ДИРЕКТИВА 2013/1/ЕС НА СЪВЕТА
от 20 декември 2012 година
за изменение на Директива 93/109/ЕО по отношение на някои от условията и реда за упражняване на правото на граждани на Съюза, пребиваващи в държава членка, на която не са граждани, да бъдат избирани в избори за Европейски парламент
СЪВЕТЪТ НА ЕВРОПЕЙСКИЯ СЪЮЗ,
като взе предвид Договора за функционирането на Европейския съюз, и по-специално член 22, параграф 2 от него,
като взе предвид предложението на Европейската комисия,
като взе предвид становището на Европейския парламент (1),
в съответствие със специална законодателна процедура,
като има предвид, че:
(1)
Правото на всеки гражданин на Съюза да избира и да бъде избиран в изборите за Европейски парламент в държавата членка, в която пребивава, е признато в член 20, параграф 2, буква б) от Договора за функционирането на Европейския съюз и в член 39, параграф 1 от Хартата на основните права на Европейския съюз. В Директива 93/109/ЕО на Съвета от 6 декември 1993 г. за определяне на условията и реда за упражняване на правото да избират и да бъдат избирани в избори за Европейски парламент от граждани на Съюза, пребиваващи в държава членка, на която не са граждани (2), са предвидени редът и условията за упражняването на това право.
(2)
Докладите на Комисията от 12 декември 2006 г. и от 27 октомври 2010 г. за прилагането на Директива 93/109/ЕО за изборите през 2004 г. и съответно през 2009 г. показаха необходимостта от изменение на определени разпоредби на Директива 93/109/ЕО.
(3)
Директива 93/109/ЕО предвижда, че всеки гражданин на Съюза, който е лишен, съгласно законодателството на държавата членка по пребиваване или законодателството на държавата членка по произход, от правото да бъде избиран, няма право да упражнява това право в държавата членка по пребиваване в избори за Европейски парламент. За тази цел Директива 93/109/ЕО изисква от гражданин на Съюза, при представяне на заявлението си за кандидатиране в държава членка, различна от държавата членка по произход, да представи удостоверение от компетентните административни органи на държавата членка по произход, с което да се удостоверява, че съответното лице не е лишавано от правото да бъде избирано в държавата членка по произход или че на въпросните органи не им е известно за съществуването на такова лишаване от права.
(4)
Трудностите, с които се сблъскват тези граждани при намиране на органите, оправомощени да издадат посоченото удостоверение, и получаването му навреме, е пречка за упражняването на правото да бъдат избирани и допринася за малкия брой граждани на Съюза, които се кандидатират на изборите за Европейски парламент в държавата членка по пребиваване.
(5)
Изискването за тези кандидати да представят такова удостоверение следва съответно да бъде отменено и заменено с изявление, с което да се потвърждава, че съответното лице не е било лишавано от правото да бъде избирано на изборите за Европейски парламент, което изявление да бъде включено в официалната декларация, която се изисква да бъде представена от въпросните граждани като част от заявлението за кандидатиране.
(6)
От държавите членки по пребиваване следва да се изисква да уведомят държавата членка по произход относно такива декларации, за да се провери дали гражданинът на Съюза наистина не е лишен от правото да бъде избиран на изборите за Европейски парламент в държавата членка по произход. При получаването на това уведомление държавата членка по произход следва да предостави на държавата членка по пребиваване необходимата информация в срок, който да позволява ефективната оценка на допустимостта на кандидатурата.
(7)
В случай че държавата членка по произход не предостави информацията навреме, това не следва да води до лишаване от правото кандидатът да бъде избиран в държавата членка по пребиваване. В случай че необходимата информация бъде предоставена по-късно, държавата членка по пребиваване следва да направи необходимото с подходящи средства и в съответствие с предвидените за целта процедури в националното право, така че да не могат да бъдат избрани или да упражняват мандата си граждани на Съюза, които в своята държава членка по произход са лишени от правото да бъдат избирани, но са били регистрирани като кандидати или вече са избрани.
(8)
Доколкото процедурата за проверка на допустимостта в държава членка по необходимост води до предприемането на допълнителни административни стъпки за гражданин на друга държава членка в сравнение с тези за гражданите на въпросната държава членка, за държавите членки следва да бъде възможно да определят различен срок за подаване на заявлението за кандидатиране за граждани на Съюза, които не са граждани на съответната държава, от определения за собствените граждани срок. Разликата в крайните срокове следва да бъде ограничена до това, което е необходимо и пропорционално, за да се даде възможност получената информация от държавата членка по произход да бъде взета своевременно под внимание с оглед отхвърлянето на заявлението преди номинирането на кандидатите. Определянето на такъв отделен срок не следва да влияе на сроковете за задълженията на другите държави членки да изпращат уведомления съгласно Директива 93/109/ЕО.
(9)
С цел улесняване на комуникацията между националните органи държавите членки следва да определят една точка за контакт, която да отговаря за изпращането на информация относно тези кандидати.
(10)
За да се осигури по-ефективно идентифициране на кандидатите, които са регистрирани както в списъците в своята държава членка по произход, така и в списъците в държавата членка по пребиваване, данните, които се изискват от граждани на Съюза при подаване на заявление за кандидатиране на изборите в държавата членка по пребиваване, следва да включват техните дата и място на раждане, както и последната адресна регистрация в държавата членка по произход.
(11)
В съответствие със Съвместната политическа декларация от 28 септември 2011 г. на държавите членки и на Комисията относно обяснителните документи държавите членки са поели ангажимент в обосновани случаи да прилагат към съобщението за своите мерки за транспониране един или повече документи, обясняващи връзката между елементите на дадена директива и съответстващите им части от националните инструменти за транспониране. По отношение на настоящата директива законодателят смята, че предоставянето на тези документи е обосновано.
(12)
Директива 93/109/ЕО следва да бъде съответно изменена,
ПРИЕ НАСТОЯЩАТА ДИРЕКТИВА:
Член 1
Директива 93/109/ЕО се изменя, както следва:
1)
Член 6 се изменя, както следва:
а)
параграф 1 се заменя със следното:
„1. Всеки гражданин на Съюза, който пребивава в държава членка, на която не е гражданин, и който чрез индивидуално съдебно или административно решение, което да подлежи на съдебен контрол с правни средства за защита, е лишен от правото да бъде избиран съгласно законодателството на държавата членка по пребиваване или законодателството на държавата членка по произход, няма право да упражнява това право в държавата членка по пребиваване в избори за Европейски парламент.“
б)
параграф 2 се заменя със следното:
„2. Държавата членка по пребиваване проверява дали гражданите на Съюза, изразили желание да упражнят правото си да бъдат избирани, не са били лишени от това право в държавата членка по произход чрез индивидуално съдебно или административно решение, което да подлежи на съдебен контрол с правни средства за защита.“
в)
добавяте се следните параграфи:
„3. За целите на параграф 2 от настоящия член държавата членка по пребиваване уведомява държавата членка по произход относно декларацията по член 10, параграф 1. За целта съответната информация, с която разполага държавата членка по произход, се предоставя по всякакъв подходящ начин в срок от 5 работни дни от получаването на уведомлението или при възможност в по-кратък срок, по молба на държавата членка по пребиваване. Тази информация може да включва само данни, които са строго необходими за прилагането на настоящия член и които могат да се използват единствено за тази цел.
В случай че информацията не бъде получена от държавата членка по пребиваване в рамките на срока, кандидатът се допуска въпреки това.
4. Ако предоставената информация оборва съдържанието на декларацията, държавата членка по пребиваване, независимо дали е получила информацията в определения срок или по-късно, предприема съответните мерки съгласно националното си законодателство, за да попречи на въпросното лице да се яви като кандидат, или ако това не е възможно, да му попречи да бъде избрано или да упражнява мандата.
5. Държавите членки определят точка за контакт, където да се получава и предава необходимата информация за прилагането на параграф 3. Те съобщават на Комисията името и данните за връзка на точката за контакт и всяка актуализирана информация или промени в тях. Комисията поддържа списък на точките за контакт и го предоставя на държавите членки.“
2)
Член 10 се изменя, както следва:
а)
параграф 1, буква а) се заменя със следното:
„а)
националността си, датата и мястото си на раждане, последния си адрес в държавата членка по произход и адреса си в избирателния район в държавата членка по пребиваване;“.
б)
в параграф 1 се добавя следната буква:
„г)
че не е лишаван от правото да бъде избиран в държавата членка по произход чрез индивидуално съдебно или административно решение, което да подлежи на съдебен контрол с правни средства за защита.“
в)
параграф 2 се заличава.
Член 2
1. Държавите членки въвеждат в сила законовите, подзаконовите и административните разпоредби, необходими за да се съобразят с настоящата директива до 28 януари 2014 г. Те незабавно информират Комисията за това.
Когато държавите членки приемат тези разпоредби, в тях се съдържа позоваване на настоящата директива или то се извършва при официалното им публикуване. Условията и редът на позоваване се определят от държавите членки.
2. Държавите членки съобщават на Комисията текста на основните разпоредби от националното си законодателство, които приемат в областта, уредена с настоящата директива.
Член 3
Настоящата директива влиза в сила в деня след публикуването ѝ в Официален вестник на Европейския съюз.
Член 4
Адресати на настоящата директива са държавите членки.
Съставено в Брюксел на 20 декември 2012 година.
DIREKTIVA SVETA 2013/1/EU
z dne 20. decembra 2012
o spremembi Direktive 93/109/ES v zvezi z nekaterimi podrobnimi ureditvami za uresničevanje pasivne volilne pravice na volitvah v Evropski parlament za državljane Unije, ki prebivajo v državi članici, niso pa njeni državljani
SVET EVROPSKE UNIJE JE -
ob upoštevanju Pogodbe o delovanju Evropske unije in zlasti člena 22(2) Pogodbe,
ob upoštevanju predloga Evropske komisije,
ob upoštevanju mnenja Evropskega parlamenta (1),
v skladu s posebnim zakonodajnim postopkom,
ob upoštevanju naslednjega:
(1)
Pravica vsakega državljana Unije, da voli in je voljen na volitvah v Evropski parlament v državi članici, v kateri ima stalno prebivališče, je priznana v členu 20(2)(b) Pogodbe o delovanju Evropske unije in členu 39(1) Listine Evropske unije o temeljnih pravicah. Direktiva Sveta 93/109/ES z dne 6. decembra 1993 o podrobni ureditvi uresničevanja aktivne in pasivne volilne pravice na volitvah v Evropski parlament za državljane Unije, ki prebivajo v državi članici, niso pa njeni državljani (2), ureja uresničevanje te pravice.
(2)
Komisija je 12. decembra 2006 in 27. oktobra 2010 pripravila poročili o uporabi Direktive 93/109/ES za volitve leta 2004 oziroma leta 2009, ki sta pokazali, da je treba spremeniti nekatere določbe Direktive 93/109/ES.
(3)
Direktiva 93/109/ES določa, da noben državljan Unije, ki mu je bila pasivna volilna pravica odvzeta bodisi po zakonodaji države članice prebivanja ali po zakonodaji matične države članice, ne more uresničevati te pravice na volitvah v Evropski parlament v državi članici prebivanja. V ta namen Direktiva 93/109/ES določa, da državljan Unije pri predložitvi vloge o svoji kandidaturi v državi članici, ki ni matična država članica, predloži potrdilo pristojnih upravnih organov matične države članice, da zadevni osebi pasivna volilna pravica v matični državi članici ni bila odvzeta ali da ti organi niso seznanjeni s tako izgubo pravice.
(4)
Težave, ki jih imajo taki državljani pri ugotavljanju, kateri organi so pristojni za izdajo navedenega potrdila, in težave s pravočasno pridobitvijo tega potrdila ovirajo uresničevanje pasivne volilne pravice in še dodatno zmanjšujejo število državljanov Unije, ki kandidirajo na volitvah v Evropski parlament v državi članici prebivanja.
(5)
Zato bi bilo treba odpraviti zahtevo, da navedeni državljani predložijo tako potrdilo, in jo nadomestiti z izjavo, ki potrjuje, da zadevni osebi ni bila odvzeta pravica do kandidiranja na volitvah v Evropski parlament, in ki je vključena v uradno izjavo, ki jo morajo navedeni kandidati predložiti kot del svoje vloge.
(6)
Država članica prebivanja bi morala o takih izjavah uradno obvestiti matično državo članico, da se preveri, ali je državljanu Unije pravica do kandidiranja na volitvah v Evropski parlament v matični državi članici dejansko odvzeta. Po prejemu navedenega uradnega obvestila bi morala matična država članica državi članici prebivanja posredovati ustrezne informacije v roku, ki omogoča, da se učinkovito oceni dopustnost kandidature.
(7)
Če matična država članica navedenih informacij ne posreduje pravočasno, to ne bi smelo preprečiti uresničevanja pasivne volilne pravice v državi članici prebivanja. Če so ustrezne informacije posredovane pozneje, bi morala država članica prebivanja z ustreznimi ukrepi in v skladu s postopki na podlagi nacionalnega prava zagotoviti, da državljani Unije, ki jim je bila odvzeta pasivna volilna pravica v njihovi matični državi in ki so vpisane v volilne imenike ali so že bile izvoljene, ne morejo biti izvoljene ali opravljati svojega mandata.
(8)
Postopek ugotavljanja dopustnosti kandidature v državi članici vključuje dodatne upravne korake za državljana druge države članice v primerjavi z državljani te države članice, zato bi moralo biti dovoljeno, da države članice določijo rok, do katerega lahko državljani Unije, ki niso državljani te države članice, predložijo vloge za kandidiranje, ki je drugačen od roka, določenega za državljane države članice. Vsaka razlika v rokih bi morala biti omejena na to, kolikor je potrebno in sorazmerno, da bi se informacije, ki jih posreduje matična država članica, lahko pravočasno upoštevale in bi se vloga zavrnila še pred imenovanjem kandidatov. Določitev takega posebnega roka ne bi smela vplivati na roke za obveznosti drugih držav članic, da predložijo uradna obvestila na podlagi Direktive 93/109/ES.
(9)
Za lažje obveščanje med nacionalnimi organi bi morale države članice imenovati kontaktno točko, pristojno za posredovanje informacij v zvezi s takimi kandidati.
(10)
Da se zagotovi učinkovitejša identifikacija kandidatov, vpisanih tako v volilnem imeniku matične države članice kot volilnem imeniku države članice prebivanja, bi bilo treba na seznam podatkov, ki jih morajo predložiti državljani Unije pri predložitvi vloge za kandidiranje v državi članici prebivanja, vključiti njihov datum in kraj rojstva ter zadnji naslov prebivališča v njihovi matični državi članici.
(11)
Države članice so se v skladu s Skupno politično izjavo z dne 28. septembra 2011 držav članic in Komisije o obrazložitvenih dokumentih zavezale, da bodo uradnemu obvestilu o ukrepih za prenos v upravičenih primerih priložile enega ali več dokumentov, v katerih bo pojasnjeno razmerje med sestavnimi elementi direktive in ustreznimi deli nacionalnih instrumentov za prenos. Zakonodajalec meni, da je posredovanje takih dokumentov v primeru te direktive upravičeno.
(12)
Direktivo 93/109/ES bi bilo zato treba ustrezno spremeniti -
SPREJEL NASLEDNJO DIREKTIVO:
Člen 1
Direktiva 93/109/ES se spremeni:
1.
člen 6 se spremeni:
(a)
odstavek 1 se nadomesti z naslednjim:
„1. Noben državljan Unije, ki prebiva v državi članici, ni pa njen državljan, in se mu je s posamično sodno odločbo ali upravno odločbo, če se za slednjo lahko uporabijo pravna sredstva, po zakonodaji države članice prebivanja ali po zakonodaji matične države članice odvzela pasivna volilna pravica, ne more uresničevati te pravice v državi članici prebivanja na volitvah v Evropski parlament.“;
(b)
odstavek 2 se nadomesti z naslednjim:
„2. Država članica prebivanja preveri, da državljanom Unije, ki so izrazili željo, da bi pasivno volilno pravico uresničili v državi članici prebivanja, ta pravica v matični državi članici ni bila odvzeta s posamično sodno odločbo ali upravno odločbo, če se za slednjo lahko uporabijo pravna sredstva.“;
(c)
dodajo se naslednji odstavki:
„3. Za namene odstavka 2 tega člena država članica prebivanja uradno obvesti matično državo članico o izjavi iz člena 10(1). Zato je treba ustrezne informacije, ki so na razpolago v matični državi članici, na kakršen koli ustrezen način zagotoviti v petih delovnih dneh po prejemu uradnega obvestila ali, če to zahteva država članica prebivanja in je to mogoče, v krajšem roku. Te informacije lahko vključujejo le podatke, ki so potrebni zgolj za izvajanje tega člena in se lahko uporabijo le v ta namen.
Če država članica prebivanja informacij ne prejme v roku, je kandidat kljub vsemu sprejet.
4. Če so posredovane informacije v nasprotju z vsebino izjave, država članica prebivanja, ne glede na to, ali informacije prejme v roku ali pozneje, ustrezno ukrepa v skladu z nacionalno zakonodajo, da zadevni osebi prepreči kandidiranje, ali če to ni mogoče, tej osebi bodisi prepreči izvolitev ali izvajanje mandata.
5. Države članice določijo kontaktno točko, ki bo sprejemala in posredovala informacije, potrebne za izvajanje odstavka 3. Komisiji sporočijo ime in kontaktne podatke kontaktne točke in vse posodobljene informacije ali spremembe v zvezi z njo. Komisija vodi seznam kontaktnih točk in ga da na voljo državam članicam.“;
2.
člen 10 se spremeni:
(a)
v odstavku 1 se točka (a) nadomesti z naslednjim:
„(a)
svoje državljanstvo, datum in kraj rojstva, zadnji naslov v matični državi članici in naslov na volilnem ozemlju države članice prebivanja;“;
(b)
odstavku 1 se doda naslednja točka:
„(d)
da mu pasivna volilna pravica v matični državi članici ni bila odvzeta s posamično sodno odločbo ali upravno odločbo, če se za slednjo lahko uporabijo pravna sredstva.“;
(c)
odstavek 2 se črta.
Člen 2
1. Države članice uveljavijo zakone in druge predpise, potrebne za uskladitev s to direktivo, do 28. januarja 2014. O tem takoj obvestijo Komisijo.
Države članice se v sprejetih predpisih sklicujejo na to direktivo ali pa sklic nanjo navedejo ob njihovi uradni objavi. Način sklicevanja določijo države članice.
2. Države članice predložijo Komisiji besedilo temeljnih določb predpisov nacionalne zakonodaje, sprejetih na področju, ki ga ureja ta direktiva.
Člen 3
Ta direktiva začne veljati dan po objavi v Uradnem listu Evropske unije.
Člen 4
Ta direktiva je naslovljena na države članice.
V Bruslju, 20. decembra 2012