РЕШЕНИЕ ЗА ИЗПЪЛНЕНИЕ НА КОМИСИЯТА
от 16 октомври 2014 година
за определяне на правилата за изпълнение на Решение № 1313/2013/ЕС на Европейския парламент и на Съвета относно Механизъм за гражданска защита на Съюза и за отмяна на решения 2004/277/ЕО, Евратом и 2007/606/ЕО, Евратом на Комисията
(нотифицирано под номер С(2014) 7489)
(текст от значение за ЕИП)
(2014/762/ЕС)
ЕВРОПЕЙСКАТА КОМИСИЯ,
като взе предвид Договора за функционирането на Европейския съюз,
като взе предвид Решение № 1313/2013/ЕС на Европейския парламент и на Съвета от 17 декември 2013 г. относно Механизъм за гражданска защита на Съюза (1), и по-специално член 32, параграф 1 от него,
като има предвид, че:
(1)
Общата цел на Механизма за гражданска защита на Съюза („Механизма на Съюза“) е да подсили сътрудничеството между Съюза и държавите членки и да улесни координацията в областта на гражданската защита с оглед подобряване на ефективността на системите за превенция, готовност и реагиране при природни и причинени от човека бедствия.
(2)
Тъй като във всеки един момент може да настъпи бедствие, Координационният център за реагиране при извънредни ситуации (ERCC), създаден съгласно член 7 от Решение № 1313/2013/ЕС, следва да поддържа тесен контакт с точките за контакт на държавите членки по всяко време.
(3)
Общата система за комуникация и информация при извънредни ситуации (CECIS) представлява важен елемент от Механизма на Съюза, защото следва да гарантира автентичността, интегритета и поверителността на информацията, която се обменя между държавите членки при обичайни условия и в извънредни ситуации. Следва да бъде създадена отделна версия на CECIS, която осигурява достъп до секретариатите на регионалните морски конвенции и трети държави, които споделят регионално море със Съюза, с оглед на специфичните характеристики на реагирането при замърсяване на морската среда.
(4)
За да се гарантира оперативна ефективност, следва да се определят минимални изисквания за модулите, другите способности за реагиране и експертите, определени съгласно член 9, параграф 1 от Решение № 1313/2013/ЕС, както и за техните оперативни изисквания, функциониране и оперативна съвместимост, както е предвидено в член 9, параграф 2 от Решение № 1313/2013/ЕС. По-специално модулите следва да бъдат в състояние да работят самостоятелно през определен период от време, да се разполагат бързо и да бъдат оперативно съвместими. Необходими са мерки на равнище ЕС и държави членки с оглед повишаване на оперативната съвместимост на модулите.
(5)
Следва да се установят и редовно да се актуализират цели по отношение на способностите за Европейския капацитет за реагиране при извънредни ситуации (EERC), за да се осигури достатъчен брой от всички необходими видове модули, други способности за реагиране и експерти, които да бъдат на разположение за използване съгласно Механизма на Съюза. Следва да се установят и редовно да се актуализират изисквания за качество и оперативна съвместимост, за да се гарантира единно минимално равнище на качество и оперативна съвместимост на всички способности, включени в EERC.
(6)
Следва да бъде установена процедура за сертифициране и регистриране, включваща елементи на самостоятелна оценка, за да се гарантира, че способностите, включени в доброволното обединяване, отговарят на всички необходими изисквания и при необходимост за тях може да се използва ограничено съфинансиране от Съюза за „разходи за адаптирането“. Освен това тази процедура за сертифициране и регистриране следва да гарантира адекватен географски баланс на способностите в съответствие с местоположението на рисковете и при нея да се отчита участието на всички заинтересовани държави членки.
(7)
Установяването на потенциални пропуски в способностите за реагиране в рамките на EERC следва да позволи на Комисията и държавите членки да определят заедно къде няма на разположение подходящи способности, включени или не в рамките на доброволното обединяване. Държавите членки, които отстраняват пропуските поотделно или чрез консорциуми, следва да могат да се възползват от ограничено съфинансиране от Съюза, при условие че това е разходоефективно и се потвърждава от оценки на риска.
(8)
За да се развие функционирането на EERC, ограничени средства за съфинансиране от Съюза чрез рамкови договори, рамкови споразумения за партньорство или други сходни договорености следва да подпомогнат достъпа на държавите членки до допълнителни способности за преодоляване на временни недостатъци при извънредни бедствия, т.е. бедствия с характер и величина, които не могат да се очакват с основание и за които не могат да бъдат подготвени. Тези способности следва да бъдат включени в доброволното обединяване за разгръщане съгласно Механизма на Съюза.
(9)
Програмата за обучение на Механизма на Съюза продължава да представлява важен елемент за готовността на персонала, отговарящ за гражданската защита и управлението на бедствия, разположен съгласно Механизма на Съюза. В съответствие с обхвата, определен в член 13, параграф 1 от Решение № 1313/2013/ЕС, тя следва да включва етапите на превенция, готовност и реагиране.
(10)
Програмата за учения на Механизма на Съюза следва да продължи да изпълнява своята важна роля за практическата готовност за разполагане чрез включване на Механизма на Съюза и споделяне на поуките, извлечени от действията в областта на гражданската защита, проведени по линия на Механизма на Съюза. Програмата за учения следва да се ръководи от стратегическа рамка, в която се определят целите и ролите на ученията по линия на Механизма на Съюза, както и от конкретни приоритети, включени в годишните работни програми.
(11)
Следва да бъде установен систематичен, целенасочен и съгласуван подход за събиране, анализ, разпространение и прилагане на извлечените поуки, като се обхване цялостният цикъл на управление при бедствия.
(12)
В рамките на Механизма на Съюза е важно да се установят ясни оперативни процедури за реагиране на бедствия съгласно Механизма, за да се гарантира ефективна помощ в случай на бедствия, включително за съответните международни организации, определени съгласно член 16, параграф 1 от Решение № 1313/2013/ЕС.
(13)
За да се създадат условия за максимална ефективност и ефикасност на Механизма на Съюза, всяка поискана и предложена помощ следва да бъде възможно най-конкретна и да включва цялата необходима информация.
(14)
За да се гарантира ефективна координация на помощта, ERCC следва да сподели своята оценка на критичните нужди и своите препоръки за разполагане на способности от доброволното обединяване с всички държави членки и да разработи подходящи планове за разполагане за всяко искане за помощ. Подборът на способностите от доброволното обединяване следва да се основава на конкретни и обективни критерии, като отдаването на приоритет следва да се оцени в контекста на настоящите оперативни нужди.
(15)
За да се подобри, когато е целесъобразно, времето за реагиране по линия на Механизма на Съюза, държавите членки следва да сключат необходимите предварителни договорености за разполагането на техните способности, регистрирани в доброволното обединяване.
(16)
Наличието на технически експерти, експерти за оценка и експерти за координация, включително ръководители на екипи, представлява важен елемент на Механизма на Съюза. Следва да бъдат определени задачите и функциите на експертите, както и процедурата за тяхното разполагане.
(17)
В член 23 от Решение № 1313/2013/ЕС се определят специални разпоредби за осигуряване на подкрепа за транспорта в случай на бедствие, за да се улесни бързото и ефективно реагиране с помощта на Механизма на Съюза. Трябва да се установят правила и процедури за исканията, които държавите членки отправят за получаване на финансова помощ от Съюза, представляваща подкрепа за транспорта за засегнатата държава, както и за обработването на тези искания от страна на Комисията.
(18)
За целите на прозрачността, съгласуваността и ефективността е необходимо да се установи каква информация следва да се предоставя в исканията за подкрепа за транспорта и свързаните с тях отговори от държавите членки и Комисията.
(19)
В случай че може да бъде предоставена финансова помощ от Съюза в съответствие с Решение № 1313/2013/ЕС, държавите членки следва да могат да избират дали да поискат безвъзмездни средства или транспортна услуга.
(20)
Следва да се отменят решения 2004/277/ЕО, Евратом (2) и 2007/606/ЕО, Евратом (3) на Комисията.
(21)
Мерките, предвидени в настоящото решение, са съгласувани със становището на Комитета за гражданска защита,
ПРИЕ НАСТОЯЩОТО РЕШЕНИЕ:
ГЛАВА 1
ОБЩИ РАЗПОРЕДБИ
Член 1
Предмет
В настоящото решение се определят подробни правила за прилагането на Решение № 1313/2013/ЕС, що се отнася до:
а)
взаимодействието между Координационния център за реагиране при извънредни ситуации (ERCC) и точките за контакт на държавите членки;
б)
компонентите на Общата система за комуникация и информация при извънредни ситуации (CECIS), както и организацията на споделянето на информация чрез CECIS;
в)
определянето на модулите, другите способности за реагиране и експертите, както и оперативните изисквания за функционирането и оперативната съвместимост на модулите, включително техните задачи, способности, основни компоненти, самостоятелност и изпращане;
г)
целите по отношение на способностите, изискванията за качеството и оперативната съвместимост, както и процедурата за сертифициране и регистриране, необходими за функционирането на EERC, включително финансовите договорености;
д)
откриване и отстраняване на пропуски в EERC;
е)
организацията на програмата за обучение, рамката за ученията и програмата за отчитане на извлечените поуки;
ж)
оперативните процедури за реакция при бедствия в рамките на Съюза и извън него, включително идентифицирането на съответните международни организации;
з)
процедурата за изпращане на експертните екипи;
и)
организацията на подпомагането за превоза на помощта.
Член 2
Определения
За целите на настоящото решение се прилагат следните определения:
1)
„страна заявител на помощта“ означава държава членка или трета държава, засегната от бедствие или непосредствена заплаха от бедствие или очакваща да бъде засегната от непосредствена заплаха от бедствие, както и Организацията на обединените нации и нейните агенции, както и другите съответни международни организации, както е посочено в приложение VII;
2)
„помощ в областта на гражданската защита“ означава екипи, експерти или модули, предвидени за гражданска защита, заедно с тяхното оборудване, както и помощни материали или доставки, необходими за ограничаване на непосредствените последствия от бедствието;
3)
„буферни способности“ означава способности за реагиране при бедствия, наличието на и бързия достъп до които се съфинансират съгласно член 21, параграф 2, буква г) от Решение № 1313/2013/ЕС;
4)
„спасителни екипи“ означава човешките и материални ресурси, включително модулите, определени от една или повече държави членки за операции в областта на гражданската защита;
5)
„екип за техническа помощ и подкрепа“ означава човешките и материални ресурси, определени от една или повече държави членки за изпълнение на помощни задачи, както е посочено в приложение II.
ГЛАВА 2
КООРДИНАЦИОНЕН ЦЕНТЪР ЗА РЕАГИРАНЕ ПРИ ИЗВЪНРЕДНИ СИТУАЦИИ (ERCC)
Член 3
Взаимодействие на ERCC с точките на контакт на държавите членки
1. Всяка държава членка определя национална точка за контакт за ERCC, която е на разположение 24 часа дневно, седем дни седмично. Определянето се извършва, чрез използване на формуляра образец за държавите, посочен в приложение I.
2. ERCC поддържа тесен контакт с точките за контакт на държавите членки с цел изпълнение на обичайните си задължения и за извършване на операции за реагиране при бедствия, както е предвидено в настоящото решение и в Решение № 1313/2013/ЕС.
ГЛАВА 3
ОБЩА СИСТЕМА ЗА КОМУНИКАЦИЯ И ИНФОРМАЦИЯ ПРИ ИЗВЪНРЕДНИ СИТУАЦИИ (CECIS)
Член 4
Слоеве на CECIS
CECIS включва следните три компонента:
а)
мрежови слой, който свързва компетентните органи и точките за контакт в държавите членки и ERCC;
б)
приложен слой, който обхваща базите данни и други информационни системи, необходими за функционирането на Механизма на Съюза, и по-специално тези, които са необходими за:
i)
съобщаване на известия;
ii)
гарантиране на комуникациите и споделянето на информация между ERCC, компетентните органи и точките за контакт;
iii)
разпространение на извлечените поуки от операциите;
в)
елемент за сигурност, който обхваща съвкупността от необходимите системи, правила и процедури, за да се гарантира автентичността, интегритета и поверителността на данните, съхранявани във и обменяни чрез CECIS.
Член 5
Информационна сигурност
1. В рамките на CECIS може да се борави с документи, бази данни и информационни системи по сигурен начин посредством мрежата за защитени трансевропейски телематични услуги между администрациите (sTESTA) или съпоставима мрежа.
2. Документи и информация с ниво на класификация за сигурност „ПОВЕРИТЕЛНА ИНФОРМАЦИЯ НА ЕС“ или по-високо се предават в съответствие със специални договорености между автора и получателя/получателите, както е посочено в Решение 2001/844/ЕО, ЕОВС, Евратом на Комисията (4).
Член 6
Информация и актуализация
1. Държавите членки представят на Комисията съответната информация, като използват формуляра образец за държавите, посочен в приложение I.
2. Държавите членки предоставят информация относно точките за контакт и при необходимост други служби, които следва да предприемат действия при природни, технологични и радиационни или екологични бедствия, включително замърсяване на морската среда.
3. Държавите членки незабавно уведомяват Комисията за всички промени в информацията, посочена в параграфи 1 и 2.
4. Базата данни CECIS съдържа специален раздел с информация относно регистрацията и наличността на способности за реагиране в EERC. Комисията гарантира постоянен достъп за националните точки за контакт в областта на гражданската защита.
5. Държавите членки гарантират, че специалният раздел в базата данни CECIS винаги е актуален по отношение на наличността и всички необходими фактически данни относно съответните характеристики на всички регистрирани способности за реагиране в EERC.
6. По целесъобразност държавите членки могат да осигурят на други подходящи национални органи достъп до CECIS, позволяващ само четене.
Член 7
Потребителска група на CECIS
Потребителска група, съставена от посочени от държавите членки представители, подпомага Комисията при валидирането, изпитването и допълнителното развитие на CECIS.
Член 8
Прилагане и допълнително развитие
1. Комисията управлява и доразвива CECIS, като отчита нуждите и изискванията на държавите членки.
2. Държавите членки изграждат подходяща ИТ среда за CECIS на своята територия в съответствие с поетите ангажименти, като използват формуляра образец за държавите, посочен в приложение I.
Член 9
CECIS за замърсяване на морската среда
1. Комисията гарантира създаването на специализирано приложение на CECIS за замърсяване на морската среда, до което държавите членки и Европейската агенция по морска безопасност могат да осъществят достъп в интернет и което отразява специфичните характеристики на реагирането при морски инциденти.
2. Приложението е достъпно в интернет и за трети държави, които споделят регионално море със Съюза. В отделни случаи може да се предоставя достъп и на секретариатите на регионалните морски конвенции.
ГЛАВА 4
МОДУЛИ, ЕКИПИ ЗА ТЕХНИЧЕСКА ПОМОЩ И ПОДКРЕПА, ДРУГИ СПОСОБНОСТИ ЗА РЕАГИРАНЕ И ЕКСПЕРТИ
Член 10
Регистриране на модули, екипи за техническа помощ и подкрепа, други способности за реагиране и експерти
1. Държавите членки регистрират своите модули, екипи за техническа помощ и подкрепа, други способности за реагиране и експерти, определени в съответствие с член 9, параграф 6 от Решение № 1313/2013/ЕС, в базата данни CECIS.
2. Модулите, екипите за техническа помощ и подкрепа, другите способности за реагиране и експертите, предварително определени за EERC, се регистрират в специален раздел на базата данни CECIS.
3. При необходимост информацията, посочена в параграфи 1 и 2, се актуализира.
Член 11
Състав на модулите, екипите за техническа помощ и подкрепа, другите способности за реагиране и експертите
1. Модулите и екипите за техническа помощ и подкрепа могат да бъдат съставени от ресурси, осигурени от една или повече държави членки.
2. Когато даден модул или екип за техническа помощ и подкрепа се състои от повече от един компонент, разполагането на този модул или екип за техническа помощ и подкрепа при операция може да бъде ограничено до компонентите, които са необходими за тази операция.
Член 12
Самостоятелност на модулите
1. Следните елементи на самостоятелност се прилагат по отношение на всеки модул, както е посочено в приложение II:
а)
подходящ подслон за преобладаващия тип време;
б)
захранване с електроенергия и осветление, покриващо потреблението на базата на операцията и на оборудването, необходимо за изпълнение на мисията;
в)
санитарни и хигиенни съоръжения, предназначени за персонала на модула;
г)
наличност на храна и вода за персонала на модула;
д)
медицински или парамедицински персонал, съоръжения и доставки за персонала на модула;
е)
съхранение и поддръжка на оборудването на модула;
ж)
оборудване за комуникация със съответните партньори, особени тези, които отговарят за координацията на място;
з)
местен транспорт;
и)
логистика, оборудване и персонал, които дават възможност за сформиране на база на операциите и започване на мисията без излишно забавяне след пристигането на място.
2. Изпълнението на изискванията за самостоятелност се гарантира от предлагащата държава членка чрез някой от следните елементи:
а)
включване в модула на необходимия персонал, оборудване и консумативи;
б)
постигане на необходимите договорености на мястото на операцията;
в)
извършване на необходимата предварителна подготовка за съчетаване на несамостоятелен екип за намеса с екип за осигуряване на техническа помощ и подкрепа с оглед постигане на съответствие с изискванията, посочени в член 13, преди регистрирането на въпросния модул в съответствие с член 10, параграф 1.
3. Периодът, за който трябва да се гарантира самостоятелност при започването на мисията, не може да бъде по-кратък от някой от следните периоди:
а)
96 часа;
б)
периодите, определени в приложение II.
Член 13
Изисквания за модулите и екипите за техническа помощ и подкрепа
1. Модулите отговарят на общите изисквания, определени в приложение II.
2. Екипите за техническа помощ и подкрепа отговарят на общите изисквания, определени в приложение II.
3. Общите изисквания, определени в приложение II, подлежат на периодичен преглед.
4. Държавите членки предприемат необходимите мерки, за да гарантират, че:
а)
модулите могат да работят с други модули;
б)
екипите за техническа помощ и подкрепа могат да работят с други екипи за техническа помощ и подкрепа и със съответните участници на място;
в)
компонентите на модулите могат да работят заедно като един модул;
г)
компонентите на екипите за техническа помощ и подкрепа могат да работят заедно като един екип за техническа помощ и подкрепа;
д)
когато модулите за гражданска защита и екипите за техническа помощ и подкрепа се разполагат извън ЕС, те са в състояние да работят с международни способности за реагиране при бедствия, които подпомагат засегнатата държава;
е)
ръководителите, техните заместници и служителите за свръзка на модулите и екипите за техническа помощ и подкрепа участват в подходящи курсове за обучение и учения, организирани от Комисията, както е определено в членове 26-32.
ГЛАВА 5
РАЗВИТИЕ НА ЕВРОПЕЙСКИ КАПАЦИТЕТ ЗА РЕАГИРАНЕ ПРИ ИЗВЪНРЕДНИ СИТУАЦИИ (EERC) ПОД ФОРМАТА НА ДОБРОВОЛНО ОБЕДИНЯВАНЕ
Член 14
Цели по отношение на способностите
1. Целите по отношение на способностите в рамките на EERC са определени в приложение III.
2. Комисията в сътрудничество с държавите членки оценява адекватността на целите по отношение на способностите поне на всеки две години и при необходимост ги преразглежда въз основа на установените рискове в националните оценки на риска или други подходящи национални или международни източници на информация.
3. Държавите членки представят на Комисията съответната информация относно рисковете, която е необходима за оценката на целите по отношение на способностите.
Член 15
Изисквания за качество и оперативна съвместимост
1. Изискванията за качество и оперативна съвместимост, посочени в приложение IV, се прилагат по отношение на модулите, екипите за техническа помощ и подкрепа, другите способности за реагиране и експертите в рамките на EERC.
2. Комисията в сътрудничество с държавите членки оценява адекватността на изискванията за качество и оперативна съвместимост поне на всеки две години и при необходимост ги преразглежда. Изискванията за качество се основават на установени международни стандарти, когато съществуват такива.
Член 16
Процедура за сертифициране и регистриране
1. Процедурите за сертифициране и регистриране, посочени в параграфи 2-8, се прилагат по отношение на модулите, екипите за техническа помощ и подкрепа, другите способности за реагиране и експертите в рамките на EERC.
2. Сертифицирането и регистрирането са обвързани със спазване на изискванията за качество, определени в приложение IV, с изключение на буферните способности, по отношение на които се прилага член 25, параграф 3.
3. Държавите членки, които предлагат конкретен модул, екип за техническа помощ и подкрепа, друга способност за реагиране или експерт за включване в EERC, предоставят информацията, посочена в приложение V.
4. Комисията оценява дали въпросният модул, екип за техническа помощ и подкрепа, друга способност за реагиране или експерт може да бъде разгледан с оглед включване в EERC и незабавно съобщава своите заключения на съответната държава членка. В своята оценка Комисията оценява по-специално дали са изпълнени изискванията за качество, целите по отношение на способностите, пълнотата на предоставената информация, географската близост и участието на всички държави членки, както и други съответни фактори, които определя предварително и които са приложими към всички съпоставими модули, екипи за техническа помощ и подкрепа, други способности за реагиране или експерти.
5. Ако въпросният модул, екип за техническа помощ и подкрепа, друга способност за реагиране или експерт може да бъде разгледан с оглед включване в EERC, Комисията предприема процедурата за сертифициране на същия въз основа на предоставената информация и всякаква допълнителна информация, която Комисията може да поиска от органа на съответната държава членка. В случай че въз основа на наличната информация Комисията счете, че изискванията за качество и оперативна съвместимост са изпълнени, тя може да регистрира модула, екипа за техническа помощ и подкрепа, другата способност за реагиране или експерта в доброволното обединяване.
6. Комисията съобщава писмено на органа на съответната държава членка своята оценка относно необходимото обучение, учения и/или работни срещи и други съответни условия за сертифициране и регистриране.
7. Ако са изпълнени всички условия за сертифициране, Комисията обявява съответния модул, екип за техническа помощ и подкрепа, друга способност за реагиране или експерт за сертифициран за EERC и съобщава това на държавата членка.
8. Сертифицирането на модул, екип за техническа помощ и подкрепа, друга способност за реагиране или експерт следва да подлежи на повторна оценка най-късно след три години, ако активът бъде представен за повторно регистриране в EERC.
9. Комисията в сътрудничество с държавите членки оценява адекватността на процедурата за сертифициране и регистриране поне на всеки две години и при необходимост я преразглежда.
Член 17
Финансови договорености за разходи за адаптиране
1. Държавите членки могат да поискат безвъзмездни средства за финансиране на разходите за адаптиране поотделно за всеки модул, екип за техническа помощ и подкрепа или друга способност за реагиране, без да е необходимо Комисията да публикува покана за представяне на предложения. Разходите за адаптиране обхващат разходните елементи, посочени в член 21, параграф 2, буква в) от Решение № 1313/2013/ЕС.
2. За обосновка на своите искания държавите членки представят на Комисията планове за изпълнение за разходите за адаптиране, включително прогнозни разходи и график.
3. Комисията оценява и, когато съответните изисквания са спазени, одобрява плановете за изпълнение, посочени в параграф 2, като посочва кои от съответните разходи са допустими като разходи за адаптиране.
4. След оценяване на искането Комисията взема решение дали да предостави безвъзмездните средства.
5. Държавите членки съобщават на Комисията подробности относно направените разноски във връзка с разходите за адаптиране.
ГЛАВА 6
ОТСТРАНЯВАНЕ НА ПРОПУСКИТЕ В СПОСОБНОСТИТЕ ЗА РЕАГИРАНЕ
Член 18
Мониторинг на напредъка към постигане на целите по отношение на способностите
Комисията в сътрудничество с държавите членки осъществява постоянен мониторинг на напредъка към постигане на целите по отношение на способностите, като взема под внимание определените съгласно член 20 способности и редовно информира държавите членки относно своята оценка на постигнатия напредък. Комисията съобщава на държавите членки необходимите подробности относно всички оставащи пропуски в способностите за реагиране.
Член 19
Процедура за установяване на пропуски в способностите за реагиране
1. Като част от мониторинга на напредъка към постигане на целите по отношение на способностите Комисията в сътрудничество с държавите членки оценява разликата между регистрираните способности на държавите членки в EERC и целите по отношение на способностите, определени в приложение III.
2. Комисията и държавите членки считат за способности, определени за EERC, само онези способности, които са били регистрирани като предоставени на разположение от държавите членки на EERC в съответствие с член 16.
Член 20
Процедура за установяване на способности за реагиране извън EERC
1. Когато Комисията заедно с държавите членки установи потенциално значими пропуски в способностите за реагиране в съответствие с член 19 от настоящото решение, тя и държавите членки проучват дали са налице необходими способности извън EERC в съответствие с член 12, параграф 2 от Решение № 1313/2013/ЕС.
2. Комисията счита за налични извън EERC само следните способности:
а)
способности, регистрирани в CECIS;
б)
буферни способности; или
в)
способности, които не са обхванати от букви а) и б), но могат да бъдат предоставени на разположение на държавата членка или държавите членки в необходимото количество, на необходимото място, в рамките на необходимия срок и за необходимото време.
3. С цел да се определят способностите, посочени в параграф 2, буква в), Комисията отправя искане към националните точки за контакт, в което определя подробностите във връзка с оценяването на потенциално значими пропуски в способностите за реагиране и приканва държавите членки да предоставят информация за всички способности, които са налице извън EERC, както е посочено в параграф 2, буква в).
4. В искането Комисията посочва краен срок за отговор до 60 календарни дни, чиято точна продължителност зависи от очакваната сложност във връзка с оценяването на способностите, посочени в параграф 2, от страна на държавите членки.
5. В определения срок държавите членки съобщават писмено на Комисията подробностите относно всички способности, посочени в параграф 2.
6. Когато дадена държава членка не отговори писмено в рамките на определения срок, Комисията приема, че за целите на тази оценка в държавата членка не са налице способностите, посочени в параграф 2.
7. Въз основа на информацията, получена от държавите членки, и като взема предвид само посочените в параграф 2 способности, Комисията оценява дали тези способности отстраняват пропуските в способностите за реагиране, установени съгласно член 19 от настоящото решение. Комисията счита пропуските в способностите за реагиране за отстранени само когато общият брой на способностите в рамките на EERC и способностите, посочени в параграф 2, отговаря на или надхвърля целите по отношение на способностите, определени в приложение III.
Член 21
Процедура за отстраняване на пропуски в способностите за реагиране
1. Когато Комисията заедно с държавите членки установи потенциално значими пропуски в способностите за реагиране съгласно член 19, които не могат да бъдат отстранени в съответствие с член 20, тя уведомява писмено държавите членки, като посочва подробности относно считаните от нея за стратегически пропуски в способностите за реагиране.
2. Комисията приканва писмено държавите членки да отстранят стратегическите пропуски в способностите за реагиране в съответствие с член 12, параграф 3 от Решение № 1313/2013/ЕС.
3. Държавите членки съобщават на Комисията дали, кога и как възнамеряват да отстранят стратегическите пропуски в способностите за реагиране поотделно или в сътрудничество с други държави членки.
Член 22
Подкрепа от Комисията при отстраняване на пропуски в способностите за реагиране
1. Когато е необходимо финансиране от Съюза за отстраняване на пропуски в способностите за реагиране в съответствие с член 12, параграф 3 и член 21, параграф 1, буква й) от Решение № 1313/2013/ЕС, Комисията публикува покана за представяне на предложения за подкрепа на държавите членки.
2. Когато отговарят на поканата за представяне на предложения, държавите членки спазват член 21, параграф 1, буква й), подточки iii) и iv) от Решение № 1313/2013/ЕС.
3. Държавите членки посочват inter alia процента на необходимото съфинансиране от Съюза.
Член 23
Допустими разходи за подкрепа с цел отстраняване на пропуски в способностите за реагиране
1. Допустими са всички разходи за оборудването, услугите или човешките ресурси, необходими за първоначално изграждане на способностите за реагиране.
2. Не са допустими текущи разходи по поддръжката или функционирането.
ГЛАВА 7
ПРЕОДОЛЯВАНЕ НА ВРЕМЕННИ НЕДОСТАТЪЦИ ПРИ ИЗВЪНРЕДНИ БЕДСТВИЯ
Член 24
Финансови договорености
1. В годишната работна програма Комисията посочва необходимите видове и брой на буферните способности като цяло, като взема предвид възможността за някои извънредни видове бедствия в държавите членки, както и за извънреден интензитет или други фактори, които могат да направят дадено бедствие извънредно, например ако съвпадне с друго бедствие, както и потенциала за временни недостатъци в такива случаи.
2. Комисията редовно предприема необходимите финансови процедури за покриване на разходите, посочени в член 21, параграф 2, буква г) от Решение № 1313/2013/ЕС, за да гарантира бърз достъп до буферните способности, определени в годишната работна програма.
3. Съфинансираните от Комисията буферни способности допълват съществуващите способности за реагиране, с които държавите членки разполагат като част от своята национална готовност, и не заменят съществуващи способности за реагиране.
Член 25
Условия за финансово участие на Съюза
1. Финансовото участие на Съюза е обвързано с условието държавите членки да приемат да участват във финансовите процедури, предвидени в член 24, параграф 2 от условията, описани в параграфи 2-9. Комисията може да определи допълнителни условия във финансовите процедури.
2. Държавите членки осигуряват буферни способности като част от доброволното обединяване.
3. Буферните способности отговарят на необходимите изисквания за качество и сертифициране, посочени във финансовите процедури, предвидени в член 24, параграф 2.
4. Буферните способности се регистрират в доброволното обединяване за целия период, определен в съответните рамкови договори, рамкови споразумения за партньорство или сходни договорености. Всички условия и ограничения, наложени от държавата или държавите членки, които регистрират способностите, са надлежно обосновани от оперативните изисквания.
5. Буферните способности не са допустими за финансовата подкрепа, посочена в член 17.
6. Комисията незабавно информира всички държави членки чрез CECIS за буферните способности, регистрирани в доброволното обединяване.
7. Буферните способности, регистрирани в доброволното обединяване, са налични за разгръщане по линия на Механизма на Съюза съгласно същите общи условия като останалите способности, регистрирани в доброволното обединяване, в съответствие с член 11 от Решение № 1313/2013/ЕС.
8. След отправяне на искане за помощ чрез ERCC разгръщането на буферните способности, регистрирани в доброволното обединяване, се извършва в съответствие с оперативните процедури за реагиране при бедствия, описани в глава 11.
9. Буферните способности, регистрирани в доброволното обединяване, са достъпни за национално използване в държавите членки, които са съфинансирали наличието на способностите. Преди използването им на собствена територия тези държави членки се консултират с ERCC, за да се уверят, че:
i)
не е налице едновременно бедствие или непосредствена заплаха от извънредно бедствие, което може да доведе до искане за разгръщане на буферната способност;
ii)
използването им на собствена територия не затруднява неоснователно бързия достъп на други държави членки, в случай че настъпят нови извънредни бедствия.
ГЛАВА 8
ПРОГРАМА ЗА ОБУЧЕНИЕ
Член 26
Програма за обучение
1. Създава се програма за обучение, която обхваща превенцията, готовността и реагирането при бедствия. Програмата включва общи и специфични курсове и система за обмен на експерти. Програма е насочена към целевите групи, определени в член 27.
2. Комисията отговаря за координацията, организацията и определянето на съдържанието и графика на програмата за обучение.
Член 27
Участници
1. Целевите групи за програмата за обучение са:
а)
служители на държавите членки в областта на гражданската защита и управлението при бедствия, по-специално ръководители, техните заместници и служители за връзка и експерти от държавите членки, както е определено в член 41, включително експерти в областта на превенцията и готовността, както и ключови служители от националните точки за контакт;
б)
служители на институциите и агенциите на Съюза;
в)
подбрани експерти от държавите в рамките на Европейската политика за съседство, страните кандидатки и потенциалните страни кандидатки.
2. Участието в курсовете за обучение е отворено и за избрани експерти от:
а)
Организацията на Обединените нации и нейните агенции;
б)
международните организации, посочени в приложение VII;
в)
трети държави и по целесъобразност, други подходящи участници.
3. Държавите членки и Комисията определят кои техни служители ще се обучават във всяка учебна сесия.
Член 28
Курсове на обучение
1. Програмата се състои от набор от курсове на входно, оперативно и ръководно ниво.
2. Комисията в сътрудничество с държавите членки определя набора от курсове, съдържанието, учебните планове и графиците на системата от курсове, включително изискванията за достъп.
3. Комисията гарантира, че обучаващите лица и лекторите са наясно със съответните развития в Механизма на Съюза.
Член 29
Обмен на експерти
Системата за обмен на експерти между държавите членки или с Комисията позволява на експертите да:
а)
получават и споделят опит;
б)
се запознават с различните използвани техники и оперативни процедури;
в)
изучават подходите, използвани от други участващи служби и институции за спешно реагиране.
Член 30
Допълнителни дейности по обучение
По целесъобразност и в съответствие с годишната работна програма се осигуряват допълнителни възможности за обучение, за да се отговори на установените нужди с цел гладко и ефективно изпълнение на дейности в областта на гражданската защита и управлението при бедствия.
Член 31
Система за оценяване
Комисията гарантира съгласуваност между нивото на обучение и неговото съдържание. За тази цел Комисията създава подходяща система за оценяване на организираните дейности по обучение.
ГЛАВА 9
РАМКА ЗА УЧЕНИЯ
Член 32
Програма за учения, стратегическа рамка и приоритети
1. Комисията създава и ръководи програма за учения в областта на гражданската защита.
2. Програмата за учения в областта на гражданската защита се направлява от стратегическа рамка, в която са определени целите и ролите на ученията съгласно Механизма на Съюза.
3. По-специално програмата за учения цели:
а)
подобряване на способността за реагиране на държавите членки, по-специално във връзка с екипи и други активи, предоставени в операции по оказване на помощ по линия на Механизма на Съюза;
б)
подобряване и проверка на процедурите и установяване на общ подход за координиране на операциите по оказване на помощ по линия на Механизма на Съюза и намаляване на времето за реагиране при големи бедствия;
в)
подобряване на сътрудничеството между службите за гражданска защита на държавите членки и Комисията;
г)
установяване и споделяне на извлечените поуки;
д)
изпитване на прилагането на извлечените поуки.
4. Общите приоритети на програмата за учения се определят в дългосрочен всеобхватен план. Той включва елементи от съответни сценарии за бедствия и възможности за реагиране при бедствия.
5. Комисията:
а)
разработва стратегическата рамка и дългосрочния всеобхватен план в сътрудничество с държавите членки, като взема предвид програмата за отчитане на извлечените поуки и друга съответна информация;
б)
определя целите на ученията и тяхната роля във връзка с останалите компоненти на Механизма на Съюза; и
в)
ежегодно включва предложение в работната програма за специфични приоритети за учения в съответствие с дългосрочния всеобхватен план.
ГЛАВА 10
ПРОГРАМА ЗА ОТЧИТАНЕ НА ИЗВЛЕЧЕНИТЕ ПОУКИ
Член 33
Мониторинг, анализ и оценка
1. Комисията и държавите членки споделят данни, информация и оценки, от които се нуждаят, за да осъществяват мониторинг, да анализират и оценяват всички съответни дейности в областта на гражданската защита по линия на Механизма на Съюза.
2. Комисията създава и управлява база данни, която може да се използва от държавите членки и Комисията с цел събиране и споделяне на данни, разпространение на извлечените поуки и проследяване на тяхното прилагане.
3. Комисията улеснява извличането на поуки заедно със съответните заинтересовани страни, включително чрез организиране на срещи.
Член 34
Насърчаване на прилагането
1. Комисията гарантира, че поуките, извлечени от нея, държавите членки и съответните заинтересовани страни, се включват в процеса по вземане на решения за допълнителното развитие на Механизма на Съюза.
2. По-специално извлечените поуки допринасят за установяване на:
а)
приоритети на програмата за обучение, включително по целесъобразност за съдържанието и учебните планове на курсовете за обучение и програмата за учения;
б)
приоритети на годишните покани за проекти в областта на превенцията и готовността; и
в)
приоритети на дейностите по планиране, посочени в член 10 от Решение № 1313/2013/ЕС.
3. Комисията редовно докладва относно програмата за отчитане на извлечените поуки, като посочва съответните поуки, предвидените корективни действия, отговорностите и графиците, както и етапа на прилагане на поуките.
4. Държавите членки периодично докладват относно постигнатия напредък по прилагането на извлечените поуки, които попадат в рамките на техните национални отговорности.
ГЛАВА 11
ОПЕРАТИВНИ ПРОЦЕДУРИ ЗА РЕАГИРАНЕ ПРИ БЕДСТВИЯ
Член 35
Искания за помощ и реакция
1. Когато на територията на Съюза възникне бедствие или непосредствена заплаха от бедствие, при получаването на искане за помощ чрез CECIS Комисията по целесъобразност и незабавно извършва действията, предвидени в член 15, параграф 3 от Решение № 1313/2013/ЕС.
2. Когато извън територията на Съюза възникне бедствие или непосредствена заплаха от бедствие, което евентуално налага помощ в областта на гражданската защита, Комисията може да информира третата държава за възможностите да поиска помощ по линия на Механизма на Съюза.
3. Ако държава членка или трета държава, засегната от бедствие или застрашена от непосредствена заплаха от бедствие, желае да поиска помощ посредством Механизма на Съюза, тя отправя писмено искане за помощ в областта на гражданската защита до ERCC чрез своите компетентни национални органи. Ако ООН и нейните агенции или която и да е от международните организации, посочени в приложение VII, желае да поиска помощ посредством Механизма на Съюза, тя отправя писмено искане за помощ в областта на гражданската защита до ERCC.
4. Страната заявител на помощта предоставя на ERCC цялата необходима информация относно ситуацията, и по-специално конкретните нужди, исканата помощ и местоположението.
5. Страната заявител на помощта информира ERCC относно периода, входния пункт и местоположението, за което се иска помощта, както и оперативната точка за контакт, която управлява бедствието на място.
6. Доколкото е възможно, ERCC изготвя конкретни планове за разполагане за всяко искане за помощ. Те включват препоръки за осигуряване на помощ, включително покани за разполагане на модули, екипи за техническа помощ и подкрепа, други способности за реагиране и експерти, регистрирани в EERC, както и оценка на евентуална критична необходимост. Конкретните планове за разполагане следват структурата и модела, определени в приложение VI, и се основават на общите предварително разработени планове, посочени в член 15, параграф 3, буква в) и член 16, параграф 3, буква б) от Решение № 1313/2013/ЕС, които обхващат най-важните видове рискове от бедствия и при които се вземат под внимание рисковите сценарии, посочени в оценките на риска на държавите членки. Конкретните планове за разполагане се предават на всички държави членки.
7. Следните критерии, чието приоритизиране може да зависи от специфичните характеристики на искането за помощ, се отчитат в процеса на подбор измежду способностите в рамките на EERC:
а)
наличност;
б)
адекватност;
в)
местоположение/близост;
г)
прогнозно време и разходи за транспорт;
д)
предишен опит;
е)
предишно използване на актива;
ж)
други съответни критерии, например езикови способности, културна близост.
8. Освен ако е договорено друго с държавите членки, ERCC не приканва държавите членки да разгръщат конкретни способности от EERC в зони на въоръжен конфликт, зони, застрашени от въоръжен конфликт, или при други условия, при които сигурността и безопасността на екипите е изложена на риск.
9. В съответствие с член 11, параграф 7 от Решение № 1313/2013/ЕС държавите членки, към които е отправена покана за разгръщане на способности от EERC, съобщават на ERCC своето окончателно решение относно разгръщането. ERCC посочва крайния срок, до който държавата членка принципно следва да отговори. Този краен срок се основава на естеството на бедствието и във всеки случай е не по-кратък от два часа.
10. Страната заявител на помощта информира ERCC кои предложения за помощ е приела.
11. Когато е необходима помощ за преодоляване на критична необходимост и в рамките на EERC не е налице такава помощ или не е достатъчна, Комисията незабавно информира всички национални точки за контакт чрез CECIS относно достъпната финансова помощ от Съюза за транспорт в съответствие с член 23, параграф 3, буква б) от Решение № 1313/2013/ЕС.
12. Що се отнася до искания за спасителни екипи и средства, ERCC информира държавите членки относно избора на страната заявител на помощта. Държавите членки, които осигуряват помощта, редовно информират ERCC за изпращането на спасителни екипи и средства, включително всички способности, които са част от EERC.
13. Комисията може да избере, назначи и изпрати експертен екип за помощ на място в съответствие с член 17 от Решение № 1313/2013/ЕС.
Член 36
Експертни мисии
1. Изпратените експерти извършват задачите, определени в член 8, буква г) от Решение № 1313/2013/ЕС. Те докладват редовно на органите на страната заявител на помощта и на ERCC.
2. ERCC информира държавите членки относно напредъка на експертната мисия.
3. Страната заявител на помощта редовно информира ERCC относно развитието на текущите дейности на място.
4. При операции в трети държави ръководителят на екипа редовно информира ERCC относно развитието на текущите дейности на място.
5. ERCC събира цялата получена информация и я разпространява до точките за контакт и компетентните органи на държавите членки.
Член 37
Оперативно освобождаване от ангажимента
1. Държавата членка - заявител на помощта, или която и да е от осигуряващите помощ държави членки информира незабавно ERCC и изпратените експертни и спасителни екипи, когато счита, че вече не е необходима помощ или такава не може да бъде оказана. Ефективното освобождаване от ангажимента се организира по подходящ начин от страната заявител на помощта и държавите членки. ERCC е в течение на съществуващото положение.
2. В трети държави ръководителят на екипа докладва възможно най-бързо на ERCC, ако след подходящи консултации със страната заявител на помощта счита, че вече не е необходима помощ или ако са налице пречки, които възпрепятстват ефективното осигуряване на помощ. ERCC предава тази информация на делегацията на Съюза в тази държава, както и на съответните служби на Комисията, Европейската служба за външна дейност (ЕСВД) и държавите членки. ERCC в координация със страната заявител на помощта гарантира ефективно освобождаване от ангажимента на изпратените експерти и спасителни екипи.
Член 38
Докладване и извлечени поуки
1. Компетентните органи на страната заявител на помощта и на осигурилите помощ държави членки, както и изпратените експерти, получават възможност да представят своите заключения по всички аспекти на операцията пред ERCC. ERCC изготвя обобщаващ доклад относно осигурената помощ и всички съответни извлечени поуки.
2. В допълнение към членове 33 и 34 ERCC заедно с държавите членки проследява прилагането на извлечените поуки с цел подобряване на спасителните операции по линия на Механизма на Съюза.
Член 39
Разходи
1. Освен ако е договорено друго, страната заявител на помощта поема разходите за помощта, осигурена от държавите членки.
2. Всяка от осигуряващите помощ държави членки може, с оглед по-специално на естеството на бедствието и размера на щетите, да предложи помощ отчасти или напълно безплатно. Тази държава членка също така може във всеки един момент да откаже напълно или отчасти да ѝ бъдат възстановени направените разходи.
3. Освен ако е договорено друго, в рамките на операцията страната заявител на помощта осигурява безплатно настаняване и прехрана за спасителните екипи и възстановява провизиите и запасите. Въпреки това в началото спасителните екипи следва да бъдат независими и самостоятелни по отношение на логистиката за разумен период от време в зависимост от използваното оборудване и съответно информират ERCC за положението си.
4. Разходите, свързани с изпращането на експерти и съответната логистична подкрепа, се третират в съответствие с член 22, буква а) от Решение № 1313/2013/ЕС. Тези разходи са допустими за финансиране от Съюза.
Член 40
Обезщетение за щетите
1. С изключение на надлежно установените случаи на измама или сериозно нарушение, държавата заявител на помощта се въздържа от искането на каквото и да било обезщетение от участващите държави за причинени щети, когато тези щети са последица от спасителна акция, проведена по линия на Механизма на Съюза и съгласно настоящото решение.
2. В случай на щети, претърпени от трети страни поради провеждането на спасителни акции, държавата заявител на помощта и държавата членка, която оказва помощ, си сътрудничат за улесняване на обезщетението за тези щети в съответствие с приложимите закони и съответните рамки.
ГЛАВА 12
ПРОЦЕС НА ИЗПРАЩАНЕ НА ЕКСПЕРТНИ ЕКИПИ
Член 41
Категории експерти
Държавите членки класифицират експертите в следните категории:
а)
технически експерти;
б)
експерти за оценка;
в)
експерти за координация;
г)
ръководители на екипи.
Член 42
Задачи и функции
1. Техническите експерти са в състояние да предоставят съвети по специфични въпроси на високо техническо ниво и относно съществуващите рискове и имат готовност да се включват в мисии.
2. Експертите за оценка са в състояние да представят оценка на положението, да дават съвети за най-подходящите мерки, които следва да се вземат, и имат готовност да се включват в мисии.
3. Сред експертите за координация може да има заместник-ръководители, лица, отговорни за логистика и комуникации, както и друг персонал в зависимост от потребностите. Ако е необходимо, техническите експерти и експертите по оценката могат да бъдат включени в екипа за координация, за да подпомагат ръководителя по време на цялата мисия.
4. Ръководителят на екипа е отговорен за ръководенето на екипа за оценка и координация по време на операция. Той следи за поддържане на връзка с органите на засегнатата страна, с ERCC, включително със служителя за връзка с ERCC, с други международни организации и, при провеждане на спасителни операции по линия на Механизма на Съюза извън държавите членки, с делегацията на Съюза в тази държава.
5. Що се отнася до експертите, изпратени по задачи, свързани с готовност, Комисията заедно с посочилата ги държава членка може да им възложи която и да е от функциите, посочени в член 41, като те са в състояние да предоставят съвети и да докладват относно адекватни мерки за готовност, включително административен капацитет, необходимост от ранно предупреждаване, обучение, учения и повишаване на осведомеността.
6. Що се отнася до експертите, изпратени по задачи, свързани с превенция, Комисията заедно с посочилата ги държава членка може да им възложи която и да е от функциите, посочени в член 41, като те са в състояние да предоставят съвети и да докладват относно адекватни мерки за превенция и способността за управление на риска.
Член 43
База данни с експерти
1. Комисията събира информацията относно експертите в база данни с експерти и я предоставя чрез CECIS.
2. Включени в EERC експерти се обозначават по специален начин в базата данни, посочена в параграф 1.
Член 44
Изисквания за обучение
При необходимост експертите участват в програмата за обучение, изготвена в съответствие с член 26.
Член 45
Номиниране
В случай на искане за помощ държавите членки са отговорни да посочат наличните експерти и да споделят техните данни за контакт с ERCC.
Член 46
Мобилизиране и споразумение за предоставяне на услуга
1. ERCC е способен да мобилизира и изпраща посочените експерти в много кратък срок, след като са били определени за конкретните мисии от участващите държави членки.
2. Комисията сключва споразумение за предоставяне на услуга с всеки експерт, което включва следните елементи:
а)
целите на мисията;
б)
условията;
в)
предвиденото времетраене на мисията;
г)
информация за лицето за контакт на място;
д)
условията за застраховка;
е)
дневното възнаграждение, което се полага за покриване на разходите;
ж)
специфичните условия на заплащане;
з)
насоки за техническите експерти, експертите за оценка и координация и ръководителите на екипи.
ГЛАВА 13
ТРАНСПОРТНА ПОДКРЕПА
Член 47
Форми на транспортна подкрепа
Транспортната подкрепа може да бъде предоставена под формата на:
а)
обединяване или споделяне на транспортен капацитет;
б)
определяне и улесняване на достъпа на държавите членки до транспортни ресурси на търговския пазар и/или от други източници; или
в)
осигуряване на подкрепа от Съюза за държавите членки под формата на безвъзмездни средства или чрез транспортни услуги, предоставени от частни или други субекти.
Член 48
Процедура за транспортна подкрепа посредством Механизма на Съюза
1. Процедурите, предвидени в членове 49 и 50, се прилагат винаги когато се отправя искане за транспортна подкрепа.
2. Исканията се отправят от компетентния орган, определен в член 56, и се изпращат до Комисията в писмена форма. Те съдържат информацията, предвидена в приложение VIII, част А.
3. В случай на обединяване на транспортен капацитет една държава членка може да поеме водеща роля с оглед на искането на финансово подпомагане от Съюза за цялата операция.
4. Всички искания за транспортна подкрепа съгласно настоящото решение и свързаните с тях отговори и обмен на информация между държавите членки и Комисията се предават на и обработват от ERCC.
5. Исканията се предават чрез CECIS или електронна поща. Приема се предаване на искания за финансиране от Съюза чрез CECIS, телефакс или електронна поща, при условие че впоследствие Комисията незабавно получи подписаните от компетентния орган оригинали.
6. При все това Комисията може да изгради електронна система за обмен, която да поеме цялата кореспонденция с получателите, включително сключването на споразумения за безвъзмездни средства, уведомяването за решения за безвъзмездни средства и всички изменения по тях, в съответствие с член 179 от Делегиран регламент (ЕС) № 1268/2012 на Комисията (5).
Член 49
Искания за транспортна подкрепа
1. При получаване на искане за подкрепа Комисията незабавно уведомява точките за контакт, определени от държавите членки съгласно член 9, параграф 7 от Решение № 1313/2013/ЕС.
2. В уведомлението Комисията може по целесъобразност да прикани държавите членки да ѝ съобщят подробности за всички транспортни ресурси, които могат да предоставят на разположение на отправилата искането държава членка, или други алтернативни решения, които могат да предложат в отговор на нуждите, изразени от засегнатата държава. Комисията може да посочи максимален срок за предоставяне на тази информация.
3. При уведомяването на точките за контакт от страна на Комисията, както е посочено в параграф 1, поисканата транспортна подкрепа става допустима за съфинансиране от Съюза, без да се засяга член 53.
Член 50
Отговори на искания за транспортна подкрепа
1. Държавите членки, които могат да предоставят транспортна подкрепа, уведомяват Комисията във възможно най-кратък срок, и най-късно 24 часа след получаването на уведомлението, посочено в член 49, освен ако в уведомлението е посочено друго, относно всички транспортни ресурси, които могат да предоставят доброволно на разположение в отговор на искането за подкрепа за обединяване или определяне на транспортни ресурси. Тази информация съдържа елементите, предвидени в приложение VIII, част Б, и включва информация относно финансовите условия или други ограничения, ако има такива.
2. Комисията събира информацията относно достъпните транспортни ресурси във възможно най-кратък срок и я предава на държавата членка, отправила искането.
3. В допълнение към информацията, посочена в параграф 2, Комисията предава на държавите членки всякаква друга информация, с която разполага, относно транспортни ресурси, достъпни от други източници, включително търговския пазар, и улеснява достъпа на държавите членки до тези допълнителни ресурси.
4. Отправилата искането държава членка уведомява Комисията за транспортните решения, които е избрала, и осъществява контакт с предоставящата помощ държава членка или с оператора, определен от Комисията.
5. Комисията уведомява всички държави членки за избора, направен от отправилата искането държава членка. Тази държава членка редовно информира Комисията относно напредъка по предоставянето на помощта в областта на гражданската защита.
Член 51
Искане за безвъзмездни средства
1. Когато дадена държава членка определи евентуално транспортно решение, но е необходимо финансиране от Съюза, за да се извърши превозът на помощта в областта на гражданската защита, държавата членка може да поиска безвъзмездни средства от Съюза.
2. Държавата членка посочва в своето искане процента на съфинансиране от Съюза, за който кандидатства, като той не надхвърля 55 % от допустимите разходи за транспортни действия съгласно член 23, параграф 2 от Решение № 1313/2013/ЕС и не надхвърля максималния праг от 85 % от допустимите разходи за транспортни действия съгласно член 23, параграф 3, букви а) и б) от Решение № 1313/2013/ЕС. Комисията незабавно уведомява всички държави членки за искането.
3. Комисията може да установява рамкови партньорства със съответните компетентни органи на държавите членки, както е посочено в член 178 от Делегиран регламент (ЕС) № 1268/2012.
Член 52
Искане за транспортна услуга
1. В случай че поискалата транспортна подкрепа държава членка не определи транспортно решение, тя може да поиска от Комисията да сключи договор за транспортна услуга с частни или други субекти с цел превоз на помощта в областта на гражданската защита до засегнатата държава.
2. При получаване на искането, посочено в параграф 1, Комисията незабавно уведомява всички държави членки за него и уведомява поискалата транспортна подкрепа държава членка за всички достъпни транспортни решения и разходите за тях.
3. Въз основа на обмена на информация, посочен в параграфи 1 и 2, държавата членка потвърждава писмено своето искане за транспортна услуга и своя ангажимент да възстанови съответните средства на Комисията съгласно разпоредбите на член 54. Държавата членка посочва какъв процент от разходите ще възстанови. Този процент е не по-малък от 45 % за транспортни действия съгласно член 23, параграф 2 от Решение № 1313/2013/ЕС и 15 % за транспортни действия съгласно член 23, параграф 3, букви а) и б) от Решение № 1313/2013/ЕС.
4. Държавата членка незабавно уведомява Комисията за всички промени по искането за транспортна услуга.
Член 53
Решение за финансиране от Съюза за транспортна подкрепа
1. Следните елементи се отчитат, с цел да се определи дали са спазени критериите, посочени в член 23, параграф 1, буква г) от Решение № 1313/2013/ЕС, и принципите на икономичност, ефикасност и ефективност съгласно Регламент (ЕС, Евратом) № 966/2012 на Европейския парламент и на Съвета (6):
а)
информацията, съдържаща се в искането за финансиране от Съюза, което държавата членка е представила съгласно член 48, параграф 2;
б)
нуждите, изразени от засегнатата държава;
в)
всички оценки на нуждите, извършени от експерти, докладващи на Комисията по време на бедствието;
г)
друга подходяща и надеждна информация, предоставена на Комисията от държавите членки и международните организации към момента на решението;
д)
ефикасността и ефективността на транспортните решения, които са предвидени да гарантират навременно предоставяне на помощ в областта на гражданската защита;
е)
възможности за набавяне на местно равнище;
ж)
други действия, предприети от Комисията.
2. Държавите членки предоставят всякаква допълнителна информация, необходима за оценката на изпълнението на критериите, посочени в член 23, параграф 1, буква г) от Решение № 1313/2013/ЕС. Държавите членки уведомяват възможно най-бързо Комисията при получаване на искането от Комисията за подобна информация.
3. Комисията посочва предварителното финансиране, което ще бъде отпуснато, като то може да бъде в размер до 85 % от поисканото финансово участие на Съюза, при условие че има налични бюджетни ресурси. Не се предоставя предварително финансиране за безвъзмездни средства под прага, определен за безвъзмездни средства с ниска стойност съгласно член 185 от Делегиран регламент (ЕС) № 1268/2012, освен ако поискалата финансова помощ държава членка може да докаже, че липсата на предварително финансиране би застрашила изпълнението на действието.
4. Решението относно финансовата помощ се съобщава незабавно на поискалата финансова помощ държава членка. То се съобщава и на всички други държави членки.
5. За съфинансиране от Съюза не се допускат индивидуални заявления за безвъзмездни средства за превоз, за които се иска финансово участие на Съюза под 2 500 EUR, освен ако са обхванати от рамковите партньорства, посочени в член 51, параграф 3.
Член 54
Възстановяване на финансиране от Съюза за транспортна подкрепа
За разходите, направени от Комисията съгласно процедурата, посочена в член 52, Комисията издава в 90-дневен срок от осъществяването на транспортната операция, за която е била предоставена финансова помощ от Съюза, дебитно известие до държавите членки, които са получили финансиране от Съюза, за сума, която съответства на разпоредбите на решението, взето от Комисията относно искането за транспортна услуга, и която представлява поне 15 % от транспортните разходи за транспортни действия съгласно член 23, параграф 3 от Решение № 1313/2013/ЕС и 45 % за транспортни действия съгласно член 23, параграф 2 от Решение № 1313/2013/ЕС.
Член 55
Обезщетение за щети
С изключение на надлежно установените случаи на измама или сериозно нарушение, поискалата транспортна подкрепа държава членка се въздържа от искането на каквото и да било обезщетение от Съюза за щети, причинени на нейно имущество или служебен персонал, когато тези щети са последица от предоставянето на транспортна подкрепа, което се урежда от настоящото решение.
Член 56
Определяне на компетентни органи
Държавите членки определят компетентните органи, които са упълномощени да отправят искания за и да получават финансова помощ от Комисията при прилагане на настоящото решение, и уведомяват Комисията за това в 60-дневен срок от уведомлението за настоящото решение. Всяка променя в тази информация незабавно се съобщава на Комисията.
При все това уведомленията относно компетентните органи, отправени от държавите членки съгласно член 12 от Решение 2007/606/ЕО, Евратом, остават валидни до следващо известие от съответната държава членка.
ГЛАВА 14
ЗАКЛЮЧИТЕЛНИ РАЗПОРЕДБИ
Член 57
Отмяна
Решения 2004/277/ЕО, Евратом и 2007/606/ЕО, Евратом се отменят. Позоваванията на отменените решения се тълкуват като позовавания на настоящото решение и се четат в съответствие с таблицата на съответствието в приложение IX.
Член 58
Адресати
Адресати на настоящото решение са държавите членки.
Съставено в Брюксел на 16 октомври 2014 година.
IZVEDBENI SKLEP KOMISIJE
z dne 16. oktobra 2014
o določitvi pravil za izvajanje Sklepa št. 1313/2013/EU Evropskega parlamenta in Sveta o mehanizmu Unije na področju civilne zaščite ter razveljavitvi odločb Komisije 2004/277/ES, Euratom in 2007/606/ES, Euratom
(notificirano pod dokumentarno številko C(2014) 7489)
(Besedilo velja za EGP)
(2014/762/EU)
EVROPSKA KOMISIJA JE -
ob upoštevanju Pogodbe o delovanju Evropske unije,
ob upoštevanju Sklepa št. 1313/2013/EU Evropskega parlamenta in Sveta z dne 17. decembra 2013 o mehanizmu Unije na področju civilne zaščite (1) in zlasti člena 32(1) Sklepa,
ob upoštevanju naslednjega:
(1)
Mehanizem Unije na področju civilne zaščite (v nadaljnjem besedilu: mehanizem Unije) je na splošno namenjen krepitvi sodelovanja med Unijo in državami članicami na področju civilne zaščite ter olajševanju usklajevanja na tem področju, da bi se izboljšala učinkovitost sistemov za preprečevanje naravnih nesreč in nesreč, ki jih povzroči človek, ter za pripravljenost in odziv nanje.
(2)
Nesreče se lahko zgodijo kadar koli, zato mora Center za usklajevanje nujnega odziva („Emergency Response Coordination Centre“, v nadaljnjem besedilu: ERCC), ustanovljen v skladu s členom 7 Sklepa št. 1313/2013/EU, stalno vzdrževati tesne stike s kontaktnimi točkami držav članic.
(3)
Osnovni sestavni del mehanizma Unije je skupni komunikacijski in informacijski sistem za nujne primere („Common Emergency Communication and Information System“, v nadaljnjem besedilu: sistem CECIS), saj mora zagotavljati verodostojnost, celovitost in zaupnost podatkov, ki jih vsakodnevno in ob nesrečah izmenjujejo države članice. Zaradi posebnosti odzivanja na dogodke onesnaženja morskega okolja bi bilo treba ustvariti posebno različico sistema CECIS, ki bo zagotavljala dostop sekretariatom konvencij o regionalnih morjih in tretjim državam, ki si regionalni morski bazen delijo z Unijo.
(4)
Za zagotovitev operativne učinkovitosti bi bilo treba opredeliti minimalne zahteve za module ter določiti druge odzivne zmogljivosti in strokovnjake v skladu s členom 9(1) Sklepa št. 1313/2013/EU, pa tudi njihove operativne zahteve glede delovanja in interoperabilnosti, kot je določeno v členu 9(2) Sklepa št. 1313/2013/EU. Zlasti moduli bi morali biti sposobni določeno časovno obdobje delovati samozadostno, biti pripravljeni na hitro napotitev in biti interoperabilni. Za povečanje interoperabilnosti modulov so potrebni ukrepi na ravni Unije in držav članic.
(5)
Za evropske zmogljivosti za nujni odziv („European Emergency Response Capacity“, v nadaljnjem besedilu: EERC) bi bilo treba opredeliti ter redno pregledovati ciljne zmogljivosti, da bi imeli dovolj vseh potrebnih vrst modulov, drugih odzivnih zmogljivosti in strokovnjakov, ki bi bili na voljo za uporabo oziroma napotitev v okviru mehanizma Unije. Opredeliti in redno pregledovati bi bilo treba zahteve glede kakovosti in interoperabilnosti, da se zagotovi enotna minimalna stopnja kakovosti in interoperabilnosti vseh zmogljivosti, ki sodelujejo v EERC.
(6)
Določiti bi bilo treba postopek certificiranja in registriranja, vključno z elementi samoocenjevanja, za potrditev, da prostovoljni nabor zmogljivosti izpolnjuje vse potrebne zahteve in je, če je to ustrezno, upravičen do omejenega sofinanciranja Unije za stroške prilagoditve. S tem postopkom certificiranja in registriranja bi bilo poleg tega treba zagotoviti ustrezno geografsko ravnovesje zmogljivosti v skladu z lokacijo tveganj ter proučiti udeležbo vseh zainteresiranih držav članic.
(7)
Komisiji in državam članicam bi morala opredelitev možnih vrzeli v odzivnih zmogljivostih v EERC omogočiti, da skupaj določijo, kje zunaj prostovoljnega nabora ali v njem ustrezne zmogljivosti niso na voljo. Države članice, ki si prizadevajo za odpravo teh vrzeli vsaka zase ali z združevanjem v konzorcije, bi morale biti upravičene do omejenega sofinanciranja Unije, če je to stroškovno učinkovito in potrjeno z ocenami tveganja.
(8)
Za razvoj delovanja EERC bi morala omejena sredstva sofinanciranja Unije prek okvirnih pogodb, okvirnih sporazumov o partnerstvu ali podobnih ureditev podpirati dostop držav članic do dodatnih zmogljivosti za odpravo začasnih pomanjkljivosti ob izrednih nesrečah, tj. nesrečah, katerih narava in obseg presegata, kar je mogoče razumno pričakovati in na kar je mogoče biti pripravljen. Te zmogljivosti bi bilo treba vključiti v prostovoljni nabor za uporabo v okviru mehanizma Unije.
(9)
Program usposabljanja mehanizma Unije je še naprej bistvena sestavina pripravljenosti osebja civilne zaščite in osebja za obvladovanje nesreč, napotenega v okviru mehanizma Unije. V skladu s področjem uporabe iz člena 13(1) Sklepa št. 1313/2013/EU bi moral vključevati stopnje preprečevanja, pripravljenosti in odziva.
(10)
Program vaj mehanizma Unije bi moral nadaljevati svojo bistveno vlogo pri praktični pripravljenosti na napotitve, kar bi vključevalo mehanizem Unije in izmenjavo spoznanj, pridobljenih pri izvajanju dejavnosti civilne zaščite v okviru mehanizma Unije. Program vaj bi se moral usmerjati s strateškim okvirom, v katerem bi bili določeni cilji in vloga vaj v okviru mehanizma Unije, ter posebnimi prednostnimi nalogami, vključenimi v letne delovne programe.
(11)
Vzpostaviti bi bilo treba sistematičen, usmerjen in skladen pristop za zbiranje, analiziranje, razširjanje ter uporabo pridobljenih spoznanj, ki bi vključeval celoten cikel obvladovanja nesreč.
(12)
V okviru mehanizma Unije so pomembni jasni operativni postopki za odziv na nesreče v skladu z mehanizmom, da se zagotovi učinkovita pomoč ob nesrečah, tudi za ustrezne mednarodne organizacije iz člena 16(1) Sklepa št. 1313/2013/EU.
(13)
Da bi bil mehanizem Unije kar najbolj učinkovit in uspešen, bi morale biti vse prošnje za pomoč in ponudbe pomoči čim bolj natančne ter vsebovati vse potrebne podatke.
(14)
Za učinkovito usklajevanje pomoči bi moral ERCC vse države članice seznaniti s svojimi ocenami kritičnih potreb in priporočili za uporabo iz prostovoljnega nabora ter pri vsaki prošnji za pomoč razviti ustrezen načrt uporabe. Izbor zmogljivosti iz prostovoljnega nabora bi moral temeljiti na posebnih in objektivnih merilih, razvrščenih po pomembnosti na podlagi trenutnih operativnih potreb.
(15)
Da bi se v okviru mehanizma Unije izboljšal odzivni čas, če je to ustrezno, bi morale države članice opraviti potrebne priprave za uporabo svojih zmogljivosti, registriranih v prostovoljnem naboru.
(16)
Pomemben sestavni del mehanizma Unije je razpoložljivost strokovnjakov za tehnično svetovanje, ocenjevanje in usklajevanje, vključno z vodji ekip. Opredeliti je treba naloge in funkcije strokovnjakov ter določiti postopek za njihovo napotitev.
(17)
V členu 23 Sklepa št. 1313/2013/EU so navedene posebne določbe za zagotavljanje podpore pri prevozu v primeru nesreče, da se omogoči hiter in učinkovit odziv z mehanizmom Unije. Določiti je treba pravila in postopke, po katerih lahko države članice zaprosijo za finančno podporo Unije pri prevozu pomoči v prizadeto državo ter po katerih navedene prošnje obravnava Komisija.
(18)
Zaradi zagotavljanja preglednosti, skladnosti in učinkovitosti je nujno določiti, katere podatke je treba navesti v prošnjah za podporo pri prevozu ter s tem povezanih odgovorih držav članic in Komisije.
(19)
Kadar se lahko zagotovi finančna pomoč Unije v skladu s Sklepom št. 1313/2013/EU, bi moralo biti državam članicam omogočeno, da izberejo bodisi nepovratna sredstva bodisi prevozne storitve.
(20)
Odločbi Komisije 2004/277/ES, Euratom (2) in 2007/606/ES, Euratom (3) je treba razveljaviti.
(21)
Ukrepi iz tega sklepa so skladni z mnenjem Odbora za civilno zaščito -
SPREJELA NASLEDNJI SKLEP:
POGLAVJE 1
SPLOŠNE DOLOČBE
Člen 1
Predmet urejanja
V tem sklepu so določena podrobna pravila za izvajanje Sklepa št. 1313/2013/EU, kar zadeva:
(a)
sodelovanje Centra za usklajevanje nujnega odziva (ERCC) s kontaktnimi točkami v državah članicah;
(b)
sestavne dele skupnega komunikacijskega in informacijskega sistema za nujne primere (sistem CECIS) ter postopka izmenjave informacij prek tega sistema;
(c)
določanje modulov, drugih odzivnih zmogljivosti in strokovnjakov ter operativne zahteve glede delovanja in interoperabilnosti modulov, vključno z njihovimi nalogami, zmogljivostmi, glavnimi sestavnimi deli, samozadostnostjo in napotitvijo;
(d)
ciljne zmogljivosti, zahteve glede kakovosti in interoperabilnosti ter postopek certificiranja in registriranja, ki so potrebni za delovanje EERC, vključno s finančnimi ureditvami;
(e)
ugotavljanje in zapolnjevanje vrzeli v EERC;
(f)
organizacijo programa usposabljanja, okvira vaj in programa pridobljenih spoznanj;
(g)
operativne postopke pri odzivanju na nesreče v Uniji in zunaj nje, vključno z določanjem ustreznih mednarodnih organizacij;
(h)
postopek napotitve strokovnih ekip;
(i)
ter organizacijo podpore pri prevozu pomoči.
Člen 2
Opredelitve pojmov
V tem sklepu se uporabljajo naslednje opredelitve pojmov:
1.
„prosilec za pomoč“ pomeni državo članico ali tretjo državo, ki jo je prizadela nesreča ali neizbežna nesreča ali ki pričakuje, da jo bo prizadela neizbežna nesreča, pa tudi Združene narode in njihove agencije in druge relevantne mednarodne organizacije, kot je določeno v Prilogi VII;
2.
„pomoč civilne zaščite“ pomeni ekipe, strokovnjake ali module za civilno zaščito, skupaj z njihovo opremo, ter material za pomoč ali zaloge, ki so potrebni, da se ublažijo neposredne posledice nesreče;
3.
„zmogljivosti za ublažitev posledic nesreče“ pomenijo zmogljivosti za odziv na nesreče, katerih razpoložljivost in hitra dostopnost se sofinancirata v skladu s členom 21(2)(d) Sklepa št. 1313/2013/EU;
4.
„intervencijska ekipa“ pomeni človeške in materialne vire, vključno z moduli, ki jo vzpostavi ena ali več držav članic za intervencije civilne zaščite;
5.
„ekipa za tehnično pomoč in podporo“ pomeni človeške in materialne vire, ki jo vzpostavi ena ali več držav članic za izpolnjevanje nalog podpore, kot je navedeno v Prilogi II.
POGLAVJE 2
CENTER ZA USKLAJEVANJE NUJNEGA ODZIVA (ERCC)
Člen 3
Sodelovanje ERCC s kontaktnimi točkami v državah članicah
1. Vsaka država članica določi nacionalno kontaktno točko za ERCC, ki je na voljo neprekinjeno 24 ur na dan, sedem dni v tednu. Pri določitvi se uporabi „Obrazec izkaznice države“ iz Priloge I.
2. ERCC vzdržuje tesne stike s kontaktnimi točkami držav članic zaradi opravljanja rednih nalog in operacij odzivanja, kot je določeno v tem sklepu in Sklepu št. 1313/2013/EU.
POGLAVJE 3
SKUPNI KOMUNIKACIJSKI IN INFORMACIJSKI SISTEM ZA NUJNE PRIMERE (SISTEM CECIS)
Člen 4
Sloji sistema CECIS
Sistem CECIS sestavljajo trije deli:
(a)
omrežni sloj, ki povezuje pristojne organe in kontaktne točke v državah članicah z ERCC;
(b)
aplikacijski sloj, sestavljen iz zbirk podatkov in drugih informacijskih sistemov, potrebnih za delovanje mehanizma Unije, zlasti za:
(i)
pošiljanje obvestil;
(ii)
zagotavljanje komunikacije in izmenjave informacij med ERCC in pristojnimi organi ter njihovimi kontaktnimi točkami;
(iii)
razširjanje spoznanj, pridobljenih pri intervencijah;
(c)
varnostni sloj, sestavljen iz sklopa sistemov, pravil in postopkov, potrebnih za zagotovitev verodostojnosti, celovitosti in zaupnosti podatkov, shranjenih in izmenjanih prek sistema CECIS.
Člen 5
Varovanje tajnosti podatkov
1. Sistem CECIS mora varno obravnavati dokumente, zbirke podatkov in informacijske sisteme prek Varnih vseevropskih telematskih storitev med upravami (v nadaljnjem besedilu: omrežje sTESTA) ali primerljivega omrežja.
2. Dokumenti in informacije, označeni kot „EU CONFIDENTIAL“ ali z višjo označbo tajnosti, se pošiljajo v skladu s posebnimi dogovori med organom izvora in prejemnikom, kot je določeno v Sklepu Komisije 2001/844/ES, ESPJ, Euratom (4).
Člen 6
Podatki in njihovo posodabljanje
1. Države članice Komisiji predložijo ustrezne podatke z uporabo obrazca izkaznice države iz Priloge I.
2. Države članice zagotovijo podatke o kontaktnih točkah in po potrebi o drugih službah, ki pokrivajo naravne, tehnološke, radiološke ali ekološke nesreče, vključno z nenamernim onesnaževanjem morja.
3. Države članice Komisijo nemudoma uradno obvestijo o vseh spremembah podatkov iz odstavkov 1 in 2.
4. Zbirka podatkov sistema CECIS vsebuje namenski oddelek s podatki o registraciji in razpoložljivosti odzivnih zmogljivosti v EERC. Komisija nacionalnim kontaktnim točkam civilne zaščite zagotavlja stalen dostop do te zbirke.
5. Države članice zagotovijo, da je namenski oddelek v zbirki podatkov sistema CECIS vedno posodobljen glede stanja razpoložljivosti in vseh potrebnih dejanskih podatkov v zvezi z relevantnimi značilnostmi vseh registriranih odzivnih zmogljivosti v EERC.
6. Države članice lahko drugim ustreznim državnim organom po potrebi dodelijo dostop do sistema CECIS, ki je omejen na branje.
Člen 7
Uporabniška skupina sistema CECIS
Komisiji pri potrjevanju, preskušanju in nadaljnjem razvoju sistema CECIS pomaga uporabniška skupina, sestavljena iz predstavnikov, ki jih imenujejo države članice.
Člen 8
Izvajanje in nadaljnji razvoj
1. Komisija upravlja in nadalje razvija sistem CECIS, pri čemer upošteva potrebe in zahteve držav članic.
2. Države članice na svojem ozemlju uredijo ustrezno okolje informacijske tehnologije sistema CECIS v skladu z zavezami iz obrazca izkaznice države iz Priloge I.
Člen 9
Sistem CECIS za onesnaževanje morja
1. Komisija zagotovi, da je državam članicam in Evropski agenciji za pomorsko varnost prek spleta na voljo posebna aplikacija sistema CECIS za onesnaževanje morja, ki upošteva posebnosti odzivanja na pomorske incidente.
2. Ta aplikacija je prek spleta na voljo tudi tretjim državam, ki si delijo regionalni morski bazen z Unijo. Priložnostno se lahko dostop omogoči tudi sekretariatom relevantnih konvencij o regionalnih morjih.
POGLAVJE 4
MODULI, EKIPE ZA TEHNIČNO POMOČ IN PODPORO, DRUGE ODZIVNE ZMOGLJIVOSTI IN STROKOVNJAKI
Člen 10
Registracija modulov, ekip za tehnično pomoč in podporo, drugih odzivnih zmogljivosti in strokovnjakov
1. Države članice svoje module, ekipe za tehnično pomoč in podporo, druge odzivne zmogljivosti in strokovnjake, določene v skladu s členom 9(6) Sklepa št. 1313/2013/EU, registrirajo v zbirko podatkov sistema CECIS.
2. Moduli, ekipe za tehnično pomoč in podporo, druge odzivne zmogljivosti in strokovnjaki, predhodno odrejeni v EERC, se registrirajo v namenskem oddelku zbirke podatkov sistema CECIS.
3. Podatki iz odstavkov 1 in 2 se po potrebi posodobijo.
Člen 11
Sestava modulov, ekip za tehnično pomoč in podporo, drugih odzivnih zmogljivosti in strokovnjakov
1. Module ter ekipe za tehnično pomoč in podporo lahko sestavljajo viri, ki jih zagotovi ena ali več držav članic.
2. Kadar je modul ali ekipa za tehnično pomoč in podporo sestavljena iz več kot enega sestavnega dela, se lahko uporaba tega modula ali te ekipe v intervenciji omeji na tiste sestavne dele, ki so potrebni za intervencijo.
Člen 12
Samozadostnost modulov
1. Za posamezni modul se uporabljajo naslednji elementi samozadostnosti, kot so določeni v Prilogi II:
(a)
primerno zavetje pred prevladujočimi vremenskimi razmerami;
(b)
proizvodnja energije in razsvetljava, ki zadostuje za porabo v operativni bazi in za opremo, potrebno za izpolnitev naloge;
(c)
sanitarije in prostori za higieno, namenjeni osebju modula;
(d)
razpoložljivost hrane in vode za osebje modula;
(e)
zdravstveno in reševalno osebje, pripomočki in zaloge za osebje modula;
(f)
skladiščenje in vzdrževanje opreme modula;
(g)
oprema za komunikacijo z zadevnimi partnerji, zlasti tistimi, ki so odgovorni za usklajevanje na terenu;
(h)
lokalni prevoz;
(i)
logistika, oprema in osebje, ki omogočajo vzpostavitev operativne baze ter začetek opravljanja naloge takoj po prihodu na teren.
2. Skladnost z zahtevami po samozadostnosti zagotavlja država članica, tako da:
(a)
vključi potrebno osebje, opremo in potrošno blago v modul;
(b)
uredi vse potrebno na kraju delovanja;
(c)
ali vnaprej poskrbi za dopolnitev nesamozadostne intervencijske ekipe z ekipo za tehnično pomoč in podporo, da se pred registracijo zadevnega modula v skladu s členom 10(1) izpolnijo zahteve iz člena 13.
3. Obdobje, za katero je treba ob začetku naloge zagotoviti samozadostnost, ne sme biti krajše kot eno od:
(a)
96 ur;
(b)
obdobja iz Priloge II.
Člen 13
Zahteve za module ter ekipe za tehnično pomoč in podporo
1. Moduli izpolnjujejo splošne zahteve iz Priloge II.
2. Ekipe za tehnično pomoč in podporo izpolnjujejo splošne zahteve iz Priloge II.
3. Splošne zahteve iz Priloge II se občasno pregledajo.
4. Države članice sprejmejo potrebne ukrepe, s katerimi zagotovijo, da:
(a)
lahko moduli delujejo z drugimi moduli;
(b)
lahko ekipe za tehnično pomoč in podporo sodelujejo z drugimi ekipami za tehnično pomoč in podporo ter relevantnimi akterji na terenu;
(c)
lahko sestavni deli modula delujejo skupaj kot en modul;
(d)
lahko sestavni deli ekip za tehnično pomoč in podporo skupaj delujejo kot ena ekipa za tehnično pomoč in podporo;
(e)
lahko moduli ter ekipe za tehnično pomoč in podporo, kadar se uporabljajo zunaj Unije, sodelujejo z mednarodnimi zmogljivostmi odzivanja na nesreče za pomoč prizadeti državi;
(f)
se vodje ekip, njihovi namestniki in uradniki za zvezo modulov ter ekip za tehnično pomoč in podporo udeležijo ustreznih usposabljanj in vaj, ki jih organizira Komisija, kot je določeno v členih 26 do 32.
POGLAVJE 5
RAZVOJ EVROPSKE ZMOGLJIVOSTI ZA NUJNI ODZIV (EERC) V OBLIKI PROSTOVOLJNEGA NABORA
Člen 14
Ciljne zmogljivosti
1. Ciljne zmogljivosti EERC ustrezajo zmogljivostim, opredeljenim v Prilogi III.
2. Komisija v sodelovanju z državami članicami vsaj vsako drugo leto oceni primernost ciljnih zmogljivosti in jih po potrebi prilagodi na podlagi tveganj, ugotovljenih v nacionalnih ocenah tveganja ali drugih ustreznih nacionalnih ali mednarodnih virih informacij.
3. Države članice Komisiji pošljejo ustrezne informacije o tveganjih, potrebne za oceno ciljnih zmogljivosti.
Člen 15
Zahteve glede kakovosti in interoperabilnosti
1. Zahteve glede kakovosti in interoperabilnosti, določene v Prilogi IV, se uporabljajo za module, ekipe za tehnično pomoč in podporo, druge odzivne zmogljivosti ter strokovnjake v EERC.
2. Komisija v sodelovanju z državami članicami vsaj vsako drugo leto oceni primernost zahtev glede kakovosti in interoperabilnosti ter jih po potrebi prilagodi. Zahteve glede kakovosti temeljijo na uveljavljenih mednarodnih standardih, kadar ti že obstajajo.
Člen 16
Postopek certificiranja in registriranja
1. Za module, ekipe za tehnično pomoč in podporo, druge odzivne zmogljivosti ter strokovnjake v EERC se uporablja postopek certificiranja in registriranja, določen v odstavkih 2 do 8.
2. Pri certificiranju in registriranju je treba izpolniti zahteve glede kakovosti, kot so določene v Prilogi IV, razen pri zmogljivostih za ublažitev posledic nesreče, za katere se uporablja člen 25(3).
3. Države članice, ki ponujajo določen modul, ekipo za tehnično pomoč in podporo, drugo odzivno zmogljivost ali strokovnjaka v EERC, zagotovijo informacijske elemente iz Priloge V.
4. Komisija oceni, ali zadevni modul, ekipa za tehnično pomoč in podporo, druga odzivna zmogljivost ali strokovnjak pridejo v poštev za vključitev v EERC, ter svoje ugotovitve nemudoma sporoči zadevni državi članici. Komisija v tej oceni obravnava zlasti izpolnjevanje zahtev glede kakovosti, ciljne zmogljivosti, popolnost poslanih informacij, geografsko bližino in sodelovanje vseh držav članic, pa tudi druge ustrezne dejavnike, ki jih določi vnaprej ter ki se uporabljajo za vse primerljive module, ekipe za tehnično pomoč in podporo, druge odzivne zmogljivosti ali strokovnjake.
5. Če se modul, ekipa za tehnično pomoč in podporo, druga odzivna zmogljivost ali strokovnjak obravnavajo za vključitev v EERC, Komisija začne postopek njihovega certificiranja na podlagi predloženih informacij in vseh dodatnih informacij, ki jih lahko zahteva od organa zadevne države članice. Kadar Komisija na podlagi razpoložljivih informacij meni, da so zahteve glede kakovosti in interoperabilnosti izpolnjene, lahko modul, ekipo za tehnično pomoč in podporo, drugo odzivno zmogljivost ali strokovnjaka registrira v prostovoljni nabor.
6. Komisija organu zadevne države članice pisno sporoči svojo oceno glede zahtevanih usposabljanj, vaj in/ali delavnic ter druge ustrezne pogoje za certifikacijo in registracijo.
7. Če so izpolnjeni vsi pogoji za certifikacijo, Komisija izjavi, da je modul, ekipa za tehnično pomoč in podporo, druga odzivna zmogljivost ali strokovnjak v EERC certificiran, ter to sporoči državi članici.
8. Certifikacijo modula, ekipe za tehnično pomoč in podporo, druge odzivne zmogljivosti ali strokovnjaka je treba najpozneje po treh letih ponovno oceniti, če se sredstvo predloži za ponovno registracijo v EERC.
9. Komisija v sodelovanju z državami članicami vsaj vsako drugo leto oceni primernost postopka certificiranja in registriranja ter ga po potrebi prilagodi.
Člen 17
Finančne ureditve za stroške prilagoditve
1. Države članice lahko zaprosijo za nepovratna sredstva, s katerimi financirajo stroške prilagoditve za vsak posamezni modul, ekipo za tehnično pomoč in podporo ali drugo odzivno zmogljivost, ne da bi Komisija objavila razpis za zbiranje predlogov. Stroški prilagoditve vsebujejo elemente stroškov iz člena 21(2)(c) Sklepa št. 1313/2013/EU.
2. Države članice to prošnjo utemeljijo tako, da Komisiji predložijo izvedbene načrte za stroške prilagoditve, vključno z ocenjenimi stroški in časovnim okvirom.
3. Komisija oceni in, če so ustrezne zahteve izpolnjene, odobri izvedbene načrte iz odstavka 2, pri čemer opredeli, kateri od stroškov so upravičeni kot stroški prilagoditve.
4. Po oceni prošnje Komisija odloči o dodelitvi sredstev.
5. Države članice Komisiji poročajo o podrobnostih stroškov prilagoditve.
POGLAVJE 6
ODPRAVLJANJE VRZELI V ODZIVNIH ZMOGLJIVOSTIH
Člen 18
Spremljanje napredka pri doseganju ciljnih zmogljivosti
Komisija v sodelovanju z državami članicami nenehno spremlja napredek pri doseganju ciljnih zmogljivosti, pri čemer upošteva zmogljivosti iz člena 20, in države članice redno obvešča o oceni doseženega napredka. Komisija države članice podrobno obvesti o vseh preostalih vrzelih v odzivnih zmogljivostih.
Člen 19
Postopek za ugotavljanje vrzeli v zmogljivostih
1. V okviru spremljanja napredka pri doseganju ciljnih zmogljivosti Komisija v sodelovanju z državami članicami oceni razliko med zmogljivostmi držav članic, registriranimi v EERC, in ciljnimi zmogljivostmi iz Priloge III.
2. Kot zmogljivosti, dane na voljo v EERC, Komisija in države članice obravnavajo samo tiste zmogljivosti, ki so jih države članice registrirale kot razpoložljive za EERC v skladu s členom 16.
Člen 20
Postopek za ugotavljanje odzivnih zmogljivosti zunaj EERC
1. Če Komisija skupaj z državami članicami ugotovi, da obstajajo potencialno znatne vrzeli v odzivnih zmogljivostih v skladu s členom 19 tega sklepa, v sodelovanju z državami članicami v skladu s členom 12(2) Sklepa št. 1313/2013/EU prouči, ali so potrebne zmogljivosti na voljo zunaj EERC.
2. Kot zmogljivosti, ki so na voljo zunaj EERC, Komisija obravnava le naslednje zmogljivosti:
(a)
zmogljivosti, registrirane v sistemu CECIS;
(b)
zmogljivosti za ublažitev posledic nesreče; ali
(c)
zmogljivosti, ki niso zajete v točkah (a) in (b), vendar so lahko državi članici ali državam članicam takoj na voljo v zahtevanem obsegu, na zahtevani lokaciji, v zahtevanem časovnem okviru in za zahtevano obdobje.
3. Za identifikacijo zmogljivosti iz točke (c) odstavka 2 Komisija na nacionalne kontaktne točke naslovi zahtevo, v kateri določi podrobnosti ocene potencialno znatnih vrzeli v odzivnih zmogljivostih in države članice pozove, da predložijo informacije o vseh zmogljivostih, ki so na voljo zunaj EERC, kot je določeno v točki (c) odstavka 2.
4. Komisija v zahtevi določi rok za odgovor, ki je do 60 koledarskih dni, natančna dolžina roka pa je odvisna od pričakovane zahtevnosti identifikacije zmogljivosti iz odstavka 2 za države članice.
5. Države članice v določenem roku pisno obvestijo Komisijo o podrobnostih vseh zmogljivosti iz odstavka 2.
6. Če država članica ne odgovori pisno v določenem roku, Komisija za namene te ocene domneva, da v tej državi članici zmogljivosti iz odstavka 2 niso na voljo.
7. Komisija na podlagi informacij, ki jih predložijo države članice, in ob upoštevanju zgolj zmogljivosti iz odstavka 2 oceni, ali te zapolnjujejo vrzeli v odzivnih zmogljivostih, ugotovljene v skladu s členom 19 tega sklepa. Komisija šteje, da so vrzeli v zmogljivostih zapolnjene šele, ko je seštevek števila zmogljivosti v EERC in zmogljivosti iz odstavka 2 enak ali višji od ciljnih zmogljivosti iz Priloge III.
Člen 21
Postopek za odpravljanje vrzeli v odzivnih zmogljivostih
1. Če Komisija skupaj z državami članicami ugotovi potencialno znatne vrzeli v odzivnih zmogljivostih v skladu s členom 19, ki jih ne more odpraviti v skladu s členom 20, o tem uradno pisno obvesti države članice, pri čemer podrobno opiše, kaj šteje za strateške vrzeli v odzivnih zmogljivostih.
2. Komisija države članice v skladu s členom 12(3) Sklepa št. 1313/2013/EU pisno pozove, naj odpravijo strateške vrzeli v odzivnih zmogljivostih.
3. Države članice Komisiji sporočijo, če, kdaj in kako nameravajo odpraviti strateške vrzeli v odzivnih zmogljivostih, bodisi same bodisi v sodelovanju z drugimi državami članicami.
Člen 22
Podpora Komisije pri odpravljanju strateških vrzeli v odzivnih zmogljivostih
1. Če je za odpravljanje strateških vrzeli v odzivnih zmogljivostih potrebno financiranje Unije v skladu s členom 12(3) in členom 21(1)(j) Sklepa št. 1313/2013/EU, Komisija v podporo državam članicam objavi razpis za zbiranje predlogov.
2. Države članice pri odzivu na razpis za zbiranje predlogov ravnajo skladno s členom 21(1)(j)(iii) in (iv) Sklepa št. 1313/2013/EU.
3. Države članice med drugim navedejo potreben odstotek sofinanciranja Unije.
Člen 23
Upravičeni stroški za podporo pri odpravljanju vrzeli v odzivnih zmogljivostih
1. Upravičeni so vsi stroški za opremo, storitve ali človeške vire, potrebni za vzpostavitev odzivnih zmogljivosti.
2. Redni stroški vzdrževanja ali tekoči stroški niso upravičeni.
POGLAVJE 7
ODPRAVA ZAČASNIH POMANJKLJIVOSTI OB IZREDNIH NESREČAH
Člen 24
Finančna ureditev
1. Komisija v letnem delovnem programu na splošno opredeli zahtevano vrsto in število zmogljivosti za ublažitev posledic nesreče, pri čemer upošteva možnost določenih vrst izrednih nesreč v državah članicah ter izredno intenzivnost ali druge dejavnike, zaradi katerih je nesreča izredna, kot je sovpadanje z drugo nesrečo, pa tudi možnost začasnih pomanjkljivosti pri takih scenarijih.
2. Komisija redno uvede potrebne finančne postopke za pokritje stroškov iz člena 21(2)(d) Sklepa št. 1313/2013/EU, da zagotovi hiter dostop do zmogljivosti za ublažitev posledic nesreče iz letnega delovnega programa.
3. Zmogljivosti za ublažitev posledic nesreče, ki jih sofinancira Komisija, dopolnjujejo obstoječe odzivne zmogljivosti, ki jih imajo države članice na voljo kot del svoje nacionalne pripravljenosti, in jih ne nadomeščajo.
Člen 25
Pogoji za finančni prispevek Unije
1. Finančni prispevek Unije je odvisen od tega, ali države članice sprejmejo udeležbo v finančnih postopkih iz člena 24(2) pogojev, navedenih v odstavkih 2 do 9. Komisija lahko v finančnih postopkih opredeli dodatne pogoje.
2. Države članice dajo zmogljivosti za ublažitev posledic nesreče na voljo v okviru prostovoljnega nabora.
3. Te zmogljivosti izpolnjujejo potrebne zahteve glede kakovosti in certificiranja, opredeljene v finančnih postopkih iz člena 24(2).
4. Zmogljivosti za ublažitev posledic nesreče so v prostovoljnem naboru registrirane za celotno obdobje, določeno v zadevnih okvirnih pogodbah, okvirnih sporazumih o partnerstvu ali podobnih ureditvah. Vsi pogoji in omejitve, ki jih nalagajo države članice, ki registrirajo zmogljivosti, morajo utemeljevati operativne zahteve.
5. Zmogljivosti za ublažitev posledic nesreče niso upravičene do finančne pomoči iz člena 17.
6. Komisija države članice prek sistema CECIS nemudoma obvesti o zmogljivostih za ublažitev posledic nesreče, registriranih v prostovoljnem naboru.
7. Zmogljivosti za ublažitev posledic nesreče, registrirane v prostovoljnem naboru, so za uporabo v okviru mehanizma Unije na voljo pod enakimi splošnimi pogoji kot druge zmogljivosti, registrirane v prostovoljnem naboru, v skladu s členom 11 Sklepa št. 1313/2013/EU.
8. Po prošnji za pomoč prek ERCC se pri uporabi zmogljivosti za ublažitev posledic nesreče, registriranih v prostovoljnem naboru, upoštevajo operativni postopki pri odzivanju na nesreče, opisani v poglavju 11.
9. Zmogljivosti za ublažitev posledic nesreče, registrirane v prostovoljnem naboru, so na voljo za uporabo na ozemlju držav članic, ki so sofinancirale razpoložljivost teh zmogljivosti. Pred uporabo na lastnem ozemlju se te države članice posvetujejo z ERCC za potrditev, da:
(i)
ni nobene sočasne ali neizbežne izredne nesreče, zaradi katere bi bilo pričakovati prošnjo za uporabo zmogljivosti za ublažitev posledic nesreče;
(ii)
hiter dostop drugih držav članic v primeru novih izrednih nesreč zaradi uporabe na lastnem ozemlju ni neupravičeno oviran.
POGLAVJE 8
PROGRAM USPOSABLJANJA
Člen 26
Program usposabljanja
1. Pripravi se program usposabljanja, v katerega so vključeni preprečevanje nesreč ter pripravljenost in odzivanje nanje. Program vključuje splošne in posebne tečaje ter sistem izmenjave strokovnjakov. Program je usmerjen na ciljne skupine iz člena 27.
2. Komisija je odgovorna za usklajevanje in organizacijo ter opredelitev vsebine in časovni razpored programa usposabljanja.
Člen 27
Udeleženci
1. Ciljne skupine programa usposabljanja so:
(a)
osebje držav članic za civilno zaščito in obvladovanje nesreč, zlasti vodje ekip, njihovi namestniki in uradniki za zvezo, strokovnjaki držav članic v skladu s členom 41, vključno s strokovnjaki za preprečevanje nesreč in pripravljenost nanje, ter ključno osebje nacionalnih kontaktnih točk;
(b)
osebje institucij in agencij Unije;
(c)
izbrani strokovnjaki iz držav evropske sosedske politike ter držav kandidatk in potencialnih držav kandidatk.
2. Sodelovanja v tečajih usposabljanja se lahko udeležijo tudi izbrani strokovnjaki:
(a)
Organizacije združenih narodov in njenih agencij;
(b)
mednarodnih organizacij iz Priloge VII;
(c)
tretjih držav in po potrebi drugi zadevni udeleženci.
3. Države članice in Komisija imenujejo svoje udeležence za vsako usposabljanje.
Člen 28
Tečaji usposabljanja
1. Program je sestavljen iz sklopa tečajev na uvodni ravni, operativni ravni in ravni vodenja.
2. Komisija v sodelovanju z državami članicami določi sklop tečajev, njihovo vsebino, učne načrte in časovne razporede tečajev, vključno s pogoji udeležbe.
3. Komisija zagotovi, da so izvajalci usposabljanja in predavatelji seznanjeni z relevantnim najnovejšim razvojem mehanizma Unije.
Člen 29
Izmenjava strokovnjakov
Sistem izmenjave med državami članicami ali s Komisijo strokovnjakom omogoča, da:
(a)
pridobijo izkušnje in si jih izmenjujejo;
(b)
se seznanijo z različnimi tehnikami in operativnimi postopki;
(c)
proučijo pristope drugih sodelujočih služb in ustanov za ukrepanje ob nesrečah.
Člen 30
Dodatne dejavnosti usposabljanja
Kadar je to potrebno in v skladu z letnim delovnim programom, se organizirajo dodatne priložnosti za usposabljanje, da se izpolnijo ugotovljene potrebe za gladko in učinkovito izvajanje ukrepov civilne zaščite in obvladovanja nesreč.
Člen 31
Sistem ocenjevanja
Komisija zagotovi skladnost med stopnjo usposabljanja in njegovo vsebino. V ta namen vzpostavi ustrezen sistem ocenjevanja organiziranih dejavnosti usposabljanja.
POGLAVJE 9
OKVIR ZA ORGANIZACIJO VAJ
Člen 32
Okvir za organizacijo vaj, strateški okvir in prednostne naloge
1. Komisija pripravi in vodi program vaj civilne zaščite.
2. Program vaj civilne zaščite usmerja strateški okvir, v katerem so določeni cilji in vloge vaj v mehanizmu Unije.
3. Program vaj je usmerjen zlasti v:
(a)
izboljšanje odzivne zmogljivosti držav članic, predvsem glede ekip in drugih sredstev, ki se v okviru mehanizma Unije zagotavljajo pri intervencijah pomoči;
(b)
izboljšanje in preverjanje postopkov, uvedbo skupnega pristopa pri usklajevanju intervencij pomoči v okviru mehanizma Unije ter zmanjšanje odzivnega časa ob večjih nesrečah;
(c)
spodbujanje sodelovanja med službami civilne zaščite držav članic in Komisijo;
(d)
opredelitev in izmenjavo pridobljenih spoznanj;
(e)
preskušanje uporabe pridobljenih spoznanj.
4. Splošne prednostne naloge programa vaj so začrtane v dolgoročnem celovitem načrtu. Ta vključuje elemente ustreznih scenarijev nesreč in zmogljivosti.
5. Komisija:
(a)
v sodelovanju z državami članicami razvije strateški okvir in dolgoročni celoviti načrt, pri čemer upošteva program pridobljenih spoznanj in druge pomembne informacije;
(b)
določi cilje vaj in njihovo vlogo glede na druge sestavne dele mehanizma Unije ter
(c)
v skladu z dolgoročnim celovitim načrtom pripravi letni predlog v delovnem programu za posebne prednostne naloge vaj.
POGLAVJE 10
PROGRAM PRIDOBLJENIH SPOZNANJ
Člen 33
Spremljanje, analiza in ocenjevanje
1. Komisija in države članice si izmenjujejo podatke, informacije in ocene, ki jih potrebujejo za spremljanje, analizo ter oceno vseh zadevnih ukrepov civilne zaščite v okviru mehanizma Unije.
2. Komisija vzpostavi in upravlja zbirko podatkov, ki jo lahko uporabljajo države članice in ona sama, da zbirajo podatke in si jih izmenjujejo, širijo opredeljene spoznanja ter ohranjajo pregled nad njihovim stanjem izvajanja.
3. Komisija omogoči, da je opredelitev spoznanj z zadevnimi deležniki lažja, vključno z organizacijo srečanj.
Člen 34
Spodbujanje izvajanja
1. Komisija zagotovi, da se spoznanja, ki so jih opredelile Komisija, države članice in zadevni deležniki, uporabijo v postopku sprejemanja odločitev pri nadaljnjem razvoju mehanizma Unije.
2. Opredeljena spoznanja prispevajo zlasti k določanju:
(a)
prednostnih nalog programa usposabljanja, po potrebi vključno z vsebino in učnim načrtom tečajev usposabljanja, ter programa vaj;
(b)
prednostnih nalog letnih razpisov za predložitev projektov preprečevanja nesreč in pripravljenosti nanje;
(c)
prednostnih nalog pri dejavnostih načrtovanja iz člena 10 Sklepa št. 1313/2013/EU.
3. Komisija redno poroča o programu pridobljenih spoznanj, in sicer z navedbo ustreznih ugotovljenih spoznanj, predvidenih popravnih ukrepov, odgovornosti in časovnih okvirov ter stanjem uporabe spoznanj.
4. Države članice občasno poročajo o napredku, doseženem pri izvajanju opredeljenih spoznanj, ki spadajo v njihovo nacionalno pristojnost.
POGLAVJE 11
OPERATIVNI POSTOPKI PRI ODZIVANJU NA NESREČE
Člen 35
Prošnje za pomoč in odzivanje
1. Če se v Uniji zgodi nesreča ali je ta neizbežna, Komisija po prejemu prošnje za pomoč prek sistema CECIS po potrebi in nemudoma izvede ukrepe iz člena 15(3) Sklepa št. 1313/2013/EU.
2. Če se zunaj Unije zgodi ali je neizbežna nesreča, zaradi katere bo morda potrebna pomoč civilne zaščite, lahko Komisija tretjo državo obvesti o možnosti, da zaprosi za pomoč v okviru mehanizma Unije.
3. Če želi država članica ali tretja država, ki jo je prizadela ali ji grozi neizbežna nesreča, prositi za pomoč prek mehanizma Unije, prek pristojnih nacionalnih organov na ERCC naslovi pisno prošnjo za pomoč civilne zaščite. Če želijo Organizacija združenih narodov in njene agencije ali katera koli od mednarodnih organizacij iz Priloge VII zaprositi za pomoč prek mehanizma Unije, na ERCC naslovijo pisno prošnjo za pomoč civilne zaščite.
4. Prosilec za pomoč zagotovi ERCC vse potrebne informacije o razmerah, zlasti pa posebnih potrebah, zahtevani podpori in lokaciji.
5. Prosilec za pomoč obvesti ERCC o časovnem okviru, vstopni točki in lokaciji, na kateri prosi za pomoč, ter o operativni kontaktni točki, ki obvladuje nesrečo na terenu.
6. Če je to mogoče, ERCC za vsako prošnjo za pomoč izdela poseben napotitveni načrt. Vanj vključi priporočila za zagotavljanje pomoči, vključno s pozivi za uporabo modulov, ekip za tehnično pomoč in podporo, drugih odzivnih zmogljivosti in strokovnjakov, registriranih v EERC, ter oceno morebitnih kritičnih potreb. Posebni napotitveni načrti povzemajo strukturo in oris iz Priloge VI ter temeljijo na splošnih vnaprej razvitih načrtih iz člena 15(3)(c) in člena 16(3)(b) Sklepa št. 1313/2013/EU, ki pokrivajo najznačilnejše vrste tveganj nesreče in pri katerih se upoštevajo scenariji tveganj iz ocen tveganj držav članic. Posebni napotitveni načrti se pošljejo vsem državam članicam.
7. Pri postopku izbiranja zmogljivosti v EERC se upoštevajo naslednja merila, katerih prednostno razvrščanje je lahko odvisno od posebnosti prošenj za pomoč:
(a)
razpoložljivost;
(b)
primernost;
(c)
lokacija/bližina;
(d)
ocenjeni čas in stroški prevoza;
(e)
predhodne izkušnje;
(f)
predhodna uporaba sredstva;
(g)
druga zadevna merila, kot so znanje tujih jezikov in kulturne vezi.
8. ERCC držav članic ne pozove k uporabi posebnih zmogljivosti iz EERC na območjih oboroženih spopadov, ob nevarnosti takih spopadov ali v drugih razmerah, v katerih bi bili ogroženi varnost in zaščita ekip, če z državami članicami ni dogovorjeno drugače.
9. Država članica, na katero je naslovljen poziv za uporabo zmogljivosti iz EERC v skladu s členom 11(7) Sklepa št. 1313/2013/EU, v ERCC sporoči svojo končno odločitev o uporabi. ERCC določi rok, v katerem mora država članica načeloma odgovoriti. Rok se določi glede na naravo nesreče in v nobenem primeru ne sme biti krajši od dveh ur.
10. Prosilec za pomoč obvesti ERCC, katere ponudbe pomoči je sprejel.
11. Kadar je pomoč potrebna za izpolnitev kritičnih potreb, ni pa na voljo ali ni na voljo v zadostnem obsegu v EERC, Komisija prek sistema CECIS nemudoma obvesti vse nacionalne kontaktne točke o razpoložljivi finančni pomoči Unije za prevoz v skladu s členom 23(3)(b) Sklepa št. 1313/2013/EU.
12. ERCC obvesti države članice o izboru prosilca za pomoč glede prošenj za intervencijske ekipe in sredstva. Država članica, ki zagotavlja pomoč, redno obvešča ERCC o pošiljanju intervencijskih ekip in sredstev, vključno z vsemi zmogljivostmi, ki so del EERC.
13. Komisija lahko za pomoč na terenu izbere, imenuje in pošlje ekipo strokovnjakov v skladu s členom 17 Sklepa št. 1313/2013/EU.
Člen 36
Misije strokovnjakov
1. Poslani strokovnjaki opravljajo naloge iz člena 8(d) Sklepa št. 1313/2013/EU. Redno poročajo organom države prosilke in ERCC.
2. ERCC sproti obvešča države članice o napredku misije strokovnjakov.
3. Prosilec za pomoč redno obvešča ERCC o poteku dejavnosti, ki potekajo na terenu.
4. V primeru intervencij v tretjih državah vodja ekipe redno obvešča ERCC o poteku dejavnosti, ki potekajo na terenu.
5. ERCC zbira vse prejete informacije ter jih pošilja kontaktnim točkam in pristojnim organom držav članic.
Člen 37
Zaključek intervencije
1. Država članica prosilka ali katera koli od držav članic, ki zagotavljajo pomoč, čim prej obvesti ERCC ter napotene strokovnjake in intervencijske ekipe, če meni, da njihova pomoč ni več potrebna ali se ne more več zagotavljati. Prosilec za pomoč in države članice ustrezno organizirajo zaključek intervencije. ERCC je o tem sproti obveščen.
2. V tretjih državah vodja ekipe, potem ko se ustrezno posvetuje s prosilcem pomoči, kar najhitreje obvesti ERCC, če meni, da pomoč ni več potrebna ali se zaradi ovir ne more učinkovito zagotavljati. ERCC prenese to informacijo delegaciji Unije v navedeni državi ter ustreznim službam Komisije, Evropski službi za zunanje delovanje in državam članicam. ERCC v sodelovanju s prosilcem za pomoč zagotovi učinkovit umik napotenih strokovnjakov in intervencijskih ekip.
Člen 38
Poročanje in opredeljena spoznanja
1. Pristojnim organom prosilca za pomoč in držav članic, ki so zagotovile pomoč, ter poslanim strokovnjakom se zagotovi možnost, da ERCC predstavijo svoje ugotovitve o vseh vidikih intervencije. ERCC nato pripravi zbirno poročilo o zagotovljeni pomoči in vseh relevantnih opredeljenih spoznanjih.
2. ERCC skupaj z državami članicami ne spremlja le izvajanja členov 33 in 34, temveč tudi uporabe opredeljenih spoznanj za izboljšanje intervencij pomoči v okviru mehanizma Unije.
Člen 39
Stroški
1. Če ni dogovorjeno drugače, stroške pomoči, ki jo zagotavljajo države članice, krije prosilec za pomoč.
2. Vsaka država članica, ki zagotavlja pomoč, lahko to pomoč v celoti ali deloma zagotovi brezplačno, pri čemer upošteva zlasti naravo nesreče in obseg morebitne škode. Navedena država članica se lahko tudi kadar koli v celoti ali delno odpove povračilu stroškov.
3. Če ni dogovorjeno drugače, mora prosilec za pomoč med intervencijo poskrbeti za nastanitev in prehrano ekip, ki zagotavljajo pomoč, ter brezplačno obnoviti njihove zaloge potrebščin in živil. Ne glede na to pa morajo biti ekipe, ki zagotavljajo pomoč, sprva v določenem razumnem obdobju logistično neodvisne in samozadostne, kar je odvisno od sredstev, ki jih uporabljajo, ter o tem ustrezno obveščati ERCC.
4. Stroški za pošiljanje strokovnjakov in ustrezno logistično podporo se obravnavajo v skladu s členom 22(a) Sklepa št. 1313/2013/EU. Ti stroški so upravičeni do financiranja Unije.
Člen 40
Povračilo škode
1. Države članice, ki prosijo za pomoč, od držav članic ne zahtevajo povračila povzročene škode, kadar je taka škoda posledica intervencije pomoči, zagotovljene v okviru mehanizma Unije in tega sklepa, razen če se dokaže, da je nastala zaradi goljufije ali hujše kršitve.
2. V primeru škode, ki jo zaradi intervencije pomoči utrpijo tretje osebe, države članice prosilke sodelujejo z državo članico, ki pomoč zagotavlja, da se omogoči povračilo take škode v skladu z zakonodajo in ustreznimi okviri, ki se uporabljajo.
POGLAVJE 12
POSTOPEK NAPOTITVE STROKOVNIH EKIP
Člen 41
Kategorije strokovnjakov
Države članice razvrstijo strokovnjake v naslednje kategorije:
(a)
tehnični strokovnjaki;
(b)
strokovnjaki za oceno stanja;
(c)
strokovnjaki za usklajevanje;
(d)
vodje ekip.
Člen 42
Naloge in funkcije
1. Tehnični strokovnjaki svetujejo glede posebnih, zelo strokovnih tem in s tem povezanih tveganj ter so na voljo za misije.
2. Strokovnjaki za oceno stanja izdelajo oceno razmer in svetujejo pri sprejetju primernih ukrepov ter so na voljo za misije.
3. K strokovnjakom za usklajevanje se prištevajo namestniki vodje ekip, osebe, odgovorne za logistiko in komunikacijo, ter drugo osebje, če je to potrebno. V ekipo za usklajevanje se lahko na zahtevo vključijo tehnični strokovnjaki in strokovnjaki za oceno stanja, da vodji ekipe pomagajo med celotnim trajanjem misije.
4. Vodja ekipe je med intervencijo odgovoren za vodenje ekipe za oceno in usklajevanje. Vzdržuje dobre stike z organi države, ki jo je prizadela nesreča, z ERCC, tudi z uradnikom za zvezo ERCC, z drugimi mednarodnimi organizacijami in, pri intervencijah pomoči v okviru mehanizma Unije zunaj držav članic, tudi z delegacijo Unije v navedeni državi.
5. Strokovnjaki, napoteni na naloge v zvezi s pripravljenostjo na nesreče, lahko po pooblastilu Komisije in v dogovoru z državo članico, ki jih je imenovala, prevzamejo katero koli od funkcij iz člena 41 ter morajo biti sposobni svetovati in poročati o ustreznih ukrepih pripravljenosti, tudi o upravni zmogljivosti, potrebah po zgodnjem opozarjanju, usposabljanju, vajah in ozaveščanju.
6. Strokovnjaki, napoteni na naloge v zvezi s preprečevanjem, lahko po pooblastilu Komisije in v dogovoru z državo članico, ki jih je imenovala, prevzamejo katero koli od funkcij iz člena 41 ter svetujejo in poročajo o ustreznih ukrepih preprečevanja in zmožnosti obvladovanja tveganj.
Člen 43
Zbirka podatkov o strokovnjakih
1. Komisija podatke o strokovnjakih zbira v podatkovni zbirki, ki je na voljo prek sistema CECIS.
2. Strokovnjaki, vključeni v EERC, so v zbirki podatkov iz odstavka 1 posebej označeni.
Člen 44
Zahteve glede usposabljanja
Strokovnjaki se po potrebi udeležijo programa usposabljanja, izdelanega v skladu s členom 26.
Člen 45
Imenovanje
V primeru prošnje za pomoč so države članice odgovorne za imenovanje strokovnjakov, ki so na voljo, in za predložitev njihovih kontaktnih podatkov ERCC.
Člen 46
Mobilizacija in pogodba o storitvah
1. Potem ko države članice imenujejo strokovnjake za posamezno misijo, mora biti ERCC sposoben, da jih mobilizira in napoti v zelo kratkem času.
2. Komisija z vsakim strokovnjakom podpiše pogodbo o storitvah, v katero so vključeni naslednji elementi:
(a)
cilj misije;
(b)
naloge in pristojnosti;
(c)
predvideno trajanje misije;
(d)
podatki o lokalni kontaktni osebi;
(e)
zavarovalno kritje;
(f)
dnevno nadomestilo za kritje stroškov;
(g)
podrobni plačilni pogoji;
(h)
smernice za tehnične strokovnjake, strokovnjake za oceno, strokovnjake za usklajevanje in vodje ekip.
POGLAVJE 13
PODPORA PRI PREVOZU
Člen 47
Oblike podpore pri prevozu
Podpora pri prevozu ima lahko obliko:
(a)
združevanja ali delitve prevoznih zmogljivosti;
(b)
identifikacije in omogočanja dostopa državam članicam do prevoznih sredstev, ki so na voljo na trgu ali iz drugih virov;
(c)
zagotavljanja podpore Unije državam članicam z nepovratnimi sredstvi ali prevoznimi storitvami, ki jih zagotavljajo zasebni ali drugi subjekti.
Člen 48
Postopek za podporo pri prevozu prek mehanizma Unije
1. Kadar koli se vloži prošnja za podporo pri prevozu, se uporabljajo postopki iz členov 49 in 50.
2. Prošnjo v pisni obliki pri Komisiji vloži pristojni organ iz člena 56. Prošnja vsebuje podatke iz dela A Priloge VIII.
3. Pri združevanju prevoznih zmogljivosti lahko ena država članica prevzame vodilno vlogo pri prošnji za finančno pomoč Unije za celotno operacijo.
4. Vse prošnje za podporo pri prevozu po tem sklepu ter s tem povezani odgovori in izmenjava informacij med državami članicami in Komisijo se posredujejo ERCC, ki jih nato obravnava.
5. Prošnje se pošiljajo prek sistema CECIS ali po elektronski pošti. Prošnje za financiranje Unije, poslane prek sistema CECIS, telefaksa ali po elektronski pošti, se sprejmejo, če pristojni organi Komisiji nato nemudoma pošljejo podpisane izvirnike.
6. Vendar lahko Komisija v skladu s členom 179 Delegirane uredbe Komisije (EU) št. 1268/2012 (5) za vso izmenjavo z upravičenci, tudi za sklepanje sporazumov o dodelitvi nepovratnih sredstev, objavo sklepov o dodelitvi nepovratnih sredstev in vseh njihovih sprememb, izvede prek sistemov za elektronsko izmenjavo.
Člen 49
Prošnje za podporo pri prevozu
1. Komisija po prejemu prošnje za podporo takoj obvesti vse kontaktne točke, ki so jih imenovale države članice po členu 9(7) Sklepa št. 1313/2013/EU.
2. Komisija lahko v obvestilu po potrebi pozove države članice, naj ji pošljejo podatke o vseh prevoznih sredstvih, ki jih lahko zagotovijo državi članici prosilki, ali drugih možnih rešitvah, ki jih lahko ponudijo za izpolnitev potreb prizadetih držav. Komisija lahko določi rok za zagotovitev teh informacij.
3. Potem ko Komisija uradno obvesti kontaktne točke iz odstavka 1, zahtevano prevozno sredstvo postane upravičeno do sofinanciranja Unije brez poseganja v člen 53.
Člen 50
Odgovori na prošnje za podporo pri prevozu
1. Države članice, ki lahko zagotovijo podporo pri prevozu, čim prej in najpozneje v 24 urah po prejemu uradnega obvestila iz člena 49, če v obvestilu ni določeno drugače, Komisijo obvestijo o vseh prevoznih sredstvih, ki jih lahko prostovoljno zagotovijo kot odziv na prošnjo za pomoč za združevanje ali identifikacijo prevoznih sredstev. Te informacije vsebujejo elemente iz dela B Priloge VIII in vključujejo informacije o finančnih pogojih ali morebitnih drugih omejitvah.
2. Komisija čim prej zbere informacije o razpoložljivih prevoznih sredstvih in jih pošlje državi članici prosilki.
3. Komisija državam članicam poleg informacij iz odstavka 2 pošlje vse druge informacije o prevoznih sredstvih, ki so na voljo iz drugih virov, tudi na trgu, in državam članicam olajša dostop do teh dodatnih sredstev.
4. Država članica prosilka obvesti Komisijo o izbranih prevoznih rešitvah in se poveže z državami članicami, ki zagotavljajo tako pomoč, ali ponudnikom storitev, ki ga je določila Komisija.
5. Komisija obvesti vse države članice o izboru države članice prosilke. Navedena država članica sproti obvešča Komisijo o napredku v zvezi z izvajanjem pomoči civilne zaščite.
Člen 51
Prošnja za nepovratna sredstva
1. Kadar država članica najde možno prevozno rešitev, vendar je za prevoz pomoči civilne zaščite potrebno financiranje Unije, lahko ta država članica Unijo zaprosi za nepovratna sredstva.
2. Država članica v svoji prošnji navede potreben odstotek sofinanciranja Unije, vendar ta ne sme presegati 55 % upravičenih stroškov za dejavnosti prevoza po členu 23(2) Sklepa št. 1313/2013/EU oziroma 85 % upravičenih stroškov za dejavnosti prevoza po členu 23(3)(a) in (b) Sklepa št. 1313/2013/EU. Komisija o tej prošnji takoj obvesti vse države članice.
3. Komisija lahko z zadevnimi pristojnimi organi držav članic vzpostavi okvirna partnerstva, kot je navedeno v členu 178 Delegirane uredbe (EU) št. 1268/2012.
Člen 52
Prošnja za prevozno storitev
1. Kadar država članica, ki prosi za pomoč pri prevozu, ne najde prevozne rešitve, lahko Komisijo prosi, da prevozno storitev odda v izvajanje zasebnim ali drugim subjektom, da njeno pomoč civilne zaščite prepeljejo v prizadeto državo.
2. Komisija po prejemu prošnje iz odstavka 1 o njej takoj obvesti vse države članice, državo članico, ki prosi za prevozno storitev, pa obvesti o vseh razpoložljivih prevoznih rešitvah in njihovih stroških.
3. Država članica na podlagi izmenjave informacij iz odstavkov 1 in 2 pisno potrdi svojo prošnjo za prevozno storitev ter svojo zavezo o povračilu stroškov Komisiji v skladu z določbami člena 54. Država članica navede odstotek stroškov, ki ga bo povrnila. Navedeni odstotek ne sme biti nižji od 45 % za dejavnosti prevoza po členu 23(2) Sklepa št. 1313/2013/EU oziroma 15 % za dejavnosti prevoza po členu 23(3)(a) in (b) Sklepa št. 1313/2013/EU.
4. Država članica takoj obvesti Komisijo o vseh spremembah v zvezi s prošnjo za prevozno storitev.
Člen 53
Sklep o dodelitvi finančnih sredstev Unije za podporo pri prevozu
1. Da se ugotovi, ali so izpolnjena merila iz člena 23(1)(d) Sklepa št. 1313/2013/EU ter načela gospodarnosti, učinkovitosti in uspešnosti iz Uredbe (EU, Euratom) št. 966/2012 Evropskega parlamenta in Sveta (6), je treba upoštevati:
(a)
informacije iz prošnje za finančna sredstva Unije, ki jo v skladu s členom 48(2) vloži država članica;
(b)
potrebe, ki jih izrazi prizadeta država;
(c)
ocene, ki jih izvedejo strokovnjaki, ki med nesrečo poročajo Komisiji;
(d)
druge pomembne in zanesljive informacije držav članic ter mednarodnih organizacij, ki so Komisiji na voljo, ko sprejme odločitev;
(e)
učinkovitost in uspešnost prevoznih rešitev, izbranih za pravočasno zagotovitev pomoči civilne zaščite;
(f)
možnosti lokalnih javnih naročil;
(g)
druge ukrepe, ki jih je sprejela Komisija.
2. Države članice zagotovijo vse dodatne informacije, potrebne, da se oceni izpolnjevanje meril iz člena 23(1)(d) Sklepa št. 1313/2013/EU. Komisijo obvestijo čim prej po prejemu njenega zahtevka za take informacije.
3. Komisija navede znesek predhodnega financiranja, ki ga je treba plačati in ki lahko znaša do 85 % zahtevanega finančnega prispevka Unije, pri čemer se upošteva razpoložljivost finančnih sredstev. Za nepovratna sredstva, ki ne presegajo mejne vrednosti, določene za nepovratna sredstva nizke vrednosti iz člena 185 Delegirane uredbe (EU) št. 1268/2012, se predhodno financiranje ne dodeli, razen če lahko država članica, ki prosi za finančno pomoč, dokaže, da bi bilo brez predhodnega financiranja izvajanje dejavnosti ogroženo.
4. Državi članici, ki prosi za finančno pomoč, se odločitev o taki pomoči sporoči takoj. Sporoči se tudi vsem ostalim državam članicam.
5. Do sofinanciranja Unije niso upravičene posamične vloge za nepovratna sredstva za prevoz, pri katerih je zahtevani finančni prispevek Unije manjši od 2 500 EUR, razen če so zajete v okvirne sporazume o partnerstvu iz člena 51(3).
Člen 54
Povračilo finančnih sredstev Unije za podporo pri prevozu
Komisija za stroške, ki jih ima v skladu s postopkom iz člena 52, v 90 dneh po zaključku prevozne operacije, za katero je bila dodeljena finančna pomoč Unije, državam članicam, upravičenim do financiranja Unije, izda bremepis za znesek, ki ustreza določbam sklepa, ki ga je Komisija sprejela o prošnji za prevozno storitev, ter znaša vsaj 15 % stroškov prevoza za dejavnosti prevoza po členu 23(3) Sklepa št. 1313/2013/EU in 45 % za dejavnosti prevoza po členu 23(2) Sklepa št. 1313/2013/EU.
Člen 55
Povračilo škode
Država članica, ki zaprosi za podporo pri prevozu, ne sme zaprositi tudi za povračilo Unije za škodo, ki je nastala na njenem premoženju ali jo ima njeno osebje, kadar taka škoda nastane zaradi zagotavljanja podpore pri prevozu, ki jo ureja ta sklep, razen če se dokaže, da je nastala zaradi goljufije ali hujše kršitve.
Člen 56
Imenovanje pristojnih organov
Države članice imenujejo pristojne organe, pooblaščene za vlaganje prošenj za finančno pomoč Komisije in prejemanje te pomoči na podlagi tega sklepa, ter v 60 dneh po uradnem obvestilu o tem sklepu o tem obvestijo Komisijo. Komisijo je treba takoj obvestiti o vseh spremembah te informacije.
Uradna obvestila pristojnih organov, ki so jih države članice izdale v skladu s členom 12 Odločbe 2007/606/ES, Euratom, ostanejo veljavna do novega uradnega obvestila zadevne države članice.
POGLAVJE 14
KONČNE DOLOČBE
Člen 57
Razveljavitev
Odločbi 2004/277/ES, Euratom in 2007/606/ES, Euratom se razveljavita. Sklicevanja na razveljavljeni odločbi se štejejo za sklicevanja na ta sklep in berejo v skladu s korelacijsko tabelo iz Priloge IX.
Člen 58
Naslovniki
Ta sklep je naslovljen na države članice.
V Bruslju, 16. oktobra 2014