РЕГЛАМЕНТ (ЕС) № 1058/2012 НА КОМИСИЯТА
от 12 ноември 2012 година
за изменение на Регламент (ЕО) № 1881/2006 относно максимално допустимите количества на афлатоксини в сушени смокини
(текст от значение за ЕИП)
ЕВРОПЕЙСКАТА КОМИСИЯ,
като взе предвид Договора за функционирането на Европейския съюз,
като взе предвид Регламент (ЕИО) № 315/93 на Съвета от 8 февруари 1993 г. за установяване на общностни процедури относно замърсителите в храните (1), и по-специално член 2, параграф 3 от него,
като има предвид, че:
(1)
С Регламент (ЕО) № 1881/2006 на Комисията от 19 декември 2006 г. за определяне на максимално допустимите количества на някои замърсители в храните (2) се установяват максимално допустимите количества на афлатоксин B1 и на общото съдържание на афлатоксини (афлатоксини B1+G1+B2+G2) в редица храни.
(2)
Необходимо е да се променят стойностите на максимално допустимите количества на афлатоксини в сушени смокини, за да се вземат предвид новостите в Кодекс Алиментариус, актуалната информация за това до каква степен може да бъде избегнато наличието на афлатоксини чрез прилагането на добри практики и новата научна информация за разликата в риска за здравето при различните хипотетични максимално допустими количества на афлатоксин В1 и общото съдържание на афлатоксини в различни хранителни продукти.
(3)
В Кодекс Алиментариус е определенa допустима стойност от 10 μg/kg за общото съдържание на афлатоксини в сушени смокини „готови за консумация“ (3). Максимално допустимото количество е определено въз основа на оценката, извършена от Съвместния експертен комитет на ФАО/СЗО по добавките в храните (наричан по-долу „СЕКДХ“) по време на шейсет и осмото му заседание относно въздействието от експозицията и рисковете за здравето при различни хипотетични максимално допустими количества на афлатоксини в бадеми, бразилски орехи, лешници, шамфъстъци и сушени смокини (4). По отношение на сушените смокини комитетът заключи, че независимо от приложените хипотетични максимално допустими количества, не се наблюдава значително въздействие върху цялостната експозиция на афлатоксини, приемани чрез храната. Беше доказано, че чрез прилагането на добри практики може да се постигне равнище от 10 μg/kg общо съдържание на афлатоксини.
(4)
В Кодекс Алиментариус са определени единствено максимално допустимите количества за общото съдържание на афлатоксини поради наблюдаваните в съотношението между афлатоксин B1 и общото съдържание на афлатоксини големи различия, породени от редица фактори (година на реколтата, сорт, атмосферни условия). Предвид факта обаче, че афлатоксин В1 е най-мощният канцероген, в законодателството на ЕС са определени отделни по-ниски максимално допустими количества на афлатоксин В1 в допълнение към общото съдържание на афлатоксини. Общото съдържание на афлатоксини е сборът на афлатоксините B1, B2, G1 и G2. Във връзка с това е целесъобразно максимално допустимите количества, установени за афлатоксин B1, да съответстват на допустимите количества, определени за общото съдържание на афлатоксини. Съответното количество афлатоксин B1 беше определено въз основа на събрани от 2005 г. насам данни за наличието на афлатоксини в сушени смокини. От това изчисление е видно, че съотношението между съдържанието на афлатоксин В1 и общото съдържание на афлатоксини е средно около 0,6, което се различава от предишното предположение, че концентрацията на афлатоксин В1 е средно около 50 % от общото съдържание на афлатоксини.
(5)
Резултатите от споменатата по-горе оценка, извършена от СЕКХД, на въздействието при експозицията на различни максимално допустими количества в сушени смокини беше потвърдена от актуализираната оценка на експозицията (5), изготвена от отдела за мониторинг на хранителния режим и химически мониторинг на Европейския орган за безопасност на храните (ЕОБХ), според която при различните варианти на експозиция увеличаването на експозицията на афлатоксини, приемани чрез храната, е между 0,15 до 0,26 % при максимални количества за общото съдържание на афлатоксини в сушени смокини от 10 μg/kg в сравнение с 4 μg/kg. Въз основа на предходни оценки на ЕОБХ по този въпрос (6) може да се заключи, че такова увеличаване не би имало неблагоприятни последици за общественото здраве. Поради това е целесъобразно да се заменят стойностите на максимално допустимите количества, прилагани в момента в Съюза, с определеното в Кодекс Алиментариус максимално допустимо количество за общото съдържание на афлатоксини в сушени смокини и съответното максимално допустимо количество за афлатоксин В1, както и да бъде съответно изменен Регламент (ЕО) № 1881/2006.
(6)
Тъй като комисията за Кодекс Алиментариус не е определила максимално допустимо количество за общото съдържание на афлатоксини в сушени смокини, различни от смокини „готови за консумация“, е целесъобразно да се запази съществуващото в Съюза максимално допустимо количество за общо съдържание на афлатоксини в сушени смокини и да се адаптира само максимално допустимото количество за афлатоксин В1 в такива смокини, за да се вземат под внимание по-актуалните данни за съотношението на концентрацията между афлатоксин В1 и общото съдържание на афлатоксини в сушени смокини.
(7)
Мерките, предвидени в настоящия регламент, са в съответствие със становището на Постоянния комитет по хранителната верига и здравето на животните и нито Европейският парламент, нито Съветът възразиха срещу тях.
ПРИЕ НАСТОЯЩИЯ РЕГЛАМЕНТ:
Член 1
Приложението към Регламент (ЕО) № 1881/2006 се изменя в съответствие с приложението към настоящия регламент.
Член 2
Настоящият регламент влиза в сила на двадесетия ден след публикуването му в Официален вестник на Европейския съюз.
Настоящият регламент е задължителен в своята цялост и се прилага пряко във всички държави членки.
Съставено в Брюксел на 12 ноември 2012 година.
UREDBA KOMISIJE (EU) št. 1058/2012
z dne 12. novembra 2012
o spremembi Uredbe (ES) št. 1881/2006 glede mejnih vrednosti aflatoksinov v suhih figah
(Besedilo velja za EGP)
EVROPSKA KOMISIJA JE -
ob upoštevanju Pogodbe o delovanju Evropske unije,
ob upoštevanju Uredbe Sveta (EGS) št. 315/93 z dne 8. februarja 1993 o določitvi postopkov Skupnosti za kontaminante v hrani (1) in zlasti člena 2(3) Uredbe,
ob upoštevanju naslednjega:
(1)
Uredba Komisije (ES) št. 1881/2006 z dne 19. decembra 2006 o določitvi mejnih vrednosti nekaterih onesnaževal v živilih (2) določa mejne vrednosti za aflatoksin B1 in skupno vsebnost aflatoksinov (aflatoksin B1 + G1 + B2 + G2) v izboru živil.
(2)
Spremeniti je treba mejne vrednosti za aflatoksine v suhih figah in tako upoštevati razvoj Codex Alimentarius, nove informacije o obsegu, v katerem se lahko z upoštevanjem dobre prakse prepreči prisotnost aflatoksinov, ter nove znanstvene informacije o razlikah za zdravstveno tveganje med različnimi hipotetičnimi mejnimi vrednostmi za aflatoksin B1 in skupno vrednost aflatoksinov v različnih živilih.
(3)
Delovna skupina za Codex Alimentarius je določila skupno vsebnost aflatoksinov v suhih figah „za neposredno uživanje“ (3) v višini 10 μg/kg. Mejna vrednost je bila osnovana na oceni, ki jo je pripravil Skupni strokovni odbor FAO/WHO za aditive v živilih (JECFA) na svojem oseminšestdesetem srečanju o učinkih izpostavljenosti in zdravstvenem tveganju zaradi različnih hipotetičnih mejnih vrednosti aflatoksinov za mandeljne, brazilske oreške, lešnike, pistacije in suhe fige (4). Odbor je glede suhih fig ugotovil, da ne glede na to, katero hipotetično mejno vrednost bi uporabil, ne bi bilo znatnega učinka na splošno izpostavljenost aflatoksinom s hrano. Dokazano je bilo, da bi se z upoštevanjem dobre prakse lahko dosegla skupna vsebnost aflatoksinov v višini 10 μg/kg.
(4)
Delovna skupina za Codex Alimentarius je določila samo mejno vrednost za skupno vsebnost aflatoksinov, ker je opazila velika odstopanja v razmerju med aflatoksinom B1 in skupno vsebnostjo aflatoksinov, ki so jih povzročili različni dejavniki (letina, raznolikost, vreme). Ker pa je aflatoksin B1 najbolj rakotvoren, je bila v zakonodaji EU poleg vrednosti za skupno vsebnost aflatoksinov določena ločena nižja mejna vrednost za aflatoksin B1. Skupna vsebnost aflatoksinov je vsota aflatoksinov B1, B2, G1 in G2. Zato je primerno, da mejna vrednost, določena za aflatoksin B1, ustreza vrednosti za skupno vsebnost aflatoksinov. Vrednost, ki ustreza vrednosti aflatoksina B1, je bila določena s pomočjo podatkov o prisotnosti aflatoksinov v suhih figah, zbranih od leta 2005. Iz tega izračuna je razvidno, da je razmerje med vsebnostjo aflatoksina B1 in skupno vsebnostjo aflatoksinov v povprečju 0,6 in se razlikuje od predhodnih predvidevanj, po katerih naj bi bila koncentracija aflatoksina B1 povprečno okrog 50 % skupne vsebnosti aflatoksinov.
(5)
Rezultati zgoraj navedene ocene JECFA o učinku izpostavljenosti različnim mejnim vrednostim v suhih figah so bili potrjeni s posodobljeno oceno izpostavljenosti (5), ki jo je pripravila Enota za spremljanje živil in kemikalij pri Evropski agenciji za varnost hrane (EFSA). Ta je za različne scenarije izpostavljenosti ocenila povečanje izpostavljenosti aflatoksinom s hrano, in sicer med 0,15 in 0,26 % za mejno vrednost skupne vsebnosti aflatoksinov v suhih figah v višini 10 μg/kg v primerjavi s 4 μg/kg. Glede na predhodne ocene EFSA o tem vprašanju (6) se lahko sklene, da takšno povečanje ne bi negativno vplivalo na javno zdravje. Zato je primerno zamenjati trenutno veljavno mejno vrednost v Uniji z mejno vrednostjo iz Codex Alimentariusa za skupno vsebnost aflatoksinov v suhih figah in ustrezno mejno vrednost za aflatoksin B1 ter ustrezno spremeniti Uredbo (ES) št. 1881/2006.
(6)
Ker delovna skupina za Codex Alimentarius ni določila mejne vrednosti za skupno vsebnost aflatoksinov v figah, ki niso fige „za neposredno uživanje“, je ustrezno ohraniti obstoječo mejno vrednost Unije za skupno vsebnost aflatoksinov v teh figah in prilagoditi samo vrednost aflatoksina B1 v teh figah in tako upoštevati novejše podatke o razmerju med vsebnostjo aflatoksina B1 in skupno vsebnostjo aflatoksinov v suhih figah.
(7)
Ukrepi, predvideni s to uredbo, so v skladu z mnenjem Stalnega odbora za prehranjevalno verigo in zdravje živali, Evropski parlament in Svet pa jim nista nasprotovala -
SPREJELA NASLEDNJO UREDBO:
Člen 1
Priloga k Uredbi (EC) št. 1881/2006 se spremeni v skladu s Prilogo k tej uredbi.
Člen 2
Ta uredba začne veljati dvajseti dan po objavi v Uradnem listu Evropske unije.
Ta uredba je v celoti zavezujoča in se neposredno uporablja v vseh državah članicah.
V Bruslju, 12. novembra 2012