I, част А.
За вещества, различни от посочените в първа алинея, държавите-членки прилагат СКОС за повърхностните води, определени в приложение I, част А.
3. При една или повече категории повърхностни води държавите-членки могат да изберат да приложат СКОС за матрица, различна от посочената в параграф 2, или, според случая, за биота-таксони, различни от посочените в приложение I, част А.
Държавите-членки, които се възползват от възможността, посочено в първа алинея, прилагат съответния СКОС, определен в приложение I, част А, или, ако няма включен стандарт за матрицата или биота-таксона, определят СКОС, който предлага най-малко същото ниво на защита като СКОС, предвидено в приложение I, част А.
Държавите-членки могат да използват възможността, посочена в първа алинея, само когато методът за анализ, използван за избраната матрица или таксон от биотата, изпълнява минималните критерии, определени в член 4 от Директива 2009/90/ЕО. Когато тези критерии не са изпълнени по отношение на нито една матрица, държавите-членки гарантират, че мониторингът се провежда при използването на най-добрата налична техника, която не води до прекомерни разходи, и че методът за анализ работи поне толкова добре, колкото наличният метод за матрицата, посочена в параграф 2 за съответното вещество.
3а. Когато вследствие измерени или прогнозни концентрации или емисии при прилагане на СКОС за биота или седимент е открит потенциален риск от силно излагане на вредни въздействия за водната околна среда или посредством нея, държавите-членки гарантират, че се извършва и мониторинг на повърхностната вода и се прилагат стандартите за максимално допустима концентрация (МДК-СКОС), установени в приложение I, част А към настоящата директива, ако са установени такива СКОС.
3б. Ако съгласно член 5 от Директива 2009/90/ЕО изчислената средна стойност от измерването, когато то е проведено посредством най-добрата налична техника, която не води до прекомерни разходи, е определена като „по-ниска от прага на количествено определяне“, а „прагът на количествено определяне“ дори на тази техника е над СКОС, резултатът за измереното вещество не се взема предвид при оценяването на общото химично състояние на въпросното водно тяло.
4. За веществата, спрямо които се прилага СКОС за седимент и/или биота, държавите-членки извършват мониторинг на веществото в съответната матрица поне веднъж годишно, освен ако техническите знания и експертната преценка оправдават друг интервал.
5. Държавите-членки включват следната информация в актуализираните планове за управление на речни басейни, изготвени в съответствие с член 13, параграф 7 от Директива 2000/60/ЕО:
а)
таблица, представяща границите на количествено определяна на прилаганите методи за анализ и информация за изпълнението на тези методи във връзка с минималните критерии, предвидени в член 4 от Директива 2009/90/ЕО;
б)
за веществата, за които е използвана възможността, предвидена в параграф 3 от настоящия член:
i)
причините и основанията за използването на тази възможност;
ii)
където е необходимо, установените алтернативни СКОС, доказателства, че тези СКОС предоставят същото равнище на защита като СКОС, уредени в приложение I, част А, включително данните и методиката, използвани за определянето им, и категориите повърхностни води, за които се прилагат;
iii)
за сравнение с информацията, посочена в буква а) от настоящия параграф, границите на количествено определяне на аналитичните методи за матриците, определени в част А от приложение I към настоящата директива, включително информация за изпълнението на тези методи във връзка с минималните критерии, предвидени в член 4 от Директива 2009/90/ЕО;
в)
обосновка за честотата на мониторинга в съответствие с параграф 4, в случай че мониторинговите интервали са по-големи от 1 година.
5а. Държавите-членки предприемат необходимите мерки, за да гарантират, че актуализираните планове за управление на речните басейни, изготвени в съответствие с член 13, параграф 7 от Директива 2000/60/ЕО, които съдържат резултатите и въздействието на мерките, предприети с оглед предотвратяване на химическото замърсяване на повърхностните води, както и междинният доклад за напредъка в прилагането на планираните програми от мерки в съответствие с член 15, параграф 3 от Директива 2000/60/ЕО, се предоставят чрез централен портал, осигуряващ публичен достъп в електронна форма в съответствие член 7, параграф 1 от Директива 2003/4/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 28 януари 2003 г. относно публичния достъп до екологична информация (18).
6. Държавите-членки подготвят анализ на дългосрочните тенденции в концентрациите на приоритетните вещества, изброени в приложение I, част А, които са склонни към натрупване в седимент и/или биота, като обръщат специално внимание на веществата, обозначени с номера 2, 5, 6, 7, 12, 15, 16, 17, 18, 20, 21, 26, 28, 30, 34, 35, 36, 37, 43 и 44, изброени в приложение I, част А, на основата на мониторинг на състоянието на повърхностните води, извършван в съответствие с член 8 от Директива 2000/60/ЕО. Държавите-членки вземат мерки с цел да се гарантира, при условията на член 4 от Директива 2000/60/ЕО, че такива концентрации не се повишават в значителна степен в съответния седимент и/или биота.
Държавите-членки определят честотата на мониторинга на седимента и/или биота, така че да предоставят достатъчно данни за надежден анализ на дългосрочните тенденции. Като правило мониторингът следва да се извършва на всеки три години, освен ако техническите знания и експертната преценка оправдават друг интервал.
7. Комисията проучва научно-техническия напредък, в това число заключенията от оценките на риска, посочени в член 16, параграф 2, букви а) и б) от Директива 2000/60/ЕО, както и информацията от регистрацията на вещества, публично достъпна в съответствие с член 119 от Регламент (ЕО) № 1907/2006, и, ако е необходимо, предлага преразглеждане на СКОС, предвидени в част А от приложение I към настоящата директива в съответствие с процедурата, определена в член 294 от ДФЕС, предвиден в член 16, параграф 4 от Директива 2000/60/ЕО.
8. На Комисията се предоставя правомощието да приема делегирани актове в съответствие с член 10, когато е уместно, за адаптирането на приложение I, част Б, точка 3 към настоящата директива към научно-техническото развитие.
8а. С цел да се улесни прилагането на настоящия член, в рамките на възможната степен до 22 декември 2014 г., се разработват технически указания или стратегии за мониторинг и методи за анализ на веществата, включително вземане на проби и мониторинг на биота, като част от съществуващата процедура за прилагане на Директива 2000/60/ЕО.
Указанията се отнасят по-специално до:
а)
мониторинга на веществата в биота в съответствие с параграфи 2 и 3 от настоящия член;
б)
при новоидентифицирани вещества (обозначени с номера 34-45 в приложение I, част А) и вещества, за които са определени по-строги СКОС (обозначени с номера 2, 5, 15, 20, 22, 23 и 28 в приложение I, част А), методи за анализ, отговарящи на минималните критерии, определени в член 4 от Директива 2009/90/ЕО.
8б. В случай че за определени вещества не са приети технически указания до 22 декември 2014 г., крайният срок 22 декември 2015 г., посочен в параграф 1а, подточка i), се удължават съответно до 22 декември 2018 г. и крайният срок 22 декември 2021 г., посочен в тази подточка, се удължава до 22 декември 2027 г.
3.
Член 4, параграф 4 и член 5, параграф 6 се заличават.
4.
Вмъква се следният член:
„Член 7а
Координация
1. За приоритетните вещества, които попадат в обхвата на регламенти (ЕО) № 1907/2006, (ЕО) № 1107/2009 (19), (ЕС) № 528/2012 (20) или на Директива 2010/75/ЕС (21), като част от предвидения в член 16, параграф 4 от Директива 2000/60/ЕО редовен преглед на приложение Х към същата директива, Комисията оценява дали мерките, предприети на равнището на Съюза и на държавите-членки, са достатъчни за постигане на СКОС за приоритетните вещества и на целта за пълно или поетапно елиминиране на заустванията, емисиите и уврежданията от приоритетни опасни вещества в съответствие с член 4, параграф 1, буква а) и член 16, параграф 6 от Директива 2000/60/ЕО.
2. Комисията докладва на Европейския парламент и на Съвета резултатите от оценката по параграф 1 от настоящия член съгласно графика, определен в член 16, параграф 4 от Директива 2000/60/ЕО, и придружава доклада с всички подходящи предложения, включително за контролни мерки.
3. Когато резултатите от доклада покажат, че може да се наложи предприемането на допълнителни мерки на равнището на Съюза или в дадени държави-членки, за да се осигури спазването на Директива 2000/60/ЕО по отношение на конкретно вещество, одобрено съгласно Регламент (ЕО) № 1107/2009 или Регламент (ЕС) № 528/2012, държавите-членки или Комисията прилагат член 21 или член 44 от Регламент (ЕО) № 1107/2009 или член 15 или член 48 от Регламент (ЕС) № 528/2012 към въпросното вещество или към продуктите, съдържащи това вещество.
Когато става дума за вещества, попадащи в обхвата на Регламент (ЕО) № 1907/2006, Комисията стартира, според случая, процедурата, предвидена в член 59, член 61 или член 69 от същия регламент.
При прилагането на регламентите, посочени в първа и втора алинея, държавите-членки и Комисията вземат под внимание оценките на риска и анализите на социално-икономическите фактори и на икономическата ефективност, които се изискват съгласно тези регламенти, включително възможността за алтернативни решения.
5.
Членове 8 и 9 се заменят със следното:
„Член 8
Преразглеждане на приложение X към Директива 2000/60/ЕО
Комисията докладва на Европейския парламент и на Съвета за резултатите от периодичното преразглеждане на приложение X към Директива 2000/60/ЕО, предвидено в член 16, параграф 4 от същата директива. Когато е уместно, докладът се придружава от законодателни предложения за изменение на приложение Х, включващи по-специално предложения за определяне на нови приоритетни вещества или приоритетни опасни вещества, или за определяне на дадени приоритетни вещества като приоритетни опасни вещества, както и за установяване на съответните СКОС за повърхностна вода, седимент или биота, според случая.
Член 8а
Специални разпоредби относно определени вещества
1. В плановете за управление на речните басейни в съответствие с член 13 от Директива 2000/60/ЕО, без да се засягат изискванията на раздел 1.4.3 от приложение V към нея относно представянето на общото химично състояние и целите и задълженията, определени в член 4, параграф 1, буква а), член 11, параграф 3, буква к) и член 16, параграф 6 от посочената директива, държавите-членки могат да съставят допълнителни карти, представящи информация за химичното състояние за едно или повече от следните вещества отделно от информацията за останалите вещества, включени в приложение I, част А към настоящата директива:
а)
веществата, обозначени с номера 5, 21, 28, 30, 35, 37, 43 и 44 (вещества, реагиращи като повсеместно разпространени PBT вещества);
б)
веществата, обозначени с номера 34-45 (новоидентифицирани вещества);
в)
веществата, обозначени с номера 2, 5, 15, 20, 22, 23 и 28 (вещества, за които са определени по-строги преразгледани СКОС).
Държавите-членки могат също да представят степента на отклоненията от стойността на СКОС за веществата, посочени в първа алинея, букви а) до в), в плановете за управление на речните басейни. Държавите-членки, които предоставят подобни допълнителни карти, се стремят да осигурят взаимната им съпоставимост в рамките на речен басейн и на равнището на Съюза.
2. По отношение на веществата, обозначени с номера 5, 21, 28, 30, 35, 37, 43 и 44 в приложение I, част А, държавите-членки могат да извършват не толкова интензивен мониторинг, колкото се изисква за приоритетните вещества в съответствие с член 3, параграф 4 от настоящата директива и приложение V към Директива 2000/60/ЕО, при условие че мониторингът е представителен и съществуват солидни статистически базови данни по отношение на наличието на тези вещества във водната среда. Като правило, в съответствие с член 3, параграф 6, втора алинея от настоящата директива, мониторингът следва да се извършва на всеки три години, освен ако въз основа на техническите знания и експертната преценка не бъде обоснован друг интервал.
Член 8б
Списък за наблюдение
1. Комисията изготвя списък за наблюдение на вещества, за които се събират данни от мониторинг на територията на целия Съюз, с цел подпомагане на бъдещите дейности по приоритизиране в съответствие с член 16, параграф 2 от Директива 2000/60/ЕО, който се допълва, inter alia, с данни от анализите и прегледите по член 5 и с програмите за мониторинг по член 8 от същата директива.
Първият списъкът за наблюдение съдържа най-много 10 вещества или групи вещества и посочва матриците за мониторинг и възможните методи за анализ за всяко вещество, които не водят до прекомерни разходи за всяко вещество. При наличието на методи за анализи, които не водят до прекомерни разходи, максималният брой вещества или групи от вещества, за които Комисията е допуснала да бъдат включени в списъка, се увеличават с един брой при всяка актуализация на списъка съгласно параграф 2 от настоящия член, като общият брой не може да надхвърля 14. Веществата, които подлежат на включване в списъка за наблюдение, се избират сред онези, за които наличната информация сочи, че могат да представляват съществен риск на равнището на Съюза за водната среда или посредством нея, и за които данните от мониторинга не са достатъчни.
Диклофенак (CAS 15307-79-6), 17-бета-естрадиол (E2) (CAS 50-28-2) и 17-алфа-етинилестрадиол (EE2) (CAS 57-63-6) се включват в първия списък за наблюдение с оглед събирането на данни от мониторинг, за да се улесни определянето на подходящи мерки за преодоляване на риска, породен от тези вещества.
При избора на веществата за списъка за наблюдение Комисията взема предвид цялата налична информация, включително относно:
а)
резултатите от последното периодично преразглеждане на приложение X към Директива 2000/60/ЕО съгласно член 16, параграф 4 от същата директива;
б)
научно-изследователските проекти;
в)
препоръките от заинтересованите страни, посочени в член 16, параграф 5 от Директива 2000/60/ЕО;
г)
програмите за анализ на характеристиките на районите на речните басейни и резултатите на мониторинга от държавите-членки съгласно член 5 и член 8 от Директива 2000/60/ЕО;
д)
производствените обеми, моделите на употреба, характерните свойства (включително, според случая, размера на частиците), концентрациите в околната среда и въздействията, включително информацията, събрана в съответствие с директиви 98/8/ЕО, 2001/82/ЕО (22) и 2001/83/ЕО (23) и с регламенти (ЕО) № 1907/2006 и (ЕО) № 1107/2009.
2. Комисията изготвя първия списък за наблюдение, посочен в параграф 1, до 14 септември 2014 г. и го актуализира на всеки 24 месеца след това. При актуализирането на списъка за наблюдение Комисията изключва от него всяко вещество, за което оценката на риска, посочена в член 16, параграф 2 от Директива 2000/60/ЕО може да се извърши без допълнителни данни от мониторинг. Продължителността на периода на постоянен мониторинг за всяко отделно вещество от списъка за наблюдение не надвишава четири години.
3. Държавите-членки извършват мониторинг на всяко вещество от списъка за наблюдение в избрани представителни станции за мониторинг за период от най-малко 12 месеца. По първия списък за наблюдение периодът на мониторинг започва до 14 септември 2015 г. или в срок от 6 месеца от изготвянето на списъка за наблюдение, като се взема предвид по-късната дата. Държавите-членки започват мониторинг на всяко вещество от последващите списъци в срок от 6 месеца от включването му в списъка.
Всяка държава-членка избира поне една станция за мониторинг плюс една, ако има повече от един милион жители, плюс брой станции, получен като се раздели географската ѝ площ в km2 на 60 000 km2 (закръгля се до най-близкото цяло число), плюс броя станции, получен като се раздели броят на населението ѝ на пет милиона (закръглява се до най-близкото цяло число).
При избора на представителните станции, честотата и времето за извършване на мониторинга за всяко вещество, държавите-членки вземат под внимание моделите на употреба и възможната поява на веществото. Честотата на извършване на мониторинг е не по-малка от веднъж годишно.
Когато дадена държава-членка представи достатъчни, представителни и актуални данни от мониторинга на конкретно вещество, получени по линия на съществуващи програми за мониторинг или проучвания, тя може да реши да не предприема допълнителен мониторинг на това вещество в съответствие с механизма на списъка за наблюдение, при условие че мониторингът на въпросното вещество е проведен по методология, която отговаря на изискванията на техническите насоки, разработени от Комисията в съответствие с член 8б, параграф 5.
4. Държавите-членки докладват на Комисията резултатите от извършения мониторинг съгласно параграф 3. За първия списък за наблюдение докладът за резултатите от мониторинга се представя в срок до 15 месеца от 14 септември 2015 г., или от 21 месеца от изготвянето на списъка за наблюдение, като се взема предвид по-късната дата и на всеки 12 месеца след това, докато веществото е в списъка. За всяко вещество, включено в последващите списъци, държавите-членки докладват на Комисията резултатите от мониторинга в срок от 21 месеца от включването на веществото в списъка за наблюдение и на всеки 12 месеца след това, докато веществото е в списъка. Докладът включва информация за представителността на станциите и стратегията за мониторинг.
5. Комисията приема актове за изпълнение за изготвянето и актуализирането на списъка за наблюдение съгласно параграфи 1 и 2. Тя може също да приема технически формати за докладване на Комисията на резултатите от мониторинга и свързаната с тях информация. Тези актове за изпълнение се приемат в съответствие с процедурата по разглеждане, посочена в член 9, параграф 2.
Комисията разработва насоки, включително технически спецификации, с цел да улесни мониторинга на веществата от списъка за наблюдение и се приканва да насърчава координацията на този мониторинг.
Член 8в
Специални разпоредби относно фармацевтичните вещества
Съгласно член 16, параграф 9 от Директива 2000/60/ЕО и, когато е уместно, въз основа на резултатите от проучването си от 2013 г. по отношение на рисковете, породени от лекарствените продукти в околната среда, и на други проучвания и доклади по тези въпроси, в срок от две години от 13 септември 2013 г. Комисията разработва в рамките на възможното стратегически подход по отношение на замърсяването на водата от фармацевтични вещества. Този стратегически подход, когато е целесъобразно, съдържа предложения за по-ефективно вземане под внимание, в необходимата степен, на въздействията на лекарствените продукти върху околната среда в рамките на процедурата за пускане на пазара на лекарствени продукти. В рамките на стратегическия подход Комисията, когато е целесъобразно, в срок до 14 септември 2017 г. предлага мерки, които да бъдат взети на равнището на Съюза или на държавите-членки, както е уместно, за да се овладее евентуалното въздействие на фармацевтичните вещества върху околната среда, по-специално на веществата, посочени в член 8б, параграф 1, с цел да се намалят заустванията, емисиите и уврежданията от тези вещества за водната среда, като се отчитат нуждите, свързани с общественото здравеопазване и икономическата ефективност на предложените мерки.
Член 9
Процедура на комитет
1. Комисията се подпомага от комитета по член 21, параграф 1 от Директива 2000/60/ЕО. Този комитет е комитет по смисъла на Регламент (ЕС) № 182/2011 на Европейския парламент и на Съвета от 16 февруари 2011 г. за установяване на общите правила и принципи относно реда и условията за контрол от страна на държавите-членки върху упражняването на изпълнителните правомощия от страна на Комисията (24).
2. При позоваване на настоящия параграф се прилага член 5 от Регламент (ЕС) № 182/2011.
Когато комитетът не даде становище, Комисията не приема проекта за акт за изпълнение и се прилага член 5, параграф 4, трета алинея от Регламент (ЕС) № 182/2011.
Член 9а
Упражняване на делегираните правомощия
1. Правомощията да приема делегирани актове се предоставят на Комисията при условията, предвидени в настоящия член.
2. Правомощията за приемане на делегирани актове, предвидени в член 3, параграф 8, се дават на Комисията за срок от шест години от 13 септември 2013 г. Комисията изготвя доклад относно делегирането на правомощия не по-късно от девет месеца преди изтичането на шестгодишния период. Делегирането на правомощия се продължава с мълчаливо съгласие за срокове със същото времетраене, освен ако Европейският парламент или Съветът не възразят срещу подобно продължаване не по-късно от три месеца преди изтичането на всеки срок.
3. Делегирането на праоамощията, посочени в член 3, параграф 8, може да бъде оттеглено по всяко време от Европейският парламент или от Съвета. С решението за оттегляне се прекратява делегирането на правомощията, посочени в същото решение. То влиза в сила в деня след публикуването на решението в Официален вестник на Европейския съюз или на по-късна, посочена в решението дата. То не засяга действителността на делегирани актове, които вече са в сила.
4. Веднага след като приеме делегиран акт, Комисията уведомява за това едновременно Европейския парламент и Съвета.
5. Делегиран акт, приет съгласно член 3, параграф 8, влиза в сила единствено ако нито Европейският парламент, нито Съветът са представили възражения в срок до два месеца от уведомяването на Европейския парламент и Съвета за акта, или ако преди изтичането на този срок и Европейският парламент, и Съветът са информирали Комисията, че няма да повдигнат възражения. Този срок се удължава с два месеца по инициатива на Европейския парламент или на Съвета.
6.
Приложение I се изменя, както следва:
а)
част А се заменя с текста, изложен в приложение II към настоящата директива;
б)
в част Б точки 2 и 3 се заменят със следното:
„2.
Колони 6 и 7 от таблицата: За всяко определено повърхностно водно тяло прилагането на МДК-СКОС означава, че измерената концентрация в който и да било представителен пункт за мониторинг в границите на водното тяло не надвишава стандарта.
В съответствие с раздел 1.3.4 от приложение V към Директива 2000/60/ЕО обаче, държавите-членки могат да въведат статистически методи, като например изчисляване на персентила, за да осигурят приемливо ниво на надеждност и точност при определяне на съответствието с МДК-СКОС. Ако държавите-членки направят това, тези статистически методи трябва да отговарят на подробни правила, установени в съответствие с процедурата по разглеждане, посочена в член 9, параграф 2 от настоящата директива.
3.
СКОС за водите, установени в настоящото приложение, се изразяват като общи концентрации в цялата водна проба.
Чрез дерогация от първа алинея, в случаите на кадмий, олово, живак и никел (наричани по-долу „метали“) СКОС за водите се отнасят за концентрацията на разтворените вещества, т.е. разтворената фаза на водната проба, получена чрез филтриране през филтър с диаметър на порите 0,45 μm или чрез всяка друга еквивалентна предварителна обработка, или, когато специално е посочено - на бионаличната концентрация.
При оценка на резултатите от мониторинга спрямо съответните СКОС държавите-членки могат да вземат предвид:
а)
естествените фонови концентрации на металите и техните съединения, ако тези концентрации пречат за постигането на съответствие със стойностите на съответните СКОС;
б)
твърдостта, pH, разтворения органичен въглерод или други параметри за качество на водата, които оказват влияние върху бионаличността на металите, при което бионаличните концентрации се определят с помощта на подходящо моделиране.“
7.
Приложения II и III се заличават.
Член 3
1. Държавите-членки въвеждат в сила законовите, подзаконовите и административните разпоредби, необходими за постигане на съответствие с настоящата директива, в срок до 14 септември 2015 г. Те незабавно предават на Комисията текстовете на тези разпоредби.
Когато държавите-членки приемат тези разпоредби, в тях се съдържа позоваване на настоящата директива или то се извършва при официалното им публикуване. Условията и редът на позоваване се определят от държавите-членки.
2. Държавите-членки съобщават на Комисията текста на основните разпоредби от националното законодателство, които те приемат в областта, уредена с настоящата директива.
Член 4
Настоящата директива влиза в сила на двадесетия ден след публикуването ѝ в Официален вестник на Европейския съюз.
Член 5
Адресати на настоящата директива са държавите-членки.
Съставено в Брюксел на 12 август 2013 година.
DIREKTIVA 2013/39/EU EVROPSKEGA PARLAMENTA IN SVETA
z dne 12. avgusta 2013
o spremembi direktiv 2000/60/ES in 2008/105/ES v zvezi s prednostnimi snovmi na področju vodne politike
(Besedilo velja za EGP)
EVROPSKI PARLAMENT IN SVET EVROPSKE UNIJE STA -
ob upoštevanju Pogodbe o delovanju Evropske unije in zlasti člena 192(1) Pogodbe,
ob upoštevanju predloga Evropske komisije,
po posredovanju osnutka zakonodajnega akta nacionalnim parlamentom,
ob upoštevanju mnenja Evropskega ekonomsko-socialnega odbora (1),
ob upoštevanju mnenja Odbora regij (2),
v skladu z rednim zakonodajnim postopkom (3),
ob upoštevanju naslednjega:
(1)
Kemično onesnaževanje površinskih voda ogroža vodno okolje z vplivi, kot so akutna in kronična toksičnost v vodnih organizmih, kopičenje onesnaževal v ekosistemih ter izguba habitatov in biotske raznovrstnosti, ogroža pa tudi zdravje ljudi. Prednostno bi bilo treba ugotoviti vzroke onesnaženosti in se spopasti z emisijami onesnaževal pri viru na ekonomsko in okoljsko najbolj učinkovit način.
(2)
V skladu s drugim stavkom člena 191(2) Pogodbe o delovanju Evropske unije (PDEU) mora okoljska politika Unije temeljiti na previdnostnem načelu in na načelih, da je treba delovati preventivno, da je treba okoljsko škodo prednostno odpravljati pri viru in da mora plačati povzročitelj obremenitve.
(3)
Čiščenje odpadnih voda je lahko zelo drago. Da bi omogočili cenejše in stroškovno učinkovitejše čiščenje, bi lahko spodbujali razvoj inovativnih tehnologij za čiščenje voda.
(4)
Direktiva Evropskega parlamenta in Sveta 2000/60/ES z dne 23. oktobra 2000 o določitvi okvira za ukrepe Skupnosti na področju vodne politike (4) določa strategijo za preprečevanje onesnaževanja vode. Del te strategije je, da se med tistimi snovmi, ki pomenijo znatno tveganje za vodno okolje ali tveganje, ki se prenaša po vodnem okolju, na ravni Unije opredelijo prednostne snovi. Z Odločbo št. 2455/2001/ES Evropskega parlamenta in Sveta z dne 20. novembra 2001 o določitvi seznama prednostnih snovi na področju vodne politike (5) je bil določen prvi seznam 33 snovi ali skupin snovi, ki so bile prednostno razvrščene na ravni Unije zaradi vključitve v Prilogo X k Direktivi 2000/60/ES.
(5)
Z Direktivo 2008/105/ES Evropskega parlamenta in Sveta z dne 16. decembra 2008 o okoljskih standardih kakovosti na področju vodne politike (6) so bili v skladu z Direktivo 2000/60/ES določeni okoljski standardi kakovosti (OSK) za 33 prednostnih snovi iz Odločbe št. 2455/2001/ES in osem drugih onesnaževal, ki so že bila zakonsko urejena na ravni Unije.
(6)
V skladu s členom 191(3) PDEU mora Unija pri oblikovanju svoje okoljske politike upoštevati razpoložljive znanstvene in tehnične podatke, okoljske razmere v različnih regijah Unije, možne koristi in stroške ukrepanja ali neukrepanja ter gospodarski in socialni razvoj Unije kot celote in uravnotežen razvoj njenih regij. Pri razvoju stroškovno učinkovite in sorazmerne politike o preprečevanju in nadzoru kemičnega onesnaževanja površinskih voda, vključno s pregledom seznama prednostnih snovi v skladu s členom 16(4) Direktive 2000/60/ES, bi bilo treba upoštevati znanstvene, okoljske in socialno-ekonomske dejavnike, vključno z vidiki, povezanimi z zdravjem ljudi. V ta namen bi bilo treba dosledno uporabljati načelo, na katerem temelji Direktiva 2000/60/ES, da plača povzročitelj obremenitve.
(7)
Komisija je po pregledu seznama prednostnih snovi v skladu s členom 16(4) Direktive 2000/60/ES in členom 8 Direktive 2008/105/ES zaključila, da je ustrezno spremeniti seznam prednostnih snovi, in sicer z določitvijo novih snovi, v zvezi s katerimi je treba prednostno ukrepati na ravni Unije, določitvijo OSK za te novo določene snovi, pregledom OSK za nekatere obstoječe snovi v skladu z znanstvenim napredkom ter določitvijo OSK za organizme za nekatere obstoječe in novo določene prednostne snovi.
(8)
Pregled seznama prednostnih snovi je bil podprt z obsežnimi posvetovanji s strokovnjaki služb Komisije, držav članic, zainteresiranih strani ter Znanstvenega odbora za zdravstvena in okoljska tveganja.
(9)
Pregledane OSK za obstoječe prednostne snovi bi bilo treba prvič upoštevati v načrtih za upravljanje povodij za obdobje 2015-2021. Novo določene prednostne snovi in njihove OSK bi bilo treba upoštevati pri pripravi dodatnih programov o spremljanju in v predhodnih programih ukrepov, ki bodo predloženi pred koncem leta 2018. Brez poseganja v člen 4(4) do (9) Direktive 2000/60/ES, ki med drugim vključuje določbe o podaljšanju roka za doseganje dobrega kemijskega stanja ali določitvi manj strogih okoljskih ciljev za določena vodna telesa zaradi nesorazmernih stroškov in/ali socialno-ekonomskih potreb, bi bilo treba zaradi doseganja dobrega kemijskega stanja površinskih voda pregledane OSK za obstoječe prednostne snovi izpolniti do konca leta 2021, OSK za novo določene prednostne snovi pa do konca 2027, če se stanje prizadetih vodnih teles še bolj ne poslabša. Ugotovitev kemijskega stanja površinskih voda do leta 2015, ki je rok, določen v členu 4 Direktive 2000/60/ES, bi zato morala temeljiti le na snoveh in OSK, določenih v Direktivi 2008/105/ES v različici, veljavni na dan 13. januarja 2009, razen če so ti OSK strožji kot pregledani OSK iz te direktive in se v tem primeru uporabijo slednji.
(10)
Po sprejetju Direktive 2000/60/ES so bili v skladu s členom 16(6) navedene direktive sprejeti številni akti Unije, s katerimi so bili za posamezne prednostne snovi določeni ukrepi za nadzor nad emisijami. Poleg tega veliko ukrepov za varstvo okolja spada na področje uporabe drugega veljavnega prava Unije. Kadar je cilje iz člena 16(1) Direktive 2000/60/ES mogoče učinkovito doseči z veljavnimi instrumenti, bi bilo treba prednost nameniti izvajanju in pregledu veljavnih instrumentov in ne uvedbi novih ukrepov. Vključitev snovi v Prilogo X k Direktivi 2000/60/ES ne posega v uporabo Uredbe (ES) št. 1107/2009 Evropskega parlamenta in Sveta z dne 21. oktobra 2009 o dajanju fitofarmacevtskih sredstev v promet (7).
(11)
Zaradi izboljšanja usklajevanja med Direktivo 2000/60/ES, Uredbo (ES) št. 1907/2006 Evropskega parlamenta in Sveta z dne 18. decembra 2006 o registraciji, evalvaciji, avtorizaciji in omejevanju kemikalij (REACH) ter o ustanovitvi Evropske agencije za kemikalije (8) in ustrezno sektorsko zakonodajo bi bilo treba raziskati morebitne sinergije, da bi ugotovili, na katerih področjih bi bilo mogoče podatke, zbrane z izvajanjem Direktive 2000/60/ES, uporabiti v podporo REACH in drugim ustreznim postopkom evalvacije snovi ter na drugi strani področja, na katerih bi bilo mogoče podatke, zbrane z namenom evalvacij snovi v skladu z REACH in ustrezno sektorsko zakonodajo, uporabiti v podporo izvajanju Direktive 2000/60/ES, vključno s prednostno razvrstitvijo, opisano v členu 16(2) navedene direktive.
(12)
Postopno zmanjšanje onesnaženosti s prednostnimi snovmi ter ustavitev ali postopno odpravo odvajanja, emisij in uhajanja prednostnih nevarnih snovi, kakor se zahteva v Direktivi 2000/60/ES, pogosto lahko najučinkoviteje dosežemo z ukrepi na ravni Unije za posamezne snovi pri izvoru, na primer na podlagi uredb (ES) št. 1907/2006, (ES) št. 1107/2009 in (EU) št. 528/2012 (9) ali direktiv 2001/82/ES (10), 2001/83/ES (11) ali 2010/75/EU (12). Zato bi bilo treba bolje uskladiti navedene pravne akte, Direktivo 2000/60/ES in drugo ustrezno zakonodajo za zagotovitev ustrezne uporabe mehanizmov za nadzor pri viru. Kadar izid rednega pregleda Priloge X k Direktivi 2000/60/ES in razpoložljivi podatki o spremljanju pokažejo, da ukrepi, vzpostavljeni na ravni Unije ali države članice, ne zadoščajo, da bi se dosegli OSK za nekatere prednostne snovi ali da bi se ustavile oziroma postopno odpravile emisije nekaterih prednostnih nevarnih snovi, bi bilo treba na ravni Unije ali države članice sprejeti ustrezne ukrepe za uresničitev ciljev Direktive 2000/60/ES, ob upoštevanju ocen tveganja, socialno-ekonomskih analiz ter analiz stroškov in koristi, opravljenih v skladu z ustrezno zakonodajo, pa tudi morebitne druge možnosti.
(13)
Od oblikovanja OSK za 33 prednostnih snovi iz Priloge X k Direktivi 2000/60/ES so bile izvedene številne ocene tveganj v skladu z Uredbo Sveta (EGS) št. 793/93 z dne 23. marca 1993 o oceni in nadzoru tveganja, ki ga predstavljajo obstoječe snovi (13), ki jo je pozneje nadomestila Uredba (ES) št. 1907/2006. Da bi se zagotovila ustrezna raven varstva in posodobili OSK v skladu z najnovejšim znanstvenim in tehničnim znanjem glede tveganj za vodno okolje ali tveganj, ki se prenašajo po vodnem okolju, bi bilo treba OSK za nekatere obstoječe snovi pregledati.
(14)
Na ravni Unije so bile ugotovljene in v skladu s pristopi iz člena 16(2) Direktive 2000/60/ES prednostno razvrščene dodatne snovi, ki pomenijo znatno tveganje za vodno okolje ali tveganje, ki se prenaša po vodnem okolju, zato bi jih bilo treba dodati na seznam prednostnih snovi. Pri oblikovanju OSK za te snovi so bile upoštevane najnovejše razpoložljive znanstvene in tehnične informacije.
(15)
Onesnaževanje voda in tal s farmacevtskimi ostanki postaja vse večji okoljski problem. Pri sedanjem ocenjevanju in nadzoru tveganja za vodno okolje ali tveganja, ki se prenaša po vodnem okolju, zaradi zdravil bi bilo treba nameniti ustrezno pozornost okoljskim ciljem Unije. Za obravnavo tega problema bi morala Komisija preučiti nevarnost okoljskih vplivov zdravil in oceniti ustreznost in učinkovitost veljavnega zakonodajnega okvira za varovanje vodnega okolja in zdravja ljudi prek vodnega okolja.
(16)
Oblikovanje OSK za prednostne nevarne snovi je običajno povezano z večjo stopnjo negotovosti kot pri prednostnih snoveh, vendar so taki OSK še vedno merilo za oceno izpolnjevanja cilja dobrega kemijskega stanja površinske vode, kot je opredeljeno v členu 2(24) ter točkah (ii) in (iii) točke (a) člena 4(1) Direktive 2000/60/ES. Toda zaradi zagotovitve ustrezne ravni varstva okolja in zdravja ljudi bi si bilo treba prizadevati tudi za ustavitev ali postopno odpravo odvajanja, emisij in uhajanja prednostnih nevarnih snovi v skladu s točko (iv) točke (a) člena 4(1) Direktive 2000/60/ES.
(17)
Znanstveno znanje o usodi in vplivih onesnaževal v vodi se je v zadnjih letih zelo razvilo. Več je znanega o tem, v katerem delu vodnega okolja (voda, usedlina ali organizmi, v nadaljnjem besedilu: medij) se snov najverjetneje nahaja, posledično pa tudi, kje je najverjetneje mogoče izmeriti njeno koncentracijo. V organizmih se kopičijo nekatere zelo hidrofobne snovi, ki so celo z najnaprednejšimi metodami analize v vodi komaj zaznavne. Za take snovi bi bilo treba določiti OSK za organizme. Da pa bi lahko države članice koristno uporabile svoje strategije spremljanja in jih prilagodile svojim lokalnim razmeram, bi morale imeti vseeno možnost, da uporabijo OSK za drug medij ali, kadar je ustrezno, drug takson, na primer poddeblo raki, parafiletsko deblo ribe, razred glavonožci ali razred školjke, pod pogojem, da je raven varstva, ki ga zagotavljajo OSK in sistem spremljanja, ki ga uporabljajo države članice, enako visoka kot raven, ki jo zagotavljajo OSK in medij iz te direktive.
(18)
Nove metode spremljanja, kot so pasivno vzorčenje in druga orodja, so obetavne, zato bi jih bilo treba še naprej razvijati.
(19)
Direktiva Komisije 2009/90/ES z dne 31. julija 2009 o določitvi strokovnih zahtev za kemijsko analiziranje in spremljanje stanja voda v skladu z Direktivo Evropskega parlamenta in Sveta 2000/60/ES (14) določa minimalna izvedbena merila za analitske metode, ki se uporabljajo pri spremljanju stanja vode. Ta merila zagotavljajo, da se s spremljanjem pridobijo smiselne in ustrezne informacije, saj se zahteva uporaba analitskih metod, ki so dovolj občutljive, da je mogoče zanesljivo zaznati in izmeriti vsako prekoračitev OSK. Državam članicam bi moralo biti dovoljeno spremljanje v medijih ali taksonih, ki niso določeni v tej direktivi, samo, če uporabljena analitska metoda izpolnjuje minimalna izvedbena merila, določena v členu 4 Direktive 2009/90/ES za zadevni OSK in medij ali takson, oziroma če je vsaj tako dobra kot metoda, ki je na voljo za OSK in medij ali takson iz te direktive.
(20)
Izvajanje te direktive zajema izzive, ki vključujejo raznolikost mogočih rešitev za znanstvena, tehnična in praktična vprašanja ter nedokončan razvoj metod spremljanja, pa tudi kadrovske in finančne omejitve. Da bi našli rešitve za nekatere od teh izzivov, bi bilo treba razvoj strategij spremljanja in analitskih metod podpreti s tehničnim sodelovanjem strokovnih skupin v okviru skupne strategije izvajanja za Direktivo 2000/60/ES.
(21)
Obstojne, bioakumulativne in strupene snovi (PBT) ter druge snovi, ki se obnašajo kot PBT, je še desetletja mogoče najti v vodnem okolju v količinah, ki pomenijo znatno tveganje, čeprav so bili že sprejeti obsežni ukrepi za zmanjšanje ali odpravo takih emisij. Nekatere snovi se lahko prenašajo tudi na velike razdalje in so v okolju splošno prisotne. Številne take snovi se uvrščene med obstoječe in novo določene prednostne nevarne snovi. Za nekatere od teh snovi obstajajo dokazi o dolgotrajni splošni prisotnosti v vodnem okolju na ravni Unije, zato bi bilo treba posebej preučiti učinek prav teh snovi na prikaz kemijskega stanja v skladu z Direktivo 2000/60/ES in zahteve za njihovo spremljanje.
(22)
Pri prikazu kemijskega stanja v skladu z oddelkom 1.4.3 Priloge V k Direktivi 2000/60/ES bi morale imeti države članice možnost, da ločeno prikažejo vpliv snovi, ki se obnašajo kot splošno prisotne PBT, na kemijsko stanje, da se jasno prikaže izboljšanje kakovosti vode, ki je bilo doseženo pri drugih snoveh. Poleg obvezne karte, v kateri so zajete vse snovi, se lahko predložita dodatni karti, ki zajemata snovi, ki se obnašajo kot splošno prisotne PBT, in ločeno zajemata ostale snovi.
(23)
Spremljanje bi bilo treba prilagoditi razširjenosti in časovnemu trajanju pričakovanih sprememb koncentracij. Glede na veliko razširjenost in dolgotrajno regeneracijo, pričakovano za snovi, ki se obnašajo kot splošno prisotne PBT, bi bilo treba državam članicam dovoliti, da zmanjšajo število merilnih mest za spremljanje in/ali pogostost spremljanja teh snovi na minimalno raven, ki zadošča za zanesljivo dolgoročno analizo trenda koncentracij, pod pogojem, da je na voljo statistično trdno izhodišče za spremljanje.
(24)
Posebna obravnava snovi, ki se obnašajo kot splošno prisotne PBT, ne pomeni, da so Unija ali države članice oproščene obveznosti, da poleg že sprejetih ukrepov za zmanjšanje ali odpravo odvajanja, emisij in uhajanja teh snovi, vključno s tistimi na mednarodni ravni, sprejmejo dodatne ukrepe, da se dosežejo cilji iz točke (a) člena 4(1) Direktive 2000/60/ES.
(25)
Po členu 10(3) Direktive 2000/60/ES se, kadar cilj kakovosti ali standard kakovosti, določen na podlagi navedene direktive, direktiv iz Priloge IX k Direktivi 2000/60/ES ali katere koli druge zakonodaje Unije, predpisuje strožje pogoje od tistih, ki bi izhajali iz uporabe člena 10(2) navedene direktive, ustrezno določi strožji nadzor nad emisijami. Podobna določba je tudi v členu 18 Direktive 2010/75/EU. Iz teh členov izhaja, da bi moral nadzor nad emisijami, določen z zakonodajo, našteto v členu 10(2) Direktive 2000/60/ES, veljati za minimalni nadzor. Kadar tak nadzor ne more zagotoviti, da se doseže OSK, na primer za snovi, ki se obnašajo kot splošno prisotne PBT, vendar tega ne bi bilo mogoče zagotoviti niti s strožjimi pogoji, celo v povezavi s strožjimi pogoji za druga odvajanja, emisije in uhajanja, ki prizadenejo vodno telo, se za take strožje pogoje ne bi smelo šteti, da so potrebni za doseganje tega OSK.
(26)
Za ocene tveganj, na podlagi katerih se izberejo nove prednostne snovi, so poleg podatkov o ekotoksikoloških in toksikoloških učinkih potrebni visokokakovostni podatki o spremljanju. Čeprav so se podatki o spremljanju v državah članicah v preteklih letih bistveno izboljšali, niso vedno dovolj kakovosti ali reprezentativni na ravni Unije. S spremljanjem zlasti ni pridobljenih dovolj podatkov za številna nova onesnaževala, ki jih je mogoče opredeliti kot onesnaževala, ki zdaj niso vključena v redne programe spremljanja na ravni Unije, vendar lahko pomenijo znatno tveganje, ki bi ga bilo treba zakonsko urediti, odvisno od njihovih potencialnih ekotoksikoloških in toksikoloških vplivov ter ravni v vodnem okolju.
(27)
Potreben je nov mehanizem, da se Komisiji zagotovijo ciljno usmerjeni visokokakovostni podatki o spremljanju glede koncentracije snovi v vodnem okolju, pri čemer bi bilo treba posebno pozornost nameniti novim onesnaževalom in snovem, za katere razpoložljivi podatki o spremljanju niso dovolj kakovostni za oceno tveganja. Novi mehanizem bi moral olajšati zbiranje teh informacij v povodjih Unije ter dopolnjevati podatke o spremljanju v okviru programov iz členov 5 in 8 Direktive 2000/60/ES in podatke iz drugih zanesljivih virov. Da bi stroški spremljanja ostali na razumni ravni, bi moral biti mehanizem usmerjen na omejeno število snovi, ki so začasno uvrščene na nadzorni seznam, omejeno pa bi moralo biti tudi število merilnih mest, vendar bi moral zagotavljati reprezentativne podatke, ki so ustrezni za prednostno razvrščanje, ki ga izvaja Unija. Seznam bi moral biti dinamičen, njegova časovna veljavnost pa omejena, da bi ga lahko spreminjali na podlagi novih informacij o potencialnih tveganjih zaradi novih onesnaževal in da spremljanje snovi ne bi trajalo dlje, kot je dejansko potrebno.
(28)
Da bi se poenostavile in racionalizirale obveznosti poročanja za države članice ter povečala skladnost z drugimi sorodnimi vidiki upravljanja voda, bi bilo treba zahteve glede obveščanja iz člena 3 Direktive 2008/105/ES združiti s splošnimi obveznostmi poročanja iz člena 15 Direktive 2000/60/ES.
(29)
Pri prikazu kemijskega stanja v skladu z oddelkom 1.4.3 Priloge V k Direktivi 2000/60/ES za namene posodobitve programov ukrepov in načrtov za upravljanje povodij, ki se izvajajo v skladu s členom 11(8) oziroma členom 13(7) Direktive 2000/60/ES, bi moralo biti državam članicam dovoljeno, da ločeno prikažejo vpliv novo opredeljenih prednostnih snovi in obstoječih prednostnih snovi s pregledanimi OSK na kemijsko stanje, da uvedba novih zahtev ne povzroči napačnega razumevanja, da je prišlo do poslabšanja kemijskega stanja površinskih voda. Poleg obvezne karte, v kateri so zajete vse snovi, se lahko predložita dodatni karti, ki zajemata novo določene snovi in obstoječe snovi s pregledanimi OSK ter ločeno ostale snovi.
(30)
Pomembno je, da se javnost pravočasno obvesti o okoljskem stanju površinskih voda Unije in dosežkih strategij proti kemičnemu onesnaževanju. Da bi okrepili dostop in preglednost, bi bilo treba v vsaki državi članici vzpostaviti osrednji portal, ki javnosti daje na voljo elektronsko dostopne informacije o načrtih za upravljanje povodij ter njihovih pregledih in posodobitvah.
(31)
S sprejetjem tega predloga in predložitvijo poročila Evropskemu parlamentu in Svetu je Komisija zaključila prvi pregled seznama prednostnih snovi, kot to zahteva člen 8 Direktive 2008/105/ES. Ta vključuje pregled snovi iz Priloge III k navedeni direktivi, pri čemer so bile nekatere med njimi določene za prednostno razvrstitev. Za prednostno razvrstitev ostalih snoveh, navedenih v Prilogi III, za zdaj ni zadostnih dokazov. Ker obstaja možnost, da se pojavijo nove informacije o teh snoveh, to pomeni, da niso izključene iz nadaljnjega pregleda, tako kot snovi, ki so v sedanjem pregledu obravnavane, vendar niso prednostno razvrščene. Priloga III k Direktivi 2008/105/ES je s tem postala brezpredmetna in bi jo bilo treba črtati. Člen 8 navedene direktive bi bilo treba ustrezno spremeniti, tudi glede datuma poročanja Evropskemu parlamentu in Svetu.
(32)
Zaradi pravočasnega upoštevanja ustreznega tehničnega in znanstvenega napredka na področju, ki ga zajema ta direktiva, bi bilo treba Komisijo pooblastiti, da v skladu s členom 290 PDEU sprejme delegirane akte v zvezi s posodobitvijo metod za uporabo OSK iz te direktive. Zlasti je pomembno, da Komisija pri svojem pripravljalnem delu opravi ustrezna posvetovanja, tudi na ravni strokovnjakov. Komisija bi morala pri pripravi in oblikovanju delegiranih aktov zagotoviti, da so ustrezni dokumenti predloženi Evropskemu parlamentu in Svetu istočasno, pravočasno in na ustrezen način.
(33)
Za izboljšanje informacijske podlage za določitev prednostnih snovi v prihodnosti, zlasti glede novih onesnaževal, bi bilo treba na Komisijo prenesti izvedbena pooblastila za pripravo in posodabljanje nadzornega seznama. Poleg tega bi bilo za zagotovitev enotnih pogojev za izvajanje te direktive in za oblike poročanja Komisiji o podatkih in informacijah o spremljanju treba na Komisijo prenesti izvedbena pooblastila. Ta pooblastila bi bilo treba izvajati v skladu z Uredbo (EU) št. 182/2011 Evropskega parlamenta in Sveta z dne 16. februarja 2011 o določitvi splošnih pravil in načel, na podlagi katerih države članice nadzirajo izvajanje izvedbenih pooblastil Komisije (15).
(34)
Države članice so se v skladu s skupno politično izjavo držav članic in Komisije z dne 28. septembra 2011 o obrazložitvenih dokumentih (16) zavezale, da bodo v upravičenih primerih obvestilu o ukrepih za prenos priložile enega ali več dokumentov, ki bodo pojasnjevali razmerje med elementi direktive in ustreznimi deli nacionalnih instrumentov za prenos. Zakonodajalec meni, da je predložitev takšnih dokumentov pri tej direktivi upravičena.
(35)
Ker cilja te direktive, in sicer doseganja dobrega kemijskega stanja površinskih voda z določitvijo OSK za prednostne snovi in nekatera druga onesnaževala, države članice ne morejo zadovoljivo doseči in ker se ta cilj zaradi potrebe po ohranitvi enake ravni varstva površinskih voda po vsej Uniji laže doseže na ravni Unije, lahko Unija sprejme ukrepe v skladu z načelom subsidiarnosti iz člena 5 Pogodbe o Evropski uniji. V skladu z načelom sorazmernosti iz navedenega člena ta direktiva ne presega tistega, ki je potreben za doseganje navedenega cilja.
(36)
Direktivi 2000/60/ES in 2008/105/ES bi bilo zato treba ustrezno spremeniti -
SPREJELA NASLEDNJO DIREKTIVO:
Člen 1
Direktiva 2000/60/ES se spremeni:
1.
člen 16(4) se nadomesti z naslednjim:
„4. Komisija pregleda sprejeti seznam prednostnih snovi najpozneje štiri leta po začetku veljavnosti te direktive in potem vsaj vsakih šest let ter po potrebi poda predloge.“;
2.
Priloga X se nadomesti z besedilom iz Priloge I k tej direktivi.
Člen 2
Direktiva 2008/105/ES se spremeni:
1.
člen 2 se nadomesti z naslednjim:
„Člen 2
Opredelitev pojmov
V tej direktivi se uporabljajo opredelitve pojmov iz člena 2 Direktive 2000/60/ES in člena 2 Direktive Komisije 2009/90/ES z dne 31. julija 2009 o določitvi strokovnih zahtev za kemijsko analiziranje in spremljanje stanja voda v skladu z Direktivo 2000/60/ES Evropskega parlamenta in Sveta (17).
Poleg tega se uporabljata naslednji opredelitvi pojmov:
1.
‚medij‘ pomeni del vodnega okolja, in sicer vodo, usedlino ali organizem;
2.
‚takson‘ pomeni posamezni vodni takson na taksonomski ravni ‚poddeblo‘, ‚razred‘ ali drugi ustrezni ravni.
2.
člen 3 se nadomesti z naslednjim:
„Člen 3
Okoljski standardi kakovosti
1. Države članice brez poseganja v odstavek 1a za vodna telesa površinske vode uporabljajo OSK iz dela A Priloge I, in sicer v skladu z zahtevami, določenimi v delu B Priloge I.
1a. Brez poseganja v obveznosti iz različice te direktive, veljavne na dan 13. januarja 2009, in zlasti v doseganje dobrega kemijskega stanja površinskih voda v zvezi s snovmi in OSK, navedenimi v direktivi, države članice uporabljajo OSK, določene v delu A Priloge I, glede:
(i)
snovi pod številkami 2, 5, 15, 20, 22, 23 in 28 v delu A Priloge I, za katere so določeni revidirani OSK, z učinkom od 22. decembra 2015, da bi s programom ukrepov, vključenih v okviru načrtov za upravljanje povodij za leto 2015, pripravljenih v skladu s členom 13(7) Direktive 2000/60/ES, v zvezi s temi snovmi do 22. decembra 2021 dosegli dobro kemijsko stanje površinskih voda, in
(ii)
novo določenih snovi št. 34 do 45 iz dela A Priloge I, z učinkom od 22. decembra 2018, da bi v zvezi s temi snovmi do 22. decembra 2027 dosegli dobro kemijsko stanje površinskih voda in preprečili poslabšanje kemijskega stanja površinskih voda v zvezi s temi snovmi. Države članice zato do 22. decembra 2018 izdelajo dodatni program spremljanja in predhodni program ukrepov, ki se nanašajo na te snovi, ter ju predložijo Komisiji. Končni program ukrepov v skladu s členom 11 Direktive 2000/60/ES se pripravi do 22. decembra 2021 in se ga kar se da hitro po tem datumu, vendar najpozneje do 22. decembra 2024, izvede in postane povsem delujoč.
Za snovi iz točk (i) in (ii) prvega pododstavka se smiselno uporablja člen 4(4) do (9) Direktive 2000/60/ES.
2. Države članice za snovi pod številkami 5, 15, 16, 17, 21, 28, 34, 35, 37, 43 in 44 v delu A Priloge I uporabljajo OSK za organizme iz dela A Priloge I.
Za snovi, ki niso navedene v prvem pododstavku, države članice uporabljajo OSK za vode iz dela A Priloge I.
3. Države članice se lahko v zvezi z eno ali več vrstami površinskih voda odločijo za uporabo OSK za medij, ki ni določen v odstavku 2, ali po potrebi za takson, ki ni določen v delu A Priloge I.
Države članice, ki se odločijo za možnost iz prvega pododstavka, uporabijo ustrezen OSK iz dela A Priloge I ali, če ni naveden noben OSK za medij ali takson, določijo OSK, ki zagotavlja vsaj enako raven varstva kot OSK iz dela A Priloge I.
Države članice lahko možnost iz prvega pododstavka uporabijo le, kadar analitska metoda za izbrani medij ali takson izpolnjuje minimalna izvedbena merila iz člena 4 Direktive 2009/90/ES. Kadar ta merila niso izpolnjena za noben medij, države članice zagotovijo, da se spremljanje izvaja z uporabo najboljših razpoložljivih tehnik, ki niso nesorazmerno drage, in da je ta analitska metoda vsaj tako dobra kot metoda, ki je na voljo za medij iz odstavka 2 tega člena za ustrezno snov.
3a. Kadar se na podlagi izmerjenih ali ocenjenih koncentracij ali emisij v okolju ugotovi, da zaradi akutne izpostavljenosti obstaja potencialno tveganje za vodno okolje ali tveganje, ki se prenaša po vodnem okolju, in kadar se uporablja OSK za organizme ali usedline, države članice zagotovijo, da se spremljajo tudi koncentracije v površinski vodi in uporabijo NDK-OSK, določeni v delu A Priloge I k tej direktivi, kadar so bili taki OSK določeni.
3b. Kadar se izračunana srednja vrednost rezultatov, dobljenih z uporabo najboljše razpoložljive tehnike, ki ni nesorazmerno draga, na podlagi člena 5 Direktive 2009/90/ES označi z izrazom „pod mejo določljivosti“ in meja določljivosti, dobljena s to tehniko, presega OSK, se rezultat za snov, ki se meri, ne upošteva pri ocenjevanju splošnega kemijskega stanja tega vodnega telesa.
4. Snovi, za katere se uporablja OSK za usedlino in/ali organizme, države članice v ustreznem mediju spremljajo vsaj enkrat letno, razen če je na podlagi tehničnega znanja in strokovne ocene upravičeno spremljanje v drugačnih časovnih presledkih.
5. Države članice v posodobljene načrte za upravljanje povodij, pripravljene v skladu s členom 13(7) Direktive 2000/60/ES, vključijo naslednje informacije:
(a)
preglednico, ki prikazuje meje določljivosti uporabljenih analitskih metod in informacije o izvedbi teh metod v zvezi z minimalnimi izvedbenimi merili iz člena 4 Direktive 2009/90/ES;
(b)
za snovi, pri katerih se uporabi možnost iz odstavka 3 tega člena:
(i)
razloge in podlago za uporabo te možnosti;
(ii)
po potrebi določene nadomestne OSK, dokaz, da bodo ti OSK zagotovili najmanj enako visoko raven varstva kot OSK iz dela A Priloge I, vključno s podatki in metodologijo, ki so bili uporabljeni pri oblikovanju OSK, in vrste površinskih voda, za katere bi se uporabljali;
(iii)
za primerjavo z informacijami iz točke (a) tega odstavka, meje določljivosti analitskih metod za medije iz dela A Priloge I k tej direktivi, vključno z informacijami o izvedbi teh metod v zvezi z minimalnimi izvedbenimi merili iz člena 4 Direktive 2009/90/ES;
(c)
utemeljitev pogostosti spremljanja, ki se uporablja v skladu z odstavkom 4, če so časovni presledki med spremljanji daljši od enega leta.
5a. Države članice sprejmejo potrebne ukrepe, s katerimi zagotovijo, da so prek osrednjega portala, ki je dostopen javnosti v skladu s členom 7(1) Direktive 2003/4/ES Evropskega parlamenta in Sveta z dne 28. januarja 2003 o dostopu javnosti do okoljskih informacij (18), v elektronski obliki na voljo posodobljeni načrti za upravljanje povodij, izdelani v skladu s členom 13(7) Direktive 2000/60/ES, ki vsebujejo rezultate in učinke ukrepov za preprečevanje kemičnega onesnaževanja površinskih voda, in začasno poročilo, v katerem je v skladu s členom 15(3) Direktive 2000/60/ES opisan napredek pri izvajanju načrtovanega programa ukrepov.
6. Države članice na podlagi spremljanja stanja vode, ki se izvede v skladu s členom 8 Direktive 2000/60/ES, zagotovijo dolgoročno analizo trenda koncentracij prednostnih snovi iz dela A Priloge I, ki se pogosto kopičijo v usedlinah in/ali organizmih, pri čemer se posebna pozornost nameni snovem pod številkami 2, 5, 6, 7, 12, 15, 16, 17, 18, 20, 21, 26, 28, 30, 34, 35, 36, 37, 43 in 44 v delu A Priloge I. Države članice sprejmejo ukrepe, katerih cilj je ob upoštevanju člena 4 Direktive 2000/60/ES zagotoviti, da se te koncentracije v usedlinah in/ali ustreznih organizmih znatno ne povečajo.
Države članice določijo pogostost spremljanja stanja v usedlinah in/ali organizmih, tako da se zagotovi dovolj podatkov za zanesljivo dolgoročno analizo trenda koncentracij. Spremljanje stanja bi bilo treba načeloma izvajati vsaka tri leta, razen če je na podlagi tehničnega znanja in strokovne ocene upravičeno spremljanje stanja v drugačnih časovnih presledkih.
7. Komisija preuči tehnični in znanstveni napredek, vključno z ugotovitvami iz ocene tveganja iz točk (a) in (b) člena 16(2) Direktive 2000/60/ES in informacijami iz registracije snovi, ki so v skladu s členom 119 Uredbe (ES) št. 1907/2006 dostopne javnosti, ter po potrebi predlaga spremembo OSK, določenih v delu A Priloge I k tej direktivi v skladu s postopkom, določenim v členu 294 PDEU, in roki iz člena 16(4) Direktive 2000/60/ES.
8. Na Komisijo se prenese pooblastilo, da sprejme delegirane akte v skladu s členom 10 zaradi prilagoditve točke 3 dela B Priloge I k tej direktivi znanstvenemu ali tehničnemu razvoju, kadar je to potrebno.
8a. Zaradi lažjega izvajanja tega člena se do 22. decembra 2014, če je to mogoče, v okviru obstoječega postopka izvajanja Direktive 2000/60/ES oblikujejo tehnične smernice glede strategij spremljanja in analitskih metod za snovi, vključno z vzorčenjem in spremljanjem organizmov.
Smernice zlasti zajemajo:
(a)
spremljanje snovi v organizmih, kot je določeno v odstavkih 2 in 3 tega člena;
(b)
pri novo določenih snoveh (pod številkami 34 do 45 v delu A Priloge I) in snoveh, za katere so bili določeni strožji OSK (pod številkami 2, 5, 15, 20, 22, 23 in 28 v delu A Priloge I), analitične metode, ki izpolnjujejo minimalna izvedbena merila iz člena 4 Direktive 2009/90/ES.
8b. Pri snoveh, za katere do 22. decembra 2014 tehnični standardi še niso bili sprejeti, se rok 22. decembra 2015 iz točke (i) odstavka (1a) podaljša do 22. decembra 2018, rok 22. decembra 2021 iz navedene točke pa se podaljša do 22. decembra 2027.
3.
člen 4(4) in člen 5(6) se črtata;
4.
vstavi se naslednji člen:
„Člen 7a
Usklajevanje
1. Komisija glede prednostnih snovi, ki spadajo v področje uporabe uredb (ES) št. 1907/2006, (ES) št. 1107/2009 (19), (EU) št. 528/2012 (20) ali Direktive 2010/75/EU (21), v okviru rednega pregleda Priloge X k Direktivi 2000/60/ES v skladu s členom 16(4) navedene direktive oceni, ali obstoječi ukrepi na ravni Unije in držav članic zadostujejo za doseganje OSK za prednostne snovi in za ustavitev ali postopno odpravo odvajanja, emisij in uhajanja prednostnih nevarnih snovi v skladu s točko (a) člena 4(1) in členom 16(6) Direktive 2000/60/ES.
2. Komisija poroča Evropskemu parlamentu in Svetu o rezultatih ocenjevanja iz odstavka 1 tega člena v skladu z roki iz člena 16(4) Direktive 2000/60/ES in poročilu priloži morebitne predloge, tudi glede ukrepov za nadzor.
3. Kadar rezultati poročila kažejo, da bi lahko na ravni Unije ali države članice bili potrebni dodatni ukrepi za lažje izpolnjevanje Direktive 2000/60/ES v zvezi z določeno snovjo, odobreno v skladu z Uredbo (ES) št. 1107/2009 ali Uredbo (EU) št. 528/2012, uporabijo države članice ali Komisija po potrebi člen 21 ali 44 Uredbe (ES) št. 1107/2009 ali člen 15 ali 48 Uredbe (EU) št. 528/2012 za to snov ali proizvode, ki vsebujejo to snov.
Za snovi, ki spadajo v področje uporabe Uredbe (ES) št. 1907/2006, Komisija po potrebi sproži postopek iz členov 59, 61 ali 69 navedene uredbe.
Države članice in Komisija pri uporabi določb uredb iz prvega in drugega pododstavka upoštevajo ocene tveganja in socialno-ekonomske analize ali analize stroškov in koristi, določene v navedenih uredbah, vključno glede možnih alternativ.
5.
člena 8 in 9 se nadomestita z naslednjim:
„Člen 8
Pregled Priloge X k Direktivi 2000/60/ES
Komisija Evropskemu parlamentu in Svetu poroča o rezultatih rednega pregleda Priloge X k Direktivi 2000/60/ES iz člena 16(4) navedene direktive. Poročilu, kadar je ustrezno, priloži zakonodajne predloge za spremembo Priloge X, med drugim zlasti predloge za določitev novih prednostnih snovi ali prednostnih nevarnih snovi ali za določitev nekaterih prednostnih snovi kot prednostne nevarne snovi ter za določitev ustreznih OSK za površinske vode, usedline ali organizme, kakor je primerno.
Člen 8a
Posebne določbe za določene snovi
1. Države članice lahko v načrtih za upravljanje povodij, pripravljenih v skladu s členom 13 Direktive 2000/60/ES - brez poseganja v zahteve oddelka 1.4.3 Priloge V te direktive glede prikaza splošnega kemijskega stanja ter v cilje in obveznosti iz točke (a) člena 4(1), točke (k) člena 11(3) in člena 16(6) navedene direktive -, predložijo dodatne karte, ki informacije o kemijskem stanju za eno ali več naslednjih snovi prikazujejo ločeno od informacij za ostale snovi, določenih v delu A Priloge I k tej direktivi:
(a)
snovi pod številkami 5, 21, 28, 30, 35, 37, 43 in 44 (snovi, ki se obnašajo kot splošno prisotne PBT);
(b)
snovi pod številkami 34 do 45 (novo določene snovi);
(c)
snovi pod številkami 2, 5, 15, 20, 22, 23 in 28 (snovi, za katere so določeni revidirani OSK).
Poleg tega lahko države članice v načrtih za upravljanje povodij prikažejo obseg vsakega odstopanja od vrednosti OSK za snovi iz točk (a) do (c) prvega pododstavka. Države članice, ki predložijo take dodatne karte, si prizadevajo, da so te primerljive z drugimi na ravni povodja in Unije.
2. Države članice lahko snovi pod številkami 5, 21, 28, 30, 35, 37, 43 in 44 iz dela A Priloge I spremljajo manj temeljito, kot je to določeno v členu 3(4) te direktive in Prilogi V k Direktivi 2000/60/ES, pod pogojem, da je spremljanje reprezentativno in že obstaja statistično trdno izhodišče za prisotnost teh snovi v vodnem okolju. V skladu s z drugim pododstavkom člena 3(6) te direktive bi bilo treba načeloma stanje spremljati vsaka tri leta, razen če je na podlagi tehničnega znanja in strokovne ocene upravičeno spremljanje stanja v drugačnih časovnih presledkih.
Člen 8b
Nadzorni seznam
1. Komisija določi nadzorni seznam snovi, za katere se zaradi podpore prihodnjemu izvajanju prednostnega razvrščanja v skladu s členom 16(2) Direktive 2000/60/ES zbirajo podatki o spremljanju iz celotne Unije ter dopolnjujejo podatki, med drugim, iz analiz in pregledov iz člena 5 ter programi za spremljanje iz člena 8 navedene direktive.
Prvi nadzorni seznam lahko hkrati vsebuje največ 10 snovi ali skupin snovi in za vsako snov določa medije spremljanja in mogoče analitske metode, ki niso nesorazmerno drage. Če so na voljo analitske metode, ki niso nesorazmerno drage, lahko Komisija ob vsaki posodobitvi nadzornega seznama v skladu z odstavkom 2 tega člena seznamu doda eno snov ali skupino snovi, pri čemer je najvišje skupno število snovi 14. Snovi, ki se vključijo na nadzorni seznam, se izberejo med snovmi, za katere informacije, ki so na voljo, kažejo, da bi lahko na ravni Unije pomenile znatno tveganje za vodno okolje ali tveganje, ki se prenaša po vodnem okolju, in za katere ni dovolj podatkov o spremljanju.
Diklofenak (CAS 15307-79-6), 17-beta-estradiol (E2) (CAS 50-28-2) in 17-alfa-etinilestradiol (EE2) (CAS 57-63-6) se uvrstijo v prvi nadzorni seznam, da bi z zbiranjem podatkov o spremljanju lažje določili ustrezne ukrepe za odpravljanje tveganja zaradi teh snovi.
Komisija pri izbiri snovi, ki se uvrstijo na nadzorni seznam, upošteva vse informacije, ki so na voljo, vključno z:
(a)
rezultati zadnjega rednega pregleda Priloge X k Direktivi 2000/60/ES v skladu s členom 16(4) navedene direktive;
(b)
raziskovalnimi projekti;
(c)
priporočili zainteresiranih strani iz člena 16(5) Direktive 2000/60/ES;
(d)
programi držav članic za opis značilnosti vodnega območja oziroma rezultati spremljanja iz člena 5 oziroma 8 Direktive 2000/60/ES;
(e)
proizvedenimi količinami, vzorci uporabe, intrinzičnimi lastnostmi (po potrebi tudi o velikosti delcev), koncentracijami v okolju in vplivi, vključno z informacijami, zbranimi v skladu z direktivami 98/8/ES, 2001/82/ES (22) in 2001/83/ES (23) ter Uredbama (ES) št. 1907/2006 in (ES) št. 1107/2009.
2. Komisija določi prvi nadzorni seznam iz odstavka 1 do 14. septembra 2014 in ga nato posodablja vsakih 24 mesecev. Komisija pri posodobitvi nadzornega seznama iz njega črta vse snovi, za katere je mogoče brez dodatnih podatkov o spremljanju izvesti presojo tveganja iz člena 16(2) Direktive 2000/60/ES. Obdobje neprekinjenega spremljanja katere koli posamezne snovi, ki se izvaja v okviru njene uvrstitve na nadzorni seznam, ne sme biti daljše od štirih let.
3. Države članice snovi z nadzornega seznama spremljajo na izbranih reprezentativnih postajah za spremljanje v obdobju najmanj 12 mesecev. Glede prvega nadzornega seznama se obdobje spremljanja začne 14. septembra 2015 ali v šestih mesecih po določitvi nadzornega seznama, kar je pozneje. Države članice začnejo spremljanje vsake snovi na nadaljnjih seznamih v šestih mesecih po njeni uvrstitvi na seznam.
Vse države članice izberejo vsaj eno postajo za spremljanje in še eno, če ima več kot milijon prebivalcev, poleg tega pa še toliko postaj, kolikor znaša količnik med njeno zemljepisno površino v km2 in 60 000 (zaokroženo na najbližje celo število), in še toliko postaj, kolikor znaša količnik med številom njenih prebivalcev in 5 milijoni (zaokroženo na najbližje celo število).
Pri izbiri reprezentativnih postaj za spremljanje, pogostosti in časa spremljanja za vsako snov države članice upoštevajo vzorce uporabe in verjetno prisotnost snovi. Spremljanje se izvaja vsaj enkrat na leto.
Kadar država članica predloži dovolj primerljivih, reprezentativnih in aktualnih podatkov o spremljanju glede posamezne snovi na podlagi obstoječih programov spremljanja ali študij, se lahko odloči, da ne bo izvedla dodatnih spremljanj v okviru mehanizma uvrstitve te snovi na nadzorni seznam, pod pogojem, da je bila snov spremljana z uporabo metodologije, ki izpolnjuje zahteve tehničnih smernic, ki jih pripravi Komisija v skladu s členom 8b(5).
4. Države članice poročajo Komisiji o rezultati spremljanja, izvedenega v skladu z odstavkom 3. V zvezi s prvim nadzornim seznamom o rezultatih spremljanja poročajo v 15 mesecih od 14. septembra 2015 ali v 21 mesecih po določitvi nadzornega seznama, kar je pozneje, in nato vsakih 12 mesecev, v času, ko je snov uvrščena na seznam. Za vsako snov, vključeno v nadaljnje sezname, države članice o rezultatih spremljanja poročajo Komisiji v 21 mesecih od uvrstitve snovi na nadzorni seznam in nato vsakih 12 mesecev, v času, ko je snov uvrščena na seznam. Poročilo vključuje informacije o reprezentativnosti postaj za spremljanje in strategiji spremljanja.
5. Komisija sprejme izvedbene akte o določitvi in posodobitvi nadzornega seznama iz odstavkov 1 in 2. Sprejme lahko tudi tehnične oblike za poročanje Komisiji o rezultatih spremljanja in z njim povezanih informacijah. Ti izvedbeni akti se sprejmejo v skladu s postopkom pregleda iz člena 9(2).
Komisija oblikuje smernice, vključno s tehničnimi specifikacijami, za lažje spremljanje snovi z nadzornega seznama in naj spodbuja usklajevanje takšnega spremljanja.
Člen 8c
Posebne določbe za farmacevtske snovi
Komisija v skladu s členom 16(9) Direktive 2000/60/ES in, kadar je ustrezno, na podlagi izida svoje raziskave o tveganjih zaradi zdravil v okolju iz leta 2013 ter drugih ustreznih raziskav in poročil v dveh letih, kolikor je mogoče, od 13. septembra 2013 oblikuje strateški pristop k onesnaženju vode s farmacevtskimi snovmi. Ta strateški pristop po potrebi vključuje predloge, s katerimi bo po potrebi mogoče učinkoviteje upoštevati vpliv zdravil v postopku za dajanje zdravil v promet. V okviru tega strateškega pristopa Komisija, kadar je ustrezno, do 14. septembra 2017 predlaga ukrepe, ki se sprejmejo na ravni Unije in/ali ravni držav članic, kakor je ustrezno, za obravnavo morebitnih vplivov farmacevtskih snovi na okolje, zlasti tistih iz člena 8b(1), katerih cilj je zmanjšanje odvajanja, emisij in uhajanja takih snovi v vodno okolje, pri čemer se upoštevajo potrebe javnega zdravstva in stroškovna učinkovitost predlaganih ukrepov.
Člen 9
Postopek v odboru
1. Komisiji pomaga odbor, ustanovljen s členom 21(1) Direktive 2000/60/ES. Ta odbor je odbor v smislu Uredbe (EU) št. 182/2011 Evropskega parlamenta in Sveta z dne 16. februarja 2011 o določitvi splošnih pravil in načel, na podlagi katerih države članice nadzirajo izvajanje izvedbenih pooblastil Komisije (24).
2. Pri sklicevanju na ta odstavek se uporablja člen 5 Uredbe (EU) št. 182/2011.
Kadar odbor ne poda mnenja, Komisija ne sprejme osnutka izvedbenega akta in se uporabi tretji pododstavek člena 5(4) Uredbe (EU) št. 182/2011.
Člen 9a
Izvajanje pooblastila
1. Pooblastilo za sprejemanje delegiranih aktov je preneseno na Komisijo pod pogoji, določenimi v tem členu.
2. Pooblastilo za sprejemanje delegiranih aktov iz člena 3(8) se prenese na Komisijo za šest let od 13. septembra 2013. Komisija pripravi poročilo o prenesenem pooblastilu najpozneje devet mesecev pred koncem šestletnega obdobja. Prenos pooblastila se samodejno podaljša za enako obdobje, razen če Evropski parlament ali Svet ne nasprotuje temu podaljšanju najpozneje tri mesece pred koncem vsakega obdobja.
3. Pooblastilo iz člena 3(8) lahko kadar koli prekliče Evropski parlament ali Svet. Z odločitvijo o preklicu preneha veljati prenos pooblastila, naveden v tej odločitvi. Odločitev začne učinkovati dan po njeni objavi v Uradnem listu Evropske unije ali na poznejši dan, ki je v njej določen. Odločitev ne vpliva na veljavnost že veljavnih delegiranih aktov.
4. Takoj ko Komisija sprejme delegirani akt, o tem istočasno uradno obvesti Evropski parlament in Svet.
5. Delegirani akt, sprejet na podlagi člena 3(8), začne veljati le, če niti Evropski parlament niti Svet ne nasprotuje temu aktu v dveh mesecih od uradnega obvestila Evropskemu parlamentu in Svetu o tem aktu ali če sta pred iztekom tega roka tako Evropski parlament kot Svet obvestila Komisijo, da mu ne bosta nasprotovala. Ta rok se na pobudo Evropskega parlamenta ali Sveta podaljša za dva meseca.
6.
Priloga I se spremeni:
(a)
del A nadomesti z besedilom iz Priloge II k tej direktivi;
(b)
točki 2 in 3 dela B nadomestita z naslednjim:
„2.
Stolpca 6 in 7 preglednice: uporaba NDK-OSK za katero koli vodno telo površinske vode pomeni, da koncentracije, izmerjene na katerem koli reprezentativnem merilnem mestu v vodnem telesu, ne presegajo standarda.
Države članice pa lahko v skladu z oddelkom 1.3.4 Priloge V k Direktivi 2000/60/ES uvedejo statistične metode, kot je izračun percentilov, da se zagotovi sprejemljiva raven zaupanja in natančnosti pri ugotavljanju skladnosti z NDK-OSK. Kadar države članice to storijo, so takšne statistične metode skladne s podrobnimi pravili, ki so določena v skladu s postopkom pregleda iz člena 9(2) te direktive.
3.
OSK za vodo, določeni v tej prilogi, so izraženi kot vsota koncentracij v celotnem vzorcu vode.
Z odstopanjem od prvega pododstavka se pri kadmiju, svincu, živem srebru in niklju (v nadaljevanju: kovine) OSK nanašajo na raztopljene koncentracije, tj. raztopljena faza vzorca vode, pridobljena s filtriranjem skozi 0,45 μm filter ali drugo enakovredno predobdelavo, ali, če je to posebej navedeno, biološko razpoložljive koncentracije.
Države članice lahko pri ocenjevanju rezultatov spremljanja stanja glede na ustrezen OSK upoštevajo:
(a)
koncentracije v naravnem okolju za kovine in njihove spojine, kadar te koncentracije ovirajo skladnost z ustreznim OSK za površinske vode;
(b)
trdoto, vrednost pH, raztopljeni organski ogljik ali druge parametre kakovosti vode, ki vplivajo na biološko razpoložljivost kovin, pri čemer se biološko razpoložljive koncentracije določijo z uporabo ustreznih modelov biološke razpoložljivosti.“;
7.
prilogi II in III se črtata.
Člen 3
1. Države članice sprejmejo zakone in druge predpise, potrebne za uskladitev s to direktivo, najpozneje do 14. septembra 2015. Komisiji takoj sporočijo besedilo teh predpisov.
Države članice se v sprejetih predpisih sklicujejo na to direktivo ali pa sklic nanjo navedejo ob njihovi uradni objavi. Države članice določijo način sklicevanja.
2. Države članice predložijo Komisiji besedilo temeljnih predpisov nacionalne zakonodaje, sprejetih na področju, ki ga ureja ta direktiva.
Člen 4
Ta direktiva začne veljati dvajseti dan po objavi v Uradnem listu Evropske unije.
Člen 5
Ta direktiva je naslovljena na države članice.
V Bruslju, 12. avgusta 2013