ДИРЕКТИВА 2014/45/ЕС НА ЕВРОПЕЙСКИЯ ПАРЛАМЕНТ И НА СЪВЕТА
от 3 април 2014 година
относно периодичните прегледи за проверка на техническата изправност на моторните превозни средства и техните ремаркета и за отмяна на Директива 2009/40/ЕО
(текст от значение за ЕИП)
ЕВРОПЕЙСКИЯТ ПАРЛАМЕНТ И СЪВЕТЪТ НА ЕВРОПЕЙСКИЯ СЪЮЗ,
като взеха предвид Договора за функционирането на Европейския съюз, и по-специално член 91 от него,
като взеха предвид предложението на Европейската комисия,
след предаване на проекта на законодателния акт на националните парламенти,
като взеха предвид становището на Европейския икономически и социален комитет (1),
след провеждане на консултации с Комитета на регионите,
в съответствие с обикновената законодателна процедура (2),
като имат предвид, че:
(1)
В своята Бяла книга от 28 март 2011 г., озаглавена „Пътна карта за постигането на Единно европейско транспортно пространство - към конкурентоспособна транспортна система с ефективно използване на ресурсите“ Комисията постави като цел постигането на нулева смъртност по пътищата, до която Съюзът следва да се доближи до 2050 г. С оглед постигането на тази цел, от технологиите, свързани с превозните средства, се очаква значително да допринесат за подобряването на безопасността на автомобилния транспорт.
(2)
В съобщението си, озаглавено „Към европейско пространство на пътна безопасност: насоки за политиката в областта на пътната безопасност през периода 2011-2020 г.“, Комисията предложи да се намали още веднъж наполовина броят на жертвите от пътнотранспортни произшествия в Съюза до 2020 г., считано от 2010 г. С оглед постигането на тази цел, Комисията си постави седем стратегически цели и набеляза действия за подобряване безопасността на превозните средства, стратегия за намаляване на броя на нараняванията и мерки за повишаване на безопасността на уязвимите участници в движението по пътищата, по-специално мотоциклетистите.
(3)
Прегледите за проверка на техническата изправност са част от по-широк режим, замислен така, че да гарантира, че превозните средства се поддържат в безопасно и приемливо спрямо околната среда състояние по време на използването им. Този режим следва да обхваща периодични прегледи за проверка на техническата изправност на превозните средства и крайпътните технически проверки на превозните средства, използвани за автомобилни превози с търговска цел, както и да предвиди процедури за регистрация на превозните средства, даващи възможност за временно прекратяване на разрешението превозното средство да се използва за движение по пътищата, когато превозното средство представлява непосредствен риск за пътната безопасност. Периодичните прегледи следва да бъдат основният инструмент за гарантиране на техническата изправност. Крайпътните технически проверки на търговските превозни средства следва само да допълват периодичните прегледи.
(4)
Държавите членки следва да могат да определят по-високи стандарти за проверка от тези, изисквани от настоящата директива.
(5)
Прилагането на мерки за гарантиране на техническата изправност може да включва информационни кампании за притежателите на превозни средства, насочени към разработване на добри практики и придобиването на навици в резултат от извършването на основни проверки на техните превозни средства.
(6)
Превозните средства с технически неизправни системи оказват въздействие върху пътната безопасност и могат да доведат до пътнотранспортни произшествия, включващи наранявания или фатален изход. Това въздействие може да бъде ограничено, ако бъде адекватно подобрена системата за извършване на прегледите за проверка на техническата изправност. Ранното откриване на техническа неизправност на превозно средство би допринесло за отстраняването на тази неизправност и съответно за предотвратяването на произшествия.
(7)
Превозните средства с неизправни системи за контрол на емисиите оказват по-голямо въздействие върху околната среда от правилно поддържаните превозни средства. Следователно режимът на периодични прегледи за проверка на техническата изправност би спомогнал за подобряване на околната среда чрез намаляване на средните стойности на емисиите от превозни средства.
(8)
Държавите членки следва да обмислят подходящи мерки, включително ефективни, съразмерни, възпиращи и недискриминационни санкции, за предотвратяване на вредни манипулации или подправяне на части и компоненти на превозното средство, които могат да окажат отрицателно въздействие върху изискваните характеристики за безопасност и за опазване на околната среда, по-специално чрез периодични прегледи за проверка на техническата изправност.
(9)
През последните две десетилетия изискванията по отношение на емисиите от превозни средства за одобрение на типа бяха непрекъснато засилвани. Въпреки това качеството на въздуха не се е подобрило в очакваната степен в резултат на затягането на стандартите за емисиите от превозните средства, особено по отношение на азотните оксиди (NOx) и фините прахови частици. Следва внимателно да се разгледат възможностите за подобряване на циклите на проверка, така че те да отговарят на реалните условия на пътя, с цел разработването на бъдещи решения, включително създаването на методи на проверка за измерването на нивата на NOx и граничните стойности за емисиите на NOx.
(10)
За превозните средства, които са в съответствие с екологични категории Евро 6 и Евро VI, системите за бордова диагностика (СБД) стават по-ефективни при оценяването на емисиите, което оправдава използването им като еквивалент на стандартните проверки на емисиите за целите на прегледите за проверка на техническата изправност. С оглед на това да предвидят използването на СБД при прегледите за проверка на техническата изправност на превозни средства до екологични категории Евро 5 и евро V, държавите членки следва да могат да позволят този метод за извършване на прегледи в съответствие с препоръките на производителя и други изисквания за такива превозни средства, при които еквивалентността, като се вземе предвид съответното законодателство за одобрение на типа, когато е целесъобразно, е била независимо проверена.
(11)
В Съюза са приети редица технически стандарти и изисквания по отношение на безопасността на превозните средства. Необходимо е посредством режим на периодични прегледи за проверка на техническата изправност да се гарантира, че превозните средства продължават да съответстват на стандартите за безопасност. Този режим следва да се прилага по отношение на определени категории превозни средства, както са определени в директиви 2002/24/ЕО (3), 2003/37/ЕО (4) и 2007/46/ЕО (5) на Европейския парламент и на Съвета.
(12)
Колесни трактори с максимална конструктивна скорост, надвишаваща 40 km/h, все повече се използват за заместване на товарните автомобили в транспортни дейности на местно равнище и за автомобилен превоз на товари с търговска цел. Техният рисков потенциал е съпоставим с този на товарните автомобили и следователно превозните средства от тази категория, които се използват главно по пътища, отворени за обществено ползване следва да бъдат подложени на прегледи за проверка на техническата изправност.
(13)
От превозните средства, които представляват исторически интерес се очаква да съхранят наследството от периода, в който са били конструирани, и се счита че почти не се ползват по пътища отворени за обществено ползване. Следва да се даде възможност на държавите членки да определят периодичността на прегледите за проверка на техническата изправност на тези превозни средства. Следва също така държавите членки да регулират прегледите за проверка на техническата изправност за други видове специализирани превозни средства.
(14)
Превозните средства, използвани изключително в отдалечените територии на държавите членки, по-специално на малки острови с население по-малко от 5 000 жители или в рядко населени райони с гъстота на населението под пет души на квадратен километър, се използват при условия, които могат да изискват специален режим за прегледи за проверка на техническата изправност. Поради това държавите членки следва да имат правото да изключат такива превозни средства от обхвата на настоящата директива.
(15)
Прегледа за проверка на техническата изправност е суверенна дейност и поради това следва да бъде извършвана от държавите членки или от публични органи или частни образувания, оправомощени да извършват такива прегледи под техен надзор. Държавите членки следва неизменно да продължат да носят отговорност за прегледите за проверка на техническата изправност във всички случаи, дори когато националната система дава възможност на частни образувания, включително такива, които се занимават и с ремонт на превозни средства, да извършват прегледи за проверка на техническата изправност.
(16)
Държавите членки следва да бъдат оправомощени да определят контролно-технически пунктове, които са разположени извън тяхната територия, да извършват прегледи за проверка на техническата изправност на превозни средства, регистрирани на тяхна територия, ако тези контролно-технически пунктове вече са получили разрешение да извършват прегледи на превозни средства от държавата членка, на чиято територия са разположени.
(17)
За проверката на превозните средства, и особено на техните електронни компоненти за безопасност, от съществено значение е достъпът до техническите спецификации на всяко отделно превозно средство. Следователно производителите на превозни средства следва да предоставят данните, необходими за проверка на функционалността на компонентите, свързани с безопасността и опазването на околната среда. Разпоредбите относно достъпа до информация за ремонт и поддръжка, също така следва да се прилагат за тази цел, с което на центровете за проверки се дава достъп до цялата информация, необходима за преглед за проверка на техническата изправност. Данните следва да включват подробностите, които дават възможност за наблюдение на функционалността на системите за безопасност на превозното средство по начин, който позволява тези системи да бъдат проверявани в среда на периодичен преглед за проверка на техническата изправност. Това е от ключово значение, особено в областта на системите, управлявани по електронен път, и следва да обхваща всички елементи, които са монтирани от производителя.
(18)
От превозните средства, движещи се по пътищата, отворени за обществено ползване, се изисква да бъдат технически изправни, когато се използват. Титулярят на свидетелството за регистрация и, ако е приложимо, ползвателят на превозното средство, следва да отговарят за поддържането му в технически изправно състояние.
(19)
За пътната безопасност и за въздействието ѝ върху обществото е важно превозните средства, използвани по пътищата, да бъдат в добро техническо състояние. Поради това държавите членки следва да не бъдат възпрепятствани да позволяват, на доброволни начала, допълнителни прегледи за проверка на техническата изправност.
(20)
С оглед да се даде известна гъвкавост на титулярите на свидетелствата за регистрация и на ползвателите, държавите членки следва да могат да определят срок от няколко седмици, в който да бъде извършен периодичният преглед за проверка на техническата изправност.
(21)
Прегледите за проверка на техническата изправност през жизнения цикъл на дадено превозно средство следва да бъдат сравнително прости, бързи и евтини, като същевременно са ефективни за постигане на целите на настоящата директива.
(22)
Прегледите за проверка на техническата изправност следва да обхващат всички елементи, които са от значение за конкретното техническо решение, конструкция и оборудване на проверяваното превозно средство. Съвместимостта между частите и компонентите, например между колелата и главините на колелата, следва да се разглежда като елемент от критично значение по отношение на безопасността, който следва да бъде проверяван при прегледите за проверка на техническата изправност. В рамките на посочените елементи и предвид настоящото състояние на технологията, свързана с превозните средства, съвременните електронни системи следва да бъдат включени в списъка на елементите, подлежащи на проверка. За постигане на хармонизиране на прегледите за проверка на техническата изправност следва да се установят препоръчителни методи на проверка по отношение на всеки един от проверяваните елементи. Тези елементи следва да се актуализират, за да отчитат последните проучвания и техническият напредък в областта на безопасността на превозните средства.
(23)
За да се улесни хармонизирането и да се гарантира съгласуваност между стандартите, по отношение на всички елементи, подлежащи на проверка, следва да бъде определен неизчерпателен списък на основните причини за неизправности. За постигане на съгласуваност при оценката на състоянието на проверяваното превозно средство, констатираните неизправности следва да бъдат оценявани по общ стандарт.
(24)
С оглед по-добро прилагане на принципа за свободно движение на територията на Съюза, за целите на пререгистрацията на превозно средство, държавите членки следва да признават удостоверения за техническа изправност, издадени от други държави членки. Това не следва да засяга правото на дадена държава членка да провери удостоверението за техническа изправност и идентификацията на превозното средство по време на пререгистрацията, както и да изиска извършването на нов преглед за проверка на техническата изправност при условията, определени в настоящата директива.
(25)
Измамите с километропоказателите следва да се третират като нарушение, подлежащо на наказание, тъй като манипулацията на километропоказателя може да доведе до неправилна оценка на техническата изправност на превозното средство. Записването на пробега в удостоверението за техническа изправност и достъпът на техническите специалисти до тази информация следва да улесняват откриването на вмешателство или манипулация на километропоказателя. Обменът на информация относно показанията на километропоказателите между компетентните органи на държавите членки следва да се разглежда от Комисията.
(26)
След всеки преглед следва да се издава удостоверение за техническа изправност. То следва да включва, inter alia, информация относно идентичността на превозното средство и резултатите от прегледа. Резултатите от прегледа следва да се предоставят по електронен път. С оглед осигуряване на подходящо последващо наблюдение след прегледа за проверка на техническата изправност държавите членки следва да събират и съхраняват тази информация в база данни, по-специално за целите на анализа на резултатите от периодичните прегледи за проверка на техническата изправност.
(27)
Титулярят на свидетелството за регистрация и, ако е приложимо, ползвателят на дадено превозно средство, което подлежи на преглед на проверка на техническата изправност, по време на която са констатирани неизправности, особено такива, които представляват риск за пътната безопасност, следва незабавно да отстрани тези неизправности. В случай на опасни неизправности може да бъде необходимо да се ограничи използването на превозното средство до пълното им отстраняване.
(28)
Когато проверяваното превозно средство принадлежи към превозни средства от категория, която не подлежи на регистрация в държавата членка, в която съответното превозно средство е било пуснато в употреба, държавата членка следва да има възможност да изиска доказателството за направения преглед да се поставя на видимо място в превозното средство.
(29)
За постигане на високо качество на проверките в целия Съюз, поддръжката и калибрирането на оборудването, което се използва по време на прегледите, следва да бъдат проверявани във връзка със спецификациите, предоставени от държавите членки или от производителите.
(30)
Следва да е възможно използването на алтернативно оборудване, отразяващо технологичния напредък и иновации, при условие че се осигурява равностойно високо равнище на качество на прегледите.
(31)
При упълномощаването на контролно-технически пунктове на тяхна територия държавите членки следва да имат предвид факта, че от обхвата на Директива 2006/123/ЕО на Европейския парламент и на Съвета (6) са изключени услугите от общ интерес в областта на транспорта.
(32)
Контролно-техническите пунктове следва да осигуряват обективността и високото качество на прегледа за проверка на техническата изправност на превозните средства. Поради това, за да се спазят минималните изисквания по отношение на управлението на качеството, контролно-техническите пунктове следва да отговарят на изискванията на издаващата разрешителното държава членка.
(33)
Високите стандарти при прегледа за проверка на техническата изправност изискват персоналът за извършване на проверките да разполага с високо ниво на умения и професионална компетентност. Следва да се въведе система за обучение, включваща първоначално и периодично опреснително обучение или подходящ изпит. Следва да се предвиди преходен период, за да се даде възможност за плавен преход на съществуващия персонал за извършване на проверките към режим на периодично обучение или изпити. С оглед гарантирането на високи стандарти на обучение, компетентност и проверки, държавите членки следва да имат възможност да определят допълнителни изисквания за компетентност и за съответното обучение.
(34)
При извършването на прегледа за проверка на техническата изправност техническите специалисти следва да действат независимо и тяхната преценка да не бъде засегната от конфликти на интереси, включително такива от икономически или личен характер. Поради това възнаграждението на техническите специалисти не следва да бъде пряко свързано с резултатите от прегледа за проверка на техническата изправност. Следва да е възможно държавите членки да предвидят изисквания по отношение на разделянето на дейностите или да разреши на частен орган да извършва, както прегледи за проверка на техническата изправност, така и ремонтни дейности на превозни средства, дори на същото превозно средство в случаите, когато органът за надзор се е уверил, че се запазва високо равнище на обективност.
(35)
Резултатите от прегледа за проверка на техническата изправност следва да не бъдат променяни с търговска цел. Само когато констатациите от прегледа за проверка на техническата изправност, извършен от технически специалист, са очевидно неверни, органът за надзор следва да има възможност да променя резултатите от него.
(36)
С оглед да се гарантира, че се запазва високо качество на прегледите във времето, държавите членки следва да изградят система за гарантиране на качеството, която обхваща процесите на предоставяне, надзор, оттегляне, временно отнемане или отмяна на разрешението за извършване на прегледи за проверка на техническата изправност.
(37)
Акредитирането на контролно-техническите пунктове съгласно Регламент (ЕО) № 765/2008 на Европейския парламент и на Съвета (7) не следва да представлява задължение за държавите членки.
(38)
В няколко държави членки прегледите за проверка на техническата изправност се извършват от голям брой оправомощени частни контролно-технически пунктове. За да се осигури ефективен обмен на информация между държавите членки в това отношение, следва да бъдат посочени национални точки за контакт.
(39)
Прегледът за проверка на техническата изправност е част от по-широка схема, регулираща превозните средства през целия им жизнен цикъл от одобрението чрез регистрацията и проверките до разкомплектоването им. Обменът на информация, съдържаща се в националните електронни бази данни за превозни средства и тези на производителите, по принцип следва да допринесат за подобряване на ефективността на цялата административна верига, свързана с превозните средства, и следва да спомогнат за намаляване на разходите и на административната тежест. Комисията следва да разгледа осъществимостта, разходите и ползите от създаването на електронна платформа с информация за превозните средства, като се възползва от съществуващите и вече прилаганите решения в областта на информационните технологии по отношение на международния обмен на данни, за да се намалят разходите и да се избегне дублирането. При извършването на проучването на този въпрос Комисията следва да разглежда кой е най-целесъобразният начин за свързване на съществуващите национални системи с цел обмен на информация относно данни, свързани с прегледите за проверка на техническата изправност и показанията на километропоказателите, между компетентните органи на държавите членки, които отговарят за извършване на проверки, регистрация и одобрение на превозни средства, контролно-техническите пунктове, производителите на оборудване за извършване на прегледи и производителите на превозни средства. Комисията следва също така да разгледа осъществимостта, разходите и ползите от събирането и съхраняването на наличната информация относно основните компоненти, свързани с безопасността на превозните средства, които са претърпели сериозни пътнотранспортни произшествия, както и възможността за това информация относно историята на произшествията и показанията на километропоказателите, в анонимен вид, да се представя на разположение на техническите специалисти, титулярите на свидетелствата за регистрация и разследващите произшествията.
(40)
За да се гарантират еднакви условия за изпълнение на настоящата директива, на Комисията следва да бъдат предоставени изпълнителни правомощия. Тези правомощия следва да бъдат упражнявани в съответствие с Регламент (ЕС) № 182/2011 на Европейския парламент и на Съвета (8).
(41)
Комисията не следва да приема актове за изпълнение, свързани с информацията, до която следва да бъде осигурен достъп от производителите на превозни средства за прегледите за проверка на техническата изправност, когато комитетът, създаден с настоящата директива, не даде становище относно проекта за акт за изпълнение, представен от Комисията.
(42)
За да се актуализират категориите превозни средства в член 2, параграф 1 и член 5, параграфи 1 и 2, да се актуализира приложение I, точка 3 по отношение на методите и да се адаптира приложение I, точка 3 по отношение на списъка на елементите, подлежащи на проверка, методите и оценката на неизправностите на Комисията следва да бъде делегирано правомощието да приема актове в съответствие с член 290 от Договора за функционирането на Европейския съюз. От особена важност е по време на подготвителната си работа Комисията да проведе подходящи консултации, включително на експертно равнище. При подготовката и изготвянето на делегирани актове Комисията следва да осигури едновременното и своевременно предаване на съответните документи по подходящ начин на Европейския парламент и на Съвета.
(43)
Техническата изправност оказва пряко въздействие върху пътната безопасност и поради това следва да бъде периодично преразглеждана. Комисията следва да докладва относно ефективността на разпоредбите на настоящата директива, включително тези относно обхвата, честотата на прегледите, по-нататъшното укрепване на системата на техническата изправност чрез електронен обмен на информация и относно потенциалното взаимно признаване на удостоверенията за техническа изправност в бъдеще.
(44)
Съоръженията и оборудването за извършване на прегледи, използвани в контролно-техническите пунктове, следва да отговарят на изискванията за извършване на прегледи за проверка на техническата изправност. Тъй като това изисква значителни инвестиции и адаптиране, които може да не бъдат извършени незабавно, следва да бъде предоставен срок от пет години за съобразяване с тези изисквания. Период от пет години следва също да бъде предоставен на органите за надзор, за да изпълнят всички критерии и изисквания за издаване на разрешение и за надзор на контролно-техническите пунктове.
(45)
Доколкото целта на настоящата директива, а именно подобряването на пътната безопасност чрез създаване на минимални общи изисквания и хармонизирани правила относно прегледите за проверка на техническата изправност на превозни средства на територията на Съюза, не може да бъде постигната в достатъчна степен от държавите членки, а поради обхвата на действието, може да бъде по-добре постигната на равнището на Съюза, Съюзът може да приема мерки в съответствие с принципа на субсидиарност, уреден в член 5 от Договора за Европейския съюз. В съответствие с принципа на пропорционалност, уреден в същия член, настоящата директива не надхвърля необходимото за постигането на тази цел.
(46)
Настоящата директива зачита основните права и спазва принципите, признати по-конкретно от Хартата на основните права на Европейския съюз, както е посочено в член 6 от Договора за Европейския съюз.
(47)
Настоящата директива обединява и актуализира правилата, съдържащи се в Препоръка 2010/378/ЕС на Комисията (9) с оглед по-добро регулиране на резултатите от прегледите за проверка на техническата изправност.
(48)
С настоящата директива се актуализират техническите изисквания, предвидени в Директива 2009/40/ЕО на Европейския парламент и на Съвета (10) и се разширява нейният обхват, за да включи по-специално разпоредби относно създаването на контролно-технически пунктове и на техните органи за надзор, както и определянето на технически специалисти, отговорни за извършването на прегледите за проверка на техническата изправност. Ето защо посочената директива следва да бъде отменена,
ПРИЕХА НАСТОЯЩАТА ДИРЕКТИВА:
ГЛАВА I
ПРЕДМЕТ, ОПРЕДЕЛЕНИЯ И ОБХВАТ
Член 1
Предмет
Настоящата директива установява минималните изисквания за режима на периодични прегледи за проверка на техническата изправност на превозните средства, които се използват по пътищата, отворени за обществено ползване.
Член 2
Обхват
1. Настоящата директива се прилага за превозни средства, чиято конструктивна скорост надвишава 25 km/h, от следните категории, както са определени в Директива 2002/24/ЕО, Директива 2003/37/ЕО и Директива 2007/46/ЕО:
-
моторни превозни средства, проектирани и конструирани основно за превоз на пътници и техния багаж, с не повече от осем места за сядане без мястото за сядане на водача превозно средство от категория M1;
-
моторни превозни средства, проектирани и конструирани основно за превоз на пътници и техния багаж, с повече от осем места за сядане без мястото за сядане на водача - превозно средство от категории M2 иM3,
-
моторни превозни средства, проектирани и конструирани основно за превоз на товари, с максимална маса ненадхвърляща 3,5 тона - превозно средство от категория N1,
-
моторни превозни средства, проектирани и конструирани основно за превоз на товари, с максимална маса надхвърляща 3,5 тона - превозно средство от категории N2 и N3,
-
ремаркета, проектирани и конструирани за превоз на товари или пътници, както и за настаняване на пътници, с максимална маса надхвърляща 3,5 тона - превозно средство от категории O3 и O4,
-
от 1 януари 2022 г. двуколесни или триколесни превозни средства - превозно средство от категории L3e, L4e, L5e и L7e, с работен обем на двигателя над 125 cm3,
-
колесни трактори от категория T5, които се използват главно по пътища, отворени за обществено ползване, чиято максимална конструктивна скорост надвишава 40 km/h.
2. Държавите членки могат да изключат следните превозни средства, регистрирани на тяхна територия от обхвата на настоящата директива:
-
превозни средства, управлявани или използвани при извънредни условия, и превозни средства, които никога или почти никога не се използват по пътищата, отворени за обществено ползване, като превозни средства, които представляват исторически интерес, или състезателни превозни средства;
-
превозни средства с дипломатически имунитет;
-
превозни средства, използвани от въоръжените сили, силите, отговарящи за спазване на обществения ред, противопожарните служби, службите за гражданска защита, службите за бърза помощ или спасителните служби;
-
превозни средства, използвани за земеделски, градинарски, горски или рибарски цели единствено на територията на съответната държава членка, и основно на терена, където се извършва такава дейност, включително земеделски пътища, горски пътища или селскостопански площи;
-
превозни средства, използвани изключително на малки острови или в рядко населени райони;
-
специализирани превозни средства, превозващи цирково и панаирно оборудване, чиято максимална конструктивна скорост не надвишава 40 km/h и експлоатирани само на територията на съответната държава членка;
-
превозни средства от категории L3e, L4e, L5e и L7e, с работен обем на двигателя над 125 cm3, когато държавата членка е въвела ефективни алтернативни мерки за пътна безопасност за двуколесните или триколесните превозни средства, като се вземат предвид по-специално съответните статистически данни за пътна безопасност от последните пет години. Държавите членки уведомяват Комисията за такива изключения.
3. Държавите членки могат да въведат национални изисквания относно прегледите за проверка на техническата изправност на превозните средства, които са регистрирани на тяхна територия и не са включени в обхвата на настоящата директива и за превозните средства, изброени в параграф 2.
Член 3
Определения
Следните определения се прилагат единствено за целите на настоящата директива:
1)
„превозно средство“ означава всяко нерелсово моторно превозно средство или неговото ремарке;
2)
„моторно превозно средство“ означава всяко превозно средство на колела, което се задвижва от двигател и се придвижва на собствен ход, чиято максимална конструктивна скорост надвишава 25 km/h;
3)
„ремарке“ означава всяко превозно средство на колела, което не се придвижва на собствен ход и което е проектирано и произведено, за да бъде теглено от моторно превозно средство;
4)
„полуремарке“ означава всяко ремарке, проектирано да бъде прикачено към моторно превозно средство, така, че част от него да лежи върху моторното превозно средство и значителна част от масата му и от масата на товара му да бъдат носени от моторното превозно средство;
5)
„двуколесно или триколесно моторно превозно средство“ означава всяко превозно средство, което се задвижва от двигател, на две колела с или без кош и всяко триколесно или четириколесно превозно средство;
6)
„превозно средство, регистрирано в държава членка“ означава превозно средство, което е регистрирано или пуснато в употреба в държава членка;
7)
„превозно средство, което представлява исторически интерес“ означава всяко превозно средство, което се смята за историческо от държавата членка по регистрация или от някой от определените от нея компетентни органи и което отговаря на всяко от следните условия:
-
произведено е или е първоначално регистрирано най-малко преди 30 години;
-
неговият специфичен тип, така, както е определен от съответното право на Съюза или национално право, вече не е в производство;
-
то е исторически запазено и се поддържа в първоначалното си състояние и не е подлагано на съществени промени по отношение на техническите характеристики на основните му компоненти;
8)
„титуляр на свидетелство за регистрация“ означава юридическо или физическо лице, на чието име е регистрирано превозното средство;
9)
„преглед за проверка на техническата изправност“ означава проверка в съответствие с приложение I, предназначена да удостовери, че превозното средство е безопасно за използване по пътищата, отворени за обществено ползване и че отговаря на изискваните задължителни характеристики във връзка с безопасността и опазването на околната среда;
10)
„одобрение“ означава процедура, при която държава членка удостоверява, че дадено превозно средство отговаря на съответните административни разпоредби и технически изисквания, посочени в Директива 2002/24/ЕО, Директива 2003/37/ЕО и Директива 2007/46/ЕО;
11)
„неизправности“ означава технически дефекти или други случаи на несъответствия, установени при прегледа за проверка на техническата изправност;
12)
„удостоверение за техническа изправност“ означава доклад от прегледа за проверка на техническата изправност, издаден от компетентния орган или от контролно-технически пункт, който съдържа резултата от прегледа за проверка на техническата изправност;
13)
„технически специалист“ означава лице, оправомощено от държава членка или от неин компетентен орган да извършва прегледи за проверка на техническата изправност в контролно-технически пункт или, когато е целесъобразно, от името на компетентен орган;
14)
„компетентен орган“ означава орган или публичен орган, оправомощен от държава членка и носещ отговорност за управлението на системата за прегледи за проверка на техническата изправност, включително, когато е целесъобразно, за извършването на прегледи за проверка на техническата изправност;
15)
„контролно-технически пункт“ означава публичен орган или частно образувание или предприятие, оправомощен от държава членка да извършва прегледи за проверка на техническата изправност;
16)
„орган за надзор“ означава орган или органи, създаден(и) от дадена държава членка и отговарящ(и) за надзора на контролно-техническите пунктове. Органът за надзор може да бъде част от компетентния орган или компетентните органи;
17)
„малък остров“ означава остров с по-малко от 5 000 жители, който не е свързан с останалата част от територията посредством мостове или тунели за движение на автомобили;
18)
„рядко населен район“ означава определен район с гъстота на населението под пет души на квадратен километър;
19)
„път, отворен за обществено ползване“ означава път, който се използва от широката общественост, като местен, регионален или национален път или автомагистрала.
ГЛАВА II
ОБЩИ ЗАДЪЛЖЕНИЯ
Член 4
Отговорности
1. Всяка държава членка гарантира, че регистрираните на нейна територия превозни средства периодично се проверяват в съответствие с настоящата директива от контролно-технически пунктове, упълномощени от държавата членка, в която тези превозни средства са регистрирани.
2. Прегледите за проверка на техническата изправност се извършват от държавата членка на регистрация на превозното средство или от публичен орган, на който държавата членка е възложила тази задача, или от органи или образувания, които са определени и контролирани от държавата членка, включително упълномощени частни образувания.
3. В съответствие с принципите, установени в регламенти (ЕО) № 715/2007 (11) и (ЕО) № 595/2009 (12) на Европейския парламент и на Съвета, Комисията, посредством актове за изпълнение и преди 20 май 2018 г., приема:
а)
набор от техническа информация относно спирачното оборудване, кормилното управление, видимостта, светлините, светлоотражателите, електрическото оборудване, осите, колелата, гумите, окачването, шасито, оборудването, свързано с шасито, другото оборудване и вредното въздействие, необходими за прегледа за проверка на техническата изправност на подлежащите на проверка елементи и използването на препоръчителните методи на проверка, в съответствие с приложение I, точка 3; и
б)
подробните правила относно формата на данните и процедурите за достъп до съответната техническа информация.
Тези актове за изпълнение се приемат в съответствие с процедурата по разглеждане, посочена в член 19, параграф 2.
Техническата информация, посочена в буква а) от първата алинея, се предоставя безплатно или на разумна цена от производителите на контролно-техническите пунктове и на съответните компетентни органи, по недискриминационен начин.
Комисията разглежда осъществимостта на създаването на единна точка за достъп до тази техническа информация.
4. Държавите членки гарантират, че отговорностите за поддържане на превозното средство в безопасно и технически изправно състояние се определят в националното право.
ГЛАВА III
МИНИМАЛНИ ИЗИСКВАНИЯ ОТНОСНО ПРЕГЛЕДИТЕ ЗА ПРОВЕРКА НА ТЕХНИЧЕСКАТА ИЗПРАВНОСТ
Член 5
Дата и честота на проверките
1. Превозните средства подлежат на преглед за проверка на техническата изправност най-малко на следните интервали, без да се засяга срокът на гъвкавост, прилаган в държавите членки съгласно параграф 3:
а)
превозни средства от категории M1 и N1: четири години след датата на първоначална регистрация на превозното средство и след това на всеки две години;
б)
превозни средства от категория M1, използвани като таксита или линейки, превозни средства от категории M2, M3, N2, N3, O3 и O4: една година след датата на първоначална регистрация на превозното средство, след това - всяка година;
в)
превозни средства от категория T5, използването на които се извършва главно по пътища, отворени за обществено ползване за автомобилен превоз на товари с търговска цел: четири години след датата на първоначална регистрация на превозното средство и след това на всеки две години.
2. Държавите членки определят подходящи интервали, в рамките на които превозните средства от категории L3e, L4e, L5e и L7e с работен обем на двигателя над 125 cm3 подлежат на преглед за проверка на техническата изправност.
3. Държавите членки или компетентните органи могат да определят разумен срок, в който да се извършва прегледа на проверка на техническата изправност, без да се надхвърлят интервалите, определени в параграф 1.
4. Независимо от датата на последния преглед за проверка на техническата изправност на превозното средство, държавата членка или съответният компетентен орган може да изиска то да бъде подложено на преглед за проверка на техническата изправност преди датите, посочени в параграфи 1 и 2, в следните случаи:
-
след произшествие, засегнало основните компоненти, свързани с безопасността на превозното средство„ като колела, окачване, зони за деформация, системи за въздушни възглавници, кормилно управление или спирачна уредба;
-
когато са били поправени или изменени системи и компоненти, свързани с безопасността на превозното средство и опазването на околната среда,;
-
когато се е сменил титулярят на свидетелството за регистрация на превозното средство;
-
когато превозното средство достигне пробег от 160 000 km;
-
в случаи, при които е засегната в сериозна степен пътната безопасност.
Член 6
Съдържание и методи за извършване на прегледи
1. За превозните средства категориите, на които попадат в обхвата на настоящата директива, с изключение на категории L3e, L4e, L5e и L7e с работен обем на двигателя над 125 cm3, държавите членки гарантират, че прегледите за проверка на техническата изправност обхващат най-малко областите, посочени в приложение I, точка 2.
2. За всяка област посочена в параграф 1, компетентните органи на държавата членка или контролно-техническите пунктове извършват преглед за проверка на техническата изправност, който обхваща най-малко елементите, посочени в приложение I, точка 3, с използване на приложимия за проверката на тези елементи препоръчителен метод или одобрен от компетентния орган еквивалентен метод, както е посочено в приложение I, точка 3. Прегледът може да включва и отделна проверка дали съответните части и компоненти на превозното средство отговарят на задължителните характеристики, свързани с безопасността и опазването на околната среда, които са били в сила в момента на одобрението или, ако е приложимо, в момента на преоборудването.
Проверките се извършват, като се използват наличните понастоящем техники и оборудване и без да се използват инструменти за разглобяване или сваляне на каквато и да е част от превозното средство.
3. За превозните средства от категории L3e, L4e, L5e и L7e с работен обем на двигателя над 125 cm3, държавите членки определят областите, елементите и подходящите методи за извършване на прегледи.
Член 7
Оценка на неизправностите
1. За всеки елемент, който се проверява, в приложение I се съдържа минимален списък на възможните неизправности и нивото на тяхната сериозност.
2. Неизправностите, открити по време на периодичните прегледи за проверка на превозните средства, се категоризират в една от следните групи:
а)
незначителни неизправности, без значителни последствия върху безопасността на превозното средство или без въздействие върху околната среда, както и други незначителни несъответствия;
б)
значителни неизправности, които могат да засегнат безопасността на превозното средство или да окажат въздействие върху околната среда или да породят риск за други участници в движението по пътищата, или други по-значителни несъответствия;
в)
опасни неизправности, които представляват пряк и непосредствен риск за пътната безопасност или оказват въздействие върху околната среда, с което се дава основание на държавата членка или на нейните компетентни органи да могат да забранят използването на превозното средство по пътищата, отворени за обществено ползване.
3. Превозно средство с неизправности, попадащи в повече от една от посочените в параграф 2 групи неизправности, се класифицира в групата, отговаряща на по-значителната неизправност. Превозно средство с няколко неизправности в рамките на една и съща област, подлежаща на проверка, както е определено в обхвата на проверката в приложение I, точка 2, може да бъде класифицирано в по-горната по сериозност група неизправности, ако се сметне, че комбинираното въздействие на тези неизправности води до по-висок риск за пътната безопасност.
Член 8
Удостоверение за техническа изправност
1. Държавите членки гарантират, че контролно-техническите пунктове или, ако е приложимо, компетентните органи, които са извършили прегледа за проверка на техническата изправност на превозното средство, издават удостоверение за техническа изправност за това превозно средство, в което се посочват най-малко стандартизираните елементи на съответните хармонизирани кодове на Съюза, посочени в приложение II.
2. Държавите членки гарантират, че контролно-техническите пунктове или, ако е приложимо, компетентните органи предоставят на разположение на лицето, представящо превозното средство за проверка, удостоверение за техническа изправност или - в случай че удостоверението за техническа изправност се издава в електронен формат - заверена разпечатка на това удостоверение.
3. Без да се засяга член 5, в случай на пререгистрация на превозно средство, вече регистрирано в друга държава членка, всяка държавата членка признава удостоверението за техническа изправност, издадено от другата държава членка, все едно самата тя го е издала, при условие че удостоверението за техническа изправност все още е валидно от гледна точка на честотата на интервалите, установени за периодичните прегледи за проверка на техническата изправност от държавата членка на пререгистрация. В случай на съмнение държавата членка, в която се пререгистрира превозното средство, може да подложи на проверка удостоверението за техническа изправност, преди да го признае. Държавите членки предават на Комисията описание на удостоверението за техническа изправност преди 20 май 2018 г. Комисията информира комитета, посочен в член 19. Настоящият параграф не се прилага за превозни средства от категории L3e, L4e, L5e и L7e.
4. Без да се засягат разпоредбите на член 5, параграф 4 и параграф 3 от настоящия член, държавите членки признават по принцип валидността на удостоверението за техническа изправност в случай на промяна на собственика на превозното средство с валидно доказателство за периодичен преглед за проверка на техническата изправност.
5. Считано от 20 май 2018 г. и най-късно до 20 май 2021 г. контролно-техническите пунктове съобщават по електронен път на компетентния орган на съответната държава членка информацията, съдържаща се в удостоверенията за техническа изправност, които те издават. Това съобщаване се извършва в разумен срок след издаването на всяко удостоверение за техническа изправност. До тази дата контролно-техническите пунктове могат да съобщават съответната информация на компетентния орган по всякакъв друг начин. Държавите членки определят срока, в който компетентният орган съхранява тази информация. Минималната продължителност на този срок е 36 месеца, без да се засягат националните системи за данъчно облагане на държавите членки.
6. Държавите членки гарантират, за целите на проверката на километропоказателя, когато има нормално монтиран километропоказател, че информацията от предходния преглед за проверка на техническата изправност се предоставя на техническите специалисти веднага щом бъде достъпна по електронен път. В случите когато се установи манипулация на километропоказателя с цел намаляване или невярно представяне на записаното разстояние на превозно средство, такава манипулация се наказва с ефективни, пропорционални, възпиращи и недискриминационни санкции.
7. Държавите членки гарантират, че резултатите от прегледа за проверка на техническата изправност се съобщават или предоставят по електронен път по възможно най-бърз начин на органа, отговорен за регистрацията на превозното средство. Това уведомление съдържа информацията, посочена в удостоверението за техническа изправност.
Член 9
Последващи действия при неизправности
1. В случай само на незначителни неизправности прегледът се счита за успешно преминат, като неизправностите се отстраняват, а превозното средство не се подлага на повторен преглед.
2. В случай на значителни неизправности прегледът се смята за неуспешно преминат. Държавата членка или компетентният орган определя срока, през който превозното средство може да бъде използвано, преди да бъде подложено на друг преглед за проверка на техническата изправност. Следващият преглед се извършва в рамките на срок, определен от държавата членка или компетентния орган, но не по-късно от два месеца след първоначалния преглед.
3. В случай на опасни неизправности прегледът се счита за неуспешно преминат. Държавата членка или компетентният орган може да реши, че превозното средство не може да се използва по пътища, отворени за обществено ползване, а разрешението за използване за движение по пътищата се отнема за ограничен период от време, без да се налага нов процес на регистрация, до момента на отстраняване на неизправностите и издаване на ново удостоверение за техническа изправност, доказващо, че превозното средство е технически изправно.
Член 10
Документ за извършен преглед
1. Контролно-техническият пункт или, ако е приложимо, компетентният орган на държавата членка, извършил прегледа за проверка на техническата изправност на превозно средство, регистрирано на нейната територия, издава документ за всяко превозно средство, което е преминало такъв преглед, като например указание в документа за регистрация на превозното средство, стикер, удостоверение или друг вид лесно достъпна информация. В документа се посочва датата, до която трябва да се извърши следващия преглед за проверка на техническата изправност.
Държавите членки предават на Комисията описание на този документ преди 20 май 2018 г. Комисията информира на свой ред комитета, посочен в член 19.
2. Когато проверяваното превозно средство принадлежи към превозни средства от категория, която не подлежи на регистрация в държавата членка, в която съответното превозно средство е било пуснато в употреба, тази държава членка може да изиска документа за извършения преглед да се поставя на видимо място на това превозно средство.
3. За целите на свободното движение всяка държава членка признава документа, издаден от контролно-технически пункт и или компетентен орган на друга държава членка в съответствие с параграф 1.
ГЛАВА IV
АДМИНИСТРАТИВНИ РАЗПОРЕДБИ
Член 11
Съоръжения и оборудване за извършване на прегледи
1. Държавите членки гарантират, че съоръженията и оборудването, използвани за извършване на прегледите за проверка на техническата изправност, съответстват на минималните технически изисквания, посочени в приложение III.
2. Държавите членки гарантират, че контролно-техническите пунктове или, ако е приложимо, компетентният орган поддържат съоръженията и оборудването за извършване на прегледи в съответствие със спецификациите, предоставени от производителите.
3. Оборудването, използвано за измерванията, периодично се калибрира съгласно приложение III и се проверява в съответствие със спецификациите, предоставени от съответната държава членка или от производителя на оборудването.
Член 12
Контролно-технически пунктове
1. Контролно-техническите пунктове, в които техническите специалисти извършват прегледи за проверка на техническата изправност, се упълномощават от държавата членка или от неин компетентен орган.
2. С оглед на спазването на минималните изисквания по отношение на управлението на качеството, контролно-техническите пунктове отговарят на изискванията, определени от упълномощаващата държава членка. Контролно-техническите пунктове осигуряват обективност и високо качество на прегледите за проверка на техническата изправност.
Член 13
Технически специалисти
1. Държавите членки гарантират, че прегледите за проверка на техническата изправност се извършват от технически специалисти, които отговарят на минималните изисквания за професионална компетентност и обучение, посочени в приложение IV. Държавите членки могат да определят допълнителни изисквания по отношение на компетентността и съответното обучение.
2. Компетентните органи или, ако е приложимо, одобрените центрове за обучение издават сертификат за техническите специалисти, които отговарят на минималните изисквания за професионална компетентност и обучение. Този сертификат включва най-малко информацията, посочена в приложение IV, точка 3.
3. Техническите специалисти, наети или оправомощени от компетентните органи на държавите членки или от контролно-технически пункт и към 20 май 2018 г., са освободени от изискванията, посочени в приложение IV, точка 1.
4. При извършване на преглед за проверка на техническата изправност, техническият специалист е свободен от конфликт на интереси, за да се гарантира на съответната държава членка или компетентен орган поддържането на високо равнище на безпристрастност и обективност.
5. Лицето, представящо превозното средство за проверка, се информира за установените в превозното средство неизправности, които трябва да бъдат отстранени.
6. Резултатите от прегледа за проверка на техническата изправност могат да бъдат променяни, когато е целесъобразно, единствено от органа за надзор или в съответствие с процедурата, установена от компетентния орган, ако констатациите от прегледа за проверка на техническата изправност са очевидно неверни.
Член 14
Надзор на контролно-техническите пунктове
1. Държавите членки осигуряват надзор на контролно-техническите пунктове.
2. Органът за надзор изпълнява най-малко задачите, предвидени в приложение V, точка 1, и отговаря на изискванията, посочени в точки 2 и 3 от същото приложение.
Държавите членки осигуряват публичен достъп до правилата и процедурите, отнасящи се до организацията, задачите и изискванията, включително изискванията за независимост, приложими към персонала на органите за надзор.
3. Контролно-техническите пунктове, които се управляват пряко от компетентен орган, са освободени от изискванията относно разрешението и надзора, когато органът за надзор е част от компетентния орган.
4. Посочените в параграфи 2 и 3 на настоящия член изисквания може да се смятат за изпълнени от държавите членки, които изискват контролно-техническите пунктове да се акредитират съгласно Регламент (ЕО) № 765/2008.
ГЛАВА V
СЪТРУДНИЧЕСТВО И ОБМЕН НА ИНФОРМАЦИЯ
Член 15
Административно сътрудничество между държавите членки
1. Държавите членки определят национално звено за контакт, отговарящо за обмена на информация с останалите държави членки и с Комисията във връзка с прилагането на настоящата директива.
2. Държавите членки предават на Комисията имената и данните за контакт на своите национални точки за контакт до 20 май 2015 г. и я информират незабавно за всички промени в тях. Комисията съставя списък с всички точки за контакт и го предава на държавите членки.
Член 16
Електронна платформа с информация за превозните средства
Комисията проучва осъществимостта, разходите и ползите от създаването на електронна платформа с информация за превозните средства, като се възползва от съществуващите и вече прилаганите решения в областта на информационните технологии по отношение на международния обмен на данни, за да се сведат до минимум разходите и да се избегне дублирането. При извършването на проучването, Комисията разглежда кой е най-целесъобразният начин за свързване на съществуващите национални системи с цел улесняване на обмена на информация относно данни, свързани с прегледите за проверка на техническата изправност и показанията на километропоказателите, между компетентните органи на държавите членки, които отговарят за извършване на прегледи за проверки, регистрация и одобрение на превозни средства, контролно-техническите пунктове, производителите на оборудване за извършване на прегледи и производителите на превозни средства.
Комисията разглежда също така осъществимостта, разходите и ползите от събирането и съхраняването на наличната информация относно основните компоненти, свързани с безопасността на превозните средства, които са претърпели сериозни пътнотранспортни произшествия, както и възможността за това информация относно историята на произшествията и показанията на километропоказателите, в анонимен вид, да се представя на разположение на техническите специалисти, титуляря на свидетелството за регистрация и разследващите произшествията.
ГЛАВА VI
ДЕЛЕГИРАНИ АКТОВЕ И АКТОВЕ ЗА ИЗПЪЛНЕНИЕ
Член 17
Делегирани актове
На Комисията се предоставя правомощието да приема делегирани актове в съответствие с член 18, с оглед на:
-
актуализиране само на категориите превозни средства, посочени в член 2, параграф 1 и член 5, параграфи 1 и 2, по целесъобразност, в случай на промени в категориите на превозните средства, произтичащи от изменения в законодателството за определяне на типа, посочено в член 2, параграф 1, без да се засягат обхватът и честотата на проверките;
-
актуализиране на приложение I, точка 3 по отношение на методите в случай на наличие на по-ефикасни и ефективни методи на проверка, без да се разширява списъкът на елементите, подлежащи на проверка;
-
адаптиране на приложение I, точка 3, след положителна оценка на съответните разходи и ползи, по отношение на списъка на елементите, подлежащи на проверка, методите, причините за неизправност и оценката на неизправностите в случай на изменение в задължителни изисквания, отнасящи се до одобрение на типа, в законодателството на Съюза в областта на безопасността или на околната среда.
Член 18
Упражняване на делегирането
1. Правомощието да приема делегирани актове се предоставя на Комисията при спазване на предвидените в настоящия член условия.
2. Правомощието да приема делегирани актове, посочено в член 17, се предоставя на Комисията за срок от пет години, считано от 19 май 2014 г. Комисията изготвя доклад относно делегирането на правомощия не по-късно от девет месеца преди изтичането на петгодишния срок. Делегирането на правомощия се продължава с мълчаливо съгласие за срокове с еднаква продължителност, освен ако Европейският парламент или Съветът не възразят срещу подобно продължаване не по-късно от три месеца преди изтичането на всеки срок.
3. Делегирането на правомощия, посочено в член 17, може да бъде оттеглено по всяко време от Европейския парламент или от Съвета. С решението за оттегляне се прекратява посоченото в него делегиране на правомощия. То поражда действие в деня след публикуването на решението в Официален вестник на Европейския съюз или на по-късна, посочена в решението дата. То не засяга действителността на делегираните актове, които вече са в сила.
4. Веднага след като приеме делегиран акт, Комисията нотифицира акта едновременно на Европейския парламент и Съвета.
5. Делегиран акт, приет съгласно член 17, влиза в сила единствено ако нито Европейският парламент, нито Съветът не са представили възражения в срок от два месеца след нотифицирането на акта на Европейския парламент и Съвета, или ако преди изтичането на този срок и Европейският парламент, и Съветът са уведомили Комисията, че няма да представят възражения. Този срок се удължава с два месеца по инициатива на Европейския парламент или на Съвета.
Член 19
Процедура на комитет
1. Комисията се подпомага от комитет („Комитет по техническата изправност“). Този комитет е комитет по смисъла на Регламент (ЕС) № 182/2011.
2. При позоваване на настоящия параграф се прилага член 5 от Регламент (ЕС) № 182/2011. Когато комитетът не даде становище, Комисията не приема проекта за акт за изпълнение и се прилага член 5, параграф 4, трета алинея от Регламент (ЕС) № 182/2011.
ГЛАВА VII
ЗАКЛЮЧИТЕЛНИ РАЗПОРЕДБИ
Член 20
Докладване
1. До 30 април 2020 г. Комисията представя на Европейския парламент и на Съвета доклад относно прилагането на настоящата директива и последиците от нея, по-специално по отношение на равнището на хармонизация на периодичните прегледи за проверка на техническата изправност, ефективния характер на разпоредбите относно обхвата ѝ, честотата на проверките, взаимното признаване на удостоверенията за техническа изправност в случаите на пререгистрация на превозни средства с произход от друга държава членка и резултатите от проучването на осъществимостта на въвеждането на посочената в член 16 електронна платформа с информация за превозните средства. Докладът съдържа и анализ на евентуалната необходимост от актуализиране на приложенията, особено в контекста на техническия напредък и техническите практики. Докладът се представя след консултация с комитета, посочен в член 19 и, ако е уместно, се придружава от законодателни предложения.
2. Не по-късно от 30 април 2019 г. Комисията представя доклад на Европейския парламент и на Съвета, основан на независими проучвания относно ефективността на включването в обхвата на настоящата директива на леки ремаркета и на двуколесни или триколесни превозни средства. Докладът съдържа оценка на развитието на пътната безопасност в Съюза и за всяка подкатегория на превозни средства тип L прави съпоставка на резултатите от националните мерки за подобряване на безопасността по пътищата, като взема предвид средното разстояние, изминато от тези превозни средства. Преди всичко Комисията оценява дали стандартите и разходите за периодичните прегледи за проверка на техническата изправност за всяка категория превозни средства съответстват на целите, поставени по отношение на безопасността по пътищата. Този доклад се придружава от подробна оценка на въздействието, в която се анализират разходите и ползите в целия Съюз, включително специфичните характеристики на държавите членки. Докладът се предоставя поне шест месеца преди внасянето на евентуално законодателно предложение, ако такова е уместно, за включване на нови категории в обхвата на настоящата директива.
Член 21
Санкции
Държавите членки установяват система от санкции за нарушаване на разпоредбите на настоящата директива и вземат всички мерки, за да гарантират прилагането им. Тези санкции следва да бъдат ефективни, съразмерни, възпиращи и недискриминационни.
Член 22
Преходни разпоредби
1. Държавите членки могат да разрешат за срок не по-дълъг от пет години след 20 май 2018 г. използването на съоръженията и оборудването за извършване на прегледи, посочени в член 11, които не са в съответствие с минималните изисквания, посочени в приложение III, за извършване на прегледи за проверка на техническата изправност.
2. Държавите членки прилагат изискванията, предвидени в приложение V, най-късно считано от 1 януари 2023 г.
Член 23
Транспониране
1. Държавите членки приемат и публикуват законовите, подзаконовите и административните мерки, необходими, за да се съобразят с настоящата директива, до 20 май 2017 г. Те незабавно информират Комисията за това.
Те прилагат тези мерки от 20 май 2018 г.
Когато държавите членки приемат тези мерки, в тях се съдържа позоваване на настоящата директива или то се извършва при официалното им публикуване. Условията и редът за позоваването се определят от държавите членки.
2. Държавите членки съобщават на Комисията текстовете на основните мерки от националното законодателство, които те приемат в областта, уредена с настоящата директива.
Член 24
Отмяна
Директива 2009/40/ЕО се отменя, считано от 20 май 2018 г.
Член 25
Влизане в сила
Настоящата директива влиза в сила на двадесетия ден след публикуването ѝ в Официален вестник на Европейския съюз.
Член 26
Адресати
Адресати на настоящата директива са държавите членки.
Съставено в Брюксел на 3 април 2014 година.
DIREKTIVA 2014/45/EU EVROPSKEGA PARLAMENTA IN SVETA
z dne 3. aprila 2014
o rednih tehničnih pregledih motornih vozil in njihovih priklopnih vozil ter razveljavitvi Direktive 2009/40/ES
(Besedilo velja za EGP)
EVROPSKI PARLAMENT IN SVET EVROPSKE UNIJE STA -
ob upoštevanju Pogodbe o delovanju Evropske unije in zlasti člena 91 Pogodbe,
ob upoštevanju predloga Evropske komisije,
po posredovanju osnutka zakonodajnega akta nacionalnim parlamentom,
ob upoštevanju mnenja Evropskega ekonomsko-socialnega odbora (1),
po posvetovanju z Odborom regij,
v skladu z rednim zakonodajnim postopkom (2),
ob upoštevanju naslednjega:
(1)
Komisija v svoji beli knjigi z dne 28. marca 2011 z naslovom „Načrt za enotni evropski prometni prostor - na poti h konkurenčnemu in z viri gospodarnemu prometnemu sistemu“ določa cilj, t. i. „vizijo nič“, v skladu s katerim bi Unija do leta 2050 morala zmanjšati število nesreč s smrtnim izidom na skoraj nič. Da bi se ta cilj uresničil, se od tehnologije vozil pričakuje, da bo v veliki meri prispevala k izboljšanju varnosti v cestnem prometu.
(2)
Komisija je v svojem sporočilu z naslovom „Evropski prostor varnosti v cestnem prometu: usmeritve politike na področju varnosti v cestnem prometu v obdobju 2011-2020“ predlagala, da se skupno število nesreč s smrtnim izidom v Uniji do leta 2020 zmanjša še za polovico, kar naj bi se pričelo leta 2010. Da bi se ta cilj dosegel, je Komisija določila sedem strateških ciljev in opredelila ukrepe za varnejša vozila, strategijo za zmanjšanje števila poškodb in ukrepe za izboljšanje varnosti za ranljive udeležence v prometu, zlasti za motoriste.
(3)
Tehnični pregledi so del širše ureditve, ki naj bi zagotavljala varno in okoljsko sprejemljivo stanje vozil ves čas njihove uporabe. Ta ureditev bi morala zajemati tehnične preglede vozil in tehnične cestne preglede vozil, ki se uporabljajo za dejavnosti komercialnega cestnega prevoza, ter določati postopek registracije vozil, kar bi omogočalo začasno prepoved uporabe vozila v cestnem prometu, kadar vozilo predstavlja takojšnje tveganje za varnost v cestnem prometu. Redni pregledi bi morali biti glavno orodje za zagotavljanje tehnične brezhibnosti. Tehnični cestni pregledi gospodarskih vozil bi morali le dopolnjevati redne preglede.
(4)
Državam članicam bi bilo treba omogočiti, da določijo višje standarde za preglede, kot jih zahteva ta direktiva.
(5)
Izvrševanje ukrepov za tehnično brezhibnost lahko vključuje tudi kampanje za ozaveščanje lastnikov vozil, z namenom razvijati dobre prakse in navade glede osnovnih pregledov svojih vozil.
(6)
Vozila, katerih tehnični sistemi ne delujejo pravilno, vplivajo na varnost na cesti in so lahko eden od dejavnikov prometnih nesreč s poškodbami ali smrtnimi žrtvami. Ta vpliv bi se lahko zmanjšal, če bi bile sprejete ustrezne izboljšave sistema tehničnih pregledov. Z zgodnjim odkrivanjem pomanjkljivosti pri tehnični brezhibnosti motornega vozila bi se prispevalo k odpravi te pomanjkljivosti in s tem k preprečevanju nesreč.
(7)
Vozila s slabo delujočimi sistemi za nadzor emisij imajo večji vpliv na okolje kot ustrezno vzdrževana vozila. Ureditev z rednimi tehničnimi pregledi bi torej prispevala k izboljšanju okolja z zmanjšanjem povprečnih emisij vozil.
(8)
Države članice bi morale preučiti ustrezne ukrepe za preprečevanje škodljivih manipulacij ali nedovoljenih posegov v dele in sestavne dele vozila, ki bi lahko negativno vplivali na zahtevane varnostne in okoljske značilnosti vozila, zlasti z rednimi tehničnimi pregledi, ukrepi pa bi morali vključevati učinkovite, sorazmerne, odvračilne in nediskriminatorne kazni.
(9)
V zadnjih dveh desetletjih so se zahteve za homologacijo vozil glede emisij stalno povečevale. Vendar kakovost zraka z vse strožjimi emisijskimi standardi za vozila ni dosegla izboljšanja v skladu napovedmi, zlasti ne pri dušikovih oksidih (NOx) in drobnih prašnih delcih. Podrobno bi bilo treba preučiti možnosti, da bi se preskusni cikli izboljšali in ustrezali razmeram na cesti, kar bi omogočilo razvoj prihodnjih rešitev, tudi oblikovanje metod pregledov, s katerimi se bodo merile ravni NOx in mejne vrednosti emisij NOx.
(10)
V vozilih, skladnih z emisijskima razredoma Euro 6 in Euro VI, so vgrajeni sistemi za diagnostiko na vozilu (OBD) vse učinkovitejši pri določanju emisij, kar upravičuje njihovo uporabo pri tehničnih pregledih kot enakovredno uporabi standardnega preverjanja emisij. Da bi se omogočila uporaba OBD pri tehničnih pregledih vozil razredov Euro 5 in Euro V ali nižjega razreda, bi bilo treba državam članicam omogočiti, da takšno metodo preverjanja za tovrstna vozila dovolijo v skladu s priporočili proizvajalca in drugimi zahtevami, če je bila njena enakovrednost (po potrebi ob upoštevanju ustrezne zakonodaje o homologaciji) neodvisno preverjena.
(11)
V Uniji so bili sprejeti številni tehnični standardi in zahteve za varnost vozil. Z rednimi tehničnimi pregledi je treba zagotoviti, da bodo vozila še naprej izpolnjevala varnostne standarde. Ta ureditev bi morala veljati za nekatere kategorije vozil, opredeljene v direktivah 2002/24/ES (3), 2003/37/ES (4) in 2007/46/ES (5) Evropskega parlamenta in Sveta.
(12)
Kolesni traktorji, katerih največja konstrukcijsko določena hitrost presega 40 km/h, se pri dejavnostih lokalnega prevoza in za komercialni cestni prevoz na javnih cestah čedalje bolj uporabljajo namesto tovornjakov. Njihova potencialna tveganost je enaka možnosti tveganja tovornjakov, zato bi bilo treba vozila v tej kategoriji, ki se pretežno uporabljajo na javnih cestah, treba podvreči tehničnim pregledom.
(13)
Vozila zgodovinskega pomena naj bi ohranjala dediščino dobe, v kateri so bila izdelana, in se na javnih cestah le malo uporabljajo. Odločitev o določitvi pogostosti rednih tehničnih pregledov za takšna vozila bi bilo treba prepustiti državam članicam. Države članice bi morale s predpisi urediti tudi tehnične preglede drugih vrst specializiranih vozil.
(14)
Vozila, ki se uporabljajo izključno na oddaljenih ozemljih držav članic, zlasti na majhnih otokih z manj kot 5 000 prebivalci ali na redko poseljenih območjih z gostoto prebivalstva manj kot pet oseb na kvadratni kilometer, se uporabljajo v takšnih razmerah, da je morda zanje potrebna posebna ureditev tehničnih pregledov. Države članice bi zato morale imeti pristojnosti, da takšna vozila izvzamejo iz področja uporabe te direktive.
(15)
Tehnični pregledi so suverena dejavnost, zato bi jih morale opravljati države članice ali javni ali zasebni subjekti, pooblaščeni za izvajanje takšnih pregledov, pod njihovim nadzorom. Države članice bi morale biti še naprej vselej odgovorne za tehnične preglede, tudi če nacionalni sistem dovoljuje, da tehnične preglede izvajajo zasebni organi, vključno s tistimi, ki izvajajo tudi popravila vozil.
(16)
Država članica bi morala imeti pristojnost, da določi centre za izvajanje tehničnih pregledov, ki se ne nahajajo na njenem ozemlju, za izvajanje tehničnih pregledov vozil, registriranih na njenem ozemlju, če jih je država članica, v kateri se ti centri za izvajanje tehničnih pregledov nahajajo, že pooblastila za izvajanje tehničnih pregledov vozil.
(17)
Ključnega pomena za pregled vozil in zlasti za njihove elektronske varnostne sestavne dele je dostop do tehničnih specifikacij vsakega posameznega vozila. Posledično bi proizvajalci vozil morali zagotoviti podatke, ki so potrebni za preverjanje delovanja sestavnih delov, povezanih z varnostjo in okoljem. Določbe, povezane z dostopom do informacij o popravilih in vzdrževanju bi se morali za ta namen uporabljati na podoben način, kar bi centrom za izvajanje tehničnih pregledov omogočalo dostop do tistih elementov informacij, ki so potrebni za tehnični pregled. Podatki bi morali zajemati podrobnosti, s katerimi je možno zagotoviti nadzor delovanja varnostnih sistemov vozila na način, ki omogoča preglede takšnih sistemov v okviru rednih tehničnih pregledov. To je ključnega pomena zlasti na področju elektronsko nadzorovanih sistemov in bi moralo zajemati vse elemente, ki jih je vgradil proizvajalec.
(18)
Vozila, ki se uporabljajo na javnih cestah, morajo biti ob uporabi tehnično brezhibna. Imetnik potrdila o registraciji in, kjer je ustrezno, upravljavec vozila, bi moral biti odgovoren za ohranjanje vozila v tehnično brezhibnem stanju.
(19)
Za varnost v cestnem prometu in njen vpliv na družbo je pomembno, da so vozila, ki se uporabljajo na cesti, v primernem tehničnem stanju. Zato se državam članicam ne bi smelo preprečiti, da dovolijo dodatne prostovoljne tehnične preglede.
(20)
Da bi se imetnikom potrdila o registraciji in prevoznikom zagotovilo določeno stopnjo prožnosti, bi morale države članice imeti možnost, da opredelijo večtedenski rok za izvedbo rednega tehničnega pregleda.
(21)
Pregledi med življenjskim ciklom vozila bi morali biti razmeroma preprosti, hitri in poceni, hkrati pa bi morali učinkovito dosegati cilje te direktive.
(22)
Tehnični pregledi bi morali zajemati vse postavke, pomembne za posamezen model, konstrukcijo in opremo pregledanega vozila. Skladnost med deli in sestavnimi deli, na primer pesta koles, bi bilo treba obravnavati kot ključno varnostno postavko in bi jo bilo treba preverjati med tehničnim pregledom. V okviru teh postavk in glede na sedanje stanje tehnologije vozil bi bilo treba na seznam postavk pregleda vključiti sodobne elektronske sisteme. Za uskladitev tehničnih pregledov bi bilo treba določiti priporočene postopke pregledov za vsako postavko pregleda. Te postavke bi bilo treba posodobiti v skladu z razvojem raziskav in tehnološkim napredkom na področju varnosti vozil.
(23)
Za olajšanje harmonizacije in zagotovitev doslednosti standardov bi bilo treba za vse postavke pregleda uvesti neizčrpen seznam glavnih razlogov za neustreznost. Za doslednost pri presoji stanja pregledanega vozila bi bilo treba odkrite neustreznosti oceniti na podlagi splošnega standarda.
(24)
Zaradi boljše uporabe načela prostega gibanja v Uniji, bi morale države članice za potrebe ponovne registracije priznavati potrdilo o tehničnem pregledu, ki ga je izdala druga država članica. To ne bi smelo vplivati na pravico držav članic, da ob ponovni registraciji preverijo potrdilo o tehničnem pregledu in identifikacijsko številko vozila ter zahtevajo izvedbo novega tehničnega pregleda pod pogoji, določenimi v tej direktivi.
(25)
Goljufanje s kilometrskimi števci bi se moralo obravnavati kot kaznivo dejanje, za katero je določena kazen, saj lahko manipulacija kilometrskega števca povzroči netočno oceno tehničnega stanja vozila. Beleženje kilometrine v potrdilu o tehničnem pregledu in dostop inšpektorjev do teh informacij bi morala omogočiti lažje odkrivanje nedovoljenih posegov v kilometrski števec ali njegove manipulacije. Komisija bi morala preučiti izmenjavo podatkov o stanjih kilometrskih števcev med pristojnimi organi držav članic.
(26)
Po vsakem pregledu bi bilo treba izdati potrdilo o tehničnem pregledu. To bi moralo med drugim vključevati podatke, povezane z identiteto vozila, in podatke o rezultatih pregleda. Rezultati tehničnega pregleda bi morali biti na voljo v elektronski obliki. Da bi se zagotovilo ustrezno nadaljnje spremljanje tehničnih pregledov, bi morale države članice takšne podatke zbirati in jih hraniti v bazi podatkov, zlasti za analizo rezultatov rednih tehničnih pregledov.
(27)
Imetnik potrdila o registraciji in, kjer je ustrezno, upravljavec vozila, na katerem se je opravljal tehnični pregled, v okviru katerega so bile odkrite pomanjkljivosti, zlasti tiste, ki predstavljajo tveganje za varnost v cestnem prometu, bi moral take pomanjkljivosti nemudoma odpraviti. V primeru nevarnih pomanjkljivosti bi morda bilo potrebno omejiti uporabo vozila, dokler pomanjkljivosti niso v celoti odpravljene.
(28)
Če pregledano vozilo sodi v kategorijo, za katero ni potrebna registracija v državi članici, v kateri je bilo vozilo dano v promet, bi bilo državi članici treba omogočiti, da zahteva, da se dokazilo o pregledu namesti na vidno mesto na vozilu.
(29)
Za doseganje visoke kakovosti pregledov po vsej Uniji bi bilo treba opremo, ki se bo uporabljala pri pregledih, ter način njenega vzdrževanja in umerjanja preveriti ob upoštevanju specifikacij, ki jih določijo države članice ali proizvajalci.
(30)
Moralo bi biti možno, da bi se uporabljala alternativna oprema, ki odraža tehnološki napredek in inovacije, če zagotavlja enako visoko kakovost pregledov.
(31)
Države članice bi pri pooblaščanju centrov za izvajanje tehničnih pregledov na svojem ozemlju morale upoštevati dejstvo, da so v Direktivi 2006/123/ES Evropskega parlamenta in Sveta (6) storitve splošnega pomena na področju prometa izključene iz njenega področja uporabe.
(32)
Centri za izvajanje tehničnih pregledov bi morali zagotavljati objektivnost in visoko kakovost preskušanja vozil. Zato bi morali biti pri izpolnjevanju minimalnih zahtev glede vodenja kakovosti skladni z zahtevami, ki jih določi država članica, ki izda pooblastilo.
(33)
Visoki standardi tehničnih pregledov zahtevajo, da imajo izvajalci pregledov visoko raven izkušenj in usposobljenosti. Uvesti bi bilo treba sistem usposabljanja, vključno z začetnim usposabljanjem in rednimi osvežitvenimi usposabljanji, ali ustrezno preverjanje. Določiti bi bilo treba prehodno obdobje, da bi prehod sedanjih izvajalcev pregledov na sistem rednih usposabljanj ali preverjanj potekal brez težav. Da bi države članice zagotovile visok standard usposabljanja, kompetenc in pregledovanja, bi jim bilo treba omogočiti, da določijo dodatne kompetence in ustrezne zahteve glede usposabljanja.
(34)
Inšpektorji bi morali med izvajanjem tehničnih pregledov ravnati neodvisno in na njihovo mnenje ne bi smelo vplivati nasprotje interesov, tudi ekonomske ali osebne narave. Zato nagrajevanje inšpektorjev ne bi smelo biti neposredno vezano na rezultate tehničnih pregledov. Moralo bi biti možno, da bi države članice predpisale strožje zahteve glede ločitve dejavnosti ali dovolile zasebnemu organu, da izvaja tehnične preglede in popravila vozil, tudi na istem vozilu, če se je nadzorni organ prepričal, da se vzdržuje visoka raven nepristranskosti.
(35)
Rezultati tehničnih pregledov se ne bi smeli spreminjati iz komercialnih razlogov. Nadzorni organ bi lahko spremenil rezultate tehničnega pregleda samo, če so ugotovitve, do katerih pride med tehničnim pregledom, ki ga opravi inšpektor, očitno napačne.
(36)
Za ohranitev visoke kakovosti pregledov skozi čas bi morale države članice vzpostaviti sistem zagotavljanja kakovosti, ki bo zajemal postopke za podelitev pooblastila, nadzor in odvzem, začasni odvzem ali preklic pooblastila za izvajanje tehničnih pregledov.
(37)
Akreditacija centrov za izvajanje tehničnih pregledov v skladu z Uredbo (ES) št. 765/2008 Evropskega parlamenta in Sveta (7) ne bi smela predstavljati obveznosti za države članice.
(38)
Tehnične preglede v več državah članicah opravlja visoko število zasebnih pooblaščenih centrov za izvajanje tehničnih pregledov. Za zagotovitev učinkovite izmenjave informacij med državami članicami v zvezi s tem bi bilo treba določiti nacionalne kontaktne točke.
(39)
Tehnični pregledi so del širše ureditvene sheme, ki zajema vozila skozi njihovo celotno življenjsko dobo od odobritve, prek registriranja, pregledov in razreza. Izmenjava podatkov v nacionalnih elektronskih bazah podatkov o vozilih in elektronskih bazah podatkov proizvajalcev bi načeloma morala prispevati k izboljšanju učinkovitosti celotne upravne verige na področju vozil in zmanjšati stroške ter upravna bremena. Komisija bi morala preučiti izvedljivost, stroške in koristi vzpostavitve elektronske informativne platforme za vozila in izkoristiti že obstoječe in izvajane rešitve informacijske tehnologije v zvezi z mednarodno izmenjavo podatkov, da se zmanjšajo stroški in prepreči podvajanje. Komisija bi morala pri tej preučitvi razmisliti o najprimernejšem načinu povezave obstoječih nacionalnih sistemov za namen izmenjave informacij o podatkih, povezanih s tehničnimi pregledi in odčitki kilometrskih števcev, in sicer med organi držav članic, pristojnimi za tehnične preglede, registracijo in odobritev vozila, centri za izvajanje tehničnih pregledov, proizvajalci opreme, ki se uporablja za tehnične preglede, in proizvajalci vozil. Preučiti bi morala tudi izvedljivost, stroške in koristi zbiranja in shranjevanja razpoložljivih podatkov o glavnih sestavnih delih vozila, povezanih z varnostjo, za vozila, udeležena v hudih prometnih nesrečah, in možnost, da imajo inšpektorji, imetniki potrdil o registraciji in raziskovalci nesreč na voljo podatke o zgodovini nesreč ter odčitke kilometrskega števca v anonimizirani obliki.
(40)
Da bi se zagotovili enotni pogoji za izvajanje te direktive, bi bilo treba na Komisijo prenesti izvedbena pooblastila. Ta pooblastila bi se morala izvajati v skladu z Uredbo (EU) št. 182/2011 Evropskega parlamenta in Sveta (8).
(41)
Komisija ne bi smela sprejeti izvedbenih aktov glede informacij, ki jih morajo dati na voljo proizvajalci vozil za tehnične preglede, če odbor, ustanovljen v skladu s to direktivo, ne da nobenega mnenja o osnutku izvedbenega akta, ki ga predstavi Komisija.
(42)
Za posodobitev oznak kategorij vozil v členu 2(1) ter členu 5(1) in (2), za posodobitev točke 3 iz Priloge I o metodah in za prilagoditev točke 3 iz Priloge I v zvezi s seznamom postavk pregleda, metod in ocenjevanja pomanjkljivosti, bi bilo treba na Komisijo prenesti pooblastila za sprejemanje aktov v skladu s členom 290 Pogodbe o delovanju Evropske unije. Zlasti je pomembno, da Komisija med svojim pripravljalnim delom opravi ustrezna posvetovanja, tudi na ravni strokovnjakov. Komisija bi morala pri pripravi in oblikovanju delegiranih aktov zagotoviti, da so ustrezni dokumenti predloženi Evropskemu parlamentu in Svetu istočasno, pravočasno in na ustrezen način.
(43)
Tehnična brezhibnost neposredno vpliva na varnost v cestnem prometu, zato bi jo bilo treba redno pregledovati. Komisija bi morala poročati o učinkovitosti določb te direktive, tudi o področju uporabe, pogostosti pregledov, nadaljnji krepitvi sistema tehničnih pregledov z elektronsko izmenjavo informacij ter možnosti prihodnjega vzajemnega priznavanja potrdil o tehničnem pregledu.
(44)
Prostori in oprema za pregled, ki se uporabljajo v centrih za izvajanje tehničnih pregledov, bi morali izpolnjevati zahteve, določene za izvajanje tehničnih pregledov. Ker to pomeni precejšnje naložbe in prilagoditve, ki jih mogoče ne bo možno opraviti takoj, bi bilo treba določiti petletno obdobje za uskladitev s temi zahtevami. Podobno bi bilo petletno obdobje treba določiti tudi za nadzorne organe, da lahko izpolnijo vsa merila in zahteve glede pooblaščanja centrov za izvajanje tehničnih pregledov in nadzora nad njimi.
(45)
Ker cilja te direktive, in sicer izboljšanja varnosti v cestnem prometu z določitvijo minimalnih skupnih zahtev in harmoniziranih predpisov v zvezi z izvajanjem tehničnih pregledov vozil v Uniji, države članice ne morejo zadovoljivo doseči, temveč se ta cilj zaradi obsega ukrepov, lažje doseže na ravni Unije, lahko Unija sprejme ukrepe v skladu z načelom subsidiarnosti iz člena 5 Pogodbe o Evropski uniji. V skladu z načelom sorazmernosti iz navedenega člena ta direktiva ne presega tistega, kar je potrebno za doseganje navedenega cilja.
(46)
Ta direktiva spoštuje temeljne pravice in upošteva načela, priznana zlasti z Listino Evropske unije o temeljnih pravicah, kakor je navedeno v členu 6 Pogodbe o Evropski uniji.
(47)
Ta direktiva vključuje in posodablja pravila iz Priporočila Komisije 2010/378/EU (9) za zagotovitev boljše ureditve rezultatov tehničnih pregledov.
(48)
Ta direktiva posodablja tehnične zahteve iz Direktive 2009/40/ES Evropskega parlamenta in Sveta (10) ter razširja njeno področje uporabe za vključitev zlasti vzpostavitve centrov za izvajanje tehničnih pregledov in njihovih nadzornih organov ter imenovanja inšpektorjev, ki so pooblaščeni za izvajanje tehničnih pregledov. Zato bi bilo treba navedeno direktivo razveljaviti -
SPREJELA NASLEDNJO DIREKTIVO:
POGLAVJE I
PREDMET UREJANJA, OPREDELITEV POJMOV IN PODROČJE UPORABE
Člen 1
Predmet urejanja
V tej direktivi so določene minimalne zahteve za ureditev rednih tehničnih pregledov vozil, ki se uporabljajo na javnih cestah.
Člen 2
Področje uporabe
1. Ta direktiva se uporablja za vozila, katerih konstrukcijsko določena hitrost presega 25 km/h in ki sodijo v naslednje kategorije, določene v Direktivi 2002/24/ES, Direktivi 2003/37/ES in Direktivi 2007/46/ES:
-
motorna vozila, zasnovana in izdelana predvsem za prevoz oseb in njihove prtljage, ki imajo največ osem sedežev poleg vozniškega sedeža - kategorija vozil M1,
-
motorna vozila, zasnovana in izdelana predvsem za prevoz oseb in njihove prtljage, ki imajo več kot osem sedežev poleg vozniškega sedeža - kategoriji vozil M2 in M3,
-
motorna vozila, zasnovana in izdelana predvsem za cestni prevoz blaga, katerih največja masa ne presega 3,5 tone - kategorija vozil N1,
-
motorna vozila, zasnovana in izdelana predvsem za cestni prevoz blaga, katerih največja masa presega 3,5 tone - kategoriji vozil N2 in N3,
-
priklopna vozila, zasnovana in izdelana za prevoz blaga ali oseb in za nastanitev oseb, katerih največja masa presega 3,5 tone - kategoriji vozil O3 in O4,
-
od 1. januarja 2022 dvo- ali trikolesna vozila - kategorije vozil L3e, L4e, L5e, in L7e s prostornino motorja, ki presega 125 cm3,
-
kolesni traktorji kategorije T5, ki se uporabljajo predvsem na javnih cestah in katerih največja konstrukcijsko določena hitrost presega 40 km/h.
2. Države članice lahko iz področja uporabe te direktive izvzamejo naslednja vozila, registrirana na njihovem ozemlju:
-
vozila, ki obratujejo ali se uporabljajo v izjemnih pogojih, ter vozila, ki se nikoli ali skoraj nikoli ne uporabljajo na javnih cestah, kot so vozila zgodovinskega pomena ali tekmovalna vozila,
-
vozila, za katera velja diplomatska imuniteta,
-
vozila, ki jih uporabljajo oborožene sile, organi javnega reda in miru, gasilci, civilna zaščita, službe za nujno pomoč ali reševanje,
-
vozila, ki se uporabljajo za namene kmetijstva, vrtnarstva, gozdarstva, poljedelstva ali ribištva samo na ozemlju države članice in zlasti na terenih teh dejavnosti, vključno s kmetijskimi in gozdarskimi cestami ter kmetijskimi površinami,
-
vozila, ki se uporabljajo izključno na majhnih otokih ali redko poseljenih območjih,
-
specializirana vozila za prevažanje cirkuške opreme in opreme za zabaviščne parke, katerih največja konstrukcijsko določena hitrost ne presega 40 km/h in ki opravljajo prevoze samo na ozemlju zadevne države članice,
-
vozila kategorij L3e, L4e, L5e, in L7e s prostornino motorja, ki presega 125 cm3, če je država članica vzpostavila učinkovite alternativne ukrepe za varnost v cestnem prometu v zvezi z dvo- ali trikolesnimi vozili, pri čemer so upoštevale zlasti ustrezne statistične podatke o varnosti v cestnem prometu za zadnjih pet let. Države članice Komisijo uradno obvestijo o teh izvzetjih.
3. Države članice lahko uvedejo nacionalne zahteve glede tehničnih pregledov vozil, registriranih na njihovem ozemlju, ki niso vključena v področje uporabe te direktive, in vozil iz odstavka 2.
Člen 3
Opredelitev pojmov
Naslednje opredelitve pojmov se uporabljajo samo v tej direktivi:
1.
„vozilo“ pomeni vsako motorno vozilo, ki ni tirno vozilo, ali njegovo priklopno vozilo;
2.
„motorno vozilo“ pomeni vsako vozilo na kolesih z lastnim motornim pogonom in največjo konstrukcijsko določeno hitrostjo, ki presega 25 km/h;
3.
„priklopno vozilo“ pomeni vozilo na kolesih brez lastnega pogona, ki je načrtovano in izdelano za vleko z motornim vozilom;
4.
„polpriklopno vozilo“ pomeni vsako priklopno vozilo, ki je načrtovano za priključitev na motorno vozilo tako, da se del polpriklopnika opira na motorno vozilo, pri tem pa precejšen del njegove mase in mase njegovega tovora nosi motorno vozilo;
5.
„dvo- ali trikolesna vozila“ pomeni vsako vozilo na motorni pogon na dveh kolesih z ali brez bočne prikolice ter vse trikolesnike ali štirikolesnike;
6.
„vozilo, registrirano v državi članici“, pomeni vozilo, ki je registrirano ali dano v uporabo v državi članici;
7.
„vozilo zgodovinskega pomena“ pomeni vsako vozilo, ki je po mnenju države članice, v kateri je vozilo registrirano, ali katerega od njenih pristojnih organov zgodovinsko in izpolnjuje vse naslednje pogoje:
-
izdelano ali prvič registrirano je bilo pred vsaj 30 leti,
-
te vrste vozil, kot je opredeljena v relevantnem pravu Unije ali nacionalnem pravu, se ne izdeluje več,
-
se ohranja kot zgodovinska dediščina, vzdržuje v prvotnem stanju in na njem ni bilo opravljenih nobenih velikih sprememb tehničnih značilnosti glavnih sestavnih delov;
8.
„imetnik potrdila o registraciji“ pomeni pravno ali fizično osebo, na ime katere je vozilo registrirano;
9.
„tehnični pregled“ pomeni pregled v skladu s Prilogo I, namenjen zagotavljanju, da je vozilo varno za uporabo na javnih cestah in skladno z zahtevanimi in obveznimi varnostnimi in okoljskimi značilnostmi;
10.
„odobritev“ pomeni postopek, s katerim država članica potrdi, da vozilo izpolnjuje ustrezne upravne predpise in tehnične zahteve iz Direktive 2002/24/ES, Direktive 2003/37/ES in Direktive 2007/46/ES;
11.
„pomanjkljivosti“ pomeni tehnične napake in druge primere neskladnosti, ugotovljene med tehničnim pregledom;
12.
„potrdilo o tehničnem pregledu“ pomeni poročilo o tehničnem pregledu, ki ga izda pristojni organ ali center za izvajanje tehničnih pregledov in ki vsebuje rezultate tehničnega pregleda;
13.
„inšpektor“ pomeni osebo, ki jo država članica ali njen pristojni organ pooblasti za izvajanje tehničnih pregledov v centru za izvajanje tehničnih pregledov ali po potrebi v imenu pristojnega organa;
14.
„pristojni organ“ pomeni organ ali javno organizacijo, ki je po pooblastilu države članice odgovorna za upravljanje sistema tehničnih pregledov, vključno z izvajanjem tehničnih pregledov, kadar je to primerno;
15.
„center za izvajanje tehničnih pregledov“ pomeni javne ali zasebne organizacije ali ustanove, ki jih za izvajanje tehničnih pregledov pooblasti država članica;
16.
„nadzorni organ“ pomeni organ ali organe, ki jih vzpostavi država članica in so odgovorni za nadzor centrov za izvajanje tehničnih pregledov. Nadzorni organ ali nadzorni organi so lahko del pristojnega organa ali pristojnih organov;
17.
„majhen otok“ pomeni otok z manj kot 5 000 prebivalci, ki ni povezan s preostalim ozemljem s cestnimi mostovi ali cestnimi predori;
18.
„redko poseljeno območje“ pomeni vnaprej določeno območje z gostoto prebivalstva manj kot pet oseb na kvadratni kilometer;
19.
„javna cesta“ pomeni cesto, ki je v splošni javni rabi, kot so lokalne, regionalne ali nacionalne ceste, hitre ceste ali avtoceste.
POGLAVJE II
SPLOŠNE OBVEZNOSTI
Člen 4
Odgovornosti
1. Vsaka država članica zagotovi, da centri za izvajanje tehničnih pregledov, ki jih je pooblastila država članica, v kateri so vozila registrirana, redno pregledujejo vozila, registrirana na njenem ozemlju, v skladu s to direktivo.
2. Tehnične preglede opravljajo država članica registracije vozila, javni organ, ki mu je to nalogo dodelila ta država članica, ali pa organizacije ali ustanove, ki jih imenuje in nadzira ta država članica, vključno s pooblaščenimi zasebnopravnimi organizacijami.
3. V skladu z načeli iz Uredbe (ES) št. 715/2007 Evropskega parlamenta in Sveta (11) in Uredbe (ES) št. 595/2009 Evropskega parlamenta in Sveta (12) Komisija pred 20. majem 2018 z izvedbenimi akti sprejme:
(a)
nabor tehničnih podatkov o zavorni opremi, krmiljenju, vidljivosti, žarometih, odsevnikih, električni opremi, oseh, kolesih, pnevmatikah, obesitvi, podvozju, povezavi podvozja, drugi opremi in emisijah, potrebne za izvajanje tehničnih pregledov postavk, ki se pregledujejo, in o uporabi priporočenih metod pregledov v skladu s točko 3 Priloge I in
(b)
podrobne predpise o obliki podatkov ter postopkih za dostop do upoštevnih tehničnih podatkov.
Navedeni izvedbeni akti se sprejmejo v skladu s postopkom pregleda iz člena 19(2).
Tehnične podatke iz točke (a) prvega pododstavka proizvajalci zastonj ali po razumni ceni ter nediskriminatorno zagotovijo centrom za izvajanje tehničnih pregledov in pristojnim organom.
Komisija preuči izvedljivost vzpostavitve ene same dostopne točke do teh tehničnih podatkov.
4. Države članice zagotovijo, da se odgovornosti za ohranjanje vozila v varnem in tehnično brezhibnem stanju opredelijo v nacionalnem pravu.
POGLAVJE III
MINIMALNE ZAHTEVE ZA TEHNIČNE PREGLEDE
Člen 5
Datum in pogostost izvajanja tehničnih pregledov
1. Tehnični pregled vozil se izvaja vsaj v naslednjih časovnih presledkih, brez poseganja v obdobje prožnosti, ki se uporablja v državah članicah v skladu z odstavkom 3:
(a)
vozila kategorije M1 in N1: štiri leta po datumu, ko je bilo vozilo prvič registrirano, nato pa vsaki dve leti;
(b)
vozila kategorije M1, ki se uporabljajo kot taksiji ali reševalna vozila, vozila kategorije M2, M3, N2, N3, O3 in O4: eno leto po datumu, ko je bilo vozilo prvič registrirano, nato pa vsako leto;
(c)
vozila kategorije T5, ki se večinoma uporabljajo za komercialni cestni prevoz na javnih cestah: štiri leta po datumu, ko je bilo vozilo prvič registrirano, nato pa vsaki dve leti.
2. Države članice določijo ustrezne časovne presledke, v katerih se izvaja tehnični pregled za vozila kategorij L3e, L4e, L5e, in L7e s prostornino motorja, ki presega 125 cm3.
3. Država članica ali pristojni organ lahko, ne da bi presegla časovne presledke iz odstavka 1, določi razumno obdobje, v katerem se izvede tehnični pregled.
4. Ne glede na datum zadnjega tehničnega pregleda vozila lahko država članica ali pristojni organ zahteva, da se tehnični pregled opravi pred datumi iz odstavkov 1 in 2, in sicer v naslednjih primerih:
-
po nesreči, ki je prizadela glavne sestavne dele vozila, povezane z varnostjo, kot so kolesa, vzmetenje, deformacijske cone, sistemi zračnih blazin, krmilo ali zavore,
-
če so bili sistemi, povezani z varnostjo in okoljem, in sestavni deli vozila spremenjeni,
-
če se spremeni imetnik potrdila o registraciji vozila,
-
če je kilometrina vozila dosegla 160 000 km,
-
če je varnost v cestnem prometu resno ogrožena.
Člen 6
Vsebina in metode tehničnih pregledov
1. Za kategorije vozil, ki spadajo v področje uporabe te direktive, razen kategorij L3e, L4e, L5e in L7e s prostornino motorja, ki presega 125 cm3, države članice zagotovijo, da tehnični pregled zajema vsaj področja iz točke 2 Priloge I.
2. Pristojni organi države članice ali center za izvajanje tehničnih pregledov za vsako področje iz odstavka 1 opravijo tehnični pregled, ki zajema vsaj postavke iz točke 3 Priloge I, ob uporabi priporočenih ali enakovrednih metod, ki jih je potrdil pristojni organ, za preskušanje navedenih postavk, kot je določeno v točki 3 Priloge I. Pregled lahko zajema tudi preverjanje, ali so zadevni deli in sestavni deli vozila skladni z zahtevanimi varnostnimi in okoljskimi značilnostmi, veljavnimi v času odobritve ali, kjer je primerno, v času naknadnega opremljanja.
Pri izvajanju pregledov se uporabljajo trenutno razpoložljive tehnike in oprema, ne uporablja pa se orodje za demontažo ali odstranitev katerega koli dela vozila.
3. Za kategorije vozil L3e, L4e, L5e in L7e s prostornino motorja, ki presega 125 cm3, države članice določijo področja, postavke in ustrezne metode pregleda.
Člen 7
Ocena pomanjkljivosti
1. Priloga I za vsako postavko, ki jo je treba preskusiti, določa minimalen seznam možnih pomanjkljivosti in njihovo raven resnosti.
2. Pomanjkljivosti, ki se odkrijejo pri rednih pregledih vozil, se razvrstijo v eno od naslednjih skupin:
(a)
manjše pomanjkljivosti brez pomembnega učinka na varnost vozila ali vpliva na okolje in druge manjše neskladnosti;
(b)
večje pomanjkljivosti, ki lahko okrnijo varnost vozila ali vplivajo na okolje ali ogrozijo druge udeležence na cesti, ali druge večje neskladnosti;
(c)
nevarne pomanjkljivosti, ki pomenijo neposredno in takojšnje tveganje za varnost v cestnem prometu ali vplivajo na okolje, kar upravičuje, da smejo države članice ali njen pristojni organ prepovedati uporabo vozila na javnih cestah.
3. Vozilo s pomanjkljivostmi, ki spadajo v več kot eno skupino pomanjkljivosti iz odstavka 2, se uvrsti v skupino, ki ustreza resnejšim pomanjkljivostim. Vozilo z več pomanjkljivostmi na istih področjih za pregled, kot so opredeljeni v obsegu pregleda iz točke 2 Priloge I, se lahko uvrsti v naslednjo resnejšo skupino pomanjkljivosti, če se lahko izkaže, da skupni učinek navedenih pomanjkljivosti pomeni večje tveganje za varnost v cestnem prometu.
Člen 8
Potrdilo o tehničnem pregledu
1. Države članice zagotovijo, da centri za izvajanje tehničnih pregledov ali, če je to ustrezno, pristojni organi, ki so opravili tehnični pregled vozila, za navedeno vozilo izdajo potrdilo o tehničnem pregledu, ki vsebuje vsaj standardizirane elemente iz ustreznih harmoniziranih oznak Unije iz Priloge II.
2. Države članice zagotovijo, da centri za izvajanje tehničnih pregledov ali, če je to ustrezno, pristojni organi osebi, ki pripelje vozilo na tehnični pregled, dajo na voljo potrdilo o tehničnem pregledu ali v primeru elektronsko izdanega potrdila o tehničnem pregledu potrjen izpis takšnega potrdila.
3. V primeru ponovne registracije vozila, ki je že registrirano v drugi državi članici, država članica brez poseganja v člen 5 prizna potrdilo o tehničnem pregledu, ki ga je izdala ta druga država članica, kakor da bi ga izdala sama, če je to potrdilo veljavno v okviru pogostosti tehničnih pregledov, ki jo je določila država članica, v kateri se opravi ponovna registracija. V primeru dvoma lahko država članica, v kateri se opravi ponovna registracija, preveri veljavnost potrdila o tehničnem pregledu, preden ga prizna. Države članice Komisiji predložijo opis potrdila o tehničnem pregledu pred 20. majem 2018. Komisija o tem obvesti odbor iz člena 19. Ta odstavek se ne uporablja za kategorije vozil L3e, L4e, L5e in L7e.
4. Brez poseganja v člen 5(4) in odstavek 3 tega člena, države članice načeloma priznajo veljavnost potrdila o tehničnem pregledu, če se spremeni lastništvo vozila, ki ima veljavno potrdilo o rednem tehničnem pregledu.
5. Centri za izvajanje tehničnih pregledov od 20. maja 2018 in najpozneje do 20. maja 2021 pristojnemu organu zadevne države članice po elektronski poti sporočajo podatke, ki so navedeni v potrdilih o tehničnem pregledu, ki jih izdajo. To sporočanje se opravi v ustreznem času po vsakokratni izdaji potrdil o tehničnem pregledu. Do tega datuma lahko centri za izvajanje tehničnih pregledov predmetne podatke sporočajo pristojnim organom na druge načine. Države članice določijo, kako dolgo pristojni organ hrani te podatke. To obdobje ni krajše od 36 mesecev, brez poseganja v nacionalne davčne sisteme držav članic.
6. Države članice zagotovijo, da se inšpektorjem za namene preverjanja stanja kilometrskega števca, če je ta normalno vgrajen, dajo na voljo podatki o prejšnjem tehničnem pregledu, takoj ko so na voljo v elektronski obliki. Za manipulacijo kilometrskega števca z namenom zmanjšanja ali napačnega prikaza prevožene razdalje vozila, kadar se to ugotovi, določijo učinkovite, sorazmerne, odvračilne in nediskriminatorne kazni.
7. Države članice zagotovijo, da se rezultati tehničnega pregleda sporočijo ali dajo čim prej na voljo v elektronski obliki organu, pristojnemu za registracijo vozila. To obvestilo vsebuje podatke iz potrdila o tehničnem pregledu.
Člen 9
Nadaljnje spremljanje pomanjkljivosti
1. V primeru manjših pomanjkljivosti se šteje, da je bil pregled uspešno opravljen, pomanjkljivosti se odpravijo in vozilo ni ponovno pregledano.
2. V primeru večjih pomanjkljivosti se šteje, da pregled ni bil uspešno opravljen. Država članica ali pristojni organ določi časovno obdobje, v katerem se zadevno vozilo lahko uporablja, preden mora opraviti ponovni tehnični pregled. Slednji se opravi v obdobju, ki ga določi država članica ali pristojni organ, vendar najpozneje dva meseca po prvem pregledu.
3. V primeru nevarnih pomanjkljivosti se šteje, da pregled ni bil uspešno opravljen. Država članica ali pristojni organ lahko odloči, da se takšno vozilo ne sme uporabljati na javnih cestah in da se dovoljenje za uporabo v cestnem prometu začasno odvzame za določeno časovno obdobje, ne da bi bil nato potreben nov postopek registracije, dokler se pomanjkljivosti ne odpravijo in se izda novo potrdilo o tehničnem pregledu, ki dokazuje, da je vozilo v tehnično brezhibnem stanju.
Člen 10
Dokazilo o pregledu
1. Center za izvajanje tehničnih pregledov ali, če je ustrezno, pristojni organ države članice, ki je opravil tehnični pregled vozila, registriranega na njegovem ozemlju, zagotovi dokazilo, kot je zabeležba v dokumentu o registraciji vozila, nalepka, potrdilo ali kakršne koli druge lahko dostopne informacije, za vsako vozilo, ki je uspešno opravilo tak pregled. Na dokazilu se navede datum, do katerega je treba opraviti naslednji tehnični pregled.
Države članice Komisiji predložijo opis tega dokazila pred 20. majem 2018. Komisija o tem obvesti odbor iz člena 19.
2. Če pregledano vozilo sodi v kategorijo, za katero ni potrebna registracija v državi članici, v kateri je bilo vozilo dano v promet, lahko ta država članica zahteva, da se dokazilo o pregledu namesti na vidno mesto na tem vozilu.
3. Za namene prostega prometa vsaka država članica prizna dokazilo, ki ga zagotovi center za izvajanje tehničnih pregledov ali pristojni organ druge države članice v skladu z odstavkom 1.
POGLAVJE IV
UPRAVNE DOLOČBE
Člen 11
Prostori in oprema za pregled
1. Države članice zagotovijo, da so prostori in oprema za pregled, ki se uporabljajo za izvajanje tehničnih pregledov, skladni z minimalnimi tehničnimi zahtevami iz Priloge III.
2. Države članice zagotovijo, da centri za izvajanje tehničnih pregledov ali, če je ustrezno, pristojni organ vzdržujejo prostore in opremo za pregled v skladu s specifikacijami, ki jih določi proizvajalec.
3. Oprema, ki se uporablja za izvajanje meritev, se redno umerja v skladu s Prilogo III in preverja v skladu s specifikacijami, ki jih določi zadevna država članica ali proizvajalec opreme.
Člen 12
Centri za izvajanje tehničnih pregledov
1. Centre za izvajanje tehničnih pregledov, v katerih inšpektorji izvajajo te preglede, pooblasti država članica ali njen pristojni organ.
2. Centri za izvajanje tehničnih pregledov so pri izpolnjevanju minimalnih zahtev glede vodenja kakovosti skladni z zahtevami, ki jih določi država članica, ki izda pooblastilo. Centri za izvajanje tehničnih pregledov zagotavljajo objektivnost in visoko kakovost tehničnih pregledov vozil.
Člen 13
Inšpektorji
1. Države članice zagotovijo, da tehnične preglede izvajajo inšpektorji, ki izpolnjujejo minimalne zahteve glede kompetenc in usposabljanja iz Priloge IV. Države članice lahko določijo dodatne zahteve glede kompetenc in ustreznega usposabljanja.
2. Pristojni organi ali, po potrebi, pooblaščeni centri za usposabljanje zagotovijo potrdilo inšpektorjem, ki izpolnjujejo minimalne zahteve glede kompetenc in usposabljanja. To potrdilo vključuje vsaj podatke iz točke 3 Priloge IV.
3. Zahteve, ki so določene v točki 1 Priloge IV, ne veljajo za inšpektorje, ki so s strani pristojnih organov držav članic ali centra za izvajanje tehničnih pregledov zaposleni ali pooblaščeni 20. maja 2018.
4. Inšpektor pri izvajanju tehničnega pregleda ne sme biti v nikakršnem nasprotju interesov, da se zagotovi, da se vzdržuje visoka raven nepristranskosti in objektivnosti, o čemer se zadevna država članica ali pristojni organ prepriča.
5. Oseba, ki pripelje vozilo na pregled, se obvesti o ugotovljenih pomanjkljivostih vozila, ki jih je treba odpraviti.
6. Rezultate tehničnega pregleda lahko po potrebi spreminja le nadzorni organ ali pa se spremenijo v skladu s postopkom, ki ga določi pristojni organ, če so ugotovitve tehničnega pregleda očitno napačne.
Člen 14
Nadzor centrov za izvajanje tehničnih pregledov
1. Države članice zagotovijo nadzor centrov za izvajanje tehničnih pregledov.
2. Nadzorni organ izvaja vsaj naloge iz točke 1 Priloge V ter izpolnjuje zahteve iz točk 2 in 3 navedene priloge.
Države članice javno objavijo pravila in postopke v zvezi z organizacijo, nalogami in zahtevami, vključno z zahtevami glede neodvisnosti, ki veljajo za zaposlene pri nadzornem organu.
3. Zahteve glede dodelitve pooblastila in nadzora ne veljajo za centre za izvajanje tehničnih pregledov, ki jih upravlja pristojni organ, kadar je nadzorni organ del pristojnega organa.
4. Lahko se šteje, da zahteve iz odstavkov 2 in 3 tega člena izpolnjujejo države članice, ki zahtevajo, da so centri za izvajanje tehničnih pregledov akreditirani v skladu z Uredbo (ES) št. 765/2008.
POGLAVJE V
SODELOVANJE IN IZMENJAVA INFORMACIJ
Člen 15
Upravno sodelovanje med državami članicami
1. Države članice določijo nacionalno kontaktno točko, pristojno za izmenjavo informacij z drugimi državami članicami in Komisijo glede uporabe te direktive.
2. Države članice imena in kontaktne podatke svojih kontaktnih točk pošljejo Komisiji do 20. maja 2015 in jo nemudoma obvestijo o vseh spremembah teh podatkov. Komisija sestavi seznam vseh nacionalnih kontaktnih točk in ga pošlje državam članicam.
Člen 16
Elektronska informativna platforma za vozila
Komisija preuči izvedljivost, stroške in koristi vzpostavitve elektronske informativne platforme za vozila, in sicer s koriščenjem že obstoječih in izvedenih rešitev informacijske tehnologije v zvezi z mednarodno izmenjavo podatkov, da se stroški čim bolj zmanjšajo in ne pride do podvajanja. Pri tej preučitvi Komisija obravnava najprimernejši način povezave obstoječih nacionalnih sistemov za namen olajšanja izmenjave informacij o podatkih, povezanih s tehničnimi pregledi in odčitki kilometrskih števcev, med organi držav članic, pristojnimi za preglede, registracijo in odobritev vozila, centri za izvajanje tehničnih pregledov, proizvajalci opreme, ki se uporablja za tehnične preglede, in proizvajalci vozil.
Komisija preuči tudi izvedljivost, stroške in koristi zbiranja ter shranjevanja razpoložljivih podatkov o glavnih sestavnih delih vozila, povezanih z varnostjo, za vozila, udeležena v težkih prometnih nesrečah, in možnost, da imajo inšpektorji, imetniki potrdil o registraciji in raziskovalci nesreč na voljo podatke o zgodovini nesreč ter odčitke kilometrskega števca v anonimizirani obliki.
POGLAVJE VI
DELEGIRANI IN IZVEDBENI AKTI
Člen 17
Delegirani akti
Na Komisijo se prenese pooblastilo za sprejemanje delegiranih aktov v skladu s členom 18 za:
-
posodobitev izključno oznake kategorije vozil iz člena 2(1) ter člena 5(1) in (2), kakor je ustrezno, v primeru sprememb pri kategorijah vozil, ki izhajajo iz sprememb zakonodaje o homologaciji iz člena 2(1), ne da bi s tem vplivala na področje uporabe in pogostost pregledov,
-
posodobitev točke 3 iz Priloge I o metodah v primeru razpoložljivosti učinkovitejših in uspešnejših metod pregledov, ne da bi se na seznam postavk pregleda vključile nove postavke,
-
prilagoditev točke 3 iz Priloge I po pozitivni oceni zadevnih stroškov in koristi v zvezi s seznamom postavk pregleda, metodami, razlogi za neustreznost in oceno pomanjkljivosti v primeru sprememb obveznih zahtev, pomembnih za homologacijo, v zakonodaji Unije na področju varnosti ali okolja.
Člen 18
Izvajanje pooblastila
1. Pooblastilo za sprejemanje delegiranih aktov je preneseno na Komisijo pod pogoji, določenimi v tem členu.
2. Pooblastilo za sprejemanje delegiranih aktov iz člena 17 se prenese na Komisijo za obdobje petih let od 19. maja 2014. Komisija pripravi poročilo o prenesenem pooblastilu najpozneje devet mesecev pred koncem petletnega obdobja. Prenos pooblastila se samodejno podaljša za enako obdobje, razen če Evropski parlament ali Svet nasprotuje temu podaljšanju najpozneje tri mesece pred koncem vsakega obdobja.
3. Pooblastilo iz člena 17 lahko kadar koli prekliče Evropski parlament ali Svet. Z odločitvijo o preklicu preneha veljati prenos pooblastila, naveden v tej odločitvi. Preklic začne veljati dan po njeni objavi v Uradnem listu Evropske unije ali na poznejši datum, ki je v njej naveden. Odločitev ne vpliva na veljavnost že veljavnih delegiranih aktov.
4. Takoj ko Komisija sprejme delegirani akt, o tem istočasno uradno obvesti Evropski parlament in Svet.
5. Delegirani akt, sprejet v skladu s členom 17, začne veljati le, če niti Evropski parlament niti Svet ne nasprotuje delegiranemu aktu v roku dveh mesecev od uradnega obvestila Evropskemu parlamentu in Svetu o navedenem aktu, ali če sta pred iztekom navedenega roka Evropski parlament in Svet obvestila Komisijo, da mu ne bosta nasprotovala. Ta rok se na pobudo Evropskega parlamenta ali Sveta podaljša za dva meseca.
Člen 19
Postopek v odboru
1. Komisiji pomaga odbor (v nadaljnjem besedilu: Odbor za tehnično brezhibnost). Navedeni odbor je odbor v smislu Uredbe (EU) št. 182/2011.
2. Pri sklicevanju na ta odstavek se uporablja člen 5 Uredbe (EU) št. 182/2011. Kadar odbor ne poda mnenja, Komisija osnutka izvedbenega akta ne sprejme in se uporabi tretji pododstavek člena 5(4) Uredbe (EU) št. 182/2011.
POGLAVJE VII
KONČNE DOLOČBE
Člen 20
Poročanje
1. Komisija do 30. aprila 2020 predloži Evropskemu parlamentu in Svetu poročilo o izvajanju in učinkih te direktive, zlasti glede stopnje harmonizacije rednih tehničnih pregledov, učinkovitosti določb o področju uporabe, pogostosti pregledov, vzajemnega priznavanja potrdil o tehnični brezhibnosti v primeru ponovne registracije vozil, ki izvirajo iz druge države članice, in rezultatov preučitve izvedljivosti uvedbe elektronske informativne platforme za vozila iz člena 16. V poročilu tudi analizira, ali je treba zaradi tehničnega napredka in praks priloge bistveno posodobiti. Poročilo predloži po posvetovanju z odborom iz člena 19. Poročilu so po potrebi priloženi zakonodajni predlogi.
2. Komisija najpozneje do 30. aprila 2019 predloži Evropskemu parlamentu in Svetu poročilo na podlagi neodvisnih študij o učinkovitosti vključitve lahkih priklopnih vozil ter dvo- ali trikolesnih vozil v področje uporabe te direktive. V poročilu se oceni razvoj razmer na področju varnosti v cestnem prometu v Uniji in za vsako podkategorijo vozil kategorije L se primerjajo nacionalni rezultati ukrepov za varnost v cestnem prometu, pri čemer se upošteva povprečna razdalja, ki jo prevozijo ta vozila. Komisija zlasti oceni, ali so standardi in stroški rednih tehničnih pregledov za vsako kategorijo vozil sorazmerni z zastavljenimi cilji na področju varnosti v cestnem prometu. Poročilu se priloži natančna ocena učinka, v kateri se analizirajo stroški in koristi po vsej Uniji, vključno s posebnostmi držav članic. Poročilo je na voljo vsaj šest mesecev pred predložitvijo zakonodajnih predlogov, s katerimi bi se v področje uporabe te direktive po potrebi vključile nove kategorije.
Člen 21
Kazni
Države članice določijo pravila glede kazni, ki se uporabljajo pri kršitvi določb te direktive, in sprejmejo vse potrebne ukrepe, da bi zagotovile izvrševanje teh kazni. Navedene kazni so učinkovite, sorazmerne, odvračilne in nediskriminatorne.
Člen 22
Prehodne določbe
1. Države članice lahko za obdobje, ki ne presega pet let po 20. maju 2018, dovolijo uporabo prostorov in opreme za preglede iz člena 11, ki niso skladni z minimalnimi zahtevami iz Priloge III za izvajanje tehničnih pregledov.
2. Države članice uporabljajo zahteve iz Priloge V najpozneje od 1. januarja 2023.
Člen 23
Prenos
1. Države članice do 20. maja 2017 sprejmejo in objavijo zakone in druge predpise, potrebne za uskladitev s to direktivo. Besedilo navedenih predpisov nemudoma sporočijo Komisiji.
Navedene predpise uporabljajo od 20. maja 2018.
Države članice se v sprejetih predpisih sklicujejo na to direktivo ali pa sklic nanjo navedejo ob njihovi uradni objavi. Države članice določijo način sklicevanja.
2. Države članice sporočijo Komisiji besedila temeljnih predpisov nacionalnega prava, sprejetega na področju, ki ga ureja ta direktiva.
Člen 24
Razveljavitev
Direktiva 2009/40/ES se razveljavi z učinkom od 20. maja 2018.
Člen 25
Začetek veljavnosti
Ta direktiva začne veljati dvajseti dan po objavi v Uradnem listu Evropske unije.
Člen 26
Naslovniki
Ta direktiva je naslovljena na države članice.
V Bruslju, dne 3. aprila 2014