РЕГЛАМЕНТ ЗА ИЗПЪЛНЕНИЕ (ЕС) № 110/2013 НА КОМИСИЯТА
от 6 февруари 2013 година
за вписване на наименование в регистъра на защитените наименования за произход и защитените географски указания (Gruyère (ЗГУ)
ЕВРОПЕЙСКАТА КОМИСИЯ,
като взе предвид Договора за функционирането на Европейския съюз,
като взе предвид Регламент (ЕС) № 1151/2012 на Европейския парламент и на Съвета от 21 ноември 2012 г. относно схемите за качество на селскостопанските продукти и храни (1), и по-специално член 52, параграф 3, буква б) от него,
като има предвид, че:
(1)
В съответствие с член 6, параграф 2 от Регламент (ЕО) № 510/2006 на Съвета от 20 март 2006 г. относно закрилата на географски указания и наименования за произход на земеделски продукти и храни (2) заявката за регистрация на наименованието „Gruyère“ като защитено географско указание (ЗГУ), подадена от Франция, бе публикувана в Официален вестник на Европейския съюз (3).
(2)
Австралия, Нова Зеландия, както и U.S. Dairy Export Council, съвместно с американската National Milk Producers Federation, подадоха декларации за възражение срещу регистрирането съгласно член 7, параграф 2 от Регламент (ЕО) № 510/2006. Възраженията бяха счетени за допустими въз основа на член 7, параграф 3 от посочения регламент.
(3)
Декларациите за възражение се отнасят до неспазването на изискванията, посочени в член 2 от Регламент (ЕО) № 510/2006, и по-конкретно до факта, че наименованието не съдържа препратка към географски район. Също така бе изтъкнат родовият характер на наименованието, както и вредите, които неговото регистриране би причинило на наименованията, търговските марки или продуктите, чието законно предлагане на пазара предхожда най-малко с пет години датата на публикацията, предвидена в член 6, параграф 2. Наред с това в декларациите за възражение се посочва, че регистрацията на въпросното наименование би била несъвместима с разпоредбите на член 3, параграф 3 от Регламент (ЕО) № 510/2006.
(4)
С писма от 23 май 2011 г. Комисията прикани Франция и страните, изказали възражения срещу регистрацията, да потърсят съгласие помежду си.
(5)
Тъй като не бе постигнато съгласие в рамките на предвидения срок, Комисията следва да приеме решение.
(6)
Що се отнася до твърденията, че наименованието „Gruyère“ не съответства на член 2 от Регламент (ЕО) № 510/2006, следва да се поясни, че то е традиционно име по смисъла на член 2, параграф 2 от Регламент (ЕО) № 510/2006, поради което отговаря на условията за регистрация.
(7)
Страните, подали декларации за възражение, са представили редица аргументи, които, според тях, доказват родовия характер на въпросното наименование. Ясно е обаче, че включването на дадено понятие в приложение Б към Конвенцията от Стреза от 1951 г. не означава, че въпросното понятие се превръща ipso facto в родово. Тъй като тарифните кодове или другите аналогични разпоредби, свързани с наименованието „Gruyère“, се отнасят до въпроси от специфичен митнически характер, те нямат никакво отношение към защитата на правата на интелектуална собственост или защитата на потребителите. Наред с това представените данни, засягащи по-специално производството на „Gruyère“ извън Европейския съюз, не са от значение предвид принципа на териториалност, според който родовият характер следва да се оценява във връзка с територията на ЕС.
(8)
Регистрацията на наименования, които са омоними, е разрешена, при условие че наименованието, регистрирано впоследствие, се различава в достатъчна степен от това, което вече е защитено. В съответствие с общата декларация, приложена към Споразумението между Европейския съюз и Конфедерация Швейцария относно закрилата на наименованията за произход и на географските указания (4), бе потърсено становището на Франция и Швейцария с цел да се установят допълнителните мерки за етикетиране, които се изискват, за да се предотврати заблуждаването на потребителите.
(9)
В резултат на това становище бе сметнато за необходимо държавата на произход - в този случай Франция - да бъде посочена върху етикетите в същото зрително поле, в което е наименованието „Gruyère“, и с шрифт със същата големина. Наред с това следва да се забрани използването върху етикетите на знамена, емблеми, знаци или други графични изображения, ако то може да създаде заблуждение у потребителите, най-вече по отношение на характеристиките или произхода на продукта.
(10)
Предвид изложеното по-горе наименованието „Gruyère“ следва да бъде вписано в регистъра на защитените наименования за произход и защитените географски указания.
(11)
Регистрацията на наименованието „Gruyère“ от страна на Франция по силата на настоящия регламент не поставя под въпрос нито предоставянето, нито продължителността на преходния период от пет години, посочен в член 8, параграф 3 от споразумението между Европейския съюз и Конфедерация Швейцария.
(12)
Предвидените в настоящия регламент мерки са в съответствие със становището на Постоянния комитет за защитени географски указания и наименования за произход,
ПРИЕ НАСТОЯЩИЯ РЕГЛАМЕНТ:
Член 1
Регистрира се наименованието, посочено в приложението към настоящия регламент.
Член 2
Етикетите, съдържащи наименованието, посочено в приложението към настоящия регламент, указват съответната държава на произход в същото зрително поле и с букви със същата големина като използваните за наименованието.
Забранява се използването върху етикетите на знамена, емблеми, знаци или други графични изображения, което може да създаде заблуждение у потребителите, най-вече по отношение на характеристиките или произхода на продукта.
Член 3
Настоящият регламент влиза в сила на двадесетия ден след публикуването му в Официален вестник на Европейския съюз.
Настоящият регламент е задължителен в своята цялост и се прилага пряко във всички държави членки.
Съставено в Брюксел на 6 февруари 2013 година.
IZVEDBENA UREDBA KOMISIJE (EU) št. 110/2013
z dne 6. februarja 2013
o vpisu imena v register zaščitenih označb porekla in zaščitenih geografskih označb (Gruyère (ZGO))
EVROPSKA KOMISIJA JE -
ob upoštevanju Pogodbe o delovanju Evropske unije,
ob upoštevanju Uredbe (EU) št. 1151/2012 Evropskega parlamenta in Sveta z dne 21. novembra 2012 o shemah kakovosti kmetijskih proizvodov in živil (1) in zlasti člena 52(3)(b) Uredbe,
ob upoštevanju naslednjega:
(1)
Vloga Francije za registracijo imena „Gruyère“ kot zaščitene geografske označbe (ZGO) je bila v skladu s členom 6(2) Uredbe Sveta (ES) št. 510/2006 z dne 20. marca 2006 o zaščiti geografskih označb in označb porekla za kmetijske proizvode in živila (2) objavljena v Uradnem listu Evropske unije (3).
(2)
Avstralija in Nova Zelandija ter ameriški svet za izvoz mlečnih izdelkov (U.S. Dairy Export Council) skupaj z nacionalnim združenjem proizvajalcev mleka (National Milk Producers Federation) so v skladu s členom 7(2) Uredbe (ES) št. 510/2006 tej registraciji ugovarjali. Ti ugovori so se na podlagi člena 7(3) navedene uredbe šteli za dopustne.
(3)
Izjave o ugovoru so se nanašale na nespoštovanje pogojev iz člena 2 Uredbe (ES) št. 510/2006, zlasti na dejstvo, da se ime ne sklicuje na geografsko območje. Poleg tega sta se omenjali generičnost imena in škoda, povzročena imenom, znamkam ali proizvodom, ki so se zakonito tržili že vsaj pet let pred datumom objave, ki jo določa člen 6(2). V izjavah o ugovoru je bilo še navedeno, da registracija zadevnega imena ne bi bila v skladu z določbami člena 3(3) Uredbe (ES) št. 510/2006.
(4)
Komisija je Francijo in stranke, ki so nasprotovale registraciji, s pismi z dne 23. maja 2011 pozvala k iskanju medsebojnega dogovora.
(5)
Ker v določenem roku dogovor ni bil dosežen, bi morala Komisija sprejeti sklep.
(6)
V zvezi s trditvijo o domnevni neskladnosti imena „Gruyère“ s členom 2 Uredbe (ES) št. 510/2006 bi bilo treba poudariti, da gre pri tem imenu za tradicionalno ime v smislu člena 2(2) Uredbe (ES) št. 510/2006 in se torej lahko registrira.
(7)
Vlagatelji ugovora so izpostavili več značilnosti, ki po njihovem mnenju kažejo, da je zadevno ime generično. Vendar je očitno, da vključitev nekega izraza v Prilogo B h konvenciji iz Strese iz leta 1951 ne pomeni, da je zaradi tega ta izraz postal generičen. Tarifne oznake ali druge podobne določbe, povezane z imenom „Gruyère“, pa so namenjene izključno za potrebe carinjenja in torej nikakor niso relevantne za zaščito pravic intelektualne lastnine ali varstvo potrošnikov. Poleg tega posredovani podatki o proizvodnji „Gruyère“ zunaj Evropske unije niso relevantni ob upoštevanju načela teritorialnosti, na podlagi katerega je treba generičnost presoditi glede na ozemlje Unije.
(8)
Registracija enakozvočnih imen je dovoljena, če se pozneje registrirano ime v praksi dovolj razlikuje od imena, ki je že zaščiteno. V skladu s skupno izjavo, priloženo sporazumu o geografskih označbah med Evropsko unijo in Švico (4), so bila s Francijo in Švico opravljena posvetovanja za določitev dodatnih ukrepov označevanja, ki bi bili potrebni, da se prepreči zavajanje potrošnikov.
(9)
Na podlagi teh posvetovanj se je zdelo potrebno, da se država porekla, v tem primeru Francija, na etiketah navede v istem vidnem polju kot ime „Gruyère“, in sicer z enako velikimi črkami kot ime. Poleg tega bi bilo treba na etiketah prepovedati uporabo kakršne koli zastave, emblema, znaka ali druge grafične podobe, ki bi bili lahko za potrošnike zavajajoči, zlasti glede značilnosti, porekla ali izvora proizvoda.
(10)
Glede na to bi bilo treba ime „Gruyère“ vpisati v „register zaščitenih označb porekla in zaščitenih geografskih označb“.
(11)
Registracija imena „Gruyère“ za Francijo na podlagi te uredbe ne vpliva na dodelitev in trajanje prehodnega obdobja petih let iz člena 8(3) sporazuma med Evropsko unijo in Švico.
(12)
Ukrepi iz te uredbe so v skladu z mnenjem Stalnega odbora za zaščitene geografske označbe in označbe porekla -
SPREJELA NASLEDNJO UREDBO:
Člen 1
Ime iz Priloge k tej uredbi se registrira.
Člen 2
Na etiketah, na katerih je ime iz Priloge k tej uredbi, se zadevna država porekla navede v istem vidnem polju in z enako velikimi črkami kot ime.
Na etiketah je prepovedana uporaba kakršne koli zastave, emblema, znaka ali druge grafične podobe, ki bi bili lahko za potrošnike zavajajoči, zlasti glede značilnosti, porekla ali izvora proizvoda.
Člen 3
Ta uredba začne veljati dvajseti dan po objavi v Uradnem listu Evropske unije.
Ta uredba je v celoti zavezujoča in se neposredno uporablja v vseh državah članicah.
V Bruslju, 6. februarja 2013