РЕГЛАМЕНТ (ЕС) № 806/2014 НА ЕВРОПЕЙСКИЯ ПАРЛАМЕНТ И НА СЪВЕТА
от 15 юли 2014 година
за установяването на еднообразни правила и еднообразна процедура за преструктурирането на кредитни институции и някои инвестиционни посредници в рамките на Единния механизъм за преструктуриране и Единния фонд за преструктуриране и за изменение на Регламент (ЕС) № 1093/2010
ЕВРОПЕЙСКИЯТ ПАРЛАМЕНТ И СЪВЕТЪТ НА ЕВРОПЕЙСКИЯ СЪЮЗ,
като взеха предвид Договора за функционирането на Европейския съюз, и по-специално член 114 от него,
като взеха предвид предложението на Европейската комисия,
след предаване на проекта за законодателния акт на националните парламенти,
като взеха предвид становището на Европейската централна банка (1),
като взеха предвид становището на Европейския икономически и социален комитет (2),
в съответствие с обикновената законодателна процедура (3),
като имат предвид, че:
(1)
През последните десетилетия Съюзът постигна напредък в създаването на вътрешен пазар на банкови услуги. Наличието на по-интегриран вътрешен пазар на банкови услуги е от съществено значение за насърчаването на икономическия растеж в Съюза и на подходящо финансиране на реалната икономика. Финансово-икономическата криза обаче показа, че функционирането на вътрешния пазар в тази област е застрашено и че съществува все по-голям риск от разпокъсаност във финансовата област. Това е истински повод за безпокойство на вътрешния пазар, на който банките следва да са в състояние да извършват значителни трансгранични дейности. Междубанковите пазари станаха по-малко ликвидни, трансграничната банкова дейност намаля поради опасенията за разпростиране на проблемите в транснационален план, липсата на доверие в други национални банкови системи и в способността на държавите членки да подкрепят банките.
(2)
Разликите между правилата за преструктуриране и съответни административни практики в отделните държави членки, както и липсата на уеднаквен процес за вземане на решения във връзка с преструктурирането в банковия съюз допринасят за липсата на доверие и за пазарната нестабилност, тъй като не осигуряват яснота и предвидимост на възможните последици от неизпълнението на задълженията от страна на дадена банка.
(3)
По-специално различните стимули и практики за третиране на кредиторите на банките в режим на преструктуриране и за спасяване на проблемните банки с пари на данъкоплатците се отразяват на очаквания кредитен риск, финансовата стабилност и платежоспособността на съответните банки, като по този начин създават неравнопоставени условия на конкуренция. Това подрива общественото доверие в банковия сектор и възпрепятства упражняването на правото на свободно установяване и предоставяне на услуги в рамките на вътрешния пазар, тъй като разходите за финансиране биха били по-ниски без подобни различия в практиките на държавите членки.
(4)
Разликите между правилата за преструктуриране и съответните административни практики на отделните държави членки могат да доведат до по-високи разходи при заемане на средства от банките и клиентите единствено поради мястото им на установяване, а не поради реалната им кредитоспособност. Също така независимо от реалната си кредитоспособност клиентите на банките в някои държави членки се сблъскват с по-високи разходи за финансиране, отколкото клиентите на банките в други държави членки.
(5)
На 18 октомври 2012 г. Европейският съвет констатира, че „в контекста на основните предизвикателства, пред които е изправен, икономическият и паричен съюз трябва да бъде укрепен, за да се осигури икономическо и социално благоденствие, както и стабилност и дълготраен просперитет“ и „че процесът към по-задълбочен икономически и паричен съюз следва да се основава на институционалната и правната рамка на ЕС и да се характеризира с отвореност и прозрачност по отношение на държавите членки извън еврозоната и със зачитане на целостта на вътрешния пазар“. За тази цел се създава банков съюз, основан на изчерпателен и подробен единен наръчник за финансовите услуги на вътрешния пазар като цяло. Процесът, насочен към създаването на банков съюз, се характеризира с откритост и прозрачност спрямо неучастващите държави членки и зачитане на целостта на вътрешния пазар.
(6)
В своята резолюция от 7 юли 2010 г., съдържаща препоръки към Комисията относно трансграничното управление на кризи в банковия сектор, Европейският парламент отправи искане към Комисията да представи „въз основа на членове 50 и 114 от Договора за функционирането на Европейския съюз, едно или няколко законодателни предложения, свързани с рамка на ЕС за управление на кризи, Фонд на ЕС за финансова стабилност … и звено за разрешаване на проблемите на банките“, а в резолюцията си от 20 ноември 2012 г., съдържаща препоръки към Комисията относно доклада на председателите на Европейския съвет, на Европейската комисия, на Европейската централна банка и на Еврогрупата „Към постигане на действителен Икономически и паричен съюз“, заяви, че „разкъсването на негативния кръг на взаимно влияние между кризата с държавния дълг, банките и реалната икономика е от съществено значение за гладкото функциониране на ИПС“, подчерта „неотложната нужда от допълнителни и дългосрочни мерки за разрешаване на кризата в банковия сектор“ и от „изграждане на действителен икономически съюз“, като същевременно се гарантира „правилното продължаване на функционирането на вътрешния пазар за финансови услуги и свободното движение на капитали“.
(7)
Като първа стъпка към банков съюз единният надзорен механизъм (ЕНМ), създаден с Регламент (ЕС) № 1024/2013 на Съвета (4), трябва да гарантира, че политиката на Съюза, свързана с пруденциалния надзор над кредитните институции, се прилага по съгласуван и ефективен начин, че единният наръчник за финансовите услуги се прилага по един и същи начин за кредитните институции в държавите членки от еврозоната и държавите членки извън еврозоната, избрали да участват в ЕНМ (наричани по-долу „участващите държави членки“), и че тези кредитни институции подлежат на надзор по най-високи стандарти.
(8)
По-ефикасните механизми за преструктуриране са изключително важен инструмент за избягването на вреди, които са произтичали от неизпълнение на задължения на банките в миналото.
(9)
Докато правилата за преструктурирането и практиките и подходите за споделяне на тежестта остават на национално равнище, както и докато необходимите за процеса на преструктуриране финансови ресурси се набират и изразходват на национално равнище, вътрешният пазар ще продължава да бъде разпокъсан. Нещо повече, националните надзорници са силно заинтересовани да ограничат до минимум потенциалното въздействие на банковите кризи върху националната икономика чрез предприемането на едностранни действия за обособяване на банковите операции, като например ограничаване на вътрешногруповите трансфери и заемане на средства или налагане на по-стриктни капиталови и ликвидни изисквания върху попадащите в рамките на тяхната компетентност дъщерни предприятия на потенциално проблемно предприятие майка. Това ограничава трансграничните дейности на банките и така възпрепятства упражняването на основни свободи и нарушава конкуренцията на вътрешния пазар. Спорните въпроси във връзка с държавата по произход и приемащата държава, макар и разгледани в контекста на ЕНМ и Директива 2014/59/ЕС на Европейския парламент и на Съвета (5), все още могат съществено да намалят ефикасността в презграничните процеси на преструктуриране.
(10)
За разрешаването на тези въпроси е от съществено значение да се засили интеграцията на рамката за преструктуриране на кредитните институции и инвестиционните посредници (наричани заедно по-долу „институциите“) с цел да се укрепи Съюзът, да се възстанови финансовата стабилност и да се положи основата за икономическо възстановяване. Директива 2014/59/ЕС представлява значима стъпка напред в процеса на хармонизация на правилата, свързани с преструктуриране на банките в рамките на Съюза и предвижда сътрудничество между органите за преструктуриране при работата им във връзка с неизпълнението на задължения от страна на трансгранични банки. Посочената директива обаче установява минимални общи правила за хармонизация и не води до централизиране на процеса на вземане на решения в областта на преструктурирането. В нея основно се предвиждат общи инструменти за преструктуриране и общи правомощия за преструктуриране на националните органи на всяка държава членка, като обаче на последните е оставена свобода на преценка при прилагането на инструментите и използването на националните механизми за финансиране на процедурите за преструктуриране. Това гарантира, че органите разполагат с инструментите за достатъчно ранна и бърза намеса по отношение на нестабилна или проблемна институция, така че да се осигури непрекъснатост на критичните финансови и икономически функции на институцията, като същевременно се сведе до минимум въздействието от неизпълнението на задълженията на институцията върху икономиката и финансовата система.
Въпреки че с Директива 2014/59/ЕС се възлагат регулаторни и посреднически функции на Европейския надзорен орган (Европейския банков орган) (ЕБО), създаден с Регламент (ЕС) № 1093/2010 на Европейския парламент и на Съвета (6), с нея не се избягва напълно вероятността държавите членки да предприемат самостоятелни и потенциално несъгласувани решения във връзка с преструктурирането на трансгранични групи, което може да се отрази на общите разходи за преструктурирането. Освен това, поради факта, че в нея се предвиждат национални механизми за финансиране, с нея не се намалява в достатъчна степен зависимостта на банките от подкрепа от националните бюджети, като също така не се изключва изцяло възможността държавите членки да прилагат различни подходи при използването на механизмите за финансиране.
(11)
За участващите държави в контекста на Единния механизъм за преструктуриране (ЕМП) се установява и предоставя централизирано правомощие за преструктуриране на Единния съвет за преструктуриране (наричан по-долу „Съветът за преструктуриране“), създаден в съответствие с настоящия регламент, и за националните органи за преструктуриране. Установяването на това правомощие е неразделна част от процеса на хармонизация в областта на преструктурирането, провеждан с Директива 2014/59/ЕС и с набора от еднообразни разпоредби относно преструктурирането, установени в настоящия регламент. Уеднаквеното прилагане на режима на преструктуриране в участващите държави членки ще бъде повишено в резултат на възлагането му на централен орган като ЕМП. Освен това ЕМП е тясно свързан с процеса на хармонизиране в областта на пруденциалния надзор, установен със създаването на ЕБО, единния наръчник относно пруденциалния надзор (Регламент (ЕС) № 575/2013 на Европейския парламент и на Съвета (7) и Директива 2013/36/ЕС на Европейския парламент и на Съвета (8)), както и - в участващите държави членки, със създаването на ЕНМ, на който беше възложено прилагането на правилата за пруденциален надзор на Съюза. Надзорът и преструктурирането са два допълващи се аспекта на създаването на вътрешния пазар на финансови услуги, чието прилагане на едно и също равнище може да се разглежда като взаимно зависимо.
(12)
Осигуряването на ефективни решения за преструктуриране на проблемни банки в Съюза, включително за набиране на финансиране на равнището на Съюза, е от ключово значение за завършването на вътрешния пазар на финансови услуги. В рамките на вътрешния пазар неизпълнението на задълженията на банките в отделна държава членка може да засегне стабилността на финансовите пазари на Съюза като цяло. Осигуряването на ефективни и еднообразни правила за преструктуриране и еднакви условия за финансиране на преструктурирането във всички държави членки е в интерес не само на държавите членки, в които тези банки извършват дейност, а и на всички останали държави членки като средство за осигуряване на равнопоставени условия за конкуренция и подобряване на функционирането на вътрешния пазар. Банковите системи в рамките на вътрешния пазар са свързани в голяма степен, групите от банки са международни, а банките притежават значителни чуждестранни активи. При липсата на ЕМП банковите кризи в участващите в ЕНМ държави биха имали по-тежко отрицателно въздействие върху системите и на неучастващите държави членки. Създаването на ЕМП ще осигури неутрален подход при справянето с проблемни банки и така ще повиши стабилността на банките в участващите държави членки и ще предотврати разпростирането на кризите към неучастващите държави членки, като по този начин ще улесни функционирането на вътрешния пазар като цяло. Механизмите за сътрудничество във връзка с институции, установени както в участващи, така и в неучастващи държави членки, следва да бъдат ясни, като не следва да има дискриминация, пряка или непряка, спрямо държава членка или група държави членки като място за финансови услуги.
(13)
За да възвърне доверието и сигурността в банковия сектор, Европейската централна банка (ЕЦБ) понастоящем изготвя цялостна оценка на баланса на всички банки под нейния пряк надзор. Подобна оценка следва да увери всички участници, че банките, включващи се в ЕНМ и поради това попадащи в обхвата на ЕМП, са принципно стабилни и надеждни.
(14)
В резултат на създаването с Регламент (ЕС) № 1024/2013 на ЕНМ, при който банките в участващите държави членки са под прекия надзор на ЕЦБ или под надзора на националните компетентни органи в рамките на ЕНМ, се получава несъответствие между надзора на равнището на Съюза над такива банки и националното им третиране при процедурите за преструктуриране съгласно Директива 2014/59/ЕС, като този проблем ще бъде разрешен чрез създаването на ЕМП.
(15)
Настоящият регламент се прилага само по отношение на банки, надзорникът на държавата по произход на които е ЕЦБ или националният компетентен орган в държавите членки, чиято парична единица е еврото, или в държавите членки, чиято парична единица не е еврото, които са установили тясно сътрудничество в съответствие с член 7 от Регламент (ЕС) № 1024/2013. Приложното поле на настоящия регламент е свързано с приложното поле на Регламент (ЕС) № 1024/2013. Действително, като се има предвид значителната взаимообвързаност между възложените на ЕНМ надзорни функции и действията по преструктуриране, създаването на централизирана система на надзор, функционираща в съответствие с член 127, параграф 6 от Договора за функционирането на Европейския съюз (ДФЕС), е от основно значение за процеса на хармонизиране на преструктурирането в участващите държави членки. Фактът, че субектите, попадащи в приложното поле на Регламент (ЕС) № 1024/2013, подлежат на надзор от ЕНМ, представлява особена характеристика, която ги поставя в обективно и особено по-различно положение от гледна точка на преструктурирането. Необходимо е да бъдат приети мерки за създаването на ЕМП за всички държави членки, участващи в ЕНМ, с цел улесняване на правилното и стабилно функциониране на вътрешния пазар.
(16)
Докато за банките в държавите членки извън ЕНМ се прилагат съгласувани на национално равнище механизми за надзор, преструктуриране и финансова подкрепа, за банките в участващите в ЕНМ държави членки се прилагат надзорни механизми на равнището на Съюза и национални механизми за преструктуриране и финансова подкрепа. Тъй като надзорът и преструктурирането се намират на две различни равнища в рамките на ЕНМ, намесата при банките в участващите в ЕНМ държави членки и преструктурирането им не би било така бързо, последователно и ефективно, както при банки в държавите членки извън ЕНМ. Следователно наличието на централизиран механизъм за преструктуриране, който да обхваща всички банки, извършващи дейност в участващите в ЕНМ държави членки, е от основно значение за осигуряването на равнопоставени условия на конкуренция.
(17)
Докато надзорът в определена държава членка остава извън обхвата на ЕНМ, тази държава членка следва да отговоря за финансовите последици от неизпълнението на задълженията на дадена банка. Ето защо ЕМП следва да се прилага единствено към банки и финансови институции, които са установени в участващите в ЕНМ държави членки и върху които упражняват надзор ЕЦБ и националните органи в рамките на ЕНМ. Той не следва да се прилага към банките, установени в неучастващи в ЕНМ държави членки. Ако такива държави членки бъдат обхванати от ЕМП, това би създало погрешни стимули. По-специално има опасност техните надзорници да бъдат по-либерално настроени към банките, попадащи в тяхната компетентност, тъй като няма да поемат изцяло финансовия риск при неизпълнение на задълженията им. Следователно, с оглед осигуряването на съпоставимост с ЕНМ, ЕМП следва да се прилага към участващите в ЕНМ държави членки. Новоприсъединилите се към ЕНМ държави членки автоматично следва да бъдат попадат в обхвата на ЕМП. Като крайна цел той би могъл евентуално да се разшири, като обхване целия вътрешен пазар.
(18)
С цел да се гарантират равнопоставени условия на конкуренция на вътрешния пазар като цяло настоящият регламент е съгласуван с Директива 2014/59/ЕС.Във връзка с това настоящият регламент адаптира правилата и принципите на посочената директива към особеностите на ЕМП и осигурява наличието на подходящо финансиране за ЕМП. Когато Съветът за преструктуриране, Съветът и Комисията упражняват своите правомощия, предоставени им с настоящия регламент, за тях следва да се прилагат делегираните актове, регулаторните технически стандарти и техническите стандарти за изпълнение, както и насоките и препоръките, приети от ЕБО въз основа съответно на членове 10-15 и член 16 от Регламент (ЕС) № 1093/2010 в обхвата на Директива 2014/59/ЕС. Съветът за преструктуриране, Съветът и Комисията, в рамките на съответната си компетентност, следва също така да си сътрудничат с ЕБО в съответствие с членове 25 и 30 от Регламент (ЕС) № 1093/2010 и да отговарят на исканията за събиране на информация, отправени към тях от ЕБО в съответствие с член 35 от посочения регламент. Припомня се, че в съответствие с последното изречение от съображение 32 от посочения регламент „в случаи, при които съответното законодателство на Съюза предоставя право на преценка на компетентните органи на […], взетите от Органа решения не могат да заменят съобразеното с правото на Съюза упражняване на това право на преценка“. Същият принцип следва да важи и за настоящия регламент, при пълно зачитане на принципите, заложени в първичното право на Съюза. С оглед на тези ключови елементи ЕБО следва да може да изпълнява ефективно своите задачи и да осигури равностойно третиране на Съвета за преструктуриране, Съвета, Комисията и националните органи при изпълнението на подобни задачи.
(19)
Единният фонд за преструктуриране (наричан по-долу „Фондът“) е основен елемент, без който ЕМП не би могъл да функционира правилно. Ако финансирането на преструктурирането остане на национално равнище в дългосрочен план, връзката между държавите и банковия сектор няма да бъде изцяло прекъсната и инвеститорите ще продължат да определят условия за заемане на средства според мястото на установяване на банките, вместо според тяхната кредитоспособност. Фондът следва да спомогне за осигуряването на еднообразни административни практики при финансирането на преструктурирането, така че да бъдат избегнати породените от различаващите се национални практики пречки за упражняването на основните свободи или нарушаване на конкуренцията на вътрешния пазар. Фондът следва да се финансира от вноски от банките, набирани на национално равнище, а ресурсите му следва да бъдат обединени на равнището на Съюза в съответствие с междуправителствено споразумение относно прехвърлянето и постепенното взаимно използване на тези вноски (наричано по-долу „Споразумението“), което от своя страна ще увеличи финансовата стабилност и ще ограничи зависимостта между предполагаемото финансово състояние на отделната държава членка и разходите за финансиране на банките и предприятията в нея. С цел допълнително прекъсване на тази връзка решенията, взети в рамките на ЕМП, следва да не засягат фискалните отговорности на държавите членки. В това отношение само извънредната публична финансова подкрепа следва да се разглежда като засягане на бюджетната независимост и фискалните отговорности на държавите членки. По-специално решенията, които изискват използването на Фонда или на схема за гарантиране на депозити, следва да не се разглеждат като засягащи бюджетната независимост или фискалните отговорности на държавите членки.
(20)
Заедно с Директива 2014/59/ЕС настоящият регламент установява условията за използването на Фонда и общите критерии за определянето и изчисляването на предварителните и последващите вноски. Участващите държави членки си запазват компетентността да събират вноските от субектите на тяхна територия, в съответствие с Директива 2014/59/ЕС и настоящия регламент. Чрез Споразумението участващите държави членки ще поемат задължението за прехвърляне във Фонда на вноските, които набират на национално равнище в съответствие с Директива 2014/59/ЕС и настоящия регламент. По време на преходен период вноските ще бъдат разпределяни към различните подразделения, съответстващи на всяка участваща държава членка (т.нар. „национални подразделения“). Тези подразделения ще бъдат обединени постепенно, като ще престанат да съществуват в края на преходния период. В Споразумението ще бъдат определени условията, при които страните са съгласни да прехвърлят във Фонда вноските, които набират на национално равнище, и да обединят постепенно подразделенията. Влизането в сила на Споразумението ще бъде необходимо за прехвърлянето към националните подразделения на Фонда на вноските, набрани от страните. В настоящия регламент са предвидени правомощията на Съвета за преструктуриране във връзка с използването и управлението на Фонда. В Споразумението ще бъде определено по какъв начин Съветът за преструктуриране може да разполага с постепенно обединяващите се национални подразделения.
(21)
Централизирано прилагане в участващите държави членки на предвидените в Директива 2014/59/ЕС правила за преструктуриране на институции от страна на единен орган на Съюза за преструктуриране е възможно само ако правилата, уреждащи създаването и функционирането на ЕМП, бъдат пряко приложими в държавите членки, така че да се избегнат различни тълкувания на национално равнище. Такава пряка приложимост следва да бъде от полза за единния пазар като цяло, тъй като ще спомогне за осигуряването на лоялна конкуренция и ще предотврати пречките пред упражняването на основните свободи не само в участващите държави членки, а и на вътрешния пазар като цяло.
(22)
Подобно на обхвата на Регламент (ЕС) № 1024/2013, ЕМП следва да обхваща всички кредитни институции, установени в участващите държави членки. В рамките на ЕМП обаче следва да е възможно прякото преструктуриране на всяка кредитна институция на участваща държава членка, така че да се избегне в рамките на вътрешния пазар асиметричност в третирането на проблемни институции и на кредитори по време на процеса на преструктуриране. Доколкото предприятия майки, инвестиционни посредници и финансови институции са обхванати от консолидирания надзор на ЕЦБ, те следва да бъдат включени в обхвата на ЕМП. Въпреки че ЕЦБ няма да упражнява надзор на индивидуална основа над тези институции, тя ще бъде единственият надзорник, който ще има обща представа за риска, на който е изложена цялата група, и косвено - отделните ѝ членове. Изключването на субекти, които са обхванати от консолидирания надзор в рамките на ЕЦБ, от приложното поле на ЕМП би направило невъзможно планирането на преструктурирането на групи и изготвянето на стратегия за преструктуриране на групи, като освен това значително би намалило ефективността на взетите решения за преструктуриране.
(23)
Решенията в рамките на ЕМП следва да се взимат на най-подходящото равнище. Когато приемат решения съгласно настоящия регламент, Съветът за преструктуриране и националните органи за преструктуриране следва да прилагат едни и същи материалноправни разпоредби.
(24)
Тъй като единствено институции на Съюза могат да определят политиката на Съюза за преструктуриране и тъй като при приемането на всяка конкретна схема за преструктуриране е налице свобода на преценка, е необходимо да се осигури подходящо участие на Съвета и Комисията в качеството им на институции, които могат да упражняват изпълнителни правомощия в съответствие с член 291 ДФЕС. Комисията следва да извършва оценката на онези аспекти на взетите от Съвета за преструктуриране решения за преструктуриране, по отношение на които съществува свобода на преценка. Предвид значителното въздействие на решенията за преструктуриране върху финансовата стабилност на държавите членки и на Съюза като цяло, както и върху фискалната независимост на държавите членки, е важно на Съвета да се предоставят изпълнителни правомощия за вземането на определени решения, свързани с преструктурирането. Поради това Съветът, по предложение на Комисията, следва да упражнява ефективен контрол върху оценката от страна на Съвета за преструктуриране относно наличието на обществен интерес и да оценява всяка съществена промяна на сумата от Фонда, която да се използва при конкретно действие по преструктуриране. Освен това на Комисията следва да бъде предоставено правомощието да приема делегирани актове за конкретизиране на допълнителни критерии или условия, които трябва да бъдат взети предвид от Съвета за преструктуриране при упражняване на различните му правомощия. Подобно възлагане на задачи, свързани с преструктурирането, по никакъв начин не следва да възпрепятства функционирането на вътрешния пазар на финансови услуги. Поради това ЕБО следва да запази своята роля, както и всички свои съществуващи правомощия и задачи: той следва да разработва и да допринася за последователното прилагане на законодателството на Съюза, приложимо за всички държави членки, както и да насърчава сближаването на практиките, свързани с преструктурирането, на територията на Съюза като цяло.
(25)
С цел осигуряване на съответствие с принципите, установени в член 3, параграф 3 от Директива 2014/59/ЕС, при изпълнението на задачите, които са им възложени с настоящия регламент, институциите на Съюза следва да осигурят наличието на подходящи организационни мерки.
(26)
ЕЦБ, в качеството си на надзорник в рамките на ЕНМ, и Съветът за преструктуриране най-добре могат да преценят дали дадена кредитна институция е проблемна или има вероятност да стане проблемна, както и дали има разумна вероятност алтернативни мерки от страна на частния сектор или надзорните органи да предотвратят в разумен срок неизпълнението на задълженията от нейна страна. Ако счита, че са изпълнени всички критерии, свързани със започването на преструктурирането, Съветът за преструктуриране следва да приеме схемата за преструктуриране. Процедурата, свързана с приемането на схемата за преструктуриране, която включва Комисията и Съвета, засилва необходимата оперативна самостоятелност на Съвета за преструктуриране, като същевременно зачита принципа на делегиране на правомощия на агенциите съгласно тълкуването му от Съда на Европейския съюз (наричан по-долу „Съдът“). Ето защо в настоящия регламент се предвижда, че схемата за преструктуриране, приета от Съвета за преструктуриране, поражда действие само ако в срок от 24 часа след нейното приемане от Съвета за преструктуриране няма възражения нито от страна на Съвета, нито от страна на Комисията, или ако схемата за преструктуриране бъде одобрена от Комисията. Основанията, на които е допустимо Съветът да възрази по предложение на Комисията срещу схемата за преструктуриране на Съвета за преструктуриране, следва да бъдат изрично ограничени до наличието на обществен интерес и до съществени промени от страна на Комисията на предложения от Съвета за преструктуриране размер на сумата от Фонда, която може да бъде използвана.
Промяна в размера на сумата от Фонда от 5 % или повече в сравнение с първоначалното предложение на Съвета за преструктуриране следва да се счита за съществена. Съветът следва да одобри или да възрази срещу предложението на Комисията, без да го изменя. Като наблюдател на заседанията на Съвета за преструктуриране Комисията следва редовно да проверява дали схемата за преструктуриране, приета от Съвета за преструктуриране, е напълно съобразена с настоящия регламент и с нужния баланс между различните приложими цели и интереси, дали зачита обществения интерес и дали се запазва целостта на вътрешния пазар. Като се има предвид, че действието по преструктуриране изисква много бърз процес на вземане на решения, Съветът и Комисията следва тясно да си сътрудничат и Съветът следва да не дублира вече извършената подготвителна работа от Комисията.Съветът за преструктуриране следва да даде указания на националните органи за преструктуриране, които следва да предприемат всички необходими мерки за изпълнение на схемата за преструктуриране.
(27)
Изготвянето на схема за преструктуриране на групата следва да улесни координираното преструктуриране, което ще увеличи вероятността от постигане на най-добрите резултати за всички субекти от дадена група. Съветът за преструктуриране или, когато е приложимо, националните органи за преструктуриране следва да разполагат с правомощието да прилагат инструмента „мостова институция“ на ниво група (което, когато е целесъобразно, може да включва мерки за споделяне на разходи) с цел стабилизиране на групата като цяло. Собствеността върху дъщерните предприятия може да бъде прехвърлена на мостовата институция с оглед на бъдеща продажба в пакет или поотделно при благоприятни пазарни условия. Освен това Съветът за преструктуриране или, когато е приложимо, националният орган за преструктуриране следва да разполага с правомощието да прилага инструмента за споделяне на загубите на ниво предприятие майка.
(28)
По-специално на Съвета за преструктуриране следва да бъде предоставено правомощието да взема решения относно значими субекти или групи, субекти или групи под прекия надзор на ЕЦБ или трансгранични групи. Националните органи за преструктуриране следва да подпомагат Съвета за преструктуриране при планирането на преструктурирането и при изготвянето на решенията във връзка с него. По отношение на субекти и групи, които не са значими и не извършват трансгранична дейност, националните органи за преструктуриране следва да са отговорни по-специално за планирането на преструктурирането, оценката на възможността за преструктуриране, отстраняване на пречките пред възможността за преструктуриране, мерките, които органите за преструктуриране имат право да предприемат при ранна намеса, и действията по преструктуриране. При определени обстоятелства националните органи за преструктуриране следва да изпълняват задачите си въз основа на настоящия регламент и в съответствие с него, като същевременно използват правомощията, които са им предоставени с националното право за транспониране на Директива 2014/59/ЕС и в съответствие с условията, установени в това право, доколкото то не е в противоречие с настоящия регламент.
(29)
За доброто функциониране на вътрешния пазар е от основно значение към всички действия по преструктуриране да се прилагат едни и същи правила, независимо дали са предприети от органите за преструктуриране съгласно Директива 2014/59/ЕС или на друго основание в рамките на ЕМП. Комисията следва да оценява съответните мерки съгласно член 107 ДФЕС.
(30)
Когато действие по преструктуриране включва предоставяне на държавна помощ в съответствие с член 107, параграф 1 ДФЕС или помощ от Фонда, решение за преструктуриране може да бъде прието, след като Комисията приеме положително или обвързано с условия решение относно съвместимостта на използването на подобна помощ с правилата на вътрешния пазар. Решението на Комисията за помощта от Фонда може да налага условия, ангажименти или други задължения във връзка с бенефициера. Условията, които могат да бъдат наложени от Комисията, може да включват, без да се ограничават до: изисквания за споделяне на тежестта, включително изискване за поемането на загубите първо с капитал и изисквания относно вноските от притежателите на хибриден капитал, притежателите на подчинен дълг и първостепенните кредитори, включително в съответствие с изискванията на Директива 2014/59/ЕС; ограничения относно плащането на дивиденти по акции или купони по хибридни капиталови инструменти, относно обратното изкупуване на собствени акции или хибридни капиталови инструменти или относно сделки за управление на капитал; ограничения на придобиването на участие в предприятие, било то чрез прехвърляне на активи или на акции; забрани за агресивни търговски практики или стратегии, или реклама на подпомагането с публична помощ; изисквания относно пазарни дялове, ценообразуване, продуктови характеристики или други изисквания във връзка с дейността; изисквания за плановете за преструктуриране; изисквания към управлението; изисквания за докладване и оповестяване, включително относно спазването на условия, които могат да бъдат конкретизирани от Комисията; изисквания, свързани с продажбата на бенефициера или на всички или част от неговите активи, права и задължения; изисквания, свързани с прекратяването на дейността на бенефициера.
(31)
За осигуряването на бърз и ефективен процес на вземане на решения във връзка с преструктурирането Съветът за преструктуриране следва да бъде отделна агенция на Съюза с особена, различаваща се от модела на останалите агенции на Съюза, структура, съответстваща на конкретните му задачи. Съставът му следва да е надлежно съобразен с всички засегнати от процедурите за преструктуриране интереси. Предвид задачите на Съвета за преструктуриране председателят, заместник-председателят и четирима други щатни членове на Съвета за преструктуриране следва да бъдат назначавани въз основа на техните качества, умения, познания в банковата и финансовата област, и въз основа на опита, свързан с финансовия надзор, регулирането и преструктурирането на институции. Председателят, заместник-председателят и четиримата други щатни членове на Съвета за преструктуриране следва да се избират въз основа на открита процедура за подбор, за която на Европейския парламент и Съвета следва да се предоставя надлежна информация и която следва да е съобразена с принципа за баланс между двата пола, опит и квалификации. Комисията следва да предостави на компетентната комисия на Европейския парламент списък на подбраните кандидати за постовете председател, заместник-председател и четирима други щатни членове на Съвета за преструктуриране. Комисията следва да представи пред Европейския парламент за одобрение предложение за назначаване на председател, заместник-председател и четирима други щатни членове на Съвета за преструктуриране. След като Европейският парламент одобри това предложение, Съветът следва да приеме решение за изпълнение за назначаване на председателя, заместник-председателя и четиримата други щатни членове на Съвета за преструктуриране.
(32)
Съветът за преструктуриране следва да функционира посредством изпълнителни и пленарни сесии. Съставът му на изпълнителните сесии следва да включва председателя на Съвета за преструктуриране, четиримата му независими щатни членове, които следва да действат независимо и обективно в интерес на Съюза като цяло, и постоянни наблюдатели, определени от Комисията и от ЕЦБ. При разискването на преструктурирането на институция или група, установена само в една участваща държава членка, на изпълнителна сесия на Съвета за преструктуриране, както и в процеса на вземане на решение, следва да участва определен от съответната държава членка член, представляващ нейния национален орган за преструктуриране. При разисквания във връзка с трансгранична група на изпълнителна сесия на Съвета за преструктуриране, както и в процеса на взимане на решение следва да участват членове, определени от всички съответни държави членки по произход и приемащи държави членки, представляващи съответните национални органи за преструктуриране.
(33)
Съветът за преструктуриране, на своя изпълнителна сесия, следва да подготви всички решения относно процедурата за преструктуриране и да приеме тези решения във възможно най-голяма степен. Поради свързаното с конкретни институции естество на информацията, която се съдържа в плановете за преструктуриране, решенията за изготвянето, оценката и одобряването им следва да се вземат от Съвета за преструктуриране на негова изпълнителна сесия. Що се отнася до използването на Фонда, важно е да няма „предимство за първия нуждаещ се“ и да се наблюдават изходящите потоци на Фонда. С цел да се гарантира съответният процес на вземане на решения от Съвета за преструктуриране, когато се изисква действие по преструктуриране над прага от 5 000 000 000 EUR, всеки участник на пленарна сесия следва да може, в рамките на точно определен срок, да поиска на пленарната сесия да бъде взето решение. Когато ликвидната подкрепа не е свързана с риск или е свързана със значително по-нисък риск в сравнение с други видове подкрепа, по-специално в случаите на краткосрочно, еднократно отпускане на кредит на платежоспособни институции срещу висококачествено подходящо обезпечение, е оправдано такъв вид подкрепа да се зачита с по-малък коефициент от 0,5. Когато нетното акумулирано използване на Фонда през последните 12 последователни месеца достигне прага от 5 000 000 000 EUR годишно, на пленарна сесия следва да оцени прилагането на инструментите за преструктуриране, включително използването на Фонда, и следва да се осигурят насоки, които следва да се прилагат при последващите решения за преструктуриране, взети на изпълнителна сесия. Насоките за изпълнителната сесия следва по-специално да са насочени към това да се осигури недискриминационно прилагане на инструментите за преструктуриране, да се избегне изчерпване на Фонда, както и да се направи подходящо разграничение между ликвидната подкрепа, която не е свързана с риск или е свързана с нисък риск, и другите видове подкрепа.
(34)
Тъй като участниците в процеса на вземане на решения на Съвета за преструктуриране на неговите изпълнителни сесии ще се променят в зависимост от държавата членка, в която извършва дейност съответната институция или група, постоянните участници следва да гарантират, че решенията, взети от различните състави на изпълнителните сесии на Съвета за преструктуриране, са последователни, подходящи и пропорционални.
(35)
Съветът за преструктуриране следва да има възможността да кани наблюдатели на своите заседания. Възлагането на задачи, свързани с преструктурирането, на Съвета за преструктуриране следва да бъде съобразено с рамката на Европейската система за финансов надзор (ЕСФН) и с нейната основна цел за разработване на единния наръчник и засилване на сближаването на надзорните практики и практиките за преструктуриране в Съюза като цяло. По-специално, ЕБО следва в съответствие с Регламент (ЕС) № 1093/2010 да оценява и координира инициативи относно планове за преструктуриране с оглед насърчаване на сближаването в тази област. Следователно като общо правило Съветът за преструктуриране следва винаги да кани ЕБО, когато се обсъждат въпроси, за които съгласно Директива 2014/59/ЕС от ЕБО се изисква да разработи технически стандарти или да издаде насоки. Други наблюдатели, като например представител на Европейския механизъм за стабилност (EМС), също могат да бъдат канени на заседанията на Съвета за преструктуриране, когато е целесъобразно.
(36)
За наблюдателите следва да се прилагат същите изисквания за професионална тайна като за членовете и членовете на персонала на Съвета за преструктуриране, служителите на обменни начала или командированите служители от участващите държави членки, изпълняващи задължения в областта на преструктурирането.
(37)
Съветът за преструктуриране следва да може да създаде вътрешни екипи по преструктуриране, съставени от членове на неговия персонал и служители от националните органи за преструктуриране, включително, когато е целесъобразно, наблюдатели от неучастващи държави членки. Вътрешните екипи по преструктуриране следва да бъдат ръководени от координатори, назначени измежду членове на висшия персонал на Съвета за преструктуриране, които биха могли да бъдат поканени да участват на изпълнителните сесии на Съвета за преструктуриране като наблюдатели.
(38)
Съветът за преструктуриране, както и органите за преструктуриране и компетентните органи на неучастващите държави членки следва да сключват меморандуми за разбирателство, които описват общите условия за осъществяване на сътрудничеството при изпълнението на задълженията си съгласно Директива 2014/59/ЕС. Меморандумите за разбирателство, inter alia, биха могли да изяснят провеждането на консултации във връзка с решения на Съвета за преструктуриране с последици за дъщерните предприятия или клоновете, съответно установени и намиращи се в неучастваща държава членка, когато предприятието майка е установено в участваща държава членка. Меморандумите следва да подлежат на редовен преглед.
(39)
Съветът за преструктуриране следва да действа независимо. Той следва да разполага с капацитет да се справя с големи банкови групи и да действа бързо и безпристрастно. Съветът за преструктуриране следва да гарантира, че се отделя необходимото внимание на националната финансова стабилност, финансовата стабилност на Съюза и вътрешния пазар. Членовете на Съвета за преструктуриране следва да притежават необходимите експертни познания относно банковата реорганизация и несъстоятелност.
(40)
При вземането на решения или предприемането на действия при упражняването на правомощията, предоставени с настоящия регламент, следва надлежно да се отчита значението, което има за вътрешния пазар упражняването на правото на установяване, предвидено в ДФЕС, и по-специално, когато е възможно, последиците върху непрекъснатостта на трансграничните дейности.
(41)
Предвид предназначението на Съвета за преструктуриране и целите на преструктурирането, които включват защита на публичните средства, работата на ЕМП следва да се финансира чрез вноски от институциите, установени в участващите държави членки.
(42)
Във всички аспекти, свързани с процеса на вземане на решения във връзка с преструктурирането Съветът за преструктуриране, Съветът, когато е приложимо, и Комисията следва да заменят определените съгласно Директива 2014/59/ЕС национални органи за преструктуриране. Националните органи за преструктуриране, определени съгласно посочената директива, следва да продължат да извършват дейностите по изпълнението на приетата от Съвета за преструктуриране схема за преструктуриране. С цел осигуряването на прозрачност и демократичен контрол, както и за запазване на правомощията на институциите на Съюза, Съветът за преструктуриране следва да се отчита пред Европейския парламент и пред Съвета за всяко решение, взето въз основа на настоящия регламент. Поради същите съображения за прозрачност и демократичен контрол националните парламенти следва да имат определени правомощия да получават информация относно дейността на Съвета за преструктуриране, както и да водят диалог с него.
(43)
Националният парламент на участваща държава членка или негова компетентна комисия следва да може да покани председателя да участва в обмена на мнения във връзка с преструктурирането на институции в съответната държава членка заедно с представител на националния орган за преструктуриране. Такава роля на националните парламенти е целесъобразна предвид потенциалното въздействие, което действията по преструктуриране могат да окажат върху публичните финанси, институциите, техните клиенти и служители, както и пазарите в участващите държави членки. Председателят и националните органи за преструктуриране следва да отговарят положително на подобни покани за обмен на мнения с националните парламенти.
(44)
С оглед осигуряването на еднообразен подход към институциите и групите на Съвета за преструктуриране следва да бъде предоставено правомощието да изготвя планове за преструктуриране за тях, след консултация с националните компетентни органи и органи за преструктуриране. Като общо правило плановете за преструктуриране на група следва да се изготвят за групата като цяло, като в тях се набелязват мерки по отношение на предприятието майка и по отношение на всички отделни дъщерни предприятия, които са част от групата. Плановете за преструктуриране на група следва да са съобразени с финансовата, техническата и стопанската структура на съответната група. Ако се изготвят индивидуални планове за преструктуриране за субекти, които са част от група, Съветът за преструктуриране или, когато е приложимо, националните органи за преструктуриране следва да се стремят да постигнат във възможно най-голяма степен съгласуваност с плановете за преструктуриране за останалата част от групата. Съветът за преструктуриране или, когато е приложимо, националните органи за преструктуриране следва да изпращат плановете за преструктуриране и всякакви промени, внесени в тях, на компетентния орган, с цел той да бъде постоянно изцяло информиран. Съветът за преструктуриране следва да оцени възможността за преструктуриране на институциите и групите и да предприеме мерки за отстраняването на евентуалните пречки пред тази възможност. Съветът за преструктуриране следва да изиска от националните органи за преструктуриране да приложат подходящи мерки, предназначени да отстранят пречките за преструктуриране, за да се осигури съгласуваност и възможност за преструктуриране на съответните институции. Предвид чувствителния характер на информацията, съдържаща се в плановете за преструктуриране, за тях следва да се прилагат изискванията за професионална тайна, предвидени в настоящия регламент.
(45)
При прилагането на инструменти за преструктуриране и при упражняването на правомощия за преструктуриране следва да се отчитат принципът на пропорционалност и особеностите на правната форма на съответната институция.
(46)
Планирането на преструктурирането е основна част от ефективното преструктуриране. Поради това е необходимо Съветът за преструктуриране да разполага с правомощието да изисква промени в структурата и организацията на институциите или групите с цел предприемането на необходими и пропорционални мерки за намаляване или отстраняване на съществените пречки за прилагането на инструментите за преструктуриране и осигуряването на възможност за преструктуриране на съответните субекти. Тъй като всички институции са потенциално значими за системата, от решаващо значение за поддържането на финансова стабилност е Съветът за преструктуриране и, когато е приложимо, националните органи за преструктуриране да имат възможността да преструктурират всяка институция. С оглед зачитане на правото на стопанска инициатива, предвидено в член 16 от Хартата на основните права на Европейския съюз (наричана по-долу „Хартата“), правомощията на Съвета за преструктуриране следва да бъдат ограничени до степента, необходима за опростяването на структурата и дейността на институцията с оглед подобряване на възможността за преструктурирането ѝ. В допълнение, всяка наложена с тази цел мярка следва да съответства на правото на Съюза. Мерките следва да не водят до пряка или косвена дискриминация въз основа на национална принадлежност и следва да са обосновани от първостепенни съображения за предприемането ѝ в обществен интерес от финансова стабилност. За определянето на това дали дадена мярка е предприета в общ обществен интерес Съветът за преструктуриране, като действа в общ обществен интерес, следва да може да постигне целите на преструктурирането, без да среща пречки пред прилагането на инструментите за преструктуриране или пред способността му за упражняване на правомощията, които са му предоставени с настоящия регламент. Освен това действието не следва да надхвърля минимума, необходим за постигането на преследваните цели. При определянето на мерките, които да бъдат предприети, Съветът за преструктуриране или, когато е приложимо, националните органи за преструктуриране следва да вземат предвид предупрежденията и препоръките на Европейския съвет за системен риск (ЕССР), създаден с Регламент (ЕС) № 1092/2010 на Европейския парламент и на Съвета (9).
(47)
Тъй като всички институции са потенциално значими за системата, от решаващо значение е Съветът за преструктуриране, когато е целесъобразно - в сътрудничество с националните органи за преструктуриране, да може да приема планове за преструктуриране, да оценява възможността за преструктуриране на всяка институция или група и, при необходимост, да предприема мерки за преодоляване или отстраняване на пречките за преструктуриране на която и ди било институция в участващите държави членки. Неизпълнението на задълженията на системно значимите институции, включително институциите по член 131 от Директива 2013/36/ЕС, би могло да представлява значителен риск за функционирането на финансовите пазари и да окаже отрицателно въздействие върху финансовата стабилност. Съветът за преструктуриране следва, като свой приоритет, да полага дължимата грижа за изготвянето на планове за преструктуриране на тези системно значими институции, да направи оценка на възможността за тяхното преструктуриране, както и да предприеме всички необходими действия за отстраняване или преoдоляване на всички пречки пред възможност за тяхното преструктуриране, без да се засяга неговата независимост и задължението му да планира преструктурирането и да оценява възможността за преструктуриране на всички институции, по отношение на които разполага с правомощия.
(48)
Плановете за преструктуриране следва, когато е целесъобразно, да включват процедури за информиране и консултиране с представители на работниците и служителите по време на процесите на преструктуриране. Когато е приложимо, във връзка с това следва да се спазват колективните трудови договори или други правила, предвидени от социалните партньори, както и от правото на Съюза и от националното право, относно участието на профсъюзите и представителите на работниците и служителите в процесите на реорганизация на дружествата.
(49)
Във връзка със задължението за изготвяне на планове за преструктуриране Съветът за преструктуриране или когато е приложимо - националните органи за преструктуриране - в рамките на плановете за преструктуриране и като използват различните инструменти и правомощия, с които разполагат - следва да вземат предвид естеството на стопанската дейност, акционерната структура, правната форма, рисковия профил, размера и правния статус на субекта, както и взаимосвързаността му с други институции или с финансовата система като цяло, обхвата и сложността на дейностите му, дали е член на институционална защитна схема (ИЗС) или други кооперативни системи за взаимна солидарност, дали извършва инвестиционни услуги или дейности, както и дали неизпълнението от негова страна на задълженията му и последващата му ликвидация чрез обичайно производство по несъстоятелност е вероятно да породят значителни отрицателни последици за финансовите пазари, за други институции, за условията за финансиране или за икономиката като цяло, като гарантират, че режимът се прилага по подходящ и пропорционален начин, а административната тежест, свързана със задълженията за изготвяне на плана за преструктуриране, е сведена до минимум. Тъй като съдържанието и информацията, посочени в раздел А от приложението към Директива 2014/59/ЕС, установяват минимален стандарт за субекти с явно системно значение, за отделни институции се допуска прилагането на различни или значително по-ограничени изисквания за планиране на преструктурирането и за предоставяне на информация, както и при по-ниска честота на актуализациите от веднъж годишно. Планът за преструктуриране може да бъде ограничен за малки субекти, характеризиращи се с ограничена взаимосвързаност и сложност. Освен това режимът следва да се прилага така, че да не се застрашава стабилността на финансовите пазари. По-специално при ситуации, характеризиращи се с по-мащабни проблеми или дори съмнения за устойчивостта на много субекти, от основно значение е да се вземе предвид рискът от разпространение на проблемите, съврзан с действията, предприети във връзка с всеки отделен субект.
(50)
Когато Директива 2014/59/ЕСпредвижда възможността националните органи за преструктуриране да налагат облекчени задължения или да освободят от задължения във връзка с изискването за изготвяне на планове за преструктуриране, следва да се предвиди процедура, по която Съветът за преструктуриране или когато е приложимо - националните органи за преструктуриране, да могат да разрешават налагането на такива облекчени задължения.
(51)
Предвид капиталовата структура на субектите, които са свързани с централен орган, за целите на настоящия регламент Съветът за преструктуриране или, когато е приложимо, националните органи за преструктуриране не следва да са задължени да изготвят отделен план за преструктуриране единствено поради факта, че централният орган, с който са свързани тези субекти, е под прекия надзор на ЕЦБ. При планове за преструктуриране на група при изготвяне на тези планове следва изрично да се вземе предвид потенциалното въздействие на действията по преструктуриране във всички държави членки, в които групата извършва дейност.
(52)
Рамката на Регламент (ЕС) № 1024/2013 и Директива 2014/59/ЕС следва да служи за основа на ЕМП. Следователно е необходимо Съветът за преструктуриране да разполага с правомощието за намеса на ранен етап, в случай че финансовото състояние или платежоспособността на даден субект се влошава. Информацията, която Съветът за преструктуриране получава на този етап от националните органи за преструктуриране или ЕЦБ, е от основно значение за определяне на действието, което би могъл да предприеме при подготовката за преструктурирането на съответния субект.
(53)
С цел бързото предприемане при необходимост на действие по преструктуриране, Съветът за преструктуриране следва, в сътрудничество с ЕЦБ или със съответния национален компетентен орган, да следи отблизо състоянието на съответните субекти и спазването от тяхна страна на всяка наложена им мярка за ранна намеса. За констатацията дали действие на частния сектор би могло да предотврати в разумен срок неизпълнението на задължения на даден субект, подходящият орган следва да вземе предвид ефективността на мерките за ранна намеса, предприети в определените от компетентния орган срокове.
(54)
Съветът за преструктуриране, националните органи за преструктуриране и компетентните органи, включително ЕЦБ, следва, когато е необходимо, да сключват меморандум за разбирателство, който описва общите условия за осъществяване на сътрудничесвото при изпълнението на съответните си задължения съгласно правото на Съюза. Меморандумът следва да подлежи на редовен преглед.
(55)
При вземане на решения или предприемане на действия, по-специално по отношение на субекти, установени както в участващи, така и в неучастващи държави членки, следва да бъдат взети предвид и възможните неблагоприятни последици за тези държави членки, като например заплахи за финансовата стабилност на техните финансови пазари, и за субектите, установени в тези държави членки.
(56)
Процесът на преструктуриране следва да бъде кратък с цел ограничаване на сътресенията на финансовите пазари и в икономиката до минимум. На вложителите следва да се предостави достъп най-малко до гарантираните депозити, възможно най-бързо и при всички случаи - в сроковете, предвидени в Директива 2014/49/ЕС на Европейския парламент и на Съвета (10). По време на цялата процедура за преструктуриране Комисията следва да има достъп до информацията, която смята, че ѝ е необходима, за да вземе основано на изчерпателни данни решение в процеса на преструктуриране.
(57)
Решението за поставянето на даден субект в режим на преструктуриране следва да бъде взето, преди финансовият субект да е изпаднал в счетоводна неплатежоспособност и преди целият му капитал да бъде напълно изчерпан. Преструктурирането следва да започне, след като бъде направена констатацията, че даден субект е проблемен или има вероятност да стане проблемен и че няма алтернативни мерки на частния сектор, които биха предотвратили в разумен срок неизпълнението на задълженията му. Фактът, че даден субект не отговаря на изискванията за лицензиране, не следва сам по себе си да обосновава започването на преструктурирането му, особено ако продължава или е вероятно да продължи да бъде жизнеспособен. Даден субект следва да се разглежда като проблемен или за него следва да се счита, че има вероятност да стане проблемен, ако той нарушава или е вероятно да наруши в близко бъдеще изискванията за продължаване на лиценза, ако задълженията му превишават или е вероятно в близко бъдеще да превишат активите му, ако не е в състояние или е вероятно в близко бъдеще да не бъде в състояние да плаща дълговете си на техния падеж или ако се нуждае от извънредна публична финансова подкрепа, освен при конкретните обстоятелства, предвидени в настоящия регламент. Нуждата от извънредно ликвидно улеснение от централна банка не следва сама по себе си да бъде обстоятелство, което доказва в достатъчна степен, че субектът не може или вероятно в близко бъдеще няма да може да плаща задълженията си на техния падеж. Ако това улеснение е гарантирано от държава, за субекта, който се ползва от улеснението, се прилагат правилата за държавната помощ. С цел да се запази финансовата стабилност, по-специално в случай на недостиг на ликвидност в системата, държавни гаранции на предоставени от централните банки ликвидни инструменти или държавни гаранции на новоемитирани задължения с цел справяне със сериозни смущения в икономиката на държава членка не следва да съставляват предпоставка за започване на преструктурирането, ако са изпълнени няколко условия. По-специално, мерките за държавна гаранция е необходимо да бъдат одобрени съгласно рамката за държавната помощ и не следва да са част от по-голям пакет, а използването на гаранционни мерки следва да бъде стриктно ограничено във времето. Гаранции от държавите членки на вземания от капиталови участия следва да бъдат забранени.
При предоставяне на гаранция държавата членка следва да осигури получаването на достатъчно възнаграждение за гаранцията от субекта. Освен това предоставянето на извънредна публична финансова подкрепа не следва да съставлява предпоставка за започване на преструктуриране, ако като предпазна мярка държава членка придобие капиталово участие в даден субект, включително в субект, който е публична собственост, ако този субект спазва капиталовите изисквания. Такъв може да бъде случаят например, когато от субекта се изисква да привлече нов капитал във връзка с резултатите от основан на различни сценарии стрес тест или на подобна проверка, извършена от органите за макропруденциален надзор, която включва изискване за поддържане на финансова стабилност в контекста на системна криза, но субектът не е в състояние самостоятелно да привлече капитал на пазарите. За даден субект не следва да се счита, че е проблемен или че има вероятност да стане проблемен само въз основа на факта, че преди влизането в сила на настоящия регламент му е била предоставена извънредна публична финансова подкрепа. На последно място, достъпът до ликвидни улеснения, включително извънредно ликвидно улеснение от централните банки, може да представлява държавна помощ съгласно рамката на Съюза за държавната помощ.
(58)
Прекратяването на дейността на проблемен субект чрез обичайно производство по несъстоятелност може да застраши финансовата стабилност, да прекъсне предоставянето на важни услуги и да засегне защитата на вложителите. При такива обстоятелства прилагането на инструменти за преструктуриране е от обществен интерес. Следователно целите на преструктурирането следва да бъдат осигуряване на непрекъснатост на важните финансови услуги, поддържане на финансовата стабилност, ограничаване на моралния риск чрез ограничаване на зависимостта от публична финансова подкрепа за проблемните субекти, както и осигуряване на защита на вложителите.
(59)
Преди обаче да се вземе решение за поддържането на неплатежоспособен субект като действащо предприятие, следва винаги да се разгледа възможността за ликвидацията му чрез обичайно производство по несъстоятелност. Такъв неплатежоспособен субект следва да бъде поддържан като действащо предприятие единствено за целите на финансовата стабилност и като се използват, доколкото е възможно, частни средства. Това може да бъде постигнато чрез продажбата или сливането му с частен купувач, обезценяването на задълженията му или преобразуването на дълга му в капитал с оглед неговата рекапитализация.
(60)
Когато вземат или подготвят решения във връзка с правомощията за преструктуриране, Съветът за преструктуриране, Съветът и Комисията следва да гарантират, че действието по преструктуриране се предприема в съответствие с определени принципи, сред които принципите, че акционерите и кредиторите поемат достатъчен дял от загубите, че ръководството следва по принцип да бъде сменено, че разходите за преструктуриране на субекта са сведени до минимум, както и че кредиторите от един и същи клас се третират по справедлив начин. По-специално, когато кредитори от един и същи клас се третират различно в контекста на действие по преструктуриране, тези различия следва да бъдат обосновани от обществен интерес и не следва да водят до пряка или косвена дискриминация въз основа на национална принадлежност.
(61)
Ограничаването на правата на акционерите и кредиторите следва да бъде съобразено с принципите, заложени в член 52 от Хартата. Следователно инструментите за преструктуриране следва да се прилагат единствено по отношение на субекти, които са проблемни или има вероятност да станат проблемни, и то само когато това е необходимо за постигане на финансова стабилност в общ интерес. По-специално инструментите за преструктуриране следва да се използват, когато субектът не може да бъде ликвидиран чрез обичайно производство по несъстоятелност, тъй като това би дестабилизирало финансовата система, и когато мерките са необходими, за да се осигури бързото прехвърляне на значими за системата функции и непрекъснатостта на тези функции, както и когато няма реална вероятност за алтернативно решение с частни средства, включително увеличаване на капитала от съществуващите акционери или от трето лице, достатъчно да възстанови пълната жизнеспособност на субекта.
(62)
Намесата в правата на собственост не следва да бъде прекомерна. Във връзка с това засегнатите акционери и кредитори не следва да понасят загуби, по-големи от тези, които биха понесли, ако субектът се ликвидира към момента на вземане на решението за преструктурирането му. В случай на частично прехвърляне на активи на институция в режим на преструктуриране към частен купувач или към мостова институция, остатъчната част от институцията в режим на преструктуриране следва да бъде ликвидирана чрез обичайното производство по несъстоятелност. За да се защитят акционерите и кредиторите на субекта по време на производството по ликвидация, те следва да имат право да получат плащане за вземанията си в не по-малък размер от този, който по изчисления биха получили при ликвидация на целия субект чрез обичайно производство по несъстоятелност.
(63)
С цел да се защитят правата на акционерите и кредиторите следва да се предвидят ясни задължения относно оценката на активите и задълженията на институцията в режим на преструктуриране и, когато това се изисква съгласно настоящия регламент, относно оценката на третирането, което акционерите и кредиторите биха получили при ликвидация на субекта чрез обичайно производство по несъстоятелност. Оценката следва да може да започне още във фазата на ранната намеса. Преди да бъде предприето каквото и да било действие по преструктуриране, следва да се извърши справедлива, консервативна и реалистична оценка на активите и задълженията на субекта. Тази оценка следва да подлежи на обжалване единствено заедно с решението за започване на преструктурирането. В допълнение, когато това се изисква съгласно настоящия регламент, следва да се извърши последващо сравнение - след прилагането на инструментите за преструктуриране - между третирането, което акционерите и кредиторите са получили, и третирането, което биха получили при обичайно производство по несъстоятелност. Ако сравнението покаже, че на акционерите и кредиторите е изплатена сума за техните вземания, по-малка от сумата, която биха получили при обичайно производство по несъстоятелност, те следва да имат право да получат разликата в третирането в случаите, когато това се изисква съгласно настоящия регламент. Тази разлика, ако има такава, следва да се изплати от Фонда, създаден съгласно настоящия регламент.
(64)
Важно е загубите да бъдат признати, когато субектът спре да изпълнява задълженията си. Оценката на активите и задълженията на проблемните субекти следва да се основава на справедливи, консервативни и реалистични допускания към момента на прилагане на инструментите за преструктуриране. При извършване на оценката обаче стойността на задълженията не следва да бъде засегната от финансовото състояние на субекта. Следва да има възможност в неотложни случаи Съветът за преструктуриране да направи бърза оценка на активите или задълженията на проблемния субект. Тази оценка следва да бъде временна и да се прилага до извършването на независима оценка.
(65)
С цел осигуряване на обективен и стабилен процес на преструктуриране е необходимо да се определи редът на обезценяване или преобразуване на необезпечените вземания на кредитори към институцията в режим на преструктуриране. За да се ограничи рискът кредиторите да поемат по-големи загуби, отколкото при ликвидация на институцията чрез обичайно производство по несъстоятелност, определеният ред следва да се прилага както при обичайните производства по несъстоятелност, така и при обезценяването или преобразуването при преструктуриране. Този подход би улеснил и определянето на цената на дълга.
(66)
Съветът за преструктуриране следва да вземе решение относно подробната схема за преструктуриране. Инструментите за преструктуриране, предвидени и в Директива 2014/59/ЕС, следва да включват инструментите за продажба на стопанска дейност, „мостова институция“, споделяне на загубите и обособяване на активи. Схемата следва да позволява и да се оцени дали са изпълнени условията за обезценяване и преобразуване на капиталови инструменти.
(67)
Когато предприема действия по преструктуриране, Съветът за преструктуриране следва да отчита и следва мерките, предвидени в плановете за преструктуриране, освен ако прецени, предвид обстоятелствата по случая, че целите на преструктурирането ще бъдат постигнати по-ефективно чрез действия, които не са предвидени в плановете за преструктуриране.
(68)
Инструментите за преструктуриране следва да включват продажба на стопанската дейност или на акциите на институцията в режим на преструктуриране, създаване на „мостов субект“, обособяване на нормалните активи от обезценените или проблемните активи на проблемния субект и споделяне на загубите от акционерите и кредиторите на проблемния субект.
(69)
При използването на инструменти за преструктуриране за прехвърлянето на значими за системата услуги или жизнеспособна дейност на субекта към стабилен субект като частен купувач или мостов субект, остатъчната част от субекта следва да прекрати дейността си.
(70)
Инструментът за продажба на стопанска дейност следва да позволява продажбата на субекта или на част от дейността му на един или повече купувачи без съгласието на акционерите.
(71)
Всички нетни постъпления от прехвърлянето на активи или задължения на институцията в режим на преструктуриране при прилагане на инструмента за продажба на стопанска дейност следва да са в полза на субекта, който участва в производството по ликвидация. Всички нетни постъпления от прехвърлянето на инструменти на собственост, емитирани от институцията в режим на преструктуриране, при прилагане на инструмента за продажба на стопанска дейност следва да са в полза на притежателите на тези инструменти на собственост в субекта, по отношение на когото продължава производството по ликвидация. Постъпленията следва да се изчисляват, като се приспаднат разходите, породени от неизпълнението на задълженията от страна на субекта и от процеса на преструктуриране.
(72)
Инструментът за обособяване на активи следва да позволява на органите да прехвърлят на отделно дружество активи, права или задължения на институция в режим на преструктуриране. Този инструмент следва да се използва единствено в комбинация с други инструменти, за да се предотврати възникването на неоснователно конкурентно предимство за проблемния субект.
(73)
Наличието на ефективен режим на преструктуриране следва да сведе до минимум разходите на данъкоплатците за преструктурирането на проблемен субект. То следва също така да гарантира, че системно значими субекти могат да бъдат преструктурирани, без да се застрашава финансовата стабилност. Инструментът за споделяне на загубите постига тази цел, като гарантира, че акционерите и кредиторите на проблемния субект поемат загуби в подходяща степен и покриват подходяща част от разходите, породени от неизпълнението на задълженията от страна на субекта. Ето защо инструментът за споделяне на загубите дава на акционерите и кредиторите на субектите по-силен стимул да наблюдават състоянието на даден субект при нормални обстоятелства. Това също така съответства на препоръката на Съвета за финансова стабилност законоустановените правомощия за обезценяване и преобразуване да бъдат включени в рамката за преструктуриране като допълнителна възможност наред с другите инструменти за преструктуриране.
(74)
С цел осигуряване на необходимата гъвкавост за прехвърляне на загубите към кредиторите в редица случаи е целесъобразно инструментът за споделяне на загуби да бъде приложим както когато целта е преструктуриране на проблемния субект като действащо предприятие, ако има реална вероятност за възстановяване на жизнеспособността на субекта, така и когато значими за системата услуги се прехвърлят към мостова институция, а остатъчната част от субекта престава да извършва дейност и се ликвидира.
(75)
Когато инструментът за споделяне на загуби се прилага с цел възстановяване на капитала на проблемния субект, за да може той да продължи да функционира като действащо предприятие, преструктурирането чрез споделяне на загуби следва да бъде съпътствано от смяна на ръководството, освен в случаите, когато запазването на ръководството е целесъобразно и необходимо за постигане на целите на преструктурирането, както и от последваща реорганизация на субекта и неговите дейности, така че да се отстранят причините, довели до неизпълнението на задълженията от негова страна. Тази реорганизация следва да бъде постигната чрез прилагането на план за оздравяване на дейността. Когато е приложимо, тези планове следва да съответстват на плана за реорганизация, който субектът трябва да представи на Комисията съгласно рамката на Съюза за държавната помощ. По-специално, в допълнение към мерките, насочени към възстановяване на дългосрочната жизнеспособност на субекта, планът следва да включва мерки, които ограничават помощта до ниво, съответстващо на минималното споделяне на тежестта, както и мерки, ограничаващи нарушаването на конкуренцията.
(76)
Не е целесъобразно инструментът за споделяне на загуби да се прилага по отношение на вземания, които са обезпечени или гарантирани по друг начин. За да се гарантира обаче, че инструментът за споделяне на загуби е ефективен и постига целите си, е желателно той да се прилага по отношение на възможно най-голям брой необезпечени задължения на проблемния субект. Въпреки това е целесъобразно от обхвата на приложението на инструмента за споделяне на загуби да се изключат някои видове необезпечени задължения. С цел да се защитят титулярите на гарантирани депозити инструментът за споделяне на загуби не следва да се прилага по отношение на депозити, защитени съгласно Директива 2014/49/ЕС. За да се осигури непрекъснатост на критичните функции, инструментът за споделяне на загуби не следва да се прилага по отношение на определени задължения към служители на проблемния субект, нито по отношение на търговски вземания, свързани със стоки и услуги, които са критични за ежедневното функциониране на субекта. За да се запазят пенсионните права и сумите за пенсии, притежавани или дължими на пенсионни фондове и управляващи пенсионни фондове, инструментът за споделяне на загуби не следва да се прилага по отношение на задължения на проблемния субект към пенсионна схема, с изключение на задължения за пенсионни плащания, които се дължат на променливо възнаграждение, които не възникват съгласно колективни трудови договори. За да се намали рискът от разпространяване на проблемите в рамките на системата, инструментът за споделяне на загуби не следва да се прилага по отношение на задължения, произтичащи от участие в платежни системи, с оставащ срок до падежа по-малко от седем дни, или по отношение на задължения към субекти, с изключение на субекти, които са част от същата група, с първоначален срок до падежа по-малко от седем дни.
(77)
Следва да е възможно също така да се изключват напълно или частично задължения при редица обстоятелства, включително в случаите, когато не е възможно за тези задължения да бъде приложено споделянето на загуби в разумен срок, когато изключването е строго необходимо и е пропорционално, за да се осигури непрекъснатост на критичните функции и основните стопански дейности, или когато прилагането на инструмента за споделяне на загуби към задълженията би причинило унищожаване на стойност в размери, които биха довели до по-големи загуби за другите кредитори, отколкото при изключването на тези задължения от споделянето на загубите. Следва да е възможно също така да се изключват напълно или частично задължения, когато това е необходимо, за да се избегне разпространяване на проблемите и финансова нестабилност, които могат да причинят сериозни смущения в икономиката на държава членка. При извършване на тези оценки Съветът за преструктуриране или когато е приложимо - националните органи за преструктуриране, следва да вземат предвид последиците от евентуалното споделяне на загубите за задължения, произтичащи от отговарящи на условията депозити на физически лица и микро-, малки и средни предприятия, които надхвърлят размера на гаранцията, предвиден в Директива 2014/49/ЕС.
(78)
Когато се прилагат тези изключвания, прилаганата към други приемливи задължения степен на обезценяване или преобразуване може да бъде повишена, така че да се вземат предвид подобни изключвания, при условие че се спазва принципът за справедливо третиране на кредиторите, при което те не понасят по-големи загуби, отколкото при обичайното производство по несъстоятелност. Когато загубите не могат да бъдат прехвърлени към други кредитори, Фондът може да направи вноска в институцията в режим на преструктуриране при спазване на редица строги условия, включително изискването за това загуби, възлизащи на не по-малко от 8 % от общите задължения, включително собствения капитал, да са били вече поети, и осигуреното от Фонда финансиране да е ограничено до по-малката от следните две суми: 5 % от общите задължения, включително собствения капитал, или средствата, с които разполага Фондът, и сумата, която може да бъде набрана чрез последващи вноски в рамките на три години.
(79)
При извънредни обстоятелства, когато са изключени задължения и Фондът е бил използван вместо тях при споделянето на загубите до разрешения максимален размер, Съветът за преструктуриране следва да може да потърси финансиране от алтернативни средства за финансиране.
(80)
Минималният размер на приноса за целите на споделянето на загубите в размер на 8 % от общите задължения, посочени в настоящия регламент, следва да бъде изчислен въз основа на оценката, извършена в съответствие с настоящия регламент. Историческите загуби, които вече са били поети от акционерите чрез намаляване на собствения капитал преди тази оценка, не следва да бъдат включени в този процент.
(81)
Тъй като защитата на вложителите с гарантирани депозити е една от най-важните цели на преструктурирането, инструментът за споделяне на загубите не следва да се прилага по отношение на гарантираните депозити. Схемата за гарантиране на депозити обаче допринася за финансирането на процеса на преструктуриране, като поема загубите до размера на нетните загуби, които би понесла след обезщетяване на вложителите при обичайно производство по несъстоятелност. Упражняването на правомощията за споделяне на загубите би гарантирало, че вложителите продължават да имат достъп до депозитите си, каквато е основната цел на създаването на схемите за гарантиране на депозити. Изключването на схемите при подобни случаи би представлявало несправедливо предимство спрямо останалите кредитори, по отношение на които органът за преструктуриране би упражнил правомощията си.
(82)
При прехвърляне на депозитите на друг субект в контекста на преструктурирането на даден субект, вложителите не следва да бъдат покрити извън размера на гаранцията, предвиден в Директива 2014/49/ЕС. Следователно вземания, свързани с депозитите, които остават в институцията в режим на преструктуриране, следва да бъдат ограничени до разликата между прехвърлените средства и размера на гаранцията, предвиден в Директива 2014/49/ЕС. В случай че прехвърлените депозити надхвърлят размера на гаранцията, вложителят следва да няма вземания срещу схемата за гарантиране на депозити по отношение на депозитите, които остават в институцията в режим на преструктуриране.
(83)
За да се избегне структуриране на задълженията на субектите по начин, който възпрепятства ефективното използване на инструмента за споделяне на загуби, е целесъобразно да се предвиди, че субектите следва по всяко време да изпълняват минималното изискване за собствен капитал и приемливи задължения, за които може да се приложи инструментът за споделяне на загубите, изразено като процент от общите задължения и собствен капитал на субекта.
(84)
При определяне на минималното изискване за собствен капитал и приемливи задължения в рамките на група следва да се възприеме низходящ подход. При този подход следва да се отчита, че действието по преструктуриране се прилага на нивото на отделния правен субект и че е задължително да е налице капацитет за поемане на загуби в субекта в рамките на групата, за който възникват загубите, както и този субект да има достъп до него. За тази цел следва да се гарантира, че капацитетът за поемане на загуби в рамките на групата се разпределя в групата в съответствие с нивото на риска в съставляващите я правни субекти. Минималното изискване за собствен капитал и приемливи задължения, необходимо за всяко дъщерно предприятие, следва да се оценява отделно. Освен това следва да се гарантира, че целият капитал и всички задължения, които се включват в изчисляването на консолидираното минимално изискване за собствен капитал и приемливи задължения, са налице в субекти, в които е вероятно да възникнат загуби, или по друг начин са налице за поемане на загубите.
Настоящият регламент следва да позволява преструктуриране на ниво група от орган за преструктуриране на ниво група или преструктуриране на ниво отделни субекти - членове на групата, от няколко органа за преструктуриране, които действат по координиран начин. Минималното изискване за собствен капитал и приемливи задължения следва да отразява стратегията за преструктуриране, която е подходяща за група съответствие с плана за преструктуриране. По-специално минималното изискване за собствен капитал и приемливи задължения следва да се изисква на съответното ниво в групата, за да отразява съдържащия се в плана за преструктуриране подход на преструктуриране на ниво група от орган за преструктуриране на ниво група или преструктуриране на ниво отделени субекти - членове на групата, от няколко органа за преструктуриране, които действат по координиран начин, като се има предвид, че би могло да са налице обстоятелства, при които се използва различен подход от съдържащия се в плана, тъй като това би позволило например по-ефикасно постигане на целите на преструктурирането. Във връзка с това, независимо дали дадена група е избрала подхода на преструктуриране на ниво група от орган за преструктуриране на ниво група или преструктуриране на ниво отделени субекти - членове на групата, от няколко органа за преструктуриране, които действат по координиран начин, всички субекти от групата следва да постоянно да имат стабилно минимално изискване за собствен капитал и приемливи задължения, така че да се избегне рискът от разпространение на проблемите или от масово оттегляне на вложители.
(85)
Най-подходящият метод за преструктуриране следва да се избере в зависимост от обстоятелствата в конкретния случай, като за тази цел следва да бъдат налични всички предвидени в Директива 2014/59/ЕС инструменти за преструктуриране. При вземането на решение относно схемата за преструктуриране Съветът за преструктуриране, Съветът и Комисията следва, доколкото е възможно, съответно да изберат схема, която предполага най-малко разходи за Фонда.
(86)
С Директива 2014/59/ЕС на националните органи за преструктуриране се предоставя правомощието да обезценяват и преобразуват капиталови инструменти, тъй като условията за обезценяване и преобразуване на капиталови инструменти могат да съвпаднат с условията за преструктуриране, като в такъв случай следва да се прецени дали финансовата стабилност на субекта може да бъде възстановена единствено чрез обезценяването и преобразуването на капиталови инструменти или се налага и предприемането на действие по преструктуриране. Това правомощие по правило ще се използва в контекста на преструктурирането. Съветът за преобразуване, под контрола на Комисията или когато е целесъобразно - на Съвета, следва да замени националните органи за преструктуриране и в тази област и поради това следва да разполага с правомощието да преценява дали са изпълнени условията за обезценяване и преобразуване на капиталови инструменти, както и да решава дали да постави даден субект в режим на преструктуриране, ако са изпълнени и изискванията за преструктуриране.
(87)
Ефикасността и уеднаквяването на действията по преструктуриране следва да бъде осигурена във всички участващи държави членки. За тази цел когато национален орган за преструктуриране не е приложил или не е спазил решение на Съвета за преструктуриране съгласно настоящия регламент, или го е приложил по начин, представляващ заплаха за постигането на някоя от целите на преструктурирането или за ефикасното изпълнение на схемата за преструктуриране, на Съветът за преструктуриране следва да се предостави правомощието да прехвърля на трето лице определени права, активи или задължения на институция в режим на преструктуриране, да изисква преобразуването на дългови инструменти, които съдържат договорно условие за преобразуването им при определени обстоятелства, или да предприеме всяко необходимо действие, което значително допринася за преодоляването на заплахата за постигането на съответната цел на преструктурирането. Следва да са изключени действия от страна на национален орган за преструктуриране, което би ограничило или засегнало упражняването на правомощията или изпълнението на функциите на Съвета за преструктуриране.
(88)
Съответните субекти, организации и органи, които участват в прилагането на настоящия регламент, следва да си сътрудничат в съответствие със задължението за лоялно сътрудничество, заложено в Договорите.
(89)
С оглед увеличаване ефективността на ЕМП Съветът за преструктуриране следва тясно да си сътрудничи с ЕБО във всички случаи. Когато е целесъобразно, Съветът за преструктуриране следва да си сътрудничи и с ЕССР, Европейския надзорен орган (Европейски орган за застраховане и професионално пенсионно осигуряване) (ЕОЗППО), създаден с Регламент (ЕС) № 1094/2010 на Европейския парламент и на Съвета (11), Европейския надзорен орган (Европейски орган по ценни книжа и пазари) (ЕОЦКП), създаден с Регламент (ЕС) № 1095/2010 на Европейския парламент и на Съвета (12) и други органи, които съставляват ЕСФН. Освен това Съветът за преструктуриране следва тясно да си сътрудничи с ЕЦБ и останалите органи, оправомощени за целите на надзора над субекти в рамките на ЕНМ, особено във връзка с групи, попадащи в обхвата на консолидирания надзор от страна на ЕЦБ. С цел ефективно управление на процеса на преструктуриране на проблемните банки Съветът за преструктуриране следва да си сътрудничи с националните органи за преструктуриране на всички етапи на процеса. Сътрудничеството е необходимо не само с оглед изпълнението на решенията за преструктуриране, взети от Съвета за преструктуриране, а и преди приемането им - на етапа на планиране на преструктурирането и на ранна намеса. Съветът за преструктуриране следва да може да си сътрудничи със съответните органи за преструктуриране и с инструментите, финансиращи пряка или косвена публична финансова помощ.
(90)
При прилагането на инструменти за преструктуриране и упражняването на правомощия за преструктуриране Съветът за преструктуриране следва да даде на националните органи за преструктуриране указания да гарантират, че представителите на работниците и служителите на засегнатите субекти са информирани или, когато е целесъобразно, че с тях са проведени консултации, както се предвижда в Директива 2014/59/ЕС.
(91)
Съветът за преструктуриране заменя националните органи за преструктуриране на участващите държави членки при вземането на решения за преструктуриране, поради което следва да ги замени и за целите на сътрудничеството с неучастващите държави членки, включително в колегиите за преструктуриране, посочени в Директива 2014/59/ЕС, във връзка с функциите по преструктуриране.
(92)
Редица институции извършват дейност не само в Съюза, но и в международен план, поради което за ефективността на механизма за преструктуриране е необходимо да се определят принципите на сътрудничество със съответните органи на трети държави. Подкрепа на органи на трети държави следва да се предоставя в съответствие с член 88 от Директива 2014/59/ЕС. За да се осигури съгласуван подход спрямо трети държави, следва да се избягва, доколкото е възможно, в участващите държави членки да се вземат различни решения във връзка с признаването на процедурите за преструктуриране, проведени в трети държави във връзка с институции или предприятия майки, които имат дъщерни предприятия или други активи, права или задължения, намиращи се в участващите държави членки. Следователно Съветът за преструктуриране следва да може да издава препоръки в тази област.
(93)
С оглед на ефективното изпълнение на задачите си Съветът за преструктуриране следва да разполага с подходящи правомощия за провеждане на разследвания. Той следва да може да изисква - чрез националните органи за преструктуриране или пряко, след като ги е уведомил, цялата необходима информация, както и да провежда разследвания и проверки на място, при необходимост - в сътрудничество с националните компетентни органи, като пълноценно използва цялата информация, с която разполагат ЕЦБ и националните компетентни органи. В рамките на преструктурирането Съветът за преструктуриране следва да разполага с възможността за проверки на място, за да се гарантира, че решенията се вземат въз основа на напълно точна информация и да се осигури ефективно наблюдение на изпълнението от страна на националните органи.
(94)
За да се осигури достъп на Съвета за преструктуриране до цялата относима информация, съответните субекти и техните служители или третите лица, на които съответните субекти са възложили изпълнение на функции или дейности, не следва да могат да отказват предоставянето на информация на Съвета за преструктуриране поради изисквания за професионална тайна. В същото време предоставянето на такава информация на Съвета за преструктуриране не следва да се счита за нарушение на изискванията за професионална тайна.
(95)
С цел да се осигури спазването на приетите в рамките на ЕМП решения при нарушение следва да бъдат наложени пропорционални и възпиращи глоби. Съветът за преструктуриране следва да може да налага глоби или периодични имуществени санкции на предприятията, които не изпълняват решения му, чиито адресати са те.
(96)
Когато национален орган за преструктуриране наруши правилата на ЕМП, като не използва предоставените му от националното право правомощия за изпълнение на указание на Съвета за преструктуриране, съответната държава членка може да носи отговорност за поправяне на вредите, причинени на физически лица, включително, когато е приложимо - и на институцията или групата в режим на преструктуриране, както и на кредитор на част от този субект или група в държава членка, съобразно съответната съдебна практика.
(97)
За да се гарантира неговата пълна автономност и независимост, Съветът за преструктуриране следва да има независим бюджет с приходи предимно от задължителните вноски от институциите в участващите държави членки. Следва да бъдат установени подходящи правила за управлението на бюджета на Съвета за преструктуриране, за приемането на вътрешния правилник, в който се уточнява процедурата за съставянето и изпълнението на бюджета, както и за вътрешния и външен одит.
(98)
Настоящият регламент следва да се прилага, без да се засяга възможността на държавите членки да начисляват такси за покриване на административните разходи на своите национални органи за преструктуриране.
(99)
Участващите държави членки са се споразумели да гарантират, че на неучастващите държави членки трябва да бъде възстановена бързо и с лихва сумата, която съответната неучастваща държава членка е платила със свои собствени средства във връзка с всяко използване на бюджета на Съюза за целите на изпълнението на извъндоговорни задължения и свързаните с това разходи във връзка с изпълнението на задачите, предвидени в настоящия регламент. Участващите държави членки са сключили споразумение за изпълнението на това задължение.
(100)
Съществуват обстоятелства, при които ефективността на приложените инструменти за преструктуриране може да зависи от наличието на краткосрочно финансиране за субекта или на мостов субект, от предоставянето на гаранции на потенциални купувачи или предоставянето на капитал на мостовия субект. Независимо от ролята на централните банки при осигуряването на ликвидност за финансовата система дори по време на сътресения, е важно да бъде създаден фонд, за да се избегне използването за такива цели на средства, отпуснати от националните бюджети. Средствата за стабилизиране на финансовата система следва да се осигурят от финансовия отрасъл като цяло.
(101)
Необходимо е да се осигури пълната достъпност на Фонда с цел преструктуриране на проблемните институции. Поради това Фондът не следва да се използва за друга цел, освен за ефикасното прилагане на инструментите и правомощията за преструктуриране. Освен това той следва да бъде използван само в съответствие с приложимите цели и принципи на преструктурирането. Съответно Съветът за преструктуриране следва да гарантира, че евентуалните загуби и разходи, възникнали във връзка с използването на инструментите за преструктуриране, се поемат първо от акционерите и кредиторите на институцията в режим на преструктуриране. Само когато тези ресурси се изчерпат, Фондът следва да поеме загубите и разходите, възникнали във връзка с инструментите за преструктуриране.
(102)
По принцип от отрасъла следва да се набират вноски преди операции за преструктуриране и независимо от тях. Когато предварителното финансиране е недостатъчно за покриване на загубите или разходите, възникнали при използването на Фонда, следва да се съберат допълнителни вноски за покриване на допълнителните разходи или загуби. Освен това, когато предварителните и последващите вноски не са непосредствено достъпни или не покриват разходите, възникнали при използването на Фонда във връзка с действия по преструктуриране, Фондът следва да може да сключва договори за заеми или други форми на подкрепа с институции, финансови институции или други трети лица.
(103)
За да се избегнат двойни плащания, държавите членки следва да могат да използват за целите на предварителните вноски наличните финансови средства, получени от наложените върху банките национални такси, данъци или вноски за преструктуриране, установени между 17 юни 2010 г. и 2 юли 2014 г.
(104)
С цел да се натрупат достатъчно средства и да се избегнат процикличните ефекти, които биха възникнали, ако Фондът трябваше да разчита единствено на последващи вноски в условията на системна криза, е абсолютно необходимо предварително наличните финансови средства, с които той разполага, да са най-малко на определено минимално целево равнище.
(105)
Целевото равнище на Фонда следва да се определи като процент от общия размер на гарантираните депозити на всички лицензирани в участващите държави членки кредитни институции. Същевременно, тъй като предвид функциите на Фонда общите задължения на тези институции ще са по-подходящ показател, Комисията следва да прецени коя е по-подходящата основа - гарантираните депозити или общите задължения - и дали в бъдеще следва да бъде въведена минимална абсолютна сума за Фонда, като се запазват равнопоставените условия на конкуренция съгласно Директива 2014/59/ЕС.
(106)
Следва да се определи подходящ срок за достигане на целевото равнище на Фонда. Съветът за преструктуриране обаче следва да може да променя този срок, за да вземе предвид евентуални значителни плащания от страна на Фонда.
(107)
Гарантирането на ефективно и достатъчно финансиране за Фонда е от първостепенно значение за доверието в ЕМП. Капацитетът на Съвета за преструктуриране да договаря алтернативни средства за финансиране за Фонда следва да бъде повишен, така че да оптимизира разходите за финансирането и да запази кредитоспособността на Фонда. Веднага след влизането в сила на настоящия регламент Съветът за преструктуриране следва, в сътрудничество с участващите държави членки, да вземе необходимите мерки за разработване на подходящи методи и условия, позволяващи да се повиши капацитетът на Фонда за заемане на средства, които следва да бъдат въведени преди началната дата на прилагане на настоящия регламент.
(108)
Когато участващите държави членки вече са създали национални механизми за финансиране на преструктурирането, те следва да могат да предвидят, че националните механизми за финансиране на преструктурирането използват наличните финансови средства, вече събрани чрез предварителни вноски от субектите, за компенсирането на субектите във връзка с предварителните вноски, които те следва да платят на Фонда. Това възстановяване на средства не следва да засяга задълженията на държавите членки по Директива 2014/49ЕС.
(109)
С цел да се гарантира справедливо изчисляване на вноските и да се насърчи възприемането на по-малко рисков стопански модел вноските към Фонда следва да отразяват степента на риска, поеман от кредитната институция, в съответствие с Директива 2014/59/ЕС и делегираните актове, приети съгласно посочената директива.
(110)
С цел да се осигури подходящо разпределяне на разходите във връзка с преструктурирането между схемите за гарантиране на депозити и Фонда схемата за гарантиране на депозити, в която участва институция в режим на преструктуриране, следва да бъде задължена да направи вноска, не по-голяма от сумата на загубите, които би понесла при ликвидация на субекта чрез обичайно производство по несъстоятелност.
(111)
С цел да се съхрани стойността на средствата във Фонда, тези средства следва да бъдат инвестирани в достатъчно сигурни, диверсифицирани и ликвидни активи.
(112)
Когато в съответствие с член 7 от Регламент (ЕС) № 1024/2013 се прекратява тясно сътрудничество на участваща държава членка, чиято парична единица не е еврото, с ЕЦБ, следва да се вземе решение за справедливо разпределяне на натрупаните вноски на участващата държава членка, като се отчитат интересите както на съответната участваща държава членка, така и на Фонда.
(113)
На Комисията следва да се предостави правомощието да приема в съответствие с член 290 ДФЕС делегирани актове, за да определи правилата за изчисляването на лихвения процент, който да се прилага в случай на решение за възстановяване на неправомерно използвани суми от Фонда, и за гарантирането на правото на добра администрация и правото на достъп до документи на бенефициерите в рамките на процедури във връзка с такова възстановяване; да определя вида вноски към Фонда и случаите, в които се дължат, както и начина на изчисляването на техния размер и плащането им; да уточнява правилата за регистрация, отчитане, докладване и другите необходими правила за осигуряването на пълно и своевременно изплащане на вноските; да определя годишните вноски, необходими за покриването на административните разходи на Съвета за преструктуриране, преди той да стане напълно оперативен; да определя системата на вноски по отношение на институциите, които са получили лиценз да извършване на дейност, след като Фондът е достигнал целевото си равнище; да определя критериите за разпределяне на вноските във времето; да установява критериите за определяне на броя на годините, с който може да бъде удължен първоначалният срок за постигане на целевото равнище на Фонда; да определя критериите за установяване на годишни вноски, когато наличните финансови средства на Фонда намалеят под неговото целево равнище след изтичането на първоначалния срок; да посочва мерките за определяне на обстоятелствата и условията, при които плащането на последващи вноски може да бъде временно отложено за отделни институции; и да определя подробните правила за управление на Фонда и общите принципи и критерии за неговата инвестиционна стратегия.
(114)
Съветът следва, в рамките на делегираните актове, приети съгласно Директива 2014/59/ЕС, да приеме актове за изпълнение, за да се уточни прилагането на методологията за изчисляване на индивидуалните вноски във Фонда, както и техническите правила за изчисляване на фиксираната вноска и на коригираната спрямо риска вноска. Тази методология следва да гарантира, че както фиксираните, така и коригираните спрямо риска елементи във формулата за изчисляване на индивидуалните вноски се отчитат по начин, който е в съответствие с принципите на преструктурирането и с делегираните актове, приети съгласно член 103, параграф 7 от Директива 2014/59/ЕС. Методологията следва да е съобразена с принципа на пропорционалност, без да създава неравнопоставеност между структурите на банковия сектор на държавите членки.
(115)
Както е посочено в Декларация № 39 по член 290 ДФЕС, при подготовката на проекти на делегирани актове, предвидени в настоящия регламент, Комисията, в съответствие с установената практика, следва да продължи да се консултира с определените от държавите членки експерти. Освен това е от особено значение в тази област Комисията, когато е приложимо, да провежда по време на подготвителната си работа подходящи консултации с ЕЦБ и Съвета за преструктуриране в техните области на компетентност.
(116)
Действията по преструктуриране следва да бъдат надлежно съобщени и - освен в ограничения брой изключения, предвидени в настоящия регламент - публично оповестени. Въпреки това, предвид възможността информацията, получена от Съвета за преструктуриране, националните органи за преструктуриране и техните професионални съветници по време на процеса на преструктуриране, да е с чувствителен характер, за тази информация следва да се прилагат изискванията за професионална тайна, преди решението за преструктуриране да бъде публично оповестено. Трябва да се вземе предвид фактът, че информацията относно съдържанието и подробните елементи на плановете за преструктуриране и резултата от всяка оценка на тези планове може да има сериозни последици, по-специално за съответните предприятия. Трябва да се приеме, че всяка информация, предоставена по отношение на решение, преди то да бъде взето, независимо дали се отнася до това дали са изпълнени условията за преструктуриране, до използването на конкретен инструмент или до действие в хода на процедурата, има последици за обществените и частните интереси, засегнати от действието. Освен това информацията, че Съветът за преструктуриране и националните органи за преструктуриране проверяват конкретен субект, би могла да е достатъчна за настъпването на отрицателни последици за този субект. Поради това е необходимо да се гарантира, че са налице подходящи механизми за запазване на поверителността на такава информация, като например съдържанието и подробните елементи на плановете за преструктуриране и резултата от всяка оценка, извършена в този контекст.
(117)
С оглед запазване на поверителността на работата на Съвета за преструктуриране, за неговите членове и персонал, включително служителите, изпратени на обменни начала или командировани от участващите държави членки с оглед изпълнението на задължения във връзка с преструктурирането, следва да се прилагат изискванията за професионална тайна дори след прекратяване на изпълнението на задълженията им. Тези изисквания следва да се прилагат и към други лица, оправомощени от Съвета за преструктуриране, към лица, оправомощени или назначени от националните органи за преструктуриране в държавата членка да извършват проверки на място, а също и към наблюдатели, поканени да присъстват на заседанията на пленарните и изпълнителните сесии на Съвета за преструктуриране, и към наблюдатели от неучастващи държави членки, които вземат участие във вътрешните екипи по преструктуриране. С цел изпълнение на възложените му с настоящия регламент задачи на Съвета за преструктуриране следва да бъде предоставено правомощието при определени условия да обменя информация с органите и организациите на държавите членки или Съюза.
(118)
С цел да се осигури включването на Съвета за преструктуриране в ЕСФН Регламент (ЕС) № 1093/2010 следва да бъде изменен, така че Съветът за преструктуриране да бъде включен в понятието за компетентни органи по посочения регламент. Такова включване на Съвета за преструктуриране в компетентните органи по Регламент (ЕС) № 1093/2010 е съобразено с функциите, възложени на ЕБО съгласно член 25 от посочения регламент да допринася и участва активно в разработването и координирането на планове за възстановяване и преструктуриране и да се стреми към улесняване на преструктурирането на проблемни субекти, и по-специално на трансгранични групи.
(119)
Докато Съветът за преструктуриране стане напълно оперативен, Комисията следва да отговаря за първоначалните действия, включително определянето на временно изпълняваща длъжността председател, който да разрешава всички необходими плащания от името на Съвета за преструктуриране.
(120)
ЕМП обединява Съвета за преструктуриране, Съвета, Комисията и органите за преструктуриране на участващите държави членки. Съдът е компетентен да упражнява контрол за законосъобразността на решенията, приети от Съвета за преструктуриране, Съвета и Комисията, в съответствие с член 263 ДФЕС, както и да определя тяхната извъндоговорна отговорност. Освен това Съдът, в съответствие с член 267 ДФЕС, е компетентен да дава преюдициални заключения по искане на националните съдебни органи относно действителността и тълкуването на актовете на институциите, органите или агенциите на Съюза. Националните съдебни органи следва да бъдат компетентни в съответствие с националното си право за контрола за законосъобразност на решенията на органите за преструктуриране на участващите държави членки при упражняване на правомощията, предоставени им с настоящия регламент, както и да определят тяхната извъндоговорна отговорност.
(121)
Настоящият регламент зачита основните права и спазва правата, свободите и принципите, признати по-конкретно в Хартата, по-специално правото на собственост, защитата на личните данни, свободата на стопанска инициатива, правото на ефективни правни средства за защита и на справедлив съдебен процес и правото на защита, и следва да се прилага в съответствие с тези права и принципи.
(122)
Тъй като целите на настоящия регламент, а именно създаването на ефикасна и ефективна единна европейска рамка за преструктурирането на субекти и за осигуряването на последователно прилагане на правилата за преструктуриране, не могат да бъдат постигнати в достатъчна степен от държавите членки, а следователно могат да бъдат по-добре постигнати на равнището на Съюза, Съюзът може да предприеме мерки съгласно принципа на субсидиарност, уреден в член 5 от Договора за Европейския съюз (ДЕС). В съответствие с принципа на пропорционалност, уреден в същия член, настоящият регламент не надхвърля необходимото за постигането на тези цели.
(123)
Комисията следва да направи преглед на прилагането на настоящия регламент с цел да оцени неговото въздействие върху вътрешния пазар, както и да определи дали са необходими изменения или допълнителни промени за подобряване на ефикасността и ефективността на ЕМП, по-специално дали банковият Съюз трябва да бъде допълнен с хармонизация на равнището на Съюза на производствата по несъстоятелност за проблемни институции.
(124)
Прехвърлянето на вноските, набрани на национално равнище съгласно настоящия регламент, следва да позволи на Фонда да функционира и съответно инструментите за преструктуриране да бъдат прилагани по ефективен начин. Следователно разпоредбите на настоящия регламент, отнасящи се до инструментите за преструктуриране и вноските, следва да започнат да се прилагат от 1 януари 2016 г. Считано от декември 2015 г., следва да е възможно тази дата да бъде отлагана с периоди от един месец, ако не са изпълнени условията, при които се разрешава прехвърляне на вноските, набрани на национално равнище,
ПРИЕХА НАСТОЯЩИЯ РЕГЛАМЕНТ:
ЧАСТ I
ОБЩИ РАЗПОРЕДБИ
Член 1
Предмет
С настоящия регламент се определят еднообразни правила и еднообразна процедура за преструктуриране на посочените в член 2 субекти, установени в посочените в член 4 участващи държави членки.
Тези еднообразни правила и еднообразна процедура се прилагат от Единния съвет за преструктуриране, създаден в съответствие с член 42 (наричан по-долу „Съветът за преструктуриране“), съвместно със Съвета, Комисията и националните органи за преструктуриране в рамките на създадения с настоящия регламент Единен механизъм за преструктуриране (ЕМП). ЕМП се подкрепя от единен фонд за преструктуриране (наричан по-долу „Фондът“).
Използването на Фонда зависи от влизането в сила на споразумение между участващите държави членки (наричано по-долу „Споразумението“) относно прехвърляне на набраните на национално равнище средства към Фонда, както и относно постепенно обединяване на различните средства, набрани на национално равнище, за да бъдат разпределени в националните подразделения на Фонда.
Член 2
Обхват
Настоящият регламент се прилага към следните субекти:
а)
кредитни институции, установени в участваща държава членка;
б)
установени в участваща държава членка предприятия майки, включително финансови холдинги и смесени финансови холдинги, които попадат в обхвата на консолидирания надзор, упражняван от ЕЦБ в съответствие с член 4, параграф 1, буква ж) от Регламент (ЕС) № 1024/2013;
в)
инвестиционни посредници и финансови институции, установени в участваща държава членка, когато попадат в обхвата на консолидирания надзор над предприятието майка, упражняван от ЕЦБ в съответствие с член 4, параграф 1, буква ж) от Регламент (ЕС) № 1024/2013.
Член 3
Определения
1. За целите на настоящия регламент се прилагат следните определения:
1)
„национален компетентен орган“ означава всеки национален компетентен орган съгласно определението в член 2, точка 2 от Регламент (ЕС) № 1024/2013;
2)
„компетентен орган“ означава компетентен орган съгласно определението в член 4, точка 2, подточка i) от Регламент (ЕС) № 1093/2010;
3)
„национален орган за преструктуриране“ означава орган, определен от участваща държава членка в съответствие с член 3 от Директива 2014/59/ЕС;
4)
„съответен национален орган за преструктуриране“ означава националният орган за преструктуриране на участваща държава членка, в която е установен даден субект или субект от група;
5)
„условия за преструктуриране“ означава условията, посочени в член 18, параграф 1;
6)
„план за преструктуриране“ означава план за преструктуриране, изготвен в съответствие с член 8 или 9;
7)
„план за преструктуриране на група“ означава план за преструктуриране на група, изготвен в съответствие с членове 8 и 9;
8)
„цели на преструктурирането“ означава целите, посочени в член 14;
9)
„инструмент за преструктуриране“ означава инструмент за преструктуриране, посочен в член 22, параграф 2;
10)
„действие по преструктуриране“ означава решението субект по член 2 да бъде поставен в режим на преструктуриране съгласно член 18, прилагането на инструмент за преструктуриране или упражняването на едно или повече правомощия за преструктуриране;
11)
„гарантирани депозити“ означава депозити съгласно определението в член 2, параграф 1, точка 5 от Директива 2014/49/ЕС;
12)
„отговарящи на условията депозити“ означава отговарящи на условията депозити съгласно определението в член 2, параграф 1, точка 4 от Директива 2014/49/ЕС;
13)
„институция“ означава кредитна институция или инвестиционен посредник, обхванати от консолидирания надзор в съответствие с член 2, буква в);
14)
„институция в режим на преструктуриране“ означава посочен в член 2 субект, по отношение на който е предприето действие по преструктуриране;
15)
„финансова институция“ означава финансова институция съгласно определението в член 4, параграф 1, точка 26 от Регламент (ЕС) № 575/2013;
16)
„финансов холдинг“ означава финансов холдинг съгласно определението в член 4, параграф 1, точка 20 от Регламент (ЕС) № 575/2013;
17)
„смесен финансов холдинг“ означава смесен финансов холдинг съгласно определението в член 4, параграф 1, точка 21 от Регламент (ЕС) № 575/2013;
18)
„финансов холдинг майка от Съюза“ означава финансов холдинг майка от ЕС съгласно определението в член 4, параграф 1, точка 31 от Регламент (ЕС) № 575/2013;
19)
„институция майка от Съюза“ означава институция майка от ЕС съгласно определението в член 4, параграф 1, точка 29 от Регламент (ЕС) № 575/2013;
20)
„предприятие майка“ означава предприятие майка съгласно определението в член 4, параграф 1, точка 15, буква а) от Регламент (ЕС) № 575/2013;
21)
„дъщерно предприятие“ означава дъщерно предприятие съгласно определението в член 4, параграф 1, точка 16 от Регламент (ЕС) № 575/2013;
22)
„клон“ означава клон съгласно определението в член 4, параграф 1, точка 17 от Регламент (ЕС) № 575/2013;
23)
„група“ означава предприятие майка и неговите дъщерни предприятия, които са субекти по член 2;
24)
„трансгранична група“ означава група, в която са включени субекти по член 2, установени в повече от една участваща държава членка;
25)
„на консолидирана основа“ означава въз основа на консолидационното състояние съгласно определението в член 4, параграф 1, точка 47 от Регламент (ЕС) № 575/2013;
26)
„консолидиращ надзорник“ означава консолидиращ надзорник съгласно определението в член 4, параграф 1, точка 41 от Регламент (ЕС) № 575/2013;
27)
„орган за преструктуриране на ниво група“ означава органът за преструктуриране в участващата държава членка, в която са установени институцията или предприятието майка, което попада в обхвата на консолидирания надзор на най-високо ниво в рамките на участващите държави членки в съответствие с член 111 от Директива 2013/36/ЕС;
28)
„институционална защитна схема“ или „ИЗС“ означава структура, която отговаря на изискванията, предвидени в член 113, параграф 7 от Регламент (ЕС) № 575/2013;
29)
„извънредна публична финансова подкрепа“ означава държавна помощ по смисъла на член 107, параграф 1 ДФЕС или всяка друга публична финансова подкрепа на наднационално равнище, която, ако беше предоставена на национално равнище, би представлявала държавна помощ, която се предоставя за запазване или възстановяване на жизнеспособността, ликвидността или платежоспособността на даден субект по член 2 от настоящия регламент или на група, от която е част този субект;
30)
„инструмент за продажба на стопанска дейност“ означава механизъм за прехвърляне от орган за преструктуриране в съответствие с член 24 на инструменти на собственост, емитирани от институция в режим на преструктуриране, или на активи, права или задължения на институция в режим на преструктуриране към купувач, който не е мостова институция;
31)
„инструмент „мостова институция““ означава механизъм за прехвърляне в съответствие с член 25 на инструменти на собственост, емитирани от институция в режим на преструктуриране, или на активи, права или задължения на институция в режим на преструктуриране към мостова институция;
32)
„инструмент за обособяване на активи“ означава механизъм за прехвърляне в съответствие с член 26 на активи, права или задължения на институция в режим на преструктуриране към дружество за управление на активи;
33)
„инструмент за споделяне на загуби“ означава механизъм за упражняване в съответствие с член 27 на правомощията за обезценяване и преобразуване по отношение на задължения на институция в режим на преструктуриране;
34)
„налични финансови средства“ означава паричните средства, депозитите, активите и неотменимите ангажименти за плащане, с които разполага Фондът за посочените в член 76, параграф 1 цели;
35)
„целево равнище“ означава равнището на налични финансови средства, което трябва да бъде достигнато съгласно член 69, параграф 1;
36)
„Споразумение“ означава споразумението относно прехвърлянето и взаимното използване на вноски във Фонда;
37)
„преходен период“ означава периодът от началната дата на прилагане на настоящия регламент, посочена в член 99, параграфи 2 и 6, до по-ранната от следните две дати: датата на достигане на целевото равнище на Фонда или 1 януари 2024 г.;
38)
„финансов инструмент“ означава финансов инструмент съгласно определението в член 4, параграф 1, точка 50 от Регламент (ЕС) № 575/2013;
39)
„дългови инструменти“ означава облигации и други форми на прехвърляем дълг, инструменти, с които се създава или признава дълг, и инструменти, пораждащи права за придобиване на дългови инструменти;
40)
„собствен капитал“ означава собствен капитал съгласно определението в член 4, параграф 1, точка 118 от Регламент (ЕС) № 575/2013;
41)
„капиталови изисквания“ означава изискванията по членове 92 - 98 от Регламент (ЕС) № 575/2013;
42)
„ликвидация“ означава реализирането на активите на субект по член 2;
43)
„деривати“ означава деривати съгласно определението в член 2, параграф 5 от Регламент (ЕС) № 648/2012;
44)
„правомощия за обезценяване и преобразуване“ означава правомощията, посочени в член 21;
45)
„инструменти на базовия собствен капитал от първи ред“ означава капиталови инструменти, които отговарят на условията, предвидени в член 28, параграфи 1 - 4, член 29, параграфи 1 - 5 или член 31, параграф 1 от Регламент (ЕС) № 575/2013;
46)
„инструменти на допълнителния капитал от първи ред“ означава капиталови инструменти, които отговарят на условията, предвидени в член 52, параграф 1 от Регламент (ЕС) № 575/2013;
47)
„инструменти на капитала от втори ред“ означава капиталови инструменти или подчинени заеми, които отговарят на условията, предвидени в член 63 от Регламент (ЕС) № 575/2013;
48)
„обща сума“ означава общата сума, на която органът за преструктуриране е оценил приемливите задължения, които трябва да бъдат обезценени или преобразувани в съответствие с член 27, параграф 13;
49)
„приемливи задължения“ означава задълженията и капиталовите инструменти на субект по член 2, които не се включват в инструментите на базовия собствен капитал от първи ред, на допълнителния капитал от първи ред или на капитала от втори ред, които не са изключени от обхвата на инструмента за споделяне на загуби съгласно член 27, параграф 3;
50)
„схема за гарантиране на депозити“ означава схема за гарантиране на депозити, въведена и официално призната от държава членка съгласно член 4 от Директива 2014/49/ЕС;
51)
„съответни капиталови инструменти“ означава инструменти на допълнителния капитал от първи ред и на капитала от втори ред;
52)
„покрита облигация“ означава инструмент, посочен в член 52, параграф 4 от Директива 2009/65/ЕО на Европейския парламент и на Съвета (13);
53)
„вложител“ означава вложител съгласно определението в член 2, параграф 1, точка 6 от Директива 2014/49/ЕС;
54)
„инвеститор“ означава инвеститор съгласно определението в член 1, точка 4 от Директива 97/9/ЕО на Европейския парламент и на Съвета (14).
2. При липса на приложимо определение в параграф 1 от настоящия член се прилагат определенията, посочени в член 2 от Директива 2014/59/ЕС. При липса на приложимо определение в параграф 1 от настоящия член или в член 2 от Директива 2014/59/ЕС се прилагат определенията, посочени в член 3 от Директива 2013/36/ЕС.
Член 4
Участващи държави членки
1. Участващите държави членки по смисъла на член 2 от Регламент (ЕС) № 1024/2013 се считат за участващи държави членки за целите на настоящия регламент.
2. При спиране или прекратяване на тясното сътрудничество между държава членка и ЕЦБ в съответствие с член 7 от Регламент (ЕС) № 1024/2013 субектите, установени в тази държава членка, се изключват от обхвата на настоящия регламент, считано от началната дата на прилагане на решението за спиране или прекратяване на тясното сътрудничество.
3. Когато тясното сътрудничество с ЕЦБ на държава членка, чиято парична единица не е еврото, бъде прекратено в съответствие с член 7 от Регламент (ЕС) № 1024/2013, в рамките на три месеца след датата на приемане на решението за прекратяване на тясното сътрудничество Съветът за преструктуриране, съгласувано с тази държава членка, взема решение за условията за възстановяване на вноските, които съответната държава членка е прехвърлила във Фонда, и приложимите във връзка с това условия.
Подлежащите на възстановяване суми включват частта на подразделението, съответстващо на засегната държава членка, която не е предмет на взаимно използване. Ако по време на преходния период, посочен в Споразумението, подлежащите на възстановяване суми от частта, която не е предмет на взаимно използване, не са достатъчни, за да позволят да се финансира създаването от съответната държава членка на национален механизъм за финансиране в съответствие с Директива 2014/59/ЕС, подлежащите на възстановяване суми включват също така цялата сума или част от частта на подразделението, съответстващо на тази държава членка, която е предмет на взаимно използване в съответствие със Споразумението или на друго основание след преходния период, цялата сума или част от вноските, прехвърлени от съответната държава членка по време на тясното сътрудничество, в размер, достатъчен да позволи финансирането на посочения национален механизъм за финансиране.
При оценка на размера на финансовите средства, които подлежат на възстановяване от частта, която е предмет на взаимно използване, или на друго основание след преходния период - от Фонда, се вземат предвид следните допълнителни критерии:
а)
начинът на прекратяване на тясното сътрудничество с ЕЦБ - доброволно в съответствие с член 7, параграф 6 от Регламент (ЕС) № 1024/2013 или не;
б)
наличието на действия по преструктуриране, които са в ход към датата на прекратяване;
в)
икономическият цикъл на съответната държава членка при прекратяването.
Възстановяването на сумите се разпределя в рамките на ограничен срок, съобразен с продължителността на тясното сътрудничество. От сумите за възстановяване се приспада делът на съответната държава членка от финансовите средства от Фонда, използвани за действия по преструктуриране по време на тясното сътрудничество.
4. Настоящият регламент продължава да се прилага за процедури за преструктуриране, които са в ход към началната дата на прилагане на решението, посочено в параграф 2.
Член 5
Връзка с Директива 2014/59/ЕС и приложимото национално право
1. Когато съгласно настоящия регламент Съветът за преструктуриране изпълнява задачи и упражнява правомощия, които съгласно Директива 2014/59/ЕС се изпълняват или упражняват от национален орган за преструктуриране, за целите на прилагането на настоящия регламент и на Директива 2014/59/ЕС Съветът за преструктуриране се счита за съответен национален орган за преструктуриране или, при преструктуриране на трансгранични групи, за съответен орган за преструктуриране на ниво група.
2. Съветът за преструктуриране, Съветът и Комисията и когато е приложимо - националните органи за преструктуриране, вземат решения при спазване на приложимото право на Съюза и в съответствие с него, и по-специално всички законодателни и незаконодателни актове, включително посочените в членове 290 и 291 ДФЕС.
Съветът за преструктуриране, Съветът и Комисията се съобразяват с обвързващите регулаторни технически стандарти и технически стандарти за изпълнение, разработени от ЕБО и приети от Комисията в съответствие с членове 10 - 15 от Регламент (ЕС) № 1093/2010, и насоките и препоръките, издавани от ЕБО съгласно член 16 от посочения регламент. Те полагат всички усилия, за да спазват насоките и препоръките на ЕБО, свързани със задачите, изпълнявани от тези органи. Когато не спазват или не възнамеряват да спазят тези насоки или препоръки, ЕБО бива уведомен за това в съответствие с член 16, параграф 3 от посочения регламент. Съветът за преструктуриране, Съветът и Комисията си сътрудничат с ЕБО при прилагането на членове 25 и 30 от посочения регламент. Съветът за преструктуриране се съобразява и с решенията на ЕБО съгласно член 19 от Регламент (ЕС) № 1093/2010, когато Директива 2014/59/ЕС предвижда такива решения.
Член 6
Общи принципи
1. Действията, предложенията или политиката на Съвета за преструктуриране, Съвета, Комисията или национален орган за преструктуриране не водят до дискриминация въз основа на национална принадлежност или място на стопанската дейност по отношение на субектите, вложителите, инвеститорите или останалите кредитори, установени в Съюза.
2. Всяко действие, предложение или политика на Съвета за преструктуриране, Съвета, Комисията или национален орган за преструктуриране в рамките на ЕМП се предприема при пълно зачитане и с дължимата грижа по отношение на единството и целостта на вътрешния пазар.
3. При вземане на решения или предприемане на действия, чието въздействие би могло да се прояви в повече от една държава членка, и по-специално при вземане на решения, отнасящи се до групи, установени в две или повече държави членки, надлежно се отчитат целите на преструктурирането по член 14, както и всички посочени по-долу фактори:
а)
интересите на държавите членки, в които групата извършва дейност, и по-специално въздействието на съответното решение, действие или бездействие върху финансовата стабилност, фискалните ресурси, икономиката, механизмите за финансиране, схемата за гарантиране на депозити или схемата за обезщетяване на инвеститорите в някоя от тези държави членки и върху Фонда;
б)
целта за постигане на баланс между интересите на различните засегнати държави членки и за избягване на несправедливото увреждане или неоправданата защита на интересите на дадена държава членка;
в)
необходимостта от минимизиране на отрицателното въздействие върху някоя част на групата, от която е част субект по член 2, подлежащ на преструктуриране.
4. При вземане на решения или предприемане на действия, по-специално по отношение на субекти или групи, установени както в участваща, така и в неучастваща държава членка, се вземат предвид възможните отрицателни последици за неучастващите държави членки, включително за субекти, установени в тези държави членки.
5. Съветът за преструктуриране, Съветът и Комисията търсят баланс между посочените в параграф 3 фактори и посочените в член 14 цели на преструктурирането, в зависимост от естеството и обстоятелствата на всеки отделен случай, и спазват решенията, взети от Комисията съгласно член 107 ДФЕС и член 19 от настоящия регламент.
6. Решенията или действията на Съвета за преструктуриране, Съвета или Комисията не налагат предоставянето от държавите членки на извънредна публична финансова подкрепа, нито накърняват бюджетната независимост и фискалните отговорности на държавите членки.
7. Когато Съветът за преструктуриране вземе решение, което е адресирано до национален орган за преструктуриране, националният орган за преструктуриране разполага с правомощието да уточни допълнително мерките, които да бъдат предприети. Тези уточнения трябва да са съобразени с решението на Съвета за преструктуриране.
Член 7
Разпределение на задачите в рамките на ЕМП
1. Съветът за преструктуриране отговаря за ефективното и съгласувано функциониране на ЕМП.
2. При спазване на разпоредбите, посочени в член 31, параграф 1, Съветът за преструктуриране отговаря за изготвянето на планове за преструктуриране и за приемането на всички решения, свързани с преструктурирането на:
а)
субектите по член 2, които не са част от група, и на групи:
i)
които се считат за значими в съответствие с член 6, параграф 4 от Регламент (ЕС) № 1024/2013; или
ii)
във връзка с които ЕЦБ е взела решение в съответствие с член 6, параграф 5, буква б) от Регламент (ЕС) № 1024/2013 да упражнява пряко всички съответни правомощия; и
б)
други трансгранични групи.
3. По отношение на субекти и групи, различни от посочените в параграф 2, без да се засягат отговорностите на Съвета за преструктуриране във връзка със задачите, които са му възложени с настоящия регламент, националните органи за преструктуриране изпълняват и отговарят за следните задачи:
а)
приемането на планове за преструктуриране и извършването на оценка на възможността за преструктуриране в съответствие с членове 8 и 10 и с предвидената в член 9 процедура;
б)
приемането на мерки при ранна намеса в съответствие с член 13, параграф 3;
в)
налагането на облекчени задължения или освобождаването от задължението за изготвяне на планове за преструктуриране в съответствие с член 11;
г)
определянето на нивото на минималното изискване за собствен капитал и приемливи задължения в съответствие с член 12;
д)
приемането на решения за преструктуриране и прилагането на инструменти за преструктуриране, посочени в настоящия регламент, в съответствие с приложимите процедури и защитни механизми, при условие че действието по преструктуриране не налага използването на Фонда и се финансира изключително чрез инструментите, посочени в членове 21 и 24 - 27, и/или от схемата за гарантиране на депозити в съответствие с член 79, и в съответствие с процедурата, предвидена в член 31;
е)
обезценяването или преобразуването на съответни капиталови инструменти съгласно член 21 в съответствие с процедурата, предвидена в член 31.
Ако действието по преструктуриране налага използването на Фонда, Съветът за преструктуриране приема схемата за преструктуриране.
Когато приемат решение за преструктуриране, националните органи за преструктуриране отчитат и следват плана за преструктуриране, посочен в член 9, освен ако преценят, предвид обстоятелствата по случая, че целите на преструктурирането ще бъдат постигнати по-ефективно чрез действия, които не са предвидени в плана за преструктуриране.
Когато изпълняват задачите, посочени в настоящия параграф, националните органи за преструктуриране прилагат съответните разпоредби на настоящия регламент. Позоваванията на Съвета за преструктуриране в член 5, параграф 2, член 6, параграф 5, член 8, параграфи 6, 8, 12 и 13, член 10, параграфи 1 - 10, членове 11 - 14, член 15, параграфи 1, 2 и 3, член 16, член 18, параграф 1, първа алинея, член 18, параграфи 2 и 6, член 20, член 21, параграфи 1 - 7, член 21 параграф 8, втора алинея, член 21, параграфи 9 и 10, член 22, параграфи 1, 3 и 6, членове 23 и 24, член 25, параграф 3, член 27, параграфи 1 - 15, член 27, параграф 16, втора алинея, второ изречение, трета алинея и четвърта алинея, първо, трето и четвърто изречение и член 32 се считат за позовавания на националните органи за преструктуриране по отношение на субектите и групите, посочени в първа алинея от настоящия параграф. За тази цел националните органи за преструктуриране упражняват правомощията, предоставени им съгласно националното право за транспониране на Директива 2014/59/ЕС, при предвидените в националното право условия.
Националните органи за преструктуриране информират Съвета за преструктуриране за мерките, посочени в настоящия параграф, които ще бъдат предприети, и осъществяват тясна координация със Съвета за преструктуриране при предприемането на тези мерки.
Националните органи за преструктуриране представят на Съвета за преструктуриране плановете за преструктуриране, посочени в член 9, както и всякакви актуализации на тези планове, заедно с мотивирана оценка на възможността за преструктуриране на съответния субект или група в съответствие с член 10.
4. Когато това е необходимо за осигуряване на последователното прилагане на високи стандарти за преструктуриране съгласно настоящия регламент, Съветът за преструктуриране може:
а)
във връзка с уведомлението за мярка съгласно параграф 3 от настоящия член, направено от национален орган за преструктуриране съгласно член 31, параграф 1, в рамките на подходящ срок, предвид неотложният характер на обстоятелствата, да отправи предупреждение към съответния национален орган за преструктуриране, когато Съветът за преструктуриране счита, че проектът на решение по отношение на субект или група, посочени в параграф 3 от настоящия член, не е в съответствие с настоящия регламент или с неговите общи указания, посочени в член 31, параграф 1, буква а);
б)
във всеки един момент да вземе решение, по-специално при липса на подходящи мерки в отговор на предупреждението му по буква а), по собствена инициатива, след консултация със заинтересования национален орган за преструктуриране, или по искане на заинтересования национален орган за преструктуриране, да упражнява пряко всички съответни правомощия съгласно настоящия регламент и по отношение на всеки субект или група, посочени в параграф 3 от настоящия член.
5. Независимо от параграф 3 от настоящия член, участващите държави членки могат да решат Съветът за преструктуриране да упражнява всички съответни правомощия и отговорности, възложени му съгласно настоящия регламент, по отношение на субекти и групи, различни от посочените в параграф 2, установени на тяхна територия. В този случай параграфи 3 и 4 от настоящия член, член 9, член 12, параграф 2 и член 31, параграф 1 не се прилагат. Държавите членки, които възнамеряват да използват тази възможност, уведомяват Съвета за преструктуриране и Комисията за това. Уведомлението поражда последици, считано от деня на публикуването му в Официален вестник на Европейския съюз.
ЧАСТ II
СПЕЦИАЛНИ РАЗПОРЕДБИ
ДЯЛ I
ФУНКЦИИ В РАМКИТЕ НА ЕМП И ПРОЦЕДУРНИ ПРАВИЛА
ГЛАВА 1
Планиране на преструктурирането
Член 8
План за преструктуриране, изготвен от Съвета за преструктуриране
1. Съветът за преструктуриране изготвя и приема планове за преструктурирането на субектите и групите по член 7, параграф 2 и на субектите и групите по член 7, параграф 4, буква б) и параграф 5, когато са изпълнени условията за прилагането на посочените параграфи.
2. Съветът за преструктуриране изготвя плановете за преструктуриране след консултация с ЕЦБ или със съответните национални компетентни органи и националните органи за преструктуриране, включително органа за преструктуриране на ниво група, на участващите държави членки, в които са установени субектите, и с органите за преструктуриране на неучастващите държави членки, в които има значими клонове, доколкото това е от значение за значимия клон. За тази цел Съветът за преструктуриране може да изиска от националните органи за преструктуриране да изготвят и представят на Съвета за преструктуриране проекти на планове за преструктуриране, а от органа за преструктуриране на ниво група - да изготви и представи на Съвета за преструктуриране проект на план за преструктуриране на групата.
3. С цел да се гарантира ефективно и последователно прилагане на настоящия член, Съветът за преструктуриране издава насоки и дава указания на националните органи за преструктуриране за изготвянето на проекти на планове за преструктуриране и проекти на планове за преструктуриране на група, свързани с конкретни субекти или групи.
4. За целите на параграф 1 от настоящия член и без да се засяга глава 5 от настоящия дял, националните органи за преструктуриране представят на Съвета за преструктуриране цялата информация, необходима за изготвянето и изпълнението на плановете за преструктуриране, получена от тях в съответствие с член 11 и член 13, параграф 1 от Директива 2014/59/ЕС.
5. В плана за преструктуриране се излагат различни варианти за прилагане на инструментите за преструктуриране и упражняване на правомощията за преструктуриране, посочени в настоящия регламент, към субектите и групите по параграф 1.
6. В плана за преструктуриране се предвиждат действията по преструктуриране, които Съветът за преструктуриране може да предприеме, в случай че субект или група по параграф 1 изпълняват условията за преструктуриране.
Информацията, посочена в параграф 9, се предоставя на съответния субект.
Когато изготвя и актуализира плана за преструктуриране, Съветът за преструктуриране набелязва всички съществени пречки пред възможността за преструктуриране и когато е необходимо и пропорционално - очертава съответните действия за преодоляване на тези пречки в съответствие с член 10.
В плана за преструктуриране се вземат предвид съответните сценарии, включително такива, при които неизпълнението на задълженията може да бъде изолирано или напротив - да се наблюдава по време на по-мащабна финансова нестабилност или събития, засягащи цялата система.
В плана за преструктуриране не се допуска нито едно от следните:
а)
извънредна публична финансова подкрепа, освен използването на средства от Фонда, създаден в съответствие с член 67;
б)
извънредно ликвидно улеснение от централната банка; или
в)
ликвидно улеснение от централната банка, което се предоставя при нестандартизирани условия за обезпечение, матуритет и лихвен процент.
7. В плана за преструктуриране се включва анализ на това как и кога дадена институция може да кандидатства - при посочените в плана условия - за използването на улеснения от централната банка и се определят активите, които се очаква да се приемат за обезпечение.
8. Съветът за преструктуриране може да изиска институциите да му съдействат при изготвянето и актуализирането на плановете.
9. Планът за преструктуриране на всеки субект съдържа, когато е целесъобразно и възможно, количествено определени:
а)
обобщение на ключовите елементи от плана;
б)
обобщение на съществените промени, настъпили в институцията от последното предоставяне на информация във връзка с преструктурирането;
в)
примери за това как критичните функции и основните стопански дейности могат да бъдат правно и икономически обособени, доколкото е необходимо, от другите функции, така че да се осигури непрекъснатост при неизпълнение на задълженията от страна на институцията;
г)
оценка на графика за изпълнение на всеки съществен аспект от плана;
д)
подробно описание на извършената в съответствие с член 10 оценка на възможността за преструктуриране;
е)
описание на всички мерки, изисквани съгласно член 10, параграф 7, за преодоляване или отстраняване на пречките пред възможността за преструктуриране, набелязани в резултат на извършената в съответствие с член 10 оценка;
ж)
описание на процесите за определяне на стойността и възможността за пазарна реализация на критични функции, основни стопански дейности и активи на институцията;
з)
подробно описание на мерките, чрез които се гарантира, че изискваната съгласно член 11 от Директива 2014/59/ЕС информация е актуална и по всяко време е на разположение на органите за преструктуриране;
и)
разяснение относно това как вариантите за преструктуриране биха могли да бъдат финансирани, без да се допуска нито едно от следните:
i)
извънредна публична финансова подкрепа, освен използването на средства от Фонда, създаден в съответствие с член 67;
ii)
извънредно ликвидно улеснение от централната банка; или
iii)
ликвидно улеснение от централната банка, което се предоставя при нестандартизирани условия за обезпечение, матуритет и лихвен процент;
й)
подробно описание на различните стратегии за преструктуриране, които могат да се приложат съгласно различните възможни сценарии, и приложимите срокове;
к)
описание на критичните взаимозависимости;
л)
описание на вариантите за запазване на достъпа до плащания и услуги по клиринг и друга инфраструктура, както и оценка на възможността за прехвърляне на позиции на клиенти;
м)
анализ на въздействието на плана върху служителите на институцията, включително оценка на всички свързани разходи, както и описание на предвидените процедури за консултация с персонала по време на процеса на преструктуриране, като се отчитат националните системи за диалог със социалните партньори, когато е приложимо;
н)
план за връзки с медиите и обществеността;
о)
минималното изискване за собствен капитал и приемливи задължения съгласно член 12 и когато е приложимо - краен срок за достигане на това ниво;
п)
когато е приложимо, минималното изискване за собствен капитал и финансови инструменти за договорно споделяне на загуби съгласно член 12 и когато е приложимо - краен срок за достигане на това ниво;
р)
описание на най-важните дейности и системи за поддържане на непрекъснатото функциониране на оперативните процеси на институцията;
с)
когато е приложимо, становища на институцията във връзка с плана за преструктуриране.
10. Плановете за преструктуриране на група включват план за преструктурирането на групата под ръководството на предприятието майка от Съюза, установено в участваща държава членка, като цяло, чрез преструктуриране на ниво предприятие майка от Съюза или чрез разделяне и преструктуриране на дъщерните предприятия. В плана за преструктуриране на групата се набелязват мерки за преструктурирането на:
а)
предприятието майка от Съюза;
б)
дъщерните предприятия, които са част от групата и които са установени в Съюза;
в)
субектите по член 2, буква б); и
г)
при спазване на член 33 - дъщерните предприятия, които са част от групата и които са установени извън Съюза.
11. В плана за преструктуриране на групата:
а)
се посочват действията по преструктуриране, които да бъдат предприети във връзка със субекти от групата както посредством действия по преструктуриране по отношение на субектите по член 2, буква б) и дъщерните институции, така и посредством координирани действия по преструктуриране по отношение на дъщерните институции, при сценариите, предвидени в параграф 6;
б)
се разглежда въпросът доколко инструментите за преструктуриране и правомощията за преструктуриране могат да се прилагат и упражняват по координиран начин по отношение на субектите от групата, установени в Съюза, включително мерки за улесняване на придобиването от трето лице на групата като цяло или на отделни стопански дейности или дейности, които се извършват от редица субекти от групата, или отделни субекти от групата, и се набелязват възможните пречки пред координираното преструктуриране;
в)
се включва подробно описание на оценката на възможността за преструктуриране, извършена в съответствие с член 10;
г)
когато групата включва субекти, учредени в трети държави, се определят подходящите мерки за сътрудничество и координация със съответните органи на тези трети държави и последствията за преструктурирането в рамките на Съюза;
д)
се набелязват мерките, включително и правното и икономическо обособяване на определени функции или стопански дейности, които са необходими за улесняване на преструктурирането на групата, когато са изпълнени условията за преструктуриране;
е)
се набелязват възможностите за финансиране на действията по преструктуриране на групата, а когато са необходими средства от Фонда и от механизмите за финансиране на неучастващи държави членки, създадени в съответствие с член 100 от Директива 2014/59/ЕС, се посочват принципите за поделяне на отговорността за това финансиране между източниците на финансиране в различни участващи и неучастващи държави членки. В плана не се допуска нито едно от следните:
i)
извънредна публична финансова подкрепа, освен използването на средства от Фонда, създаден с член 67 от настоящия регламент, и механизмите за финансиране от неучастващи държави членки, създадени в съответствие с член 100 от Директива 2014/59/ЕС;
ii)
извънредно ликвидно улеснение от централната банка; или
iii)
ликвидно улеснение от централната банка, което се предоставя при нестандартизирани условия за обезпечение, матуритет и лихвен процент.
Тези принципи се определят въз основа на справедливи и балансирани критерии, и са съобразени по-специално с член 107, параграф 5 от Директива 2014/59/ЕС и въздействието върху финансовата стабилност във всички засегнати държави членки.
Планът за преструктуриране на групата не трябва да има непропорционално въздействие върху която и да е държава членка.
12. Съветът за преструктуриране определя датата, до която се изготвят първите планове за преструктуриране. Плановете за преструктуриране и плановете за преструктуриране на група се подлагат на преглед и, когато е целесъобразно, се актуализират най-малко веднъж годишно и след всяка съществена промяна в правната или организационната структура или в стопанската дейност, или във финансовото състояние на субекта или, по отношение на плановете за преструктуриране на група - на групата, включително всеки субект от групата, която може да окаже съществени последици върху ефективността на плана или да наложи по друг начин неговото преразглеждане.
За целите на преразглеждането или актуализирането на плановете за преструктуриране съгласно първа алинея институциите, ЕЦБ или националните компетентни органи незабавно информират Съвета за преструктуриране за всяка промяна, която налага такова преразглеждане или актуализиране.
13. Съветът за преструктуриране изпраща плановете за преструктуриране, както и всякакви промени в тях, на ЕЦБ или на съответните национални компетентни органи.
Член 9
Планове за преструктуриране, изготвени от националните органи за преструктуриране
1. Националните органи за преструктуриране изготвят и приемат планове за преструктуриране за субектите и групите, различни от посочените в член 7, параграф 2, параграф 4, буква б) и параграф 5, в съответствие с член 8, параграфи 5 - 13.
2. Националните органи за преструктуриране изготвят планове за преструктуриране след консултация със съответните национални компетентни органи и с националните органи за преструктуриране на участващите и неучастващите държави членки, в които има значими клонове, доколкото това е от значение за значимия клон.
Член 10
Оценка на възможността за преструктуриране
1. При изготвянето на проекти и актуализирането на планове за преструктуриране в съответствие с член 8 Съветът за преструктуриране, след консултация с компетентните органи, включително ЕЦБ, и с органите за преструктуриране на неучастващите държави членки, в които има значими клонове, доколкото това е от значение за значимия клон, оценява до каква степен дадена институция или група може да бъде преструктурирана, без да се използва нито едно от следните:
а)
извънредна публична финансова подкрепа, освен използването на средства от Фонда, създаден в съответствие с член 67;
б)
извънредно ликвидно улеснение от централната банка; или
в)
ликвидно улеснение от централната банка, което се предоставя при нестандартизирани условия за обезпечение, матуритет и лихвен процент.
2. ЕЦБ или съответният национален компетентен орган представя на Съвета за преструктуриране плана за възстановяване или плана за възстановяване на група. Съветът за преструктуриране разглежда плана за възстановяване, за да набележи евентуални действия в него, които могат да окажат неблагоприятно въздействие върху възможността за преструктуриране на институцията или групата, и отправя препоръки по тези въпроси до ЕЦБ или националния компетентен орган.
3. При изготвянето на проект на план за преструктуриране Съветът за преструктуриране оценява доколко е възможно преструктурирането на субекта в съответствие с настоящия регламент. Приема се, че даден субект може да бъде преструктуриран, ако за Съвета за преструктуриране е осъществимо и вероятно да може да прекрати дейността му чрез обичайното производство по несъстоятелност или да го преструктурира чрез прилагане на инструментите за преструктуриране и упражняване на правомощията за преструктуриране, като се избягват във възможно най-голяма степен значителни неблагоприятни последици за финансовите системи, включително по-мащабна финансова нестабилност или събития, засягащи цялата система, в държавата членка, в която е субектът, в други държави членки или в Съюза и с цел да се осигури непрекъснатост на критичните функции на субекта.
Съветът за преструктуриране своевременно уведомява ЕБО, когато счита, че дадена институция не може да бъде преструктурирана.
4. Приема се, че дадена група може да бъде преструктурирана, ако за Съвета за преструктуриране е осъществимо и вероятно - поради факта, че могат да бъдат лесно и своевременно обособени или с други средства, да може да прекрати дейността на субектите от групата чрез обичайното производство по несъстоятелност или да ги преструктурира чрез прилагане на инструментите за преструктуриране и упражняване на правомощията за преструктуриране по отношение на субектите от групата, като се избягват във възможно най-голяма степен значителни неблагоприятни последици за финансовите системи, включително по-мащабна финансова нестабилност или събития, засягащи цялата система, в държавите членки, в които са установени субектите от групата, в други държави членки или в Съюза и с цел да се осигури непрекъснатост на критичните функции на тези субекти от групата.
Съветът за преструктуриране своевременно уведомява ЕБО, когато счита, че дадена група не може да бъде преструктурирана.
5. За целите на параграфи 3, 4 и 10 значителни неблагоприятни последици за финансовата система или заплаха за финансовата стабилност означава ситуация, при която финансовата система е действително или потенциално изложена на опасност от срив, който може да доведе до финансова нестабилност, която е вероятно да застраши правилното функциониране, ефективността и целостта на вътрешния пазар или икономиката или финансовата система на една или повече държави членки. При определяне на значителните неблагоприятни последици Съветът за преструктуриране взема предвид съответните предупреждения и препоръки на ЕССР и съответните критерии, разработени от ЕБО с оглед идентифицирането и измерването на системния риск.
6. За целите на оценката по настоящия член Съветът за преструктуриране разглежда въпросите, посочени в раздел В от приложението към Директива 2014/59/ЕС.
7. Ако в резултат на проведена в съответствие с параграф 3 или 4 оценка на възможността за преструктуриране на субект или група Съветът за преструктуриране, след консултация с компетентните органи, включително ЕЦБ, констатира наличието на съществени пречки пред възможността за преструктуриране на субекта или групата, той, в сътрудничество с компетентните органи, изготвя доклад, адресиран до институцията или предприятието майка, в който се анализират съществените пречки за ефективното прилагане на инструментите за преструктуриране и упражняването на правомощията за преструктуриране. В доклада се отчита въздействието върху модела на стопанска дейност на институцията и се препоръчват пропорционални и целенасочени мерки, които Съветът за преструктуриране смята за необходими или целесъобразни за отстраняването на тези пречки в съответствие с параграф 10.
8. Докладът се съобщава също така на компетентните органи и на органите за преструктуриране на неучастващите държави членки, на чиято територия има значими клонове на институции, които не са част от група. Той съдържа мотивите за съответната оценка или констатация, като посочва по какъв начин при нея е съобразено установеното в член 6 изискване за пропорционално прилагане.
9. В рамките на четири месеца от датата на получаване на доклада субектът или предприятието майка предлага на Съвета за преструктуриране възможни мерки, с които да се преодолеят или отстранят набелязаните в доклада съществени пречки. Съветът за преструктуриране съобщава мерките, предложени от субекта или предприятието майка, на компетентните органи, на ЕБО и, когато в неучастващи държави членки има значими клонове на институции, които не са част от група - на органите за преструктуриране на тези държави членки.
10. Съветът за преструктуриране, след консултация с компетентните органи, преценява дали с мерките, посочени в параграф 9, се преодоляват или отстраняват ефективно въпросните съществени пречки. Ако с мерките, предложени от субекта или предприятието майка, не се намаляват или отстраняват ефективно пречките пред възможността за преструктуриране, Съветът за преструктуриране, след консултация с компетентните органи и ако е целесъобразно - с определения макропруденциален орган, взема решение, в което се посочва това обстоятелство, и дава на националните органи за преструктуриране указания да изискат от институцията, предприятието майка или дъщерно предприятие на групата предприемането на някоя от изброените в параграф 11 мерки.
При набелязването на алтернативни мерки Съветът за преструктуриране трябва да докаже, че с предложените от институцията мерки не би било възможно да бъдат отстранени пречките пред възможността за преструктуриране и че предложените алтернативни мерки са пропорционални за целите на отстраняването им. Съветът за преструктуриране взема предвид заплахата, която тези пречки пред възможността за преструктуриране представляват за финансовата стабилност, както и последиците на мерките върху стопанската дейност на институцията, нейната стабилност и способността ѝ да допринася за икономиката, върху вътрешния пазар за финансови услуги и върху финансовата стабилност в други държави членки, както и в Съюза като цяло.
Съветът за преструктуриране взема предвид и необходимостта от избягването на всякакво въздействие върху съответната институция или група, което би надхвърлило необходимото за отстраняването на пречките пред възможността за преструктуриране или би било непропорционално.
11. За целите на параграф 10 Съветът за преструктуриране, когато е приложимо, дава на националните органи за преструктуриране указания да предприемат някоя от следните мерки:
а)
да изискат от субекта да преразгледа всички споразумения за вътрешногрупово финансиране или да разгледа липсата на такива, или да изготви споразумения за предоставяне на услуги (в рамките на групата или с трети лица), които да осигурят предоставянето на критичните функции;
б)
да изискат от субекта да ограничи максималната си индивидуална и обща експозиция;
в)
да наложат конкретни или редовни допълнителни изисквания за информация от значение за нуждите на преструктурирането;
г)
да изискат от субекта да се освободи от определени активи;
д)
да изискат от субекта да ограничи или прекрати определени съществуващи или планирани дейности;
е)
да ограничат или предотвратят развиването на нови или съществуващи стопански дейности или продажбата на нови или съществуващи продукти;
ж)
да изискат промени в правните или оперативните структури на субекта или на всеки субект от групата, който се намира пряко или непряко под техен контрол, с цел да се намали сложността, така че да се осигури правното и оперативно обособяване на критичните функции от другите функции чрез прилагането на инструментите за преструктуриране;
з)
да изискат от субекта да създаде финансов холдинг майка в държава членка или финансов холдинг майка от Съюза;
и)
да изискат от субекта да емитира приемливи задължения в изпълнение на изискванията по член 12;
й)
да изискат от субекта да предприеме други стъпки, за да изпълни изискванията по член 12, по-специално като се опита да предоговори всички емитирани от него приемливи задължения, инструменти на допълнителния капитал от първи ред или инструменти на капитала от втори ред, за да се осигури изпълнението на всяко решение на Съвета за преструктуриране за обезценяване или преобразуване на тези задължения или инструменти съгласно правото на юрисдикцията, което ги урежда.
Когато е целесъобразно, националните органи за преструктуриране предприемат пряко мерките, посочени в първа алинея, букви а) - й).
12. Националните органи за преструктуриране изпълняват указанията на Съвета за преструктуриране в съответствие с член 29.
13. Решението, взето съгласно параграфи 10 и 11, трябва да отговаря на следните изисквания:
а)
да съдържа основанията за въпросната оценка или констатация;
б)
да посочва как оценката или констатацията отговаря на изискването за пропорционално прилагане, предвидено в параграф 10.
Член 11
Облекчени задължения за някои институции
1. Съветът за преструктуриране може по собствена инициатива, след консултация с национален орган за преструктуриране, или по предложение на национален орган за преструктуриране да наложи облекчени задължения във връзка с изготвянето на посочените в член 8 планове за преструктуриране или да освободи от задължението за изготвяне на такива планове за преструктуриране в съответствие с параграфи 3 - 9 от настоящия член.
2. Националните органи за преструктуриране могат да предложат на Съвета за преструктуриране да налага на институции или групи в съответствие с параграфи 3 и 4 облекчени задължения във връзка с изготвянето на план за преструктуриране или да ги освободи от задължението за изготвянето на такъв план в съответствие с параграф 7. Предложението трябва да е мотивирано и придружено от цялата необходима документация.
3. При получаване на предложението за налагане на облекчени задължения по параграф 2 от настоящия член или по собствена инициатива Съветът за преструктуриране извършва оценка на съответната институция или група и налага облекчени задължения, ако не съществува вероятност неизпълнението на задълженията от страна на институцията или групата да има значителни неблагоприятни последици за финансовата система или да представлява заплаха за финансовата стабилност по смисъла на член 10, параграф 5.
За тези цели Съветът за преструктуриране взема предвид:
а)
естеството на стопанската дейност на институцията или групата, нейната акционерна структура, правна форма, рисков профил, размер и правен статус, взаимосвързаността с други институции или с финансовата система като цяло, обхвата и сложността на нейната дейност;
б)
нейното членство в ИЗС или други кооперативни системи за взаимна солидарност по член 113, параграф 7 от Регламент (ЕС) № 575/2013;
в)
евентуалното извършване на инвестиционни услуги или дейности съгласно определението в член 4, параграф 1, точка 2 от Директива 2014/65/ЕС на Европейския парламент и на Съвета (15); и
г)
дали неизпълнението на задълженията от нейна страна и последващата ѝ ликвидация чрез обичайното производство по несъстоятелност биха могли да имат значителни отрицателни последици за финансовите пазари, за други институции, за условията за финансиране или за икономиката като цяло.
Съветът за преструктуриране прави оценката, посочена в първа алинея, след консултация, когато е целесъобразно, с националния макропруденциален орган и с ЕССР, когато е целесъобразно.
4. Когато налага облекчени задължения, Съветът за преструктуриране определя:
а)
съдържанието и подробните елементи на плановете за преструктуриране, предвидени в член 8;
б)
датата, до която се изготвят първите планове за преструктуриране, както и честотата на актуализиране на плановете за преструктуриране, която може да бъде по-ниска от предвидената в член 8, параграф 12;
в)
съдържанието и подробностите за информацията, която се изисква от институциите съгласно предвиденото в член 8, параграф 9 от настоящия регламент и в раздел Б от приложението към Директива 2014/59/ЕС;
г)
степента на подробност на оценката на възможността за преструктуриране съгласно предвиденото в член 10 от настоящия регламент и в раздел В от приложението към Директива 2014/59/ЕС.
5. Налагането на облекчени задължения само по себе си не засяга правомощията на Съвета за преструктуриране да предприема действия по преструктуриране.
6. Когато се налагат облекчени задължения, Съветът за преструктуриране налага пълни, необлекчени задължения във всеки един момент, когато отпадне някое от обстоятелствата, които обосновават налагането на облекчените задължения.
7. Без да се засягат членове 9 и 31, след като получи предложение за освобождаване от задължението за изготвяне на планове за преструктуриране в съответствие с параграф 2 от настоящия член или, като действа по собствена инициатива, Съветът за преструктуриране в съответствие с параграф 3 от настоящия член освобождава от прилагането на задължението за изготвяне на план за преструктуриране институции, които са свързани с централен орган и които са изцяло или частично изключени от посочените в националното законодателство пруденциални изисквания в съответствие с член 10 от Регламент (ЕС) № 575/2013.
Когато се предоставя освобождаване в съответствие с първа алинея, задължението за изготвяне на план за преструктуриране се прилага на консолидирана основа за централния орган и свързаните с него институции по смисъла на член 10 от Регламент (ЕС) № 575/2013. За тази цел всяко позоваване в настоящата глава на „група“ включва централен орган и институциите, свързани с него по смисъла на член 10 от Регламент (ЕС) № 575/2013, както и техните дъщерни предприятия, и всяко позоваване на „предприятия майки“ или „институции“, които подлежат на консолидиран надзор съгласно член 111 от Директива 2013/36/ЕС, включва централния орган.
8. Институции, които подлежат на пряк надзор от ЕЦБ в съответствие с член 6, параграф 4 от Регламент (ЕС) № 1024/2013 или които съставляват значителен дял от финансовата система на участваща държава членка, са обект на отделни планове за преструктуриране.
За целите на настоящия параграф се счита, че операциите на дадена институция съставляват значителен дял от финансовата система на тази участваща държава членка, ако:
а)
общата стойност на активите ѝ надхвърля 30 000 000 000 EUR; или
б)
съотношението на общите ѝ активи спрямо БВП на държавата членка на установяване надхвърля 20 %, освен ако общата стойност на активите ѝ е под 5 000 000 000 EUR.
9. Когато националният орган за преструктуриране, предложил налагането на облекчени задължения или предоставянето на освобождаване по параграф 2, сметне, че решението за налагане на облекчено задължение или за предоставяне на освобождаване трябва да бъде отменено, той представя на Съвета за преструктуриране предложение в този смисъл. В такива случаи Съветът за преструктуриране взема решение по предложената отмяна, като надлежно отчита съобразно факторите и обстоятелствата, посочени в параграф 3 или в параграфи 7 и 8, обосновката за отмяната, изложена от националния орган за преструктуриране.
10. Съветът за преструктуриране уведомява ЕБО за това как прилага настоящия член.
Член 12
Минимално изискване за собствен капитал и приемливи задължения
1. Съветът за преструктуриране, след консултация с компетентните органи, включително ЕЦБ, определя минималното изискване за собствен капитал и приемливи задължения по параграф 4, при спазване на правомощията за обезценяване и преобразуване, като субектите и групите по член 7, параграф 2 и, когато е приложимо, субектите и групите по член 7, параграф 4, буква б) и параграф 5, когато са изпълнени условията за прилагане на посочените параграфи, са задължени да изпълняват това изискване по всяко време.
2. При изготвянето на планове за преструктуриране в съответствие с член 9 националните органи за преструктуриране, след консултация с компетентните органи, определят минималното изискване за собствен капитал и приемливи задължения по параграф 4, при спазване на правомощията за обезценяване и преобразуване, като субектите по член 7, параграф 3 са задължени да изпълняват това изискване по всяко време. Във връзка с това се прилага процедурата, установена в член 31.
3. С цел да се гарантира ефективно и последователно прилагане на настоящия член, Съветът за преструктуриране издава насоки и отправя указания до националните органи за преструктуриране във връзка с конкретни субекти или групи.
4. Минималното изискване за собствен капитал и приемливи задължения се изчислява като сумата от собствения капитал и приемливите задължения, изразена като процент от общите задължения и собствения капитал на институцията.
За целите на първа алинея дериватните задължения се включват в общите задължения въз основа на пълното признаване на правата за нетиране на контрагентите.
5. Независимо от параграф 1, Съветът за преструктуриране освобождава ипотекарни кредитни институции, финансирани от покрити облигации, които съгласно националното право не могат да приемат депозити, от задължението да изпълняват по всяко време минималното изискване за собствен капитал и приемливи задължения, тъй като:
а)
тези институции ще бъдат ликвидирани чрез националните процедури по несъстоятелност или друг вид процедури, прилагани в съответствие с член 38, 40 или 42 от Директива 2014/59/ЕС, предвидени за тези институции; и
б)
такива национални процедури по несъстоятелност или друг вид процедури ще гарантират, че кредиторите на тези институции, включително притежателите на покрити облигации, когато е приложимо, ще понесат загуби по начин, който съответства на целите на преструктурирането.
6. Минималното изискване за собствен капитал и приемливи задължения, посочено в параграф 4, не надхвърля сумите на собствения капитал и приемливите задължения, които са достатъчни, за да се гарантира, че ако бъде приложен инструментът за споделяне на загуби, загубите на институция или предприятие майка по член 2, както и на предприятие майка на най-високо ниво на посочената институция или предприятие майка и всяка институция или финансова институция, включена в консолидирания отчет на посоченото предприятие майка на най-високо ниво, могат да бъдат поети, а съотношението на базовия собствен капитал от първи ред на тези субекти може да бъде възстановено до степента, необходима, за да могат те да продължат да изпълняват условията за лицензиране и да продължат да извършват дейностите, за които са лицензирани съгласно Директива 2013/36/ЕС или равностойно законодателство, и да се поддържа достатъчно пазарно доверие в институцията или предприятието майка по член 2 или предприятието майка на най-високо ниво на посочената институция или предприятие майка и всяка институция или финансова институция, включена в консолидирания отчет на това предприятие майка на най-високо ниво.
Когато планът за преструктуриране предвижда, че определени класове приемливи задължения могат да бъдат изключени от споделянето на загуби в съответствие с член 27, параграф 5 или да бъдат прехвърлени изцяло към приемател при частично прехвърляне, минималното изискване за собствен капитал и приемливи задължения, посочено в параграф 4, не надхвърля сумата на собствения капитал и приемливите задължения, необходима, за да се гарантира, че институцията или предприятието майка по член 2 разполага с достатъчно други приемливи задължения, с които да се гарантира, че загубите на институцията или предприятието майка по член 2, както и на предприятието майка на най-високо ниво на посочената институция или предприятие майка и всяка институция или финансова институция, включена в консолидирания отчет на това предприятие майка на най-високо ниво, могат да бъдат поети и че съотношението на базовия собствен капитал от първи ред на тези субекти може да бъде възстановено до степента, необходима, за да могат те да продължат да изпълняват условията за лицензиране и да извършват дейностите, за които са лицензирани съгласно Директива 2013/36/ЕС или равностойно законодателство, и за да се поддържа достатъчно пазарно доверие в институцията или предприятието майка и предприятието майка от най-високо ниво на тази институция или предприятие майка и всяка институция или финансова институция, включена в консолидирания отчет на това предприятие майка на най-високо ниво.
Минималното изискване за собствен капитал и приемливи задължения, посочено в параграф 4, не може да е по-малко от общия размер на капиталовите изискванията и изискванията за буфери съгласно Регламент (ЕС) № 575/2013 и Директива 2013/36/ЕС.
7. В рамките на ограниченията, предвидени в параграф 6 от настоящия член, с цел да се гарантира, че субект по член 2 може да бъде преструктуриран чрез използването на инструменти за преструктуриране, включително, когато е целесъобразно - чрез инструмента за споделяне на загуби, по начин, който отговаря на целите на преструктурирането, определянето на изискването по параграф 1 от настоящия член се извършва въз основа на следните критерии:
а)
размера, стопанския модел, модела на финансиране и рисковия профил на институцията и предприятието майка по член 2;
б)
степента, до която схемата за гарантиране на депозити би могла да участва във финансирането на преструктурирането в съответствие с член 79;
в)
степента, до която неизпълнението на задълженията от страна на институцията и предприятието майка по член 2 би имало значителни неблагоприятни последици за финансовата система или би представлявало заплаха за финансовата стабилност по смисъла на член 10, параграф 5, включително разпростиране на проблемите към други институции поради неговата взаимосвързаност с тях или с останалата част от финансовата система.
8. При определянето се посочва минималното изискване за собствен капитал и приемливи задължения, което институциите трябва да спазват на индивидуална основа, а предприятията майки - на консолидирана основа. Минималното изискване за обща сума на собствения капитал и приемливите задължения на консолидирано равнище на предприятие майка от Съюза, установено в участваща държава членка, се определя от Съвета за преструктуриране, след консултация с консолидиращия надзорник, въз основа на критериите по параграф 7, както и с оглед на това дали дъщерните предприятия на групата в трети държави трябва да бъдат преструктурирани самостоятелно в съответствие с плана за преструктуриране.
9. Съветът за преструктуриране определя минималното изискване за собствен капитал и приемливи задължения, което да се прилага по отношение на дъщерните предприятия от групата на индивидуална основа. Тези минимални изисквания за собствен капитал и приемливи задължения се определят на подходящо за дъщерните предприятия ниво, като се вземат предвид:
а)
критериите, изброени в параграф 7, по-специално размера, стопанския модел и рисковия профил на дъщерното предприятие, включително собствения му капитал; и
б)
консолидираното изискване, определено за групата.
10. Съветът за преструктуриране може да реши да освободи дадена институция майка от спазването на минималното изискване за собствен капитал и приемливи задължения на индивидуална основа, ако са изпълнени условията, предвидени в член 45, параграф 11, букви а) и б) от Директива 2014/59/ЕС. Съветът за преструктуриране може да реши да освободи дъщерно предприятие от спазването на минималното изискване за собствен капитал и приемливи задължения на индивидуална основа, ако са изпълнени условията, предвидени в член 45, параграф 12, букви а), б) и в) от Директива 2014/59/ЕС.
11. Съветът за преструктуриране по своя собствена инициатива, след консултация с националния орган за преструктуриране, или по предложение на национален орган за преструктуриране може да реши, че минималното изискване за собствен капитал и приемливи задължения, посочено в параграф 1, е частично изпълнено на консолидирана или на индивидуална основа чрез финансови инструменти за договорно споделяне на загуби, при пълно спазване на критериите, предвидени в параграф 5, първа и втора алинея и в параграф 7.
12. За целите на определянето на даден финансов инструмент като финансов инструмент за договорно споделяне на загуби по параграф 11 Съветът за преструктуриране трябва да се увери, че този финансов инструмент:
а)
съдържа договорно условие, което предвижда, че когато Съветът за преструктуриране вземе решение за прилагане на инструмента за споделяне на загуби към институцията, финансовият инструмент се обезценява или преобразува в необходимата степен преди обезценяването или преобразуването на други приемливи задължения; и
б)
е предмет на обвързващо споразумение на подчиненост, ангажимент или разпоредба за определяне на реда на задълженията, съгласно които при обичайно производство по несъстоятелност той е по-назад в реда на кредиторите в сравнение с останалите приемливи задължения и не може да бъде изплатен, докато не бъдат уредени останалите текущи приемливи задължения.
13. Съветът за преструктуриране взема решенията съгласно параграф 1 от настоящия член и, когато е приложимо, съгласно параграф 11 от настоящия член, едновременно с разработването и поддържането на плановете за преструктуриране по член 8.
14. Съветът за преструктуриране съобщава решението си на националните органи за преструктуриране. Националните органи за преструктуриране изпълняват указанията на Съвета за преструктуриране в съответствие с член 29. Съветът за преструктуриране изисква от националните органи за преструктуриране да проверяват и гарантират, че институциите и предприятията майки спазват минималното изискване за собствен капитал и приемливи задължения, предвидено в параграф 1 от настоящия член.
15. Съветът за преструктуриране уведомява ЕЦБ и ЕБО за определеното от него минимално изискване за собствен капитал и приемливи задължения за всяка институция и предприятие майка по параграф 1 и, когато е приложимо, за изискванията, предвидени в параграф 11.
16. Приемливите задължения, включително подчинените дългови инструменти и подчинените заеми, които не са инструменти на допълнителния капитал от първи ред или инструменти на капитала от втори ред, се включват в сумата на собствения капитал и приемливите задължения по параграф 1 само ако отговарят на следните условия:
а)
инструментът е емитиран и изцяло платен;
б)
задължението не се дължи на самата институция, не е обезпечено или гарантирано от нея;
в)
закупуването на инструмента не е било финансирано пряко или непряко от институцията;
г)
задължението има остатъчен срок до падежа най-малко една година;
д)
задължението не произтича от дериват;
е)
задължението не произтича от депозит, който е привилегирован в йерархията на вземанията при несъстоятелност съгласно националното право в съответствие с член 108 от Директива 2014/59/ЕС.
За целите на първа алинея, буква г), когато задължение дава на кредитора право на ранно изплащане, падежът на това задължение е първата дата, на която възниква посоченото право.
17. Когато дадено задължение се урежда от правото на юрисдикция извън Съюза, Съветът за преструктуриране може да даде на националните органи за преструктуриране указания да изискат от институцията да докаже, че всяко решение на Съвета за преструктуриране за обезценяване или преобразуване на посоченото задължение ще бъде изпълнено съгласно правото на тази юрисдикция, като се вземат предвид условията на договора, уреждащ задължението, международните споразумения за признаване на процедури за преструктуриране и други относими въпроси. Ако Съветът за преструктуриране не е убеден, че решението ще бъде изпълнено съгласно правото на въпросната юрисдикция, задължението не се включва в изчислението на минималното изискване за собствен капитал и приемливи задължения.
18. В случай че Комисията внесе законодателно предложение в съответствие с член 45, параграф 18 от Директива 2014/59/ЕС, когато е целесъобразно, тя внася законодателно предложение за изменение на настоящия регламент в същия смисъл.
ГЛАВА 2
Ранна намеса
Член 13
Ранна намеса
1. ЕЦБ или националните компетентни органи уведомяват Съвета за преструктуриране за всяка мярка, чието предприемане изискват от дадена институция или група или която предприемат сами съгласно член 16 от Регламент (ЕС) № 1024/2013, член 27, параграф 1, член 28 или член 29 от Директива 2014/59/ЕС, или член 104 от Директива 2013/36/ЕС.
Съветът за преструктуриране уведомява Комисията за всяка информация, получена от него съгласно първа алинея.
2. От датата на получаване на информацията по параграф 1 и без да се засягат правомощията на ЕЦБ и на националните компетентни органи, предоставени им съгласно други правни актове на Съюза, Съветът за преструктуриране може да подготви преструктурирането на съответната институция или група.
За целите на първа алинея ЕЦБ или съответният национален компетентен орган наблюдава отблизо, в сътрудничество със Съвета за преструктуриране, положението с институцията или предприятието майка и изпълнението от тяхна страна на всяка изисквана от тях мярка за ранна намеса.
ЕЦБ или съответният национален компетентен орган предоставя на Съвета за преструктуриране цялата необходима информация с цел актуализиране на плана за преструктуриране и подготовка за евентуално преструктуриране на институцията и за оценяване на нейните активи и задължения в съответствие с член 20, параграфи 1 - 15.
3. Съветът за преструктуриране разполага с правомощието да изиска от институцията или от предприятието майка да се свърже с потенциални купувачи с оглед подготвяне на преструктурирането на институцията, при спазване на критериите, определени в член 39, параграф 2 от Директива 2014/59/ЕС, и изискванията за професионална тайна, предвидени в член 88 от настоящия регламент.
Съветът за преструктуриране разполага също така с правомощието да изиска от съответния национален орган за преструктуриране да изготви проект на предварителна схема за преструктуриране на съответната институция или група.
Съветът за преструктуриране уведомява ЕЦБ, съответните национални компетентни органи и съответните национални органи за преструктуриране за всяко действие, предприето от него съгласно настоящия параграф.
4. Ако ЕЦБ или националните компетентни органи възнамеряват да наложат на институция или група допълнителна мярка съгласно член 16 от Регламент (ЕС) № 1024/2013, член 27, параграф 1, член 28 или член 29 от Директива 2014/59/ЕС или член 104 от Директива 2013/36/ЕС, преди субектът или групата да са изпълнили напълно първата съобщена на Съвета за преструктуриране мярка, те го информират, преди да наложат тази допълнителна мярка на съответната институция или група.
5. ЕЦБ или националният компетентен орган, Съветът за преструктуриране и съответните национални органи за преструктуриране осигуряват съгласуваността между допълнителната мярка по параграф 4 и действията на Съвета за преструктуриране, насочени към подготовката за преструктуриране, по параграф 2.
ГЛАВА 3
Преструктуриране
Член 14
Цели на преструктурирането
1. Когато действат в рамките на посочената в член 18 процедура за преструктуриране, Съветът за преструктуриране, Съветът, Комисията и, когато е приложимо, националните органи за преструктуриране отчитат по отношение на съответните си отговорности целите на преструктурирането и избират инструментите за преструктуриране и правомощията за преструктуриране, които според тях са най-подходящи за постигането на приложимите в конкретния случай цели на преструктурирането.
2. Целите на преструктурирането по параграф 1 са:
а)
осигуряване на непрекъснатост на критичните функции;
б)
избягване на значителни неблагоприятни последици за финансовата стабилност, по-специално чрез предотвратяване на разпространението на проблемите, включително в пазарната инфраструктура, и чрез поддържане на пазарната дисциплина;
в)
защита на публичните средства, като се сведе до минимум необходимостта от извънредна публична финансова подкрепа;
г)
защита на вложителите съгласно Директива 2014/49/ЕС и на инвеститорите съгласно Директива 97/9/ЕО;
д)
защита на средствата и активите на клиентите.
При постигането на посочените в първа алинея цели Съветът за преструктуриране, Съветът, Комисията и, когато е приложимо, националните органи за преструктуриране, се стремят да сведат до минимум разходите за преструктурирането и да избегнат излишната загуба на стойност, освен ако това е необходимо за постигане на целите на преструктурирането.
3. При спазване на различните разпоредби на настоящия регламент целите на преструктурирането са еднакво важни и са балансирани в зависимост от естеството и обстоятелствата на всеки отделен случай.
Член 15
Основни принципи, уреждащи преструктурирането
1. Когато действат в рамките на посочената в член 18 процедура за преструктуриране, Съветът за преструктуриране, Съветът, Комисията и, когато е приложимо, националните органи за преструктуриране предприемат всички подходящи мерки, за да се уверят, че действието по преструктуриране се предприема в съответствие със следните принципи:
а)
акционерите на институцията в режим на преструктуриране първи поемат загубите;
б)
кредиторите на институцията в режим на преструктуриране поемат загубите след акционерите съгласно посочения в член 17 ред на вземанията, освен ако в настоящия регламент изрично не е предвидено друго;
в)
ръководният орган и висшето ръководство на институцията в режим на преструктуриране се сменят, освен в случаите, когато запазването на всички или част от членовете на ръководния орган и висшето ръководство, в зависимост от случая, се счита за необходимо за постигането на целите на преструктурирането;
г)
ръководният орган и висшето ръководство на институцията в режим на преструктуриране предоставят в пълна степен необходимото съдействие за постигане на целите на преструктурирането;
д)
при спазване на националното право, физически и юридически лица носят гражданска или наказателна отговорност за своя принос за неизпълнението на задълженията от страна на институцията в режим на преструктуриране;
е)
кредиторите от един и същи клас получават равнопоставено третиране, освен ако в настоящия регламент не е предвидено друго;
ж)
никой кредитор не понася по-големи загуби от загубите, които би понесъл, ако субект по член 2 се ликвидира чрез обичайно производство по несъстоятелност в съответствие със защитните механизми по член 29;
з)
гарантираните депозити са изцяло защитени; и
и)
действието по преструктуриране се предприема в съответствие със защитните механизми по настоящия регламент.
2. Ако дадена институция е субект от група, без да се засяга член 14, когато вземат решение относно прилагането на инструментите за преструктуриране и упражняването на правомощията за преструктуриране, Съветът за преструктуриране, Съветът и Комисията действат по начин, който оказва минимално въздействие върху останалите субекти от групата и върху групата като цяло и има минимални отрицателни последици за финансовата стабилност в Съюза и неговите държави членки, по-специално в държавите, в които групата извършва дейност.
3. Когато към субект по член 2 от настоящия регламент бъде приложен инструментът за продажба на стопанска дейност, инструментът „мостова институция“ или инструментът за обособяване на активи, се счита, че този субект е обект на производство за несъстоятелност или на сходно производство за неплатежоспособност за целите на член 5, параграф 1 от Директива 2001/23/ЕО на Съвета (16).
4. Когато взема решение относно прилагането на инструментите за преструктуриране и упражняването на правомощията за преструктуриране, Съветът за преструктуриране дава на националните органи за преструктуриране указания да информират и да се консултират с представителите на работниците и служителите, когато е целесъобразно.
Това не засяга разпоредбите на националното право или националната практика относно представителството на работниците и служителите в ръководните органи.
Член 16
Преструктуриране на финансови институции и предприятия майки
1. Съветът за преструктуриране взема решение за предприемане на действие по преструктуриране по отношение на финансова институция, установена в участваща държава членка, когато предвидените в член 18, параграф 1 условия са изпълнени както по отношение на финансовата институция, така и по отношение на предприятието майка, попадащо в обхвата на консолидирания надзор.
2. Съветът за преструктуриране предприема действие по преструктуриране по отношение на предприятие майка по член 2, буква б), когато предвидените в член 18, параграф 1 условия са изпълнени както по отношение на предприятието майка, така и по отношение на едно или повече дъщерни предприятия, които са институции, или, в случай че дъщерното предприятие не е установено в Съюза, когато органът на третата държава е установил, че то отговаря на условията за преструктуриране съгласно правото на тази трета държава.
3. Чрез дерогация от параграф 2 и независимо от факта, че предприятие майка не изпълнява условията по член 18, параграф 1, Съветът за преструктуриране може да вземе решение за предприемане на действие по преструктуриране по отношение на това предприятие майка, когато едно или повече негови дъщерни предприятия, които са институции, изпълняват условията по член 18, параграфи 1, 4 и 5 и техните активи и задължения са такива, че ако не изпълнят задълженията си, ще застрашат отделна институция или групата като цяло, и действието по преструктуриране по отношение на това предприятие майка е необходимо за преструктурирането на тези дъщерни предприятия - институции, или за преструктурирането на групата като цяло. Когато национален орган за преструктуриране информира Съвета за преструктуриране, че правото в областта на несъстоятелността на държавата членка предвижда групите да се третират като цяло и че действието по преструктуриране по отношение на предприятието майка е необходимо за преструктурирането на дъщерни предприятия - институции, или за преструктурирането на групата като цяло, Съветът за преструктуриране може да вземе решение и за предприемане на действие по преструктуриране по отношение на предприятието майка.
За целите на първа алинея, когато се преценява дали са изпълнени условията по член 18, параграф 1 по отношение на едно или повече дъщерни предприятия - институции, Съветът за преструктуриране може да не взема предвид вътрешногрупови прехвърляния на капитал или на загуби между субектите, включително упражняването на правомощията за обезценяване или преобразуване.
Член 17
Ред на вземанията
1. При прилагането на инструмента за споделяне на загуби към субект по член 2 от настоящия регламент и без да се засягат задълженията, изключени от обхвата на инструмента за споделяне на загуби съгласно член 27, параграф 3 от настоящия регламент, Съветът за преструктуриране, Комисията или, когато е приложимо, националните органи за преструктуриране вземат решение относно упражняването на правомощията за обезценяване и преобразуване, включително относно евентуалното прилагане на член 27, параграф 5 от настоящия регламент, а националните органи за преструктуриране упражняват тези правомощия в съответствие с членове 47 и 48 от Директива 2014/59/ЕС и в съответствие с обратния ред на вземанията, установен в тяхното национално право, включително разпоредбите за транспониране на член 108 от посочената директива.
2. Участващите държави членки съобщават на Комисията и Съвета за преструктуриране реда на вземанията към субекти по член 2 в национални производства по несъстоятелност на 1 юли от всяка календарна година или незабавно, когато бъде внесена промяна в реда.
Когато се прилага инструментът за споделяне на загуби, съответната схема за гарантиране на депозити отговаря при условията, предвидени в член 79.
Член 18
Процедура за преструктуриране
1. Съветът за преструктуриране приема схема за преструктуриране в съответствие с параграф 6 по отношение на субектите и групите по член 7, параграф 2, както и по отношение на субектите и групите по член 7, параграф 4, буква б) и параграф 5, когато са изпълнени условията за прилагането на посочените параграфи, единствено когато прецени на своя изпълнителна сесия, при получаване на съобщение съгласно четвърта алинея или по своя собствена инициатива, че са изпълнени следните условия:
а)
субектът е проблемен или има вероятност да стане проблемен;
б)
предвид моментната обстановка и други важни обстоятелства няма реална вероятност предприети по отношение на субекта алтернативни мерки от страна на частния сектор, включително мерки на ИЗС или действия на надзорните органи, включително мерки за ранна намеса, или обезценяването или преобразуването на съответните капиталови инструменти в съответствие с член 21, да предотвратят в разумен срок неизпълнението на задължения от негова страна;
в)
действието по преструктуриране е необходимо в обществен интерес съгласно параграф 5.
Оценката за изпълнението на условието, посочено в първа алинея, буква а), се извършва от ЕЦБ, след консултация със Съвета за преструктуриране. Съветът за преструктуриране на своя изпълнителна сесия може да извърши такава оценка единствено след като уведоми ЕЦБ за намерението си и само ако ЕЦБ не извърши такава оценка в рамките на три календарни дни след получаването на тази информация. ЕЦБ незабавно предоставя на Съвета за преструктуриране всяка относима информация, която Съветът за преструктуриране изисква с оглед извършване на оценката си.
Когато ЕЦБ прецени, че субект или група по първа алинея изпълнява условието, посочено в първа алинея, буква а), тя незабавно съобщава оценката си на Комисията и на Съвета за преструктуриране.
Оценката за изпълнението на условието, посочено в първа алинея, буква б), се извършва от Съвета за преструктуриране на негова изпълнителна сесия или, когато е приложимо, от националните органи за преструктуриране, в тясно сътрудничество с ЕЦБ. ЕЦБ също може да уведоми Съвета за преструктуриране или съответните национални органи за преструктуриране, че счита, че условието по посочената буква е изпълнено.
2. Без да се засягат случаите, в които ЕЦБ вземе решение да изпълнява пряко надзорните задачи, свързани с кредитните институции, в съответствие с член 6, параграф 5, буква б) от Регламент (ЕС) № 1024/2013, при получаване на съобщението по параграф 1 или когато Съветът за преструктуриране възнамерява да извърши оценка по параграф 1 по своя собствена инициатива във връзка със субект или група по член 7, параграф 3, Съветът за преструктуриране незабавно съобщава своята оценка на ЕЦБ.
3. Предходното приемане на мярка в съответствие с член 16 от Регламент (ЕС) № 1024/2013, член 27, параграф 1, член 28 или член 29 от Директива 2014/59/ЕС или член 104 от Директива 2013/36/ЕС не е условие за предприемането на действие по преструктуриране.
4. За целите на параграф 1, буква а) се счита, че субектът е проблемен или има вероятност да стане проблемен, ако са налице едно или повече от следните обстоятелства:
а)
субектът е нарушил или съществуват обективни обстоятелства в подкрепа на констатацията, че институцията в близко бъдеще ще наруши изискванията за продължаване на лиценза си по начин, който би обосновал отнемането му от ЕЦБ, включително - но не само - поради факта, че институцията е понесла или е вероятно да понесе загуби, които ще изчерпят целия ѝ собствен капитал или значителна част от него;
б)
активите на субекта са по-малко от задълженията му или съществуват обективни обстоятелства в подкрепа на констатацията, че в близко бъдеще това ще бъде така;
в)
субектът не може или съществуват обективни обстоятелства в подкрепа на констатацията, че в близко бъдеще няма да може да плати дълговете си или други задължения на техния падеж;
г)
необходима е извънредна публична финансова подкрепа, освен когато за коригиране на сериозни смущения в икономиката на държава членка и запазване на финансовата стабилност тази извънредна публична финансова подкрепа е под една от следните форми:
i)
държавна гаранция за обезпечаване на ликвидни улеснения, които централните банки предоставят в съответствие с условията на централните банки;
ii)
държавна гаранция на новоемитиран дълг; или
iii)
вливане на собствен капитал или закупуване на капиталови инструменти на цени и при условия, които не дават предимство на субекта, когато при предоставянето на публичната подкрепа не са налице нито обстоятелствата, посочени в букви а), б) и в) от настоящия параграф, нито обстоятелствата, посочени в член 21, параграф 1.
Във всеки един от случаите по първа алинея, буква г), подточки i), ii) и iii) гаранцията или посочените в тях равностойни мерки се ограничават до платежоспособните субекти и зависят от окончателното одобрение съгласно рамката на Съюза за държавната помощ. Тези мерки имат предпазен и временен характер и са пропорционални на целите за справяне с последиците от сериозните смущения, като не се използват за компенсиране на загуби, които субектът е понесъл или е вероятно да понесе в близко бъдеще.
Мерките за подкрепа по първа алинея, буква г), подточка iii) се ограничават до вливане на капитал, необходимо за справяне с недостига на капитал, установен при стрес тестовете на национално равнище и на равнището на Съюза или ЕНМ, прегледите за качество на активите или равностойни действия, извършени от ЕЦБ, ЕБО или националните органи, когато е приложимо, потвърден от компетентния орган.
В случай че Комисията внесе законодателно предложение в съответствие с член 32, параграф 4 от Директива 2014/59/ЕС, когато е целесъобразно, тя внася законодателно предложение за изменение на настоящия регламент в същия смисъл.
5. За целите на параграф 1, буква в) от настоящия член дадено действие по преструктуриране се приема за действие в обществен интерес, ако то е необходимо за постигането и съответства на една или повече от посочените в член 14 цели на преструктурирането и ако ликвидацията на субекта чрез обичайно производство по несъстоятелност не би постигнала тези цели на преструктурирането в същата степен.
6. Ако са изпълнени условията, предвидени в параграф 1, Съветът за преструктуриране приема схема за преструктуриране. Схемата за преструктуриране:
а)
поставя субекта в режим на преструктуриране;
б)
определя прилагането на инструментите за преструктуриране по отношение на институцията в режим на преструктуриране съгласно член 22, параграф 2, по-специално всяко изключване от споделянето на загуби в съответствие с член 27, параграфи 5 и 14;
в)
определя използването на Фонда в подкрепа на действието по преструктуриране в съответствие с член 76 и с решението на Комисията, взето съгласно член 19.
7. Непосредствено след приемането на схемата за преструктуриране Съветът за преструктуриране я изпраща на Комисията.
В рамките на 24 часа след изпращането на схемата за преструктуриране от Съвета за преструктуриране Комисията я одобрява или представя възражения по отношение на аспектите на схемата, във връзка с които има свобода на преценка, в случаите, които не са обхванати от трета алинея от настоящия параграф.
В рамките на 12 часа от изпращането на схемата за преструктуриране от Съвета за преструктуриране Комисията може да предложи на Съвета:
а)
да представи възражения по схемата за преструктуриране на основание, че приетата от Съвета за преструктуриране схема не изпълнява критерия за обществен интерес, посочен в параграф 1, буква в);
б)
да одобри или да възрази срещу съществена промяна на сумата от Фонда, предвидена от Съвета за преструктуриране в схемата за преструктуриране.
За целите на трета алинея Съветът взема решение с обикновено мнозинство.
Схемата за преструктуриране може да породи действие само ако не е направено възражение от Съвета или от Комисията в срок от 24 часа след изпращането ѝ от Съвета за преструктуриране.
Съветът или Комисията, в зависимост от случая, посочват съображенията за упражняване на правото на възражение.
Когато в срок от 24 часа след изпращането на схемата за преструктуриране от Съвета за преструктуриране Съветът е одобрил предложението на Комисията за промяна на схемата за преструктуриране на основанието, посочено в трета алинея, буква б), или Комисията е представила възражение в съответствие с втора алинея, Съветът за преструктуриране в рамките на осем часа изменя схемата за преструктуриране в съответствие с изразените съображения.
Когато схемата за преструктуриране, приета от Съвета за преструктуриране, предвижда изключване на определени задължения при изключителните обстоятелства, посочени в член 27, параграф 5, и когато такова изключване налага вноска от Фонда или алтернативен източник на финансиране, с цел защита на целостта на вътрешния пазар Комисията може да забрани или да изиска изменения на предложеното изключване, като изложи подходящи съображения за това, които се основават на нарушение на изискванията, предвидени в член 27 и в делегирания акт, приет от Комисията въз основа на член 44, параграф 11 от Директива 2014/59/ЕС.
8. Когато Съветът възрази срещу поставянето на дадена институция в режим на преструктуриране на основание, че не е изпълнен критерият за обществен интерес, посочен в параграф 1, буква в), съответният субект се ликвидира по обичайния ред в съответствие с приложимото национално право.
9. Съветът за преструктуриране осигурява предприемането на необходимите действия по преструктуриране за прилагане на схемата за преструктуриране от страна на съответните национални органи за преструктуриране. Съответните национални органи за преструктуриране са адресати на схемата за преструктуриране, която съдържа указания за тях, като те в съответствие с член 29 предприемат всички необходими мерки за изпълнението ѝ, като упражняват правомощията за преструктуриране. При наличието на държавна помощ или помощ от Фонда Съветът за преструктуриране предприема действия в съответствие с решение, взето от Комисията във връзка с посочената помощ.
10. Комисията разполага с правомощието да получи от Съвета за преструктуриране всяка информация, която смята от значение за изпълнението на нейните задачи по настоящия регламент. В съответствие с глава 5 от настоящия дял Съветът за преструктуриране разполага с правомощието да получи от всяко лице информацията, която е необходима за подготвянето и взимането на решение за дадено действие по преструктуриране, включително актуализиране и допълнение на информацията, съдържаща се в плановете за преструктуриране.
Член 19
Държавна помощ и помощ от Фонда
1. Когато действията по преструктуриране включват предоставяне на държавна помощ в съответствие с член 107, параграф 1 ДФЕС или на помощ от Фонда в съответствие с параграф 3 от настоящия член, схемата за преструктуриране по член 18, параграф 6 от настоящия регламент не се приема, докато Комисията не приеме положително или обвързано с условия решение относно съвместимостта на използването на помощта с вътрешния пазар.
При изпълнението на задачите, възложени им с член 18 от настоящия регламент, институциите на Съюза действат в съответствие с принципите, установени в член 3, параграф 3 от Директива 2014/59/ЕС, и оповестяват по подходящ начин цялата относима информация относно тяхната вътрешна организация в това отношение.
2. При получаване на съобщението по член 18, параграф 1 от настоящия регламент или по собствена инициатива, ако прецени, че дадени действия по преструктуриране може да съставляват държавна помощ по член 107, параграф 1 ДФЕС, Съветът за преструктуриране приканва участващата държава членка или заинтересованите държави членки незабавно да уведомят Комисията за планираните мерки в съответствие с член 108, параграф 3 ДФЕС. Съветът за преструктуриране уведомява Комисията за всеки случай, в който приканва една или повече държави членки да изпратят уведомление съгласно член 108, параграф 3 ДФЕС.
3. Доколкото действието по преструктуриране, предложено от Съвета за преструктуриране, включва използването на Фонда, Съветът за преструктуриране уведомява Комисията за предложеното използване на Фонда. Уведомлението на Съвета за преструктуриране включва цялата информация, необходима на Комисията да направи своята оценка съгласно настоящия параграф.
Уведомлението по настоящия параграф води до започването на предварителна проверка от Комисията, в хода на която Комисията може да изиска допълнителна информация от Съвета за преструктуриране. Комисията преценява дали използването на Фонда ще наруши или има риск да наруши конкуренцията, като поставя в по-благоприятно положение бенефициера или всяко друго предприятие, така че, доколкото това би засегнало търговията между държавите членки, такова използване на Фонда би било несъвместимо с вътрешния пазар. Комисията прилага към използването на Фонда критериите, установени за прилагането на правилата за държавна помощ, заложени в член 107 ДФЕС. Съветът за преструктуриране предоставя на Комисията информацията, която Комисията счита за необходима за извършване на посочената оценка.
Когато Комисията има сериозни съмнения относно съвместимостта на предложеното използване на Фонда с вътрешния пазар или когато Съветът за преструктуриране не е предоставил необходимата информация по искане на Комисията съгласно втора алинея, Комисията започва задълбочена проверка и уведомява Съвета за преструктуриране за това. Комисията публикува решението си да започне задълбочена проверка в Официален вестник на Европейския съюз. Съветът за преструктуриране, всяка държава членка или всяко лице, предприятие или сдружение, чиито интереси могат да бъдат засегнати от използването на Фонда, може да представи коментари до Комисията в рамките на срока, посочен в уведомлението. Съветът за преструктуриране може да представя забележки по коментарите, представени от държавите членки и заинтересованите трети лица, в рамките на срока, определен от Комисията. В края на проверката Комисията изготвя своята оценка за това дали използването на Фонда би било съвместимо с правилата на вътрешния пазар.
При изготвянето на своите оценки и провеждането на проверките по настоящия параграф Комисията се ръководи от всички приложими регламенти, приети съгласно член 109 ДФЕС, както и приложимите съобщения, насоки и мерки, приети от Комисията при прилагане на правилата на Договорите относно държавната помощ, които са в сила към момента на изготвяне на оценката. Посочените мерки се прилагат, като се приема, че позоваванията на държавата членка, която отговаря за уведомяването за помощта, са позовавания на Съвета за преструктуриране, както и с всички други необходими изменения.
Комисията приема решение относно съвместимостта на използването на Фонда с вътрешния пазар, което се адресира до Съвета за преструктуриране и до националните органи за преструктуриране на съответната държава членка или държави членки. Посоченото решение може да е обвързано с условия, ангажименти или други задължения по отношение на бенефициера.
С решението може също така да се определят задължения за Съвета за преструктуриране, националните органи за преструктуриране в участващата държава членка или заинтересованите държави членки или бенефициера, за да се даде възможност за наблюдение за спазването на решението. Това може да включва изисквания за определянето на довереник или друго независимо лице, което да оказва съдействие при наблюдението. Довереникът или друго независимо лице може да изпълнява функциите, които могат да бъдат конкретизирани в решението на Комисията.
Всяко решение съгласно настоящия параграф се публикува в Официален вестник на Европейския съюз.
Комисията може да вземе отрицателно решение с адресат Съветът за преструктуриране, когато реши, че предложеното използване на Фонда би било несъвместимо с вътрешния пазар и няма да може да бъде приложено под формата, предложена от Съвета за преструктуриране. При получаване на такова решение Съветът за преструктуриране преразглежда своята схема за преструктуриране и подготвя преразгледана схема за преструктуриране.
4. Когато Комисията има сериозни съмнения, че решението ѝ по параграф 3 не е спазено, тя провежда всички необходими проверки. За тази цел Комисията може да упражнява правомощията, които са ѝ предоставени с регламентите и другите мерки, посочени в параграф 3, четвърта алинея, и се ръководи от тях.
5. Ако въз основа на проведените проверки и след като е уведомила заинтересованите страни, че могат да представят своите коментари, Комисията счете, че решението, посочено в параграф 3, не е спазено, тя отправя решение до националния орган за преструктуриране в участващата държава членка, изискващо този орган да възстанови неправомерно използваните суми в рамките на срок, определен от Комисията. Помощта от Фонда, която подлежи на възстановяване съгласно решението за възстановяване, включва лихви с подходящ, определен от Комисията процент и се изплаща на Съвета за преструктуриране.
Съветът за преструктуриране превежда всички суми, получени в съответствие с първа алинея, във Фонда и взема предвид тези суми при определяне на вноските в съответствие с членове 70 и 71.
В процедурата по възстановяване на сумите, посочена в първа алинея, се зачитат правата на бенефициерите на добра администрация и на достъп до документи, предвидени в членове 41 и 42 от Хартата.
6. Без да се засягат задълженията за докладване, които Комисията може да предвиди в своето решение по параграф 3 от настоящия член, Съветът за преструктуриране представя на Комисията годишни доклади за оценка на съответствието на използването на Фонда с решението съгласно посочения параграф, за чието изготвяне Съветът за преструктуриране използва правомощията си по член 34.
7. Всяка държава членка или всяко лице, предприятие или сдружение, чиито интереси могат да бъдат засегнати от използването на Фонда, по-специално субектите по член 2, имат правото да уведомят Комисията за всяко предполагаемо неправомерно използване на Фонда, несъвместимо с решението по параграф 3 от настоящия член.
8. На Комисията се предоставя правомощието да приема делегирани актове в съответствие с член 93 относно подробни процедурни правила за:
а)
изчисляването на лихвения процент, приложим в случай на решение за възстановяване на сумите в съответствие с параграф 5;
б)
гаранциите за правата на добра администрация и на достъп до документи, посочени в параграф 5.
9. Когато Комисията, по препоръка на Съвета за преструктуриране или по своя собствена инициатива, счете, че прилагането на инструментите за преструктуриране и действията по преструктуриране не отговаря на критериите, въз основа на които е взето първоначалното ѝ решение по параграф 3, Комисията може да направи преглед на това решение и да приеме необходимите изменения.
10. Чрез дерогация от параграф 3, по искане на държава членка Съветът може с единодушие да реши, че използването на Фонда се счита за съвместимо с вътрешния пазар, ако това решение е оправдано от извънредни обстоятелства. Ако обаче Съветът не е изразил отношението си в срок от седем дни от подаването на искането, Комисията взема решение по случая.
11. Участващите държави членки гарантират, че техните национални органи за преструктуриране разполагат с необходимите правомощия за осигуряване на спазването на всички условия, предвидени в решение на Комисията съгласно параграф 3, и за възстановяване на неправомерно използваните суми в съответствие с решение на Комисията съгласно параграф 5.
Член 20
Оценка за нуждите на преструктурирането
1. Преди да вземе решение за предприемане на действие по преструктуриране или за упражняване на правомощието за обезценяване или преобразуване на съответните капиталови инструменти, Съветът за преструктуриране гарантира, че активите и задълженията на субекта по член 2 се оценяват справедливо, консервативно и реалистично от лице, което е независимо от публични органи, включително Съвета за преструктуриране и националния орган за преструктуриране, и от съответния субект.
2. При спазване на параграф 15 оценката се приема за окончателна, когато са спазени всички изисквания на параграф 1 и параграфи 4 - 9.
3. Когато не е възможно извършването на независима оценка в съответствие с параграф 1, Съветът за преструктуриране може в съответствие с параграф 10 от настоящия член да направи временна оценка на активите и задълженията на субекта по член 2.
4. Целта на оценката е да се оцени стойността на активите и задълженията на субект по член 2, който изпълнява условията за преструктуриране по членове 16 и 18.
5. Оценката на стойността е предназначена:
а)
да предостави данни с цел да се определи дали са изпълнени условията за преструктуриране или условията за обезценяване или преобразуване на капиталови инструменти;
б)
ако са изпълнени условията за преструктуриране, да предостави данни за вземане на решението за подходящото действие по преструктуриране, което да се предприеме по отношение на субект по член 2;
в)
когато се прилага правомощието за обезценяване или преобразуване на съответните капиталови инструменти, да предостави данни за вземане на решението относно степента на обезсилване или разсейване на инструментите на собственост, както и степента на обезценяване или преобразуване на съответните капиталови инструменти;
г)
когато се прилага инструментът за споделяне на загуби, да предостави данни за вземане на решението относно степента на обезценяване или преобразуване на приемливите задължения;
д)
когато се прилага инструментът „мостова институция“ или инструментът за обособяване на активи, да предостави данни за вземане на решението относно активите, правата, задълженията или инструментите на собственост, които трябва да бъдат прехвърлени, както и на решението относно размера на насрещната престация, която се дължи на институцията в режим на преструктуриране или, в зависимост от случая, на притежателите на инструментите на собственост;
е)
когато се прилага инструментът за продажба на стопанска дейност, да предостави данни за вземане на решението относно активите, правата, задълженията или инструментите на собственост, които трябва да бъдат прехвърлени, и да спомогне за формиране на преценката на Съвета за преструктуриране за определяне на търговските условия за целите на член 24, параграф 2, буква б);
ж)
във всички случаи - да гарантира, че всички загуби по активите на субект по член 2 са напълно признати към момента на прилагане на инструментите за преструктуриране или на упражняване на правомощието за обезценяване или преобразуване на съответните капиталови инструменти.
6. Без да се засяга рамката на Съюза за държавната помощ, когато е приложимо, оценката се основава на консервативни допускания, включително по отношение на нивата на неизпълнение и размера на загубите. При оценката не се взема предвид възможното предоставяне на всякаква бъдеща извънредна публична финансова подкрепа, извънредно ликвидно улеснение от централната банка или ликвидно улеснение от централната банка, което се предоставя при нестандартизирани условия за обезпечение, матуритет и лихвен процент на субект по член 2, от момента, в който е предприето действие по преструктуриране или се упражнява правомощието за обезценяване или преобразуване на съответните капиталови инструменти. Освен това при оценката се взима предвид фактът, че ако се прилага инструмент за преструктуриране:
а)
Съветът за преструктуриране може да си възстанови в съответствие с член 22, параграф 6 от институцията в режим на преструктуриране всички разумни и правомерно направени разходи;
б)
Фондът може да начислява в съответствие с член 76 лихви или такси във връзка с всички заеми или гаранции, предоставени на институцията в режим на преструктуриране.
7. Оценката се допълва от следната информация така, както е представена в счетоводните книги и записи на субект по член 2:
а)
актуализиран баланс и доклад за финансовото състояние на субект по член 2;
б)
анализ и прогнозна оценка за счетоводната стойност на активите;
в)
списък на текущите балансови и задбалансови задължения, вписани в счетоводните книги и записи на субект по член 2, в който са посочени съответните кредити и редът на вземанията по член 17.
8. Когато е целесъобразно, за да се предоставят данни за вземане на решенията по параграф 5, букви д) и е) от настоящия член, информацията по параграф 7, буква б) от настоящия член може да се допълни от анализ и прогнозна оценка за стойността на активите и задълженията на субект по член 2 по пазарна стойност.
9. В оценката се посочва разделянето на кредиторите в класове според реда на вземанията по член 17 и прогнозна оценка за третирането, което би получил всеки клас акционери и кредитори, ако субектът по член 2 се ликвидира чрез обичайно производство по несъстоятелност. Оценката не засяга прилагането на принципа за справедливо третиране на кредиторите, посочен в член 15, параграф 1, буква ж).
10. Когато поради неотложния характер на обстоятелствата не е възможно да се спазят изискванията, предвидени в параграфи 7 и 9, или когато се прилага параграф 3, се извършва временна оценка. Временната оценка отговаря на изискванията, предвидени в параграф 4, и доколкото е практически осъществимо в съответните обстоятелства - на изискванията, предвидени в параграфи 1, 7 и 9.
Временната оценка по първа алинея включва буфер за допълнителни загуби с подходящата обосновка.
11. Оценка, която не отговаря на всички изисквания, установени в параграф 1 и параграфи 4 - 9, се счита за временна, докато независимо лице съгласно параграф 1 не извърши оценка, която съответства напълно на всички изисквания, установени в посочените параграфи. Последващата окончателна оценка на стойността се извършва веднага щом е практически осъществимо. Тя може да се извърши отделно от посочената в параграфи 16, 17 и 18 оценка или едновременно с нея и от същото независимо лице, но е различна от нея.
Последващата окончателна оценка е предназначена:
а)
да гарантира, че всички загуби по активите на субект по член 2 са напълно признати в счетоводните му книги;
б)
да предостави данни за вземането на решението за намаляване на вземанията на кредиторите или за увеличаване на размера на заплатената насрещна престация в съответствие с параграф 12 от настоящия член.
12. Ако в последващата окончателна оценка стойността на нетните активи на субект по член 2 е по-висока отколкото във временната оценка, Съветът за преструктуриране може да изиска от националния орган за преструктуриране:
а)
да упражни правомощието си за увеличаване на размера на вземанията на кредиторите или притежателите на съответните капиталови инструменти, които са били обезценени при прилагането на инструмента за споделяне на загуби;
б)
да даде указания на мостова институция или дружество за управление на активи да направи допълнителна насрещна престация във връзка с активи, права или задължения в полза на институция в режим на преструктуриране или, в зависимост от случая, във връзка с инструменти на собственост - в полза на притежателите на тези инструменти на собственост.
13. Независимо от параграф 1, извършената в съответствие с параграфи 10 и 11 временна оценка е валидно основание за Съвета за преструктуриране да вземе решение за предприемане на действия по преструктуриране, включително да даде указания на националните органи за преструктуриране да поемат управлението на проблемна институция или във връзка с упражняването на правомощието за обезценяване или преобразуване на съответните капиталови инструменти.
14. Съветът за преструктуриране установява и прилага правила, които да гарантират, че оценката на прилагането на инструмента за споделяне на загуби в съответствие с член 27 и посочената в параграфи 1 - 15 от настоящия член оценка се основават на информация относно активите и задълженията на институцията в режим на преструктуриране, която е актуална и изчерпателна в рамките на възможното.
15. Оценката е неразделна част от решението на Съвета за преструктуриране за прилагане на инструмент за преструктуриране или за упражняването на правомощие за преструктуриране или от решението за упражняването на правомощието за обезценяване или преобразуване на капиталови инструменти. Не съществува отделно право на обжалване на оценката, която обаче може да бъде обжалвана заедно с решението на Съвета за преструктуриране.
16. За целите на оценката на това дали акционерите и кредиторите биха получили по-добро третиране, ако по отношение на институцията в режим на преструктуриране беше образувано обичайно производство по несъстоятелност, Съветът за преструктуриране гарантира, че оценката е извършена от независимо лице съгласно параграф 1, възможно най-скоро след като са били предприети действието или действията по преструктуриране. Тази оценка се различава от оценката по параграфи 1 - 15.
17. С оценката по параграф 16 се определя:
а)
третирането, което акционерите и кредиторите или съответните схеми за гарантиране на депозити биха получили, ако по отношение на институция в режим на преструктуриране, във връзка с която е извършено действие или действия по преструктуриране, беше образувано обичайно производство по несъстоятелност към момента на вземане на решението за действието по преструктуриране;
б)
действителното третиране, което са получили акционерите и кредиторите при преструктурирането на институция в режим на преструктуриране; и
в)
дали съществува разлика между третирането по буква а) от настоящия параграф и това по буква б) от настоящия параграф.
18. С оценката по параграф 16:
а)
се допуска, че по отношение на институция в режим на преструктуриране, във връзка с който е извършено действие или действия по преструктуриране, е било образувано обичайно производство по несъстоятелност към момента на вземане на решението за действие по преструктуриране;
б)
се допуска, че действието или действията по преструктуриране не са извършени;
в)
не се взема под внимание евентуалното предоставяне на извънредна публична финансова подкрепа на институция в режим на преструктуриране.
Член 21
Обезценяване и преобразуване на капиталови инструменти
1. Съветът за преструктуриране упражнява правомощието за обезценяване или преобразуване на съответните капиталови инструменти, като действа в съответствие с процедурата, предвидена в член 18, по отношение на субектите и групите по член 7, параграф 2, както и по отношение на субектите и групите по член 7, параграф 4, буква б) и параграф 5, когато условията за прилагането на посочените параграфи са изпълнени и единствено когато прецени на своя изпълнителна сесия, при получаване на съобщение съгласно втора алинея или по своя собствена инициатива, че са изпълнени едно или повече от следните условия:
а)
когато е констатирано, че условията за преструктуриране, посочени в членове 16 и 18, са изпълнени, преди да се предприемат действия по преструктуриране;
б)
субектът няма да бъде жизнеспособен, освен ако съответните капиталови инструменти не бъдат обезценени или преобразувани в капитал;
в)
когато съответните капиталови инструменти са емитирани от дъщерно предприятие и когато тези съответни капиталови инструменти са признати за целите на изпълнението на капиталовите изисквания на индивидуална и консолидирана основа, групата няма да бъде жизнеспособна, освен ако по отношение на тези инструменти не бъде упражнено правомощието за обезценяване или преобразуване;
г)
когато съответните капиталови инструменти са емитирани от предприятието майка и когато тези съответни капиталови инструменти са признати за целите на изпълнението на капиталовите изисквания на индивидуална основа на ниво предприятието майка или на консолидирана основа, групата няма да бъде жизнеспособна, освен ако по отношение на тези инструменти не бъде упражнено правомощието за обезценяване или преобразуване;
д)
субектът или групата са поискали извънредна публична финансова подкрепа, освен ако не е налице някое от обстоятелствата, предвидени в член 18, параграф 4, буква г), подточка iii).
Оценката на условията, посочени в букви а), в) и г) от първа алинея, се извършва от ЕЦБ след консултация със Съвета за преструктуриране. Съветът за преструктуриране, на своя изпълнителна сесия, също може да извърши подобна оценка.
2. Съветът за преструктуриране, на своя изпълнителна сесия, може да извърши оценка на това дали субектът или групата са жизнеспособни само след като уведоми ЕЦБ за намерението си и само ако ЕЦБ не извърши такава оценка в рамките на три календарни дни след получаването на уведомлението. ЕЦБ незабавно предоставя на Съвета за преструктуриране всяка относима информация, която Съветът за преструктуриране изисква с оглед извършване на оценката си.
3. За целите на параграф 1 от настоящия член се счита, че субект по член 2 или група са загубили своята жизнеспособност само ако са изпълнени следните две условия:
а)
субектът или групата са проблемни или има вероятност да станат проблемни;
б)
предвид моментната обстановка и други относими обстоятелства няма реална вероятност някое действие, включително алтернативни мерки от страна на частния сектор или действия на надзорните органи (включително мерки за ранна намеса), различно от обезценяването или преобразуването на съответни капиталови инструменти, самостоятелно или едновременно с действие по преструктуриране, да предотврати в разумен срок неизпълнението на задължения от страна на субекта или групата.
4. За целите на параграф 3, буква а) от настоящия член се приема, че субектът е проблемен или има вероятност да стане проблемен, ако са налице едно или повече от обстоятелствата, посочени в член 18, параграф 4.
5. За целите на параграф 3, буква а) се приема, че дадена група е проблемна или има вероятност да стане проблемна, когато нарушава или когато са налице обективни факти в подкрепа на констатацията, че предстои в близко бъдеще да наруши консолидираните пруденциални изисквания по начин, който би обосновал предприемането на действия от ЕЦБ или от националния компетентен орган, включително, но не само поради факта, че групата е натрупала или има вероятност да натрупа загуби, които ще изчерпят целия ѝ собствен капитал или значителна част от него.
6. Съответните капиталови инструменти, емитирани от дъщерно предприятие, не се обезценяват допълнително или преобразуват при по-неизгодни условия съгласно член 59, параграф 3, буква в) от Директива 2014/59/ЕС в сравнение с капиталовите инструменти със същия ред на нивото на предприятието майка, които са били обезценени или преобразувани.
7. Ако е изпълнено едно или повече от условията по параграф 1, Съветът за преструктуриране, като действа в съответствие с предвидената в член 18 процедура, преценява дали правомощията за обезценяване или преобразуване на съответни капиталови инструменти трябва да бъдат упражнени самостоятелно или в съответствие с процедурата по член 18 - в комбинация с действие по преструктуриране.
8. Ако Съветът за преструктуриране, като действа в съответствие с процедурата, предвидена в член 18 от настоящия регламент, установи, че е изпълнено едно или повече от условията по параграф 1 от настоящия член, но не и условията за преструктуриране в съответствие с член 18, параграф 1 от настоящия регламент, Съветът за преструктуриране незабавно дава на националните органи за преструктуриране указания да упражнят правомощията за обезценяване или преобразуване на капиталови инструменти в съответствие с членове 59 и 60 от Директива 2014/59/ЕС.
Съветът за преструктуриране гарантира, че преди националните органи за преструктуриране да упражнят правомощието за обезценяване или преобразуване на съответни капиталови инструменти, се извършва оценка на активите и задълженията на субект по член 2 или на група в съответствие с член 20, параграфи 1 - 15. Тази оценка служи като основа за изчисляване на обезценяването, което ще бъде приложено за съответните капиталови инструменти, така че да бъдат поети загубите, както и на нивото на преобразуване, което ще бъде приложено към съответните капиталови инструменти, така че да бъдат рекапитализирани субекта по член 2 или групата.
9. Ако са изпълнени едно или повече от условията по параграф 1 и условията по член 18, параграф 1, се прилага процедурата, предвидена в член 18, параграфи 6, 7 и 8.
10. Съветът за преструктуриране гарантира, че националните органи за преструктуриране незабавно упражняват правомощията за обезценяване или преобразуване съгласно реда на вземанията съгласно член 17 и по начин, който дава следните резултати:
а)
елементите от базовия собствен капитал от първи ред се намаляват първо съразмерно на загубите и до размера на техния обем;
б)
главницата на инструменти на допълнителния капитал от първи ред се обезценява или се преобразува в инструменти на базовия собствен капитал от първи ред или и двете до степента, необходима за постигане на посочените в член 14 цели на преструктурирането, или до размера на обема на съответните капиталови инструменти, в зависимост от това кое от двете е по-малко;
в)
главницата от инструменти на капитала от втори ред се обезценява или се преобразува в инструменти на базовия собствен капитал от първи ред или и двете до степента, необходима за постигане на посочените в член 14 цели на преструктурирането, или до размера на обема на съответните капиталови инструменти, в зависимост от това кое от двете е по-малко.
11. Националните органи за преструктуриране изпълняват указанията на Съвета за преструктуриране и упражняват правомощията за обезценяване или преобразуване на съответните капиталови инструменти в съответствие с член 29.
Член 22
Общи принципи на инструментите за преструктуриране
1. Когато Съветът за преструктуриране реши да приложи инструмент за преструктуриране към субект или група по член 7, параграф 2 или към субект или група по член 7, параграф 4, буква б) и параграф 5, когато са изпълнени условията за прилагане на посочените параграфи, и това действие по преструктуриране би довело до загуби за кредиторите или преобразуване на вземанията им, той дава на националните органи за преструктуриране указания да упражнят правомощието за обезценяване и преобразуване на съответните капиталови инструменти в съответствие с член 21 непосредствено преди или едновременно с прилагането на инструмента за преструктуриране.
2. Инструментите за преструктуриране по член 18, параграф 6, буква б) са следните:
а)
инструмент за продажба на стопанска дейност;
б)
инструмент „мостова институция“;
в)
инструмент за обособяване на активи;
г)
инструмент за споделяне на загуби.
3. При приемането на схемата за преструктуриране по член 18, параграф 6 Съветът за преструктуриране отчита следните фактори:
а)
активите и задълженията на институцията в режим на преструктуриране въз основа на оценката на стойността им по член 20;
б)
ликвидното състояние на институцията в режим на преструктуриране;
в)
възможността за пазарна реализация на стойността за целите на франчайзинг на институцията в режим на преструктуриране предвид условията на конкуренция и икономическите условия на пазара;
г)
наличното време.
4. Инструментите за преструктуриране се прилагат, за да се изпълнят целите на преструктурирането, посочени в член 14, в съответствие с посочените в член 15 принципи на преструктурирането. Те могат да бъдат приложени самостоятелно или в комбинация, с изключение на инструмента за обособяване на активи, който може да бъде приложен единствено заедно с друг инструмент за преструктуриране.
5. Когато инструментите за преструктуриране, посочени в параграф 2, буква а) или б) от настоящия член, се използват за прехвърляне само на част от активите, правата или задълженията на институцията в режим на преструктуриране, остатъчният субект по член 2, от който са прехвърлени активите, правата или задълженията, се ликвидира чрез обичайно производство по несъстоятелност.
6. Съветът за преструктуриране може да си възстанови всички разумни разходи, направени правомерно във връзка с използването на инструменти за преструктуриране или правомощия за преструктуриране, по един или повече от следните начини:
а)
като ги приспадане от насрещната престация, заплатена от приемател в полза на институцията в режим на преструктуриране или, в зависимост от случая, в полза на притежателите на инструменти на собственост;
б)
от институцията в режим на преструктуриране като привилегирован кредитор, или
в)
от постъпленията, получени в резултат на прекратяването на дейността на мостовата институция или дружеството за управление на активи, като привилегирован кредитор.
Приходите, получени от национални органи за преструктуриране във връзка с използването на Фонда, се възстановяват на Съвета за преструктуриране.
Член 23
Схема за преструктуриране
В приетата от Съвета за преструктуриране съгласно член 18 схема за преструктуриране се определят, в съответствие с всяко решение относно държавна помощ или помощ от Фонда, подробностите относно приложимите по отношение на институцията в режим на преструктуриране инструменти за преструктуриране във връзка най-малко с мерките по член 24, параграф 2, член 25, параграф 2, член 26, параграф 2 и член 27, параграф 1, които да бъдат приложени от националните органи за преструктуриране съгласно съответните разпоредби на Директива 2014/59/ЕС, транспонирани в националното право, и се определят конкретните суми, които могат да бъдат предоставени от Фонда, както и целите, за които да бъдат използвани.
В схемата за преструктуриране се очертават действията по преструктуриране, които да се предприемат от Съвета за преструктуриране по отношение на предприятието майка от Съюза или по отношение на конкретни субекти от групата, установени в участващите държави членки, с цел да се постигнат целите на преструктурирането и да се спазят принципите, посочени в членове 14 и 15.
Когато приемат схема за преструктуриране, Съветът за преструктуриране, Съветът и Комисията отчитат и следват плана за преструктуриране, посочен в член 8, освен ако Съветът за преструктуриране не прецени, предвид обстоятелствата по случая, че целите на преструктурирането ще бъдат постигнати по-ефективно чрез действия, които не са предвидени в плана за преструктуриране.
В хода на процеса на преструктуриране Съветът за преструктуриране може да измени или актуализира схемата за преструктуриране, както сметне това за подходящо предвид конкретния случай. При изменения и актуализиране се прилага процедурата, предвидена в член 18.
Освен това в схемата за преструктуриране се предвижда, когато е целесъобразно, назначаването от националните органи за преструктуриране на извънреден управител за институцията в режим на преструктуриране съгласно член 35 от Директива 2014/59/ЕС. Съветът за преструктуриране може да приеме един и същи извънреден управител да бъде назначен за всички субекти, свързани с група, когато това е необходимо с цел улесняване на намирането на решения за възстановяване на финансовата стабилност на съответните субекти.
Член 24
Инструмент за продажба на стопанска дейност
1. В рамките на схемата за преструктуриране инструментът за продажба на стопанска дейност представлява прехвърлянето на купувач, който не е мостова институция, на следното:
а)
инструменти на собственост, емитирани от институцията в режим на преструктуриране; или
б)
всички или някои активи, права или задължения на институция в режим на преструктуриране.
2. По отношение на инструмента за продажба на стопанска дейност в схемата за преструктуриране се установява следното:
а)
инструментите, активите, правата и задълженията, които националният орган за преструктуриране прехвърля в съответствие с член 38, параграф 1 и параграфи 7 - 11 от Директива 2014/59/ЕС;
б)
като се вземат предвид обстоятелствата и направените разходи в рамките на процеса на преструктуриране - търговските условия, съгласно които националният орган за преструктуриране извършва прехвърлянето в съответствие с член 38, параграфи 2, 3 и 4 от Директива 2014/59/ЕС;
в)
дали правомощието за прехвърляне може да бъде упражнено от националния орган за преструктуриране повече от веднъж в съответствие с член 38, параграфи 5 и 6 от Директива 2014/59/ЕС;
г)
правилата за предлагане на пазара от страна на националния орган за преструктуриране на съответния субект или на инструменти, активи, права и задължения в съответствие с член 39, параграфи 1 и 2 от Директива 2014/59/ЕС;
д)
дали спазването на изискванията за предлагане на пазара от страна на националния орган за преструктуриране би могло да попречи на постигането на целите на преструктурирането съгласно параграф 3 от настоящия член.
3. Съветът за преструктуриране прилага инструмента за продажба на стопанска дейност, без да спазва изискванията за предлагане на пазара, предвидени в параграф 2, буква д), когато прецени, че спазването им може да попречи на постигането на една или повече от целите на преструктурирането, и по-специално когато са изпълнени следните условия:
а)
счита, че съществува съществена заплаха за финансовата стабилност, породена или изострена от неизпълнението на задълженията или вероятното неизпълнение на задълженията от страна на институцията в режим на преструктуриране; и
б)
счита, че спазването на тези изисквания може да намали ефективността на инструмента за продажба на стопанска дейност по отношение на отстраняването на тази заплаха или постигането на целта на преструктуриране, посочена в член 14, параграф 2, буква б).
Член 25
Инструмент „мостова институция“
1. В рамките на схемата за преструктуриране инструментът „мостова институция“ представлява прехвърлянето на мостова институция на някое от следните:
а)
инструменти на собственост, емитирани от една или повече институции в режим на преструктуриране;
б)
всички или определени активи, права или задължения на една или повече институции в режим на преструктуриране.
2. По отношение на инструмента „мостова институция“ в схемата за преструктуриране се установява следното:
а)
инструментите, активите, правата и задълженията, които националният орган за преструктуриране прехвърля на мостова институция в съответствие с член 40, параграфи 1 - 12 от Директива 2014/59/ЕС;
б)
правилата за създаването, дейността и прекратяването на мостовата институция от страна на националния орган за преструктуриране в съответствие с член 41, параграфи 1, 2 и 3 и 5 - 9 от Директива 2014/59/ЕС;
в)
правилата за предлагането на пазара от страна на националния орган за преструктуриране на мостовата институция или на нейните активи или задължения в съответствие с член 41, параграф 4 от Директива 2014/59/ЕС.
3. Съветът за преструктуриране гарантира, че общата стойност на прехвърлените на мостовата институция задължения от страна на националния орган за преструктуриране не надхвърля общата стойност на правата и активите, прехвърлени от институцията в режим на преструктуриране или предоставени от други източници.
Член 26
Инструмент за обособяване на активи
1. В рамките на схемата за преструктуриране инструментът за обособяване на активи представлява прехвърлянето на активи, права или задължения на институция в режим на преструктуриране или мостова институция към едно или повече дружества за управление на активи.
2. По отношение на инструмента за обособяване на активи със схемата за преструктуриране се установяват:
а)
активите, правата и задълженията, които националният орган за преструктуриране прехвърля на дружеството за управление на активи в съответствие с член 42, параграфи 1 - 5 и 8 - 13 от Директива 2014/59/ЕС;
б)
насрещната престация за прехвърлянето на активите, правата и задълженията от националния орган за преструктуриране на дружеството за управление на активи в съответствие с принципите, установени в член 20 от настоящия регламент, с член 42, параграф 7 от Директива 2014/59/ЕС и с рамката на Съюза за държавната помощ.
Първа алинея, буква б) не е пречка насрещната престация да има символична или отрицателна стойност.
Член 27
Инструмент за споделяне на загуби
1. Инструментът за споделяне на загуби може да бъде приложен с някоя от следните цели:
а)
да се рекапитализира субект по член 2 от настоящия регламент, който изпълнява условията за преструктуриране, до степента, необходима за възстановяване на способността му да отговаря на условията за лицензиране (доколкото тези условия се прилагат за съответния субект) и да продължи да извършва дейностите, за които субектът е бил лицензиран по Директива 2013/36/ЕС или Директива 2014/65/ЕС, когато субектът е лицензиран съгласно посочените директиви, както и да поддържа достатъчно пазарно доверие в институцията или субекта;
б)
да преобразува в капитал или да намали размера на главницата на вземания или дългови инструменти, които са прехвърлени:
i)
на мостова институция с оглед да се осигури капитал за тази мостова институция; или
ii)
чрез прилагане на инструмента за продажба на стопанска дейност или инструмента за обособяване на активи.
В рамките на схемата за преструктуриране за инструмента за споделяне на загуби се установява следното:
а)
общата сума, с която приемливите задължения трябва да бъдат намалени или преобразувани в съответствие с параграф 13;
б)
задълженията, които могат да бъдат изключени в съответствие с параграфи 5 - 14;
в)
целите и минималното съдържание на плана за оздравяване на дейността, който се представя в съответствие с параграф 16.
2. Инструментът за споделяне на загуби може да бъде приложен за целите на параграф 1, буква а) само ако съществува реална вероятност чрез прилагането му заедно с други съответни мерки, включително мерките, предприети съгласно изисквания съгласно параграф 16 план за оздравяване на дейността, не само да бъдат постигнати съответните цели на преструктурирането, а и да бъде възстановена финансовата стабилност и дългосрочната жизнеспособност на субекта.
Ако не са изпълнени условията, предвидени в първа алинея, се прилагат, в зависимост от случая, някой от инструментите за преструктуриране по член 22, параграф 2, букви а), б) и в) и инструментът за споделяне на загуби по буква г) от посочения параграф.
3. Следните задължения, независимо дали се уреждат от правото на държава членка или от това на трета държава, не се обезценяват или преобразуват:
а)
гарантирани депозити;
б)
обезпечени задължения, включително покрити облигации и задължения под формата на финансови инструменти, които се използват за целите на хеджирането, които съставляват неразделна част от покритието и които в съответствие с националното право са обезпечени по начин, подобен на този при покритите облигации;
в)
задължения, произтичащи от държането от институция или субект по член 2 от настоящия регламент на активи или парични средства на клиент, включително активи или парични средства на клиент, държани от името на ПКИПЦК по смисъла на член 1, параграф 2 от Директива 2009/65/ЕО или от АИФ по смисъла на определението в член 4, параграф 1, буква а) от Директива 2011/61/ЕС на Европейския парламент и на Съвета (17), при условие че този клиент е защитен съгласно приложимото право в областта на несъстоятелността;
г)
задължения, произтичащи от доверително отношение между субект по член 2 (като довереник) и друго лице (като бенефициер), при условие че такъв бенефициер е защитен съгласно приложимото право в областта на несъстоятелността или гражданското право;
д)
задължения с първоначален срок до падежа по-малко от седем дни към институции, с изключение на субекти, които са част от същата група;
е)
задължения с остатъчен срок до падежа по-малко от седем дни, дължими на системи или оператори на системи, определени в съответствие с Директива 98/26/ЕО на Европейския парламент или на Съвета (18), или на техните участници, които произтичат от участието в такава система;
ж)
задължение към някое от следните лица:
i)
служител, по отношение на натрупано трудово възнаграждение, пенсионни плащания или друго фиксирано възнаграждение, с изключение на променливия компонент на възнаграждението, който не се урежда от колективен трудов договор;
ii)
търговски кредитор във връзка с предоставянето на институция или субект по член 2 на стоки или услуги, които са критични за ежедневната им дейност, включително информационни услуги, комунални услуги, наем, обслужване и поддържане на стопанските помещения;
iii)
данъчните и социалноосигурителните органи, при условие че тези задължения са привилегировани съгласно приложимото право;
iv)
схемите за гарантиране на депозити, произтичащи от вноски, дължими в съответствие с Директива 2014/49/ЕС.
Първа алинея, буква ж), подточка i) не се прилага за променливия компонент на възнаграждението на поемащите съществен риск служители, посочени в член 92, параграф 2 на Директива 2013/36/ЕС.
4. Обхватът на инструмента за споделяне на загуби, посочен в параграф 3 от настоящия член, не възпрепятства упражняването на правомощията по него, когато е целесъобразно, по отношение на части от обезпечени задължения или задължения, за които е предоставено реално обезпечение, когато те надхвърлят стойността на активите, залога, реалното обезпечение или друго обезпечение, с които са гарантирани, или по отношение на сумата на депозит, която надхвърля размера на гаранцията, предвиден в член 6 от Директива 2014/49/ЕС.
Съветът за преструктуриране гарантира, че всички обезпечени активи, свързани с покритието на покритите облигации, остават незасегнати, отделно обособени и с достатъчно финансиране.
Без да се засягат правилата за големите експозиции в Регламент (ЕС) № 575/2013 и Директива 2013/36/ЕС и с цел да се осигури възможността за преструктуриране на субекти и групи, Съветът за преструктуриране дава на националните органи за преструктуриране указания да ограничат в съответствие с член 10, параграф 11, буква б) от настоящия регламент степента, до която други институции държат задължения, към които може да бъде приложен инструментът за споделяне на загуби, с изключение на задължения, държани в субекти, които са част от една и съща група.
5. При изключителни обстоятелства, когато се прилага инструментът за споделяне на загуби, някои задължения могат да бъдат напълно или частично изключени от прилагането на правомощията за обезценяване или преобразуване, когато:
а)
не е възможно това задължение да бъде предмет на споделяне на загуби в разумни срокове, независимо от добросъвестно положените усилия на съответния национален орган за преструктуриране;
б)
изключването е строго необходимо и пропорционално, за да се осигури непрекъснатост на критичните функции и основните стопански дейности по начин, който запазва способността на институцията в режим на преструктуриране да продължи да извършва ключовите си операции, услуги и сделки;
в)
изключването е строго необходимо и пропорционално с цел избягване на широко разпространение на проблемите, по-специално по отношение на отговарящите на условията депозити, държани от физически лица и микро-, малки и средни предприятия, което сериозно би нарушило функционирането на финансовите пазари, включително на инфраструктурата на финансовите пазари, по начин, който би могъл да предизвика сериозни смущения в икономиката на дадена държава членка или на Съюза; или
г)
прилагането на инструмента за споделяне на загуби би довело до такова унищожаване на стойност, че загубите, понесени от другите кредитори, биха били по-големи, ако тези задължения бяха изключени от споделянето на загуби.
Когато приемливо задължение или клас приемливи задължения са частично или напълно изключени в съответствие с настоящия параграф, нивото на обезценяване или преобразуване, приложимо към други приемливи задължения, може да бъде увеличено, за да се вземат предвид тези изключвания, при условие че нивото на обезценяване и преобразуване, приложено към другите приемливи задължения, е съобразено с принципа, предвиден в член 15, параграф 1, буква ж).
6. Когато съгласно параграф 5 приемливо задължение или клас приемливи задължения са частично или напълно изключени и загубите, които биха били понесени от тях, не са били изцяло прехвърлени към други кредитори, Фондът може да направи вноска към институцията в режим на преструктуриране с цел постигане на най-малко един от следните резултати:
а)
да се покрият загубите, които не са били поети от приемливите задължения, и да се възстанови нетната стойност на активите на институцията в режим на преструктуриране на нула в съответствие с параграф 13, буква а);
б)
да се закупят инструменти на собственост или капиталови инструменти на институцията в режим на преструктуриране с цел рекапитализация в съответствие с параграф 13, буква б).
7. Фондът може да направи посочената в параграф 6 вноска само ако:
а)
има принос към поемането на загуби и рекапитализацията, равен на сума, не по-малка от 8 % от общите задължения, включително собствения капитал на институцията в режим на преструктуриране, изчислени към момента на действието по преструктуриране в съответствие с оценката по член 20, параграфи 1 - 15, от страна на акционерите, притежателите на съответните капиталови инструменти и другите приемливи задължения чрез обезценяване, преобразуване или по друг начин; и
б)
вноската от Фонда не надхвърля 5 % от общите задължения, включително собствения капитал на институцията в режим на преструктуриране, изчислени към момента на действието по преструктуриране в съответствие с оценката по член 20, параграфи 1 - 15.
8. Вноската от Фонда по параграф 7 от настоящия член може да бъде финансирана от:
а)
сумата, с която разполага Фондът, набрана чрез вноски на субекти по член 2 от настоящия регламент в съответствие с правилата, предвидени в Директива 2014/59/ЕС и в член 67, параграф 4 и членове 70 и 71 от настоящия регламент;
б)
ако сумата по буква а) от настоящия параграф не е достатъчна - сумите, набрани от алтернативни средства за финансиране в съответствие с членове 73 и 74.
9. При извънредни обстоятелства може да се потърси допълнително финансиране от алтернативни източници, след като:
а)
петпроцентовият праг по параграф 7, буква б) е бил достигнат; и
б)
всички необезпечени непривилегировани вземания, които не са отговарящи на условията депозити, са били напълно обезценени или преобразувани.
10. Като друга или допълнителна възможност, когато са спазени условията, предвидени в параграф 9, букви а) и б), може да се направи вноска от ресурсите, които са набрани чрез предварителни вноски в съответствие с член 70 и които все още не са били използвани.
11. За целите на настоящия регламент член 44, параграф 8 от Директива 2014/59/ЕС не се прилага.
12. При вземането на решението по параграф 5 се отчитат надлежно:
а)
принципът, че загубите следва да се поемат първо от акционерите и след това - от кредиторите на институцията в режим на преструктуриране като цяло, в съответствие с техния ред;
б)
капацитетът за поемане на загуби, който ще е наличен в институцията в режим на преструктуриране, ако задължението или класът от задължения бъдат изключени; и
в)
необходимостта от поддържане на подходящи ресурси за финансиране на преструктурирането.
13. Въз основа на оценката в съответствие с член 20, параграфи 1 - 15 Съветът за преструктуриране прави оценка на следната сума:
а)
когато е приложимо, сумата, с която приемливите задължения трябва да бъдат обезценени, за да се гарантира, че стойността на нетните активи на институцията в режим на преструктуриране е равна на нула; и
б)
когато е приложимо, сумата, с която приемливите задължения трябва да бъдат преобразувани в акции или друг вид капиталови инструменти с цел да се възстанови съотношението на базовия собствен капитал от първи ред на:
i)
институцията в режим на преструктуриране; или
ii)
мостовата институция.
Предвидената в първа алинея оценка определя сумата, с която приемливите задължения трябва да бъдат обезценени или преобразувани, за да се възстанови съотношението на базовия капитал от първи ред на институцията в режим на преструктуриране или, когато е приложимо, да се определи съответното съотношение на мостовата институция, като се взема предвид всяка капиталова вноска от Фонда съгласно член 76, параграф 1, буква г), и за да се поддържа достатъчно пазарно доверие в институцията в режим на преструктуриране или в мостовата институция, както и за да ѝ се позволи да продължи да изпълнява за срок от най-малко една година условията за лицензиране и да продължи да извършва дейностите, за които е била лицензирана съгласно Директива 2013/36/ЕС или Директива 2014/65/ЕС.
Когато Съветът за преструктуриране възнамерява да използва инструмента за обособяване на активи по член 26, сумата, с която трябва да се намалят приемливите задължения, е съобразена в подходяща степен с консервативната оценка на капиталовите нужди на дружеството за управление на активи.
14. Изключванията по параграф 5 могат да се прилагат с цел дадено задължение да бъде напълно изключено от обезценяването или прилаганата към него степен на обезценяване да се ограничи.
15. Правомощията за обезценяване и преобразуване се упражняват в съответствие с изискванията за реда на вземанията, предвидени в член 17 от настоящия регламент.
16. Националният орган за преструктуриране незабавно изпраща на Съвета за преструктуриране плана за оздравяване на дейността, получен в съответствие с член 52, параграфи1, 2 и 3 от Директива 2014/59/ЕС от ръководния орган или лицето или лицата, назначени в съответствие с член 72, параграф 1 от нея.
В срок от две седмици от датата на изпращане на плана за оздравяване на дейността съответният национален орган за преструктуриране изпраща на Съвета за преструктуриране своята оценка на този план. В срок от един месец от датата на изпращане на плана за оздравяване на дейността Съветът за преструктуриране оценява вероятността при изпълнението му планът да доведе до възстановяване на дългосрочната жизнеспособност на субект по член 2. Оценката се извършва съгласувано със съответния национален компетентен орган или, в зависимост от случая, с ЕЦБ.
Ако Съветът за преструктуриране е убеден във вероятността планът да постигне посочената цел, той в съответствие с член 52, параграф 7 от Директива 2014/59/ЕС позволява на националния орган за преструктуриране да го одобри. Ако Съветът за преструктуриране не е убеден във вероятността планът да постигне тази цел, той дава на националния орган за преструктуриране указания да уведоми ръководния орган или лицето или лицата, назначени в съответствие с член 72, параграф 1 от посочената директива, за тези възражения и да изиска изменение на плана, така че да бъдат отчетени възраженията, в съответствие с член 52, параграф 8 от посочената директива. И в двата случая това се извършва съгласувано с националния компетентен орган или, в зависимост от случая, с ЕЦБ.
В срок от две седмици от дата на получаване на такова уведомление ръководният орган или лицето или лицата, назначени в съответствие с член 72, параграф 1 от Директива 2014/59/ЕС, представят изменения план на националния орган за преструктуриране за одобрение. Националният орган за преструктуриране представя на Съвета за преструктуриране изменения план и своята оценка на този план. В едноседмичен срок Съветът за преструктуриране оценява изменения план и дава на националния орган за преструктуриране указания да уведоми ръководния орган или лицето или лицата, назначени в съответствие с член 72, параграф 1 от Директива 2014/59/ЕС, дали Съветът за преструктуриране счита, че възраженията, за които е изпратено уведомление, са отчетени в изменения план, или дали е необходимо допълнително изменение.
Съветът за преструктуриране съобщава на ЕБО плана за оздравяване на дейността на групата.
Член 28
Наблюдение от страна на Съвета за преструктуриране
1. Съветът за преструктуриране наблюдава отблизо изпълнението на схемата за преструктуриране от страна на националните органи за преструктуриране. За тази цел националните органи за преструктуриране:
а)
си сътрудничат със Съвета за преструктуриране при изпълнение на задачата му за наблюдение;
б)
предоставят на редовни, определени от Съвета за преструктуриране интервали точна, надеждна и пълна информация, поискана от него, за изпълнението на схемата за преструктуриране, прилагането на инструментите за преструктуриране и упражняването на правомощията за преструктуриране, включително за:
i)
дейността и финансовото състояние на институцията в режим на преструктуриране, мостовата институция и дружеството за управление на активи;
ii)
третирането, което биха получили акционерите и кредиторите при ликвидирането на институцията чрез обичайното производство по несъстоятелност;
iii)
всяко текущо съдебно производство във връзка с реализирането на активите на институцията в режим на преструктуриране, с обжалване на решението за преструктуриране и на оценката на стойността или във връзка с искове за обезщетение, предявени от акционерите и кредиторите;
iv)
назначаването, отстраняването или замяната на оценители, администратори, счетоводители, юристи и други експерти, което би могло да е нужно с оглед оказване на съдействие на националния орган за преструктуриране, и за изпълнението на задълженията им;
v)
всеки друг въпрос от значение за изпълнението на схемата за преструктуриране, включително всяко възможно нарушение на защитните механизми, предвидени в Директива 2014/59/ЕС, който може да бъде посочен от Съвета за преструктуриране;
vi)
степента и начина на упражняване от националните органи за преструктуриране на правомощията, посочени в членове 63 - 72 от Директива 2014/59/ЕС;
vii)
икономическата жизнеспособност, осъществимостта и изпълнението на плана за оздравяване на дейността по член 27, параграф 16.
Националните органи за преструктуриране представят на Съвета за преструктуриране окончателен доклад за изпълнението на схемата за преструктуриране.
2. Въз основа на предоставената информация Съветът за преструктуриране може да даде на националните органи за преструктуриране указания във връзка с всеки аспект от изпълнението на схемата за преструктуриране, и по-специално във връзка с елементите по член 23 и упражняването на правомощията за преструктуриране.
3. Схемата за преструктуриране може да бъде изменена, когато това е необходимо за постигането на целите на преструктурирането. Прилага се предвидената в член 18 процедура.
Член 29
Изпълнение на решения по настоящия регламент
1. Националните органи за преструктуриране предприемат необходимите действия за изпълнение на решенията, посочени в настоящия регламент, по-специално чрез упражняването на контрол над субектите и групите по член 7, параграф 2 и субектите и групите по член 7, параграф 4, буква б) и параграф 5, когато са изпълнени условията за прилагането на посочените параграфи, чрез вземането на необходимите мерки в съответствие с член 35 или 72 от Директива 2014/59/ЕС и чрез осигуряване на спазването на предвидените в посочената директива защитни механизми. Националните органи за преструктуриране изпълняват всички решения на Съвета за преструктуриране, чиито адресати са те.
За тази цел, при спазване на настоящия регламент, те упражняват правомощията си, предвидени в националното право за транспониране на Директива 2014/59/ЕС, в съответствие с предвидените в националното право условия. Националните органи за преструктуриране обстойно информират Съвета за преструктуриране за упражняването на тези правомощия. Всяко тяхно действие е съобразено с решенията на Съвета за преструктуриране по настоящия регламент.
При изпълнението на тези решения националните органи за преструктуриране осигуряват спазването на приложимите защитни механизми, предвидени в Директива 2014/59/ЕС.
2. Когато национален орган за преструктуриране не е изпълнил или не се е съобразил с решение на Съвета за преструктуриране по настоящия регламент, или го е изпълнил по начин, който поражда заплаха за постигането на някоя от целите на преструктурирането по член 14 или за ефикасното прилагане на схемата за преструктуриране, Съветът за преструктуриране може да разпореди на институция в режим на преструктуриране:
а)
при действие съгласно член 18 - да прехвърли на друго лице определени свои права, активи или задължения на институция;
б)
при действие съгласно член 18 - да изиска преобразуването на всякакви дългови инструменти, които съдържат договорно условие за преобразуване при обстоятелствата по член 21;
в)
да предприеме всяко друго необходимо действие, за да се съобрази с въпросното решение.
Съветът за преструктуриране приема решение, посочено в буква в) от първа алинея, само ако мярката значително допринася за преодоляването на заплахата за постигането на съответната цел на преструктурирането или за ефективното изпълнение на схемата за преструктуриране.
Преди да реши да наложи която и да било мярка, Съветът за преструктуриране уведомява националните органи за преструктуриране и Комисията за мерките, които възнамерява да предприеме. Това уведомление включва подробности за предвидените мерки, основанията за предприемането им и подробности относно срока, в който се планира мерките да породят последици.
Уведомяването се извършва в срок, не по-кратък от 24 часа преди мерките да породят последици. При изключителни обстоятелства, при които не е възможно да се даде предизвестие от 24 часа, Съветът за преструктуриране може да даде предизвестието в срок, по-кратък от 24 часа преди момента, от който се планира мерките да породят последици.
3. Институцията в режим на преструктуриране се съобразява с решенията по параграф 2. Тези решения имат приоритет пред всяко предишно решение по същия въпрос, прието от националните органи за преструктуриране.
4. Когато предприемат действие по отношение на въпроси, които са предмет на решение по параграф 2, националните органи за преструктуриране се съобразяват с него.
5. Съветът за преструктуриране публикува на своята официална интернет страница копие от схемата за преструктуриране или съобщение, в което се обобщават последиците от действието по преструктуриране, и по-специално последиците за непрофесионалните клиенти. Националните органи за преструктуриране спазват приложимите процедурни задължения, предвидени в член 83 от Директива 2014/59/ЕС.
ГЛАВА 4
Сътрудничество
Член 30
Задължение за сътрудничество и обмен на информация в рамките на ЕМП
1. Съветът за преструктуриране уведомява Комисията за всички предприети от него действия за подготовката за преструктуриране. По отношение на информацията, получена от Съвета за преструктуриране, за членовете на Съвета, Комисията, както и за членовете на персонала на Съвета и Комисията се прилагат изискванията за професионална тайна, предвидени в член 88.
2. При изпълнението на съответните задължения съгласно настоящия регламент Съветът за преструктуриране, Съветът, Комисията, ЕЦБ и националните органи за преструктуриране и националните компетентни органи работят в тясно сътрудничество, по-специално при планирането на преструктурирането, ранната намеса и фазите на преструктурирането съгласно членове 8 - 29. Те си предоставят цялата информация, необходима за изпълнението на техните задачи.
3. ЕЦБ или националните компетентни органи предават на Съвета за преструктуриране и националните органи за преструктуриране одобрените споразумения за вътрешногрупова финансова подкрепа и измененията в тях.
4. За целите на настоящия регламент ЕЦБ може да покани председателя на Съвета за преструктуриране да участва в качеството на наблюдател в надзорния ѝ съвет, създаден в съответствие с член 19 от Регламент (ЕС) № 1024/2013. Когато счете за целесъобразно, Съветът за преструктуриране може да определи друг представител да замени председателя във връзка с това.
5. За целите на настоящия регламент Съветът за преструктуриране определя представител, който участва в Комитета за преструктуриране на ЕБО, създаден в съответствие с член 127 от Директива 2014/59/ЕС.
6. Съветът за преструктуриране полага усилия да работи в тясно сътрудничество с всеки инструмент за публична финансова помощ, включително с Европейския инструмент за финансова стабилност (ЕИФС) и Европейския механизъм за стабилност (EМС), по специално при извънредните обстоятелства, посочени в член 27, параграф 9, и в случаите, когато такъв инструмент е предоставил или вероятно ще предостави пряка или косвена финансова помощ на субекти, установени в участваща държава членка.
7. Когато е необходимо, Съветът за преструктуриране сключва с ЕЦБ и с националните органи за преструктуриране и с националните компетентни органи меморандум за разбирателство, описващ общите условия за осъществяване на сътрудничеството съгласно параграфи 2 и 4 при изпълнението на съответните им задачи съгласно правото на Съюза. Меморандумът подлежи на редовен преглед и се публикува при спазване на изискванията за професионална тайна.
Член 31
Сътрудничество в рамките на ЕМП
1. Съветът за преструктуриране изпълнява своите задачи, като работи в тясно сътрудничество с националните органи за преструктуриране. Съветът за преструктуриране, в сътрудничество с националните органи за преструктуриране, одобрява и оповестява публично рамка за организиране на практическите мерки за прилагане на настоящия член.
С цел да се гарантира ефективно и последователно прилагане на настоящия член Съветът за преструктуриране:
а)
издава насоки и общи указания до националните органи за преструктуриране, в съответствие с които националните органи за преструктуриране изпълняват задачите и приемат решенията за преструктуриране;
б)
може по всяко време да упражнява правомощията, посочени в членове 34 - 37;
в)
може да изисква информация, по конкретни въпроси или редовно, от националните органи за преструктуриране относно изпълнението на задачите, изпълнявани от тях съгласно член 7, параграф 3;
г)
получава от националните органи за преструктуриране проекти на решения, по които може да изрази становището си, и по-специално да посочи елементите от проектите на решения, които не са съобразени с настоящия регламент или с общите указания на Съвета за преструктуриране.
За целите на оценката на плановете за преструктуриране Съветът за преструктуриране може да поиска от националните органи за преструктуриране да представят на Съвета за преструктуриране цялата необходима информация, получена от тях в съответствие с член 11 и член 13, параграф 1 от Директива 2014/59/ЕС, без да се засяга глава 5 от настоящия дял.
2. Член 13, параграфи 4 - 10 и членове 88 - 92 от Директива 2014/59/ЕС не се прилагат спрямо отношенията между националните органи за преструктуриране. Съвместното решение, както и всяко решение, взето при липса на съвместно решение в съответствие с член 45, параграфи 9 - 13 от Директива 2014/59/ЕС, не се прилага. Вместо това се прилагат съответните разпоредби от настоящия регламент.
Член 32
Консултация и сътрудничество с неучастващи държави членки и с трети държави
1. Когато дадена група се състои от субекти, установени в участващи държави членки, както и в неучастващи държави членки или трети държави, без да се засягат случаите, в които съгласно настоящия регламент се изисква одобрение на Съвета или на Комисията, Съветът за преструктуриране представлява националните органи за преструктуриране на участващите държави членки за целите на консултациите и сътрудничеството с неучастващи държави членки или с трети държави в съответствие с членове 7, 8, 12, 13, 16, 18, 55, както и с членове 88 - 92 от Директива 2014/59/ЕС.
Когато групата включва субекти, установени в участващи държави членки, и дъщерни предприятия, установени в неучастващи държави членки, или значими клонове в такива държави членки, Съветът за преструктуриране съобщава всички съответни планове, решения или мерки, посочени в членове 8, 10, 11, 12 и 13, от значение за групата на компетентните органи и/или органите за преструктуриране на неучастващата държава членка, в зависимост от случая.
2. Съветът за преструктуриране, ЕЦБ и органите за преструктуриране, както и компетентните органи на неучастващите държави членки сключват меморандуми за разбирателство, които описват общите условия за осъществяване на сътрудничеството при изпълнението на задълженията им съгласно Директива 2014/59/ЕС.
Без да се засяга първа алинея, Съветът за преструктуриране сключва меморандум за разбирателство с органа за преструктурирането на всяка неучастваща държава членка, която е държава членка по произход на най малко една глобална системно значима институция, определена като такава съгласно член 131 от Директива 2013/36/ЕС.
3. Всеки меморандум подлежи на редовен преглед и се публикува при спазване на изискванията за професионална тайна.
4. Съветът за преструктуриране сключва, от името на националните органи за преструктуриране на участващите държави членки, незадължителни споразумения за сътрудничество в съответствие с рамковите споразумения за сътрудничество на ЕБО, посочени в член 97, параграф 2 от Директива 2014/59/ЕС. Съветът за преструктуриране уведомява ЕБО за всяко такова споразумение за сътрудничество.
Член 33
Признаване и изпълнение на процедури за преструктуриране на трета държава
1. Настоящият член се прилага по отношение на процедури за преструктуриране на трета държава, освен ако няма влязло в сила международно споразумение със съответната трета държава съгласно член 93, параграф 1 от Директива 2014/59/ЕС и до влизането на такова споразумение в сила. Той се прилага и след влизането в сила на международно споразумение със съответната трета държава съгласно член 93, параграф 1 от посочената директива, доколкото признаването и изпълнението на процедури за преструктуриране на третата държава не се урежда с това споразумение.
2. Съветът за преструктуриране извършва оценка и отправя препоръка към националните органи за преструктуриране относно признаването и изпълнението на процедурите за преструктуриране, ръководени от органите за преструктуриране на трета държава във връзка с институция на трета държава или предприятие майка на трета държава, която/което притежава:
а)
едно или повече дъщерни предприятия в Съюза, установени в една или повече участващи държави членки; или
б)
активи, права или задължения, намиращи се в една или повече участващи държави членки или уредени от правото на участващите държави членки.
Съветът за преструктуриране извършва своята оценка след консултация с националните органи за преструктуриране, а когато бъде създадена европейска колегия за преструктуриране съгласно член 89 от Директива 2014/59/ЕС - с органите за преструктуриране на неучастващите държави членки.
В оценката се отчитат надлежно интересите на всяка отделна участваща държава членка, в която институция или предприятие майка от трета държава извършва дейност, и по-специално потенциалното въздействие на признаването и изпълнението на процедурите за преструктуриране на трети държави върху други части на групата и финансовата стабилност в тези държави членки.
3. Съветът за преструктуриране препоръчва да се отказва признаване или изпълнение на процедурите за преструктуриране, посочени в параграф 1, ако прецени, че:
а)
процедурите за преструктуриране на третата държава биха имали неблагоприятни последици за финансовата стабилност на участващата държава членка;
б)
кредиторите, включително по-специално вложителите, които се намират в участваща държава членка и на които се дължи плащане в държава членка, не биха получили същото третиране като кредиторите от третата държава и вложителите с подобни права в националните процедури за преструктуриране на третата държава;
в)
признаването или изпълнението на процедурите за преструктуриране на трета държава би имало съществени фискални последствия за участващата държава членка; или
г)
последиците от това признаване или изпълнение биха противоречали на националното право на участващата държава членка.
4. Националните органи за преструктуриране изпълняват препоръката на Съвета за преструктуриране и изискват признаване или изпълнение на процедурите за преструктуриране на съответните им територии или в мотивирано становище до Съвета за преструктуриране разясняват причините, поради които не могат да изпълнят препоръката на Съвета за преструктуриране.
5. При упражняването на правомощия за преструктуриране във връзка със субекти от трети държави националните органи за преструктуриране упражняват, когато е приложимо, правомощията, предоставени им въз основа на разпоредбите, посочени в член 94, параграф 4 от Директива 2014/59/ЕС.
ГЛАВА 5
Правомощия за провеждане на разследвания
Член 34
Искания за информация
1. За целите на изпълнението на своите задачи съгласно настоящия регламент Съветът за преструктуриране може, пряко или чрез националните органи за преструктуриране, след като ги информира и като използва пълноценно цялата информация, която е на разположение на ЕЦБ или на националните компетентни органи, да изиска от изброените по-долу юридически или физически лица да предоставят цялата информация, която е необходима за изпълнението на възложените му с настоящия регламент задачи:
а)
субектите по член 2;
б)
служители на субектите по член 2;
в)
трети лица, на които субектите по член 2 са възложили функции или дейности.
2. Субектите и лицата по параграф 1 предоставят поисканата съгласно посочения параграф информация. Изискванията за професионална тайна не освобождават тези субекти и лица от задължението да предоставят информация. Предоставянето на поисканата информация не се смята за нарушаване на изискванията за професионална тайна.
3. В случаите, когато Съветът за преструктуриране получава информацията пряко от тези субекти и лица, той предоставя достъп до тази информация на съответните национални органи за преструктуриране.
4. На Съвета за преструктуриране се дава възможност да получава, включително редовно, всякаква информация, необходима за упражняването на неговите функции по настоящия регламент, по-специално относно капитала, ликвидността, активите и задълженията на всяка институция, попадаща в обхвата на неговите правомощия за преструктуриране.
5. Съветът за преструктуриране, ЕЦБ, националните компетентни органи и националните органи за преструктуриране могат да изготвят меморандуми за разбирателство, съдържащи процедура относно обмена на информация. Обменът на информация между Съвета за преструктуриране, ЕЦБ, националните компетентни органи и националните органи за преструктуриране не се счита за нарушаване на изискванията за професионалната тайна.
6. Националните компетентни органи, когато е приложимо - ЕЦБ, и националните органи за преструктуриране си сътрудничат със Съвета за преструктуриране, за да проверят дали част или цялата поискана информация не е вече на разположение. Когато подобна информация е на разположение, националните компетентни органи, когато е приложимо - ЕЦБ, или националните органи за преструктуриране предоставят тази информация на Съвета за преструктуриране.
Член 35
Общи разследвания
1. За целите на изпълнението на своите задачи по настоящия регламент и при отчитане на всякакви други условия, предвидени в съответното право на Съюза, Съветът за преструктуриране може, чрез националните органи за преструктуриране или пряко, след като ги информира, да извършва всички необходими разследвания по отношение на всяко юридическо или физическо лице, посочено в член 34, параграф 1, установено или намиращо се в участваща държава членка.
За тази цел Съветът за преструктуриране може:
а)
да изисква представянето на документи;
б)
да проверява счетоводните книги и записи на всяко юридическо или физическо лице, посочено в член 34, параграф 1, и да взема копия или извлечения от такива книги и записи;
в)
да получава писмени или устни обяснения от всяко юридическо или физическо лице, посочено в член 34, параграф 1, или от негови представители или служители;
г)
да отправи въпроси до всяко друго юридическо или физическо лице, което даде съгласие за това, с цел да събере информация, свързана с предмета на разследването.
2. По отношение на посочените в член 34, параграф 1 юридически или физически лица се провеждат разследвания, започнато въз основа на решение на Съвета за преструктуриране.
Когато дадено лице възпрепятства провеждането на разследване, националният орган за преструктуриране на участващата държава членка, на чиято територия се намират съответните помещения, оказва в съответствие с националното право необходимото съдействие, включително като улеснява достъпа на Съвета за преструктуриране до служебните помещения на юридическите или физическите лица, посочени в член 34, параграф 1, за да могат да се упражнят тези правомощия.
Член 36
Проверки на място
1. За целите на изпълнението на своите задачи съгласно настоящия регламент и при спазването на другите условия, предвидени в съответното право на Съюза, след предварително уведомяване на националните органи за преструктуриране и съответните национални компетентни органи и, когато е целесъобразно, като действа в сътрудничество с тях, Съветът за преструктуриране може в съответствие с член 37 да извърши всички необходими проверки на място в служебните помещения на юридическите или физически лица, посочени в член 34, параграф 1. Когато това е необходимо за целите на правилното извършване и ефикасността на проверката, Съветът за преструктуриране може да извършва проверки на място, без да уведомява предварително тези юридически лица.
2. Длъжностните лица на Съвета за преструктуриране и другите лица, оправомощени от Съвета за преструктуриране да извършат проверка на място, могат да влизат в служебните помещения и площи на юридическите лица при наличие на решение за провеждане на разследване, прието от Съвета за преструктуриране съгласно член 35, параграф 2, като разполагат с всички правомощия, посочени в член 35, параграф 1.
3. По отношение на посочените в член 34, параграф 1 юридически лица се провеждат проверки на място въз основа на решение на Съвета за преструктуриране.
4. Служителите и други придружаващи лица, оправомощени или назначени от националните органи за преструктуриране на държавите членки, на чиято територия трябва да се проведе проверката, оказват активно съдействие на длъжностните лица и другите лица, оправомощени от Съвета за преструктуриране, като при това се осигурява надзор и координация от страна на Съвета за преструктуриране. За тази цел те разполагат с правомощията, посочени в параграф 2. В проверките на място имат право да участват и служители и други придружаващи лица, оправомощени или назначени от националните органи за преструктуриране на съответните участващи държави членки.
5. Когато длъжностните лица и другите придружаващи лица, оправомощени или назначени от Съвета за преструктуриране, установят, че някое лице се противопоставя на проверка, разпоредена съгласно параграф 1, националните органи за преструктуриране на съответните участващи държави членки им оказват необходимото съдействие в съответствие с националното право. Доколкото това е необходимо за целите на проверката, това съдействие включва запечатването на всякакви служебни помещения и счетоводни книги или записи. Когато съответните национални органи за преструктуриране не разполагат с това правомощие, те упражняват правомощието си да поискат необходимото съдействие от други национални органи.
Член 37
Разрешение от съдебен орган
1. Ако в съответствие с националните правила за провеждането на проверка на място съгласно член 36, параграфи 1 и 2 или за оказването на съдействие съгласно член 36, параграф 5 е необходимо разрешение от съдебен орган, се подава искане за такова разрешение.
2. Когато е подадено искане за разрешение съгласно параграф 1 от настоящия член, националният съдебен орган прави проверка на автентичността на решението на Съвета за преструктуриране и на това дали предвидените принудителни мерки не са произволни или прекомерни предвид предмета на проверката. При проверката на пропорционалността на принудителните мерки националният съдебен орган може да поиска от Съвета за преструктуриране подробно обяснение, по-специално относно съображенията на Съвета за преструктуриране, на които се основава предположението за нарушение на решенията, посочени в член 29, както и относно тежестта на предполагаемото нарушение и естеството на участието на лицето, по отношение на което се вземат принудителните мерки. Националният съдебен орган обаче не оценява необходимостта от извършване на проверката, нито изисква да му бъде предоставена информацията, съдържаща се в преписката на Съвета за преструктуриране. Законосъобразността на решението на Съвета за преструктуриране подлежи на контрол единствено от Съда.
ГЛАВА 6
Санкции
Член 38
Глоби
1. Когато Съветът за преструктуриране установи, че субект по член 2 умишлено или поради небрежност е извършил едно от нарушенията, изброени в параграф 2, той взема решение за налагане на глоба по параграф 3.
Приема се, че субектът е извършил умишлено нарушение, ако има обективни елементи, от които личи, че той, висшето му ръководство или ръководният му орган са действали съзнателно с цел извършване на нарушението.
2. Глобите се налагат на субекти по член 2 за следните нарушения:
а)
когато не предоставят информацията, поискана в съответствие с член 34;
б)
когато не допускат провеждането на общо разследване в съответствие с член 35 или проверка на място съгласно член 36;
в)
когато не се съобразяват с решение на Съвета за преструктуриране, адресирано до тях в съответствие с член 29.
3. Основният размер на глобите, посочени в параграф 1 от настоящия член, представлява процент от общия годишен нетен оборот, включително брутните доходи от вземания по лихви и подобни приходи, приходи от акции и други ценни книжа с променлив или фиксиран доход, както и задължения по комисиони или такси в съответствие с член 316 от Регламент (ЕС) № 575/2013, на предприятието за предходната стопанска година или в държавите членки, чиято парична единица не е еврото, съответната стойност в националната парична единица към 19 август 2014 г. и в следните граници:
а)
за нарушенията, посочени в параграф 2, букви а) и б), основният размер е най-малко 0,05 % и не може да надхвърля 0,15 %;
б)
за нарушенията, посочени в параграф 2, буква в), основният размер е най-малко 0,25 % и не може да надхвърля 0,5 %.
За да реши дали основният размер на глобите следва да бъде определен по-близо до долната или горната граница, или до средната стойност в диапазоните, посочени в първа алинея, Съветът за преструктуриране взема предвид годишния оборот за предходната стопанска година на съответния субект. За субекти, чиито годишен оборот е под 1 000 000 000 EUR, основният размер е близък до долната граница, за субекти, чиито годишен оборот е между 1 000 000 000 и 5 000 000 000EUR - до средата на диапазона, а за субекти с годишен оборот над 5 000 000 000 EUR - до горната граница.
4. При необходимост основният размер на глобите, посочен в параграф 3, се коригира чрез отчитане на утежняващите или смекчаващите обстоятелства, посочени в параграфи 5 и 6, в съответствие със съответните коефициенти, посочени в параграф 9.
Съответният смекчаващ коефициент се прилага поотделно към основния размер на глобата. Ако е приложим повече от един смекчаващ коефициент, разликата между основния размер и размера, получен след прилагането на всеки отделен смекчаващ коефициент, се изважда от основния размер.
Съответният утежняващ коефициент се прилага поотделно към основния размер на глобата. Ако е приложим повече от един утежняващ коефициент, разликата между основния размер и размера, получен след прилагането на всеки отделен утежняващ коефициент, се добавя към основния размер.
5. Следните утежняващи обстоятелства се прилагат по отношение на глобите, посочени в параграф 1:
а)
нарушението е извършено умишлено;
б)
нарушението е извършвано повече от веднъж;
в)
нарушението е извършвано в продължение на повече от три месеца;
г)
нарушението разкрива системни слабости в организацията на субекта, по-специално в неговите процедури, системи на управление или вътрешен контрол;
д)
след установяване на нарушението не са предприети коригиращи действия;
е)
висшето ръководство на субекта не е оказало съдействие на Съвета за преструктуриране при извършването на разследванията.
6. Следните смекчаващи обстоятелства се прилагат по отношение на глобите, посочени в параграф 1:
а)
нарушението е извършвано в продължение на по-малко от 10 работни дни;
б)
висшето ръководство на субекта може да докаже, че е предприело всички мерки, необходими за предотвратяване на нарушението;
в)
субектът е уведомил Съвета за преструктуриране за нарушението по бърз, ефективен и изчерпателен начин;
г)
субектът доброволно е предприел мерки, за да гарантира, че подобно нарушение не може да се извърши в бъдеще.
7. Независимо от параграфи 2 - 6, размерът на налаганите глоби не може да надхвърля 1 % от годишния оборот на посочения в параграф 1 субект за предходната стопанска година.
Чрез дерогация от първа алинея, когато субектът пряко или косвено е извлякъл финансова полза от това нарушение и когато реализираната печалба или избегнатите загуби вследствие на нарушението могат да бъдат установени, глобата се равнява най-малко на размера на финансовата полза.
Когато действие или бездействие на субект, посочен в параграф 1, съставлява повече от едно нарушение, посочено в параграф 2, се налага само по-голямата глоба, изчислена в съответствие с настоящия член и отнасяща се до едно от тези нарушения.
8. В случаите, които не се уреждат от параграф 2, Съветът за преструктуриране може да препоръча на националните органи за преструктуриране да предприемат действия, с които да гарантират налагането на подходящи санкции в съответствие с членове 110 - 114 от Директива 2014/59/ЕС и съответното национално законодателство.
9. При изчисляването на глобите Съветът за преструктуриране прилага следните коригиращи коефициенти, свързани с утежняващи обстоятелства:
а)
ако нарушението е извършвано повече от веднъж, за всяко следващо извършване се прилага допълнителен коефициент 1,1;
б)
ако нарушението е извършвано в продължение на повече от три месеца, се прилага коефициент 1,5;
в)
ако нарушението е разкрило системни слабости в организацията на субекта, по-специално в неговите процедури, системи на управление или вътрешен контрол, се прилага коефициент 2,2;
г)
ако нарушението е извършено умишлено, се прилага коефициент 2;
д)
ако след установяване на нарушението не са предприети коригиращи действия, се прилага коефициент 1,7;
е)
ако висшето ръководство на съответния субект не е оказало съдействие на Съвета за преструктуриране при извършването на разследванията, се прилага коефициент 1,5.
При изчисляването на глобите Съветът за преструктуриране прилага следните коригиращи коефициенти, свързани със смекчаващи обстоятелства:
а)
ако нарушението е било извършвано в продължение на по-малко от 10 работни дни, се прилага коефициент 0,9;
б)
ако висшето ръководство на субекта може да докаже, че е взело всички мерки, необходими за предотвратяване на нарушението, се прилага коефициент 0,7;
в)
ако субектът е уведомил Съвета за преструктуриране за нарушението по бърз, ефективен и изчерпателен начин, се прилага коефициент 0,4;
г)
ако субектът доброволно е предприел мерки, за да гарантира, че подобно нарушение не може да се извърши в бъдеще, се прилага коефициент 0,6.
Член 39
Периодични имуществени санкции
1. Съветът за преструктуриране с решение налага периодична имуществена санкция на субект по член 2 с цел да принуди:
а)
този субект да се съобрази с решение, прието съгласно член 34;
б)
лице по член 34, параграф 1 да предостави цялата информация, поискана с решение по същия член;
в)
лице по член 35, параграф 1 да допусне провеждането на разследване, и по-специално да събере пълна документация, данни, процедури или всякакви други поискани материали и да допълни и коригира друга информация, предоставена в хода на разследване, започнато с решение, взето съгласно този член;
г)
лице по член 36, параграф 1 да допусне извършването на проверка на място, разпоредена с решение, взето съгласно този член.
2. Периодичните имуществени санкции трябва да са ефективни и пропорционални. Периодични имуществени санкции се налагат за всеки ден до момента, в който субектът по член 2 или съответното лице започне да спазва съответните решения, посочени в параграф 1, букви а) - г) от настоящия член.
3. Независимо от параграф 2, размерът на периодичните имуществени санкции възлиза на 0,1 % от средния дневен оборот през предходната стопанска година. Периодичните имуществени санкции се изчисляват от датата, посочена в решението за налагане на периодични имуществени санкции.
4. Периодична имуществена санкция може да бъде наложена за не повече от шест месеца след съобщаването на решението на Съвета за преструктуриране.
Член 40
Изслушване на лицата, по отношение на които е започнато производство
1. Преди да вземе решение за налагане на глоба и/или периодична имуществена санкция съгласно член 38 или 39, Съветът за преструктуриране дава възможност на засегнатите от производството юридически или физически лица да бъдат изслушани във връзка с неговите констатации. Съветът за преструктуриране основава своите решения само на констатации, по които участващите в производството юридически или физически лица са имали възможност да изразят становище.
2. Правото на защита на юридическите или физически лица, по отношение на които е започнато производство, се зачита напълно в рамките на производството. На тях се предоставя право на достъп до преписката на Съвета за преструктуриране, като се зачита законният интерес на други лица за опазване на техните търговски тайни. Правото на достъп до преписката не включва достъп до поверителна информация или до вътрешни подготвителни документи на Съвета за преструктуриране.
Член 41
Оповестяване, характер, принудително изпълнение и разпределение на глобите и периодичните имуществени санкции
1. Съветът за преструктуриране публикува решенията за налагане на санкции, посочени в член 38, параграф 1 и член 39, параграф 1, освен ако подобно оповестяване би могло да застраши преструктурирането на съответния субект. В публикуваната информация не се посочват лични или други идентификационни данни във всеки един от следните случаи:
а)
когато публикуваната информация съдържа лични данни и след задължителна предварителна оценка се установи, че подобно публикуване на лични данни е непропорционално;
б)
когато публикуването би застрашило стабилността на финансовите пазари или текущо наказателно разследване;
в)
когато публикуването би причинило - доколкото това може да се установи - непропорционални вреди на съответните юридически или физически лица.
Друга възможност в такива случаи е публикуването на съответните данни да бъде отложено за определен разумен срок, ако е вероятно основанията за публикуване на информация без посочване на лични или други идентификационни данни да отпаднат в рамките на този срок.
Съветът за преструктуриране информира ЕБО за всички глоби и периодични имуществени санкции, наложени от него съгласно членове 38 и 39, и му предоставя информация за евентуалното им обжалване и резултатите от него.
2. Глобите и периодичните имуществени санкции, наложени съгласно членове 38 и 39, са от административен характер.
3. Глобите и периодичните имуществени санкции, наложени съгласно членове 38 и 39, могат да се изпълняват принудително.
Принудителното изпълнение се урежда от приложимите процедурни правила, които са в сила в участващата държава членка, на чиято територия се осъществява изпълнението. Изпълнителното основание се прилага към решението без други формалности освен проверка за автентичност на решението от страна на органа, който правителството на всяка участваща държава членка определя за тази цел и за който уведомява Съвета за преструктуриране и Съда.
След изпълнението на тези формалности по молба на всяка заинтересована страна последната може да пристъпи към принудително изпълнение съгласно националното право, като сезира непосредствено компетентния орган.
Принудителното изпълнение може да бъде спряно само с решение на Съда. Независимо от това подсъдни на съдилищата на съответната участваща държава членка са жалбите във връзка с нередности при принудителното изпълнение.
4. Сумите от глобите и периодичните имуществени санкции се внасят във Фонда.
ЧАСТ III
ИНСТИТУЦИОНАЛНА РАМКА
ДЯЛ I
СЪВЕТ ЗА ПРЕСТРУКТУРИРАНЕ
Член 42
Правен статус
1. Създава се Съвет за преструктуриране. Съветът за преструктуриране е агенция на Съюза със специална структура, съответстваща на неговите задачи. Той има правосубектност.
2. Във всяка от държавите членки Съветът за преструктуриране се ползва от възможно най-широката правоспособност, предоставена на юридическите лица съгласно националното право. Той може, по-специално, да придобива или да се разпорежда с движима и недвижима собственост и да е страна по съдебни производства.
3. Съветът за преструктуриране се представлява от своя председател.
Член 43
Състав
1. Съветът за преструктуриране включва:
а)
председател, назначен в съответствие с член 56;
б)
четирима други щатни членове, назначени съгласно член 56;
в)
член, който се определя от всяка участваща държава членка, представляващ нейните национални органи за преструктуриране.
2. Всеки член, включително председателят, има един глас.
3. Комисията и ЕЦБ посочват по един представител, който има право да участва в заседанията на изпълнителните и пленарните сесии в качеството си на постоянен наблюдател.
Представителите на Комисията и ЕЦБ имат право да участват в разискванията и имат достъп до всички документи.
4. В случай че в участваща държава членка има повече от един национален орган за преструктуриране, се допуска втори неин представител да участва като наблюдател без право на глас.
5. Административната и управленска структура на Съвета за преструктуриране включва:
а)
пленарна сесия на Съвета за преструктуриране, на която се изпълняват задачите, посочени в член 50;
б)
изпълнителна сесия на Съвета за преструктуриране, на която се изпълняват задачите, посочени в член 54;
в)
председател, който изпълнява задачите, посочени в член 56;
г)
секретариат, който осигурява необходимата административна и техническа помощ за изпълнението на задачите, възложени на Съвета за преструктуриране.
Член 44
Спазване на правото на Съюза
Съветът за преструктуриране действа в съответствие с правото на Съюза, по-специално с решенията на Съвета и на Комисията съгласно настоящия регламент.
Член 45
Отговорност
1. Съветът за преструктуриране се отчита пред Европейския парламент, Съвета и Комисията във връзка с прилагането на настоящия регламент, в съответствие с параграфи 2 - 8.
2. Съветът за преструктуриране представя годишен доклад относно изпълнението на възложените му с настоящия регламент задачи на Европейския парламент, националните парламенти на участващите държави членки съгласно член 46, Съвета, Комисията и Европейската сметна палата. Този доклад се публикува на интернет страницата на Съвета за преструктуриране при спазване на изискванията за професионална тайна.
3. Председателят представя този доклад публично пред Европейския парламент и Съвета.
4. По искане на Европейския парламент председателят участва в изслушване пред компетентната комисия на Европейския парламент относно изпълнението от Съвета за преструктуриране на задачите, свързани с преструктурирането. Такова изслушване се провежда най-малко веднъж годишно.
5. Председателят може да бъде изслушван от Съвета, по искане от страна на Съвета, относно изпълнението от страна на Съвета за преструктуриране на задачите, свързани с преструктурирането.
6. Съветът за преструктуриране отговаря устно или писмено на въпроси, отправени към него от Европейския парламент или от Съвета, в съответствие с неговите собствени процедури, като срокът за това в никакъв случай не надвишава пет седмици от получаването на въпроса.
7. При поискване председателят провежда поверителни устни обсъждания при закрити врата с председателя и заместник-председателите на компетентната комисия на Европейския парламент, когато подобни обсъждания се изискват с оглед на упражняването на правомощията на Европейския парламент съгласно ДФЕС. Европейският парламент и Съветът за преструктуриране сключват споразумение относно подробните условия за организиране на подобни обсъждания с оглед осигуряване на пълна поверителност в съответствие с изискванията за професионална тайна, наложени на Съвета за преструктуриране с настоящия регламент, както и в случаите, когато Съветът за преструктуриране действа в ролята на национален орган за преструктуриране съгласно съответното право на Съюза.
8. По време на разследвания, провеждани от Европейския парламент, Съветът за преструктуриране си сътрудничи с Европейския парламент при спазване на ДФЕС и регламентите, посочени в член 226 от него. В срок от шест месеца след назначаването на председателя Съветът за преструктуриране и Европейският парламент сключват подходящи договорености за практическите условия на упражняване на демократичен контрол и наблюдение върху изпълнението на задачите, които са възложени на Съвета за преструктуриране с настоящия регламент. При зачитане на правомощията на Европейския парламент съгласно член 226 ДФЕС, тези договорености уреждат, наред с другото, достъпа до информация, включително правилата за обработване и защита на класифицирана или друг вид поверителна информация, сътрудничество при изслушванията, посочени в член 45, параграф 4 от настоящия регламент, поверителни устни обсъждания, доклади, отговори на въпроси, разследвания и информация за процедурата за избор на председателя, заместник-председателя и четиримата членове, посочени в член 43, параграф 1, буква б) от настоящия регламент.
Член 46
Национални парламенти
1. Поради специфичните задачи, възложени на Съвета за преструктуриране с настоящия регламент, националните парламенти на участващите държави членки в съответствие със своите собствени процедури могат да поискат от него да отговори, като Съветът за преструктуриране е длъжен да отговори писмено на всякакви бележки или въпроси, които те са му представили във връзка с неговите функции съгласно настоящия регламент.
2. Когато представя доклада, предвиден в член 45, параграф 2, Съветът за преструктуриране едновременно го предава пряко и на националните парламенти на участващите държави членки. Националните парламенти могат да изпращат на Съвета за преструктуриране мотивирани бележки по този доклад. Съветът за преструктуриране отговаря устно или писмено на всички бележки или въпроси, отправени към него от националните парламенти на участващите държави членки, в съответствие със своите собствени процедури.
3. Националният парламент на участваща държава членка може да покани председателя да участва в размяна на мнения във връзка с преструктурирането на субекти по член 2 в съответната държава членка заедно с представител на националния орган за преструктуриране. Председателят е длъжен да приеме такава покана.
4. Настоящият регламент не засяга отчетността на националните органи за преструктуриране пред националните парламенти съгласно националното право за изпълнението на задачи, които не са възложени на Съвета за преструктуриране, на Съвета или на Комисията с настоящия регламент, и за изпълнението на дейностите, извършвани от тях съгласно член 7, параграф 3.
Член 47
Независимост
1. При изпълнението на възложените им с настоящия регламент задачи Съветът за преструктуриране и националните органи за преструктуриране действат независимо и в обществен интерес.
2. Председателят, заместник-председателят и членовете, посочени в член 43, параграф 1, буква б), изпълняват своите задачи в съответствие с решенията на Съвета за преструктуриране, Съвета и Комисията. Те действат независимо и обективно в интерес на Съюза като цяло, като нямат право да искат, нито да приемат указания от институциите или органите на Съюза, от правителства на държави членки или от други публични органи или частни организации.
В разискванията и процесите на вземане на решения в рамките на Съвета за преструктуриране те изразяват своите собствени мнения и гласуват независимо.
3. Нито държавите членки, нито институциите или органите на Съюза, нито който и да е друг публичен орган или частна организация не може да се опитва да въздейства върху председателя, заместник-председателя или членовете на Съвета за преструктуриране.
4. В съответствие с Правилника за длъжностните лица, установен с Регламент (ЕИО, Евратом, ЕОВС) № 259/68 на Съвета (19) (наричан по-долу „Правилникът за длъжностните лица“) и посочен в член 87, параграф 6 от настоящия регламент, след като освободят постовете си, председателят, заместник-председателят и членовете, посочени в член 43, параграф 1, буква б) от настоящия регламент, продължават да бъдат обвързани от задължението за лоялност и дискретност по отношение на приемането на определени функции или придобивки.
Член 48
Седалище
Съветът за преструктуриране е със седалище в Брюксел, Белгия.
ДЯЛ II
ПЛЕНАРНИ СЕСИИ НА СЪВЕТА ЗА ПРЕСТРУКТУРИРАНЕ
Член 49
Участие на пленарни сесии
Всички членове на Съвета за преструктуриране, посочени в член 43, параграф 1, участват на пленарните му сесии.
Член 50
Задачи
1. На своите пленарни сесии Съветът за преструктуриране:
а)
приема до 30 ноември на всяка година годишната си работна програма за следващата година въз основа на проект, представен от председателя, и я предава за информация на Европейския парламент, Съвета, Комисията и ЕЦБ;
б)
приема и наблюдава изпълнението на годишния си бюджет в съответствие с член 61, параграф 2, одобрява окончателните отчети на Съвета за преструктуриране и освобождава председателя от отговорност съгласно член 63, параграфи 4 и 8;
в)
при спазване на процедурата, посочена в параграф 2, взема решение относно използването на Фонда, ако подкрепата на Фонда за конкретното действие по преструктуриране е заявено да бъде над прага от 5 000 000 000 EUR, за което корекционният коефициент на ликвидната подкрепа е 0,5;
г)
когато нетното акумулирано използване на Фонда през последните 12 последователни месеца достигне прага от 5 000 000 000 EUR, оценява прилагането на инструментите за преструктуриране, по-специално използването на Фонда, и осигурява насоки, които се съобразяват в последващите решения, свързани с преструктурирането, взети на изпълнителна сесия, по-специално, ако е целесъобразно, като прави разграничение между ликвидната подкрепа и други форми на подкрепа;
д)
взема решения относно необходимостта от набиране на извънредни последващи вноски в съответствие с член 71, относно заемането на средства между механизми за финансиране на доброволна основа в съответствие с член 72, относно алтернативните средства за финансиране в съответствие с членове 73 и 74 и относно съвместното използване на националните механизми за финансиране в съответствие с член 78, което включва подкрепа за Фонда над прага по буква в) от настоящия параграф;
е)
взема решения относно инвестициите в съответствие с член 75;
ж)
приема годишния отчет за дейността си по член 45, в който се съдържат подробни обяснения във връзка с изпълнението на бюджета;
з)
приема финансовите си правила съгласно член 64;
и)
приема стратегия за борба с измамите, пропорционална на рисковете от измами, като се отчитат разходите и ползите от мерките, които ще бъдат взети;
й)
приема правила за предотвратяване и управление на конфликти на интереси по отношение на своите членове;
к)
приема своя процедурен правилник и този на Съвета за преструктуриране, действащ на изпълнителна сесия;
л)
в съответствие с параграф 3 от настоящия член упражнява по отношение на своя персонал правомощията, предоставени на органа по назначаването от Правилника за длъжностните лица, както и от Условията за работа на другите служители на Европейския съюз, предвидени в Регламент (ЕИО, Евратом, ЕОВС) № 259/68 на Съвета (наричани по-долу „Условията на работа“) на органа, оправомощен да сключва договори за наемане на служители (наричани по-долу „правомощията на органа по назначаването“);
м)
приема необходимите правила за прилагането на Правилника за длъжностните лица и Условията за работа в съответствие с член 110 от Правилника за длъжностните лица;
н)
при спазване на Правилника за длъжностните лица и Условията за работа назначава счетоводител, който е функционално независим при изпълнението на своите задължения;
о)
осигурява подходящи последващи действия във връзка с констатациите и препоръките, произтичащи от вътрешни или външни одитни доклади и оценки, както и от разследвания на Европейската служба за борба с измамите (OLAF);
п)
взема всички решения относно създаването на вътрешните си структури и когато е необходимо, относно тяхното изменение;
р)
одобрява рамката, посочена в член 31, параграф 1, за организиране на практическите мерки за сътрудничеството с националните органи за преструктуриране.
2. При вземането на решения на своя пленарна сесия Съветът за преструктуриране действа в съответствие с целите, определени в членове 6 и 14.
За целите на параграф 1, буква в) схемата за преструктуриране, подготвена на изпълнителна сесия, се счита за приета, освен ако в рамките на три часа след предаването на проекта от изпълнителната сесия на пленарната сесия не бъде свикано заседание на пленарна сесия от най-малко един член на пленарната сесия. В такъв случай решение относно схемата за преструктуриране следва да бъде взето на пленарна сесия.
3. На своя пленарна сесия Съветът за преструктуриране приема в съответствие с член 110 от Правилника за длъжностните лица решение, основаващо се на член 2, параграф 1 от Правилника за длъжностните лица и на член 6 от Условията за работа, с което на председателя се делегират съответните правомощия на органа по назначаването и се установяват условията, при които действието на делегирането на правомощия може да бъде спряно. Председателят има право да делегира вторично тези правомощия.
В изключителни обстоятелства Съветът за преструктуриране на своя пленарна сесия може с решение временно да спре действието на делегирането на правомощията на органа по назначаването, както и на всякакви правомощия, които са били вторично делегирани от него, и да ги упражнява сам или да ги делегира на някой от своите членове или на член на персонала, различен от председателя.
Член 51
Заседания на пленарна сесия на Съвета за преструктуриране
1. Председателят свиква и председателства заседания на пленарната сесия на Съвета за преструктуриране съгласно член 56, параграф 2, буква а).
2. Съветът за преструктуриране провежда годишно най-малко две редовни заседания в пленарна сесия. Освен това той заседава по инициатива на председателя или по искане на най-малко една трета от членовете му. Представителят на Комисията може да поиска от председателя да свика заседание на пленарната сесия на Съвета за преструктуриране. Ако не свика своевременно заседание, председателят посочва причините за това в писмена форма.
3. Когато е целесъобразно, Съветът за преструктуриране може да покани други наблюдатели, освен посочените в член 43, параграф 3, които да участват в заседанията на неговата пленарна сесия на ad hoc основа, включително представител на ЕБО.
4. Съветът за преструктуриране осигурява секретариата на своята пленарна сесия.
Член 52
Общи разпоредби относно процеса на вземане на решение
1. На своята пленарна сесия Съветът за преструктуриране взема решения с обикновено мнозинство от членовете си, освен ако в настоящия регламент не е предвидено друго. Всеки член с право на глас има един глас. При равен брой гласове при гласуване председателят има решаващ глас.
2. Чрез дерогация от параграф 1 решенията, посочени в член 50, параграф 1, букви в) и г), както и тези относно съвместното използване на националните механизми за финансиране в съответствие с член 78, ограничени до използването на финансовите средства, налични във Фонда, се вземат с обикновено мнозинство от членовете на Съвета за преструктуриране, представляващи най-малко 30 % от вноските. Всеки член с право на глас има един глас. При равен брой гласове при гласуване председателят има решаващ глас.
3. Чрез дерогация от параграф 1 от настоящия член, решенията, посочени в член 50, параграф 1, които водят до набирането на последващи вноски в съответствие с член 71, относно заемането на средства между механизмите за финансиране на доброволна основа в съответствие с член 72, относно алтернативните средства за финансиране в съответствие с членове 73 и 74, както и относно съвместното използване на националните механизми за финансиране в съответствие с член 78, които надхвърлят използването на финансовите средства, налични във Фонда, се вземат с мнозинство от две трети от членовете на Съвета за преструктуриране, представляващи най-малко 50 % от вноските по време на осемгодишния преходен период преди началото на пълно взаимно използване на Фонда, и с мнозинство от две трети от членовете на Съвета за преструктуриране, представляващи най-малко 30 % от вноските, след това. Всеки член с право на глас има един глас. При равен брой гласове при гласуване председателят има решаващ глас.
4. Съветът за преструктуриране приема и оповестява публично своя процедурен правилник. В процедурния правилник се определят подробно условията и редът за гласуване, по-специално условията, при които един от членовете може да действа от името на друг член, включително, когато е целесъобразно, правила относно кворума.
ДЯЛ III
ИЗПЪЛНИТЕЛНА СЕСИЯ НА СЪВЕТА ЗА ПРЕСТРУКТУРИРАНЕ
Член 53
Участие на изпълнителните сесии
1. Съветът за преструктуриране на своя изпълнителна сесия се състои от председателя и четиримата членове, посочени в член 43, параграф 1, буква б). Съветът за преструктуриране заседава на своя изпълнителна сесия толкова често, колкото е необходимо.
Заседанията на изпълнителната сесия на Съвета за преструктуриране се свикват от председателя по негова инициатива или по искане на който и да е от членовете и се председателстват от председателя.
Когато е целесъобразно, Съветът за преструктуриране, на своя изпълнителна сесия, може да покани наблюдатели в допълнение към посочените в член 43, параграф 3, включително представител на ЕБО, и да кани за участие в заседанията си национални органи за преструктуриране от неучастващи държави членки, когато обсъжда група с дъщерни предприятия или значими клонове в тези неучастващи държави членки. Участието е на ad hoc основа.
2. В съответствие с параграфи 3 и 4 членовете на Съвета за преструктуриране, посочени в член 43, параграф 1, буква в), участват на изпълнителните му сесии.
3. При разискванията относно субект по член 2 или група от субекти, установени само в една участваща държава членка, членът, определен от тази държава членка, също участва в разискванията и в процеса на вземане на решения, като се прилагат правилата, предвидени в член 55, параграф 1.
4. При разискванията относно трансгранична група членът, определен от държавата членка, в която се намира органът за преструктуриране на ниво група, както и членовете, определени от държавите членки, в които е установено дъщерно предприятие или субект, който попада в обхвата на консолидирания надзор, също участват в процеса на вземане на решения, като се прилагат правилата, предвидени в член 55, параграф 2.
5. Членовете на Съвета за преструктуриране, посочени в член 43, параграф 1, букви а) и б), гарантират, че решенията и действията по преструктуриране, по-специално по отношение на използването на Фонда, взети от различните състави на изпълнителните сесии на Съвета за преструктуриране са съгласувани, подходящи и пропорционални.
Член 54
Задачи
1. На своя изпълнителна сесия Съветът за преструктуриране:
а)
подготвя всички решения, които да бъдат приети от Съвета за преструктуриране на неговата пленарна сесия;
б)
взема всички решения за прилагането на настоящия регламент, освен ако в настоящия регламент не е предвидено друго.
2. При изпълнение на задълженията си съгласно параграф 1 от настоящия член Съветът за преструктуриране:
а)
подготвя, оценява и одобрява в съответствие с членове 8, 10 и 11 планове за преструктуриране на субектите и групите по член 7, параграф 2 и на субектите и групите по член 7, параграф 4, буква б) и параграф 5, когато условията за прилагането на тези параграфи са изпълнени;
б)
налага в съответствие с член 11 облекчени задължения за някои субекти и групи по член 7, параграф 2 и субекти и групи по член 7, параграф 4, буква б) и параграф 5, когато условията за прилагането на тези параграфи са изпълнени;
в)
определя минималното изискване за собствен капитал и приемливи задължения, които трябва да изпълняват по всяко време в съответствие с член 12 субектите и групите по член 7, параграф 2 и субектите и групите по член 7, параграф 4, буква б) и параграф 5, когато условията за прилагането на тези параграфи са изпълнени;
г)
представя възможно най-рано на Комисията схема за преструктуриране в съответствие с член 18, заедно с цялата необходима информация, която да ѝ позволи своевременно да оцени и да вземе решение или, когато е приложимо, да представи предложение за решение на Съвета съгласно член 18, параграф 7;
д)
взема решения по отношение на част II от бюджета на Съвета за преструктуриране относно Фонда в съответствие с член 60.
3. Когато това се налага поради неотложни обстоятелства Съветът за преструктуриране на своя изпълнителна сесия може да приема някои временни решения от името на Съвета за преструктуриране, действащ на пленарна сесия, по-специално по въпроси, свързани с административното управление, включително и по бюджетни въпроси.
4. Съветът за преструктуриране, действащ на своя изпълнителна сесия, информира Съвета за преструктуриране, действащ на пленарна сесия, за решенията, които взема относно преструктурирането.
Член 55
Вземане на решения
1. При разискванията относно отделен субект или група, установена само в една участваща държава членка, ако всички членове, посочени в член 53, параграфи 1 и 3, не могат да постигнат съгласие чрез консенсус в рамките на срока, определен от председателя, председателят и членовете, посочени в член 43, параграф 1, буква б), вземат решение с обикновено мнозинство.
2. При разискванията относно трансгранична група, ако всички членове, посочени в член 53, параграфи 1 и 4, не могат да постигнат съгласие с консенсус в рамките на срока, определен от председателя, председателят и членовете, посочени в член 43, параграф 1, буква б), вземат решение с обикновено мнозинство.
3. При равен брой гласове при гласуване председателят има решаващ глас.
ДЯЛ IV
ПРЕДСЕДАТЕЛ
Член 56
Назначаване и задачи
1. Съветът за преструктуриране се председателства от председател, назначен на щатна длъжност.
2. Председателят отговаря за:
а)
подготовката на работата на изпълнителните и на пленарните сесии на Съвета за преструктуриране и свикването и председателстването на неговите заседания;
б)
всякакви въпроси, свързани с персонала;
в)
въпроси, свързани с ежедневното управление;
г)
изготвянето на проектобюджет на Съвета за преструктуриране в съответствие с член 61, параграф 1 и изпълнението на бюджета на Съвета за преструктуриране в съответствие с член 63.
д)
управлението на Съвета за преструктуриране;
е)
изпълнението на годишната работна програма на Съвета за преструктуриране;
ж)
ежегодното подготвяне на проект на годишния доклад, посочен в член 45, който съдържа раздел относно действията на Съвета за преструктуриране във връзка с преструктурирането и раздел относно финансовите и административните въпроси.
При изпълнението на задачите, посочени в настоящия член, председателят се подпомага от специализиран персонал.
3. Председателят се подпомага от заместник-председател.
Заместник-председателят изпълнява функциите на председателя в негово отсъствие или когато председателят е обективно възпрепятстван, в съответствие с настоящия регламент.
4. Председателят, заместник-председателят и членовете, посочени в член 43, параграф 1, буква б), се назначават въз основа на качествата, уменията и познанията им в банковата и финансовата област и въз основа на опита, свързан с финансовия надзор, регулирането и преструктурирането на банките. Председателят, заместник-председателят и членовете, посочени в член 43, параграф 1, буква б), се избират въз основа на открита процедура за подбор, която се провежда при зачитане на принципите за баланс между двата пола, опит и квалификации. Европейският парламент и Съветът биват надлежно и своевременно информирани на всеки етап от тази процедура.
5. Мандатът на председателя, на заместник-председателя и на членовете, посочени в член 43, параграф 1, буква б), е пет години. При спазване на параграф 7 от настоящия член, този срок не може да бъде подновяван.
Председателят, заместник-председателят и членовете, посочени в член 43, параграф 1, буква б), не заемат постове на национално равнище, на равнището на Съюза или на международно равнище.
6. След изслушване на Съвета за преструктуриране на негова пленарна сесия Комисията предоставя на Европейския парламент списък с подбрани кандидати за длъжностите на председател, заместник-председател и членове, посочени в член 43, параграф 1, буква б), и информира Съвета относно списъка с подбраните кандидати.
Чрез дерогация от първа алинея, за да назначи първите членове на Съвета за преструктуриране след влизането в сила на настоящия регламент, Комисията предоставя списъка с подбрани кандидати, без да изслушва Съвета за преструктуриране.
Комисията представя предложение за назначаването на председателя, заместник-председателя и членовете, посочени в член 43, параграф 1, буква б), на Европейския парламент за одобрение. След като бъде одобрено предложението, Съветът приема решение за изпълнение, с което назначава председателя, заместник-председателя и членовете, посочени в член 43, параграф 1, буква б). Съветът действа с квалифицирано мнозинство.
7. Чрез дерогация от параграф 5 срокът на мандата на първия председател, назначен след влизането в сила на настоящия регламент, е три години. Този срок може да бъде подновен еднократно за срок от пет години. Председателят, заместник-председателят и членовете, посочени в член 43, параграф 1, буква б), продължават да заемат длъжността си до назначаването на приемници.
8. Председател, чийто мандат е бил удължен, не участва в друга процедура за подбор на кандидати за същия пост в края на общия срок.
9. Ако председателят, заместник-председателят или член, посочен в член 43, параграф 1, буква б), вече не отговаря на условията, необходими за изпълнението на своите задължения, или е виновен в извършването на грубо нарушение, Съветът може след предложение на Комисията, одобрено от Европейския парламент, да приеме решение за изпълнение с цел отстраняването му от длъжност. Съветът действа с квалифицирано мнозинство.
За тази цел Европейският парламент или Съветът могат да информират Комисията, когато считат, че са изпълнени условията за отстраняване от длъжност на председателя, заместник-председателя или членовете, посочени в член 43, параграф 1, буква б), като Комисията трябва да отговори.
ДЯЛ V
ФИНАНСОВИ РАЗПОРЕДБИ
ГЛАВА 1
Общи разпоредби
Член 57
Ресурси
1. Съветът за преструктуриране отговаря за заделянето на необходимите финансови и човешки ресурси с оглед на изпълнението на задачите, които са му възложени с настоящия регламент.
2. Финансирането на бюджета на Съвета за преструктуриране или на неговите дейности за преструктуриране съгласно настоящия регламент в никакъв случай не може да води до бюджетно задължение за държавите членки.
Член 58
Бюджет
1. Съветът за преструктуриране има автономен бюджет, който не е част от бюджета на Съюза. Разчетите за всички приходи и разходи на Съвета за преструктуриране се подготвят за всяка финансова година, съвпадаща с календарната година, и се указват в бюджета на Съвета за преструктуриране.
2. Бюджетът на Съвета за преструктуриране трябва да е балансиран по отношение на приходите и разходите.
3. Бюджетът се състои от две части: част I относно административното обслужване на Съвета за преструктуриране и част II относно Фонда.
Член 59
Част I на бюджета относно административното обслужване на Съвета за преструктуриране
1. Приходите на част I на бюджета се състоят от годишните вноски, необходими за покриване на годишните разчети за административни разходи.
2. Разходите на част I от бюджета включват най-малкото разходите за персонал, възнаграждения, административните разходи, инфраструктурните и оперативните разходи и разходите за професионално обучение.
3. Настоящият член не засяга правомощието на националните органи за преструктуриране да събират такси в съответствие с националното право във връзка със своите административни разходи от видовете, посочени в параграфи 1 и 2, включително разходи за осъществяване на сътрудничество и за оказване на съдействие на Съвета за преструктуриране.
Член 60
Част II от бюджета относно Фонда
1. Приходите на част II от бюджета се състоят по-специално от:
а)
вноски, плащани от институции, установени в участващите държави членки в съответствие с член 67, параграф 4 и членове 69, 70 и 71;
б)
заеми, получени от други механизми за финансиране на преструктурирането в неучастващи държави членки в съответствие с член 72, параграф 1;
в)
заеми, получени от финансови институции или други трети лица съгласно членове 73 и 74;
г)
приходи от инвестициите на суми, държани във Фонда, в съответствие с член 75;
д)
всякаква част от разходите, направени за целите, посочени в член 76, които са възстановени при процедурите за преструктуриране.
2. Разходите на част II от бюджета се състоят от:
а)
разходи за целите, посочени в член 76;
б)
инвестиции в съответствие с член 75;
в)
лихви, платени по заеми от други механизми за финансиране на преструктурирането в неучастващи държави членки в съответствие с член 72, параграф 1;
г)
лихви по заеми, получени от финансови институции или други трети лица в съответствие с членове 73 и 74.
Член 61
Съставяне и изпълнение на бюджета
1. До 15 февруари всяка година председателят изготвя проектобюджет на Съвета за преструктуриране, включително предварителен разчет на приходите и разходите на Съвета за преструктуриране за следващата година заедно с щатното разписание и го предава на Съвета за преструктуриране за приемане.
2. До 31 март всяка година Съветът за преструктуриране, на своя пленарна сесия, когато е необходимо, коригира проекта, представен от председателя, и приема окончателния бюджет на Съвета за преструктуриране заедно с щатното разписание.
Член 62
Вътрешен одит и контрол
1. В рамките на Съвета за преструктуриране се създава звено за вътрешен одит, което действа в съответствие с приложимите международни стандарти. Вътрешният одитор, назначен от Съвета за преструктуриране, отговаря пред него за проверката на правилното функциониране на системите за изпълнение на бюджета и на бюджетните процедури.
2. Вътрешният одитор консултира Съвета за преструктуриране във връзка с това как да се справя с рисковете, като изготвя независими становища относно качеството на системите за управление и контрол и като отправя препоръки за подобряване на условията за извършване на операциите и за насърчаване на доброто финансово управление.
3. Съветът за преструктуриране носи отговорността за въвеждането на вътрешни системи за контрол и процедури, които са подходящи за изпълнението на задачите на вътрешния одитор.
Член 63
Изпълнение на бюджета, представяне на отчетите и освобождаване от отговорност във връзка с изпълнението на бюджета
1. Председателят действа като разпоредител с бюджетни кредити и изпълнява бюджета на Съвета за преструктуриране.
2. До 1 март на всяка следваща финансова година счетоводителят на Съвета за преструктуриране изпраща предварителните отчети, придружени от доклада за бюджетното и финансово управление за изминалата финансова година, на Сметната палата за бележки.
До 31 март на следващата финансова година счетоводителят на Съвета за преструктуриране представя доклада за бюджетното и финансово управление на членовете на Съвета за преструктуриране, както и на Европейския парламент, Съвета и Комисията.
3. До 31 март на всяка година председателят предава на Европейския парламент, Съвета и Комисията предварителния отчет на Съвета за преструктуриране за предходната финансова година.
4. Когато получи бележките на Сметната палата относно предварителния отчет на Съвета за преструктуриране, председателят, като действа на своя собствена отговорност, изготвя окончателния отчет на Съвета за преструктуриране и го изпраща за одобрение на пленарната сесия на Съвета за преструктуриране.
5. До 1 юли на всяка година председателят, след одобрение от Съвета за преструктуриране, изпраща окончателния отчет за предходната финансова година на Европейския парламент, Съвета, Комисията и Сметната палата.
6. Когато бъдат получени бележки на Сметната палата, председателят изпраща на Сметната палата отговор на нейните бележки до 30 септември.
7. До 15 ноември на всяка година окончателният отчет за предходната година се публикува в Официален вестник на Европейския съюз.
8. На своя пленарна сесия Съветът за преструктуриране освобождава от отговорност председателя по отношение на изпълнението на бюджета.
9. Председателят представя на Европейския парламент или на Съвета при поискване от тяхна страна всякаква информация, посочена в отчетите на Съвета за преструктуриране, при спазване на изискванията за професионална тайна, предвидени в настоящия регламент.
Член 64
Финансови правила
Съветът за преструктуриране, след консултация с Комисията и Сметната палата, приема вътрешни финансови разпоредби, установяващи по-специално подробната процедура относно изготвянето и изпълнението на неговия бюджет в съответствие с членове 61 и 63.
Доколкото това е съвместимо с особеностите на Съвета за преструктуриране, финансовите разпоредби се основават на рамковия финансов регламент за органите, създадени съгласно ДФЕС, в съответствие с член 208 от Регламент (ЕС, Евратом) № 966/2012 на Европейския парламент и на Съвета (20).
Член 65
Вноски за административните разходи на Съвета за преструктуриране
1. Субектите по член 2 правят вноски в част I от бюджета на Съвета за преструктуриране в съответствие с настоящия регламент и делегираните актове относно вноските, приети в съответствие с параграф 5 от настоящия член.
2. Размерът на вноските се определя на ниво, което гарантира, че свързаните с тях приходи са принципно достатъчни, за да може всяка година част I от бюджета на Съвета за преструктуриране да бъде балансирана.
3. Съветът за преструктуриране определя и набира в съответствие с делегираните актове, посочени в параграф 5 от настоящия член, вноските, дължими от всеки от субектите по член 2, с решение, адресирано до съответния субект. Съветът за преструктуриране прилага процедурни, отчетни и други правила, за да се гарантира, че вноските се изплащат изцяло и своевременно.
4. Сумите, получени в съответствие с параграфи 1, 2 и 3, се използват единствено за целите на настоящия регламент.
5. На Комисията се предоставя правомощието да приема делегирани актове относно вноските в съответствие с член 93, за да:
а)
определи вида на вноските и областите, за които те са дължими, начина, по който се изчислява размерът на вноските, и начина, по който те се изплащат;
б)
уточни правилата за регистрация, отчитане, докладване и други правила, посочени в параграф 3, необходими, за да се гарантира, че вноските се изплащат изцяло и своевременно;
в)
определи годишните вноски, необходими за покриването на административните разходи на Съвета за преструктуриране, докато той стане напълно оперативен.
Член 66
Мерки за борба с измамите
1. За целите на борбата с измамите, корупцията и други незаконни дейности съгласно Регламент (ЕС, Евратом) № 883/2013 на Европейския парламент и на Съвета (21) в рамките на шест месеца от деня, в който Съветът за преструктуриране стане напълно оперативен, той се присъединява към Междуинституционалното споразумение от 25 май 1999 г. относно вътрешните разследвания, провеждани от OLAF, и незабавно приема подходящи разпоредби, приложими по отношение на всички членове на своя персонал, като използва образеца, съдържащ се в приложението към посоченото междуинституционално споразумение.
2. Сметната палата разполага с правомощия за извършване на одити на документи и на място на бенефициерите, изпълнителите и подизпълнителите, които са получили средства от Съвета за преструктуриране.
3. OLAF може да извършва разследвания, включително проверки на място и инспекции, за да установи дали е извършена измама, корупционно действие или друга незаконна дейност, засягаща финансовите интереси на Съюза, във връзка с изпълнението на договор, финансиран от Съвета за преструктуриране, в съответствие с разпоредбите и процедурите, предвидени в Регламент (Евратом, ЕО) № 2185/96 на Съвета (22) и Регламент (ЕС, Евратом) № 883/2013.
ГЛАВА 2
Единен фонд за преструктуриране
Раздел 1
Създаване на Фонда
Член 67
Общи разпоредби
1. Създава се Единен фонд за преструктуриране (наричан по-долу „Фондът“). Той се попълва в съответствие с правилата за прехвърляне на средствата, набрани на национално равнище, към Фонда, както е предвидено в Споразумението.
2. Съветът за преструктуриране използва Фонда само с цел да осигури ефективното прилагане на инструментите за преструктуриране и упражняване на правомощията за преструктуриране, посочени в част II, дял I, и в съответствие с целите и принципите на преструктурирането, посочени в членове 14 и 15. При никакви обстоятелства не се допуска бюджетът на Съюза или националните бюджети да поемат разходи или загуби на Фонда.
3. Съветът за преструктуриране е собственик на Фонда.
4. Националните органи за преструктуриране набират вноските по членове 69, 70 и 71 от субектите по член 2 и ги прехвърлят на Фонда в съответствие със Споразумението.
Член 68
Изискване за създаване на механизми за финансиране на преструктурирането
Участващите държави членки създават механизми за финансиране на преструктурирането в съответствие с член 100 от Директива 2014/59/ЕС и с настоящия регламент.
Член 69
Целево равнище
1. След изтичането на първоначален осемгодишен срок, считано от 1 януари 2016 г. или, в противен случай - от датата, на която започва да се прилага настоящият параграф съгласно член 99, параграф 6, наличните финансови средства на Фонда трябва да достигнат най-малко 1 % от размера на гарантираните депозити на всички лицензирани във всички участващи държави членки кредитни институции.
2. През първоначалния срок, посочен в параграф 1, вноските във Фонда, изчислени съгласно член 70 и набрани в съответствие с член 67, параграф 4, се разпределят възможно най-равномерно във времето, докато се достигне целевото равнище, но като се отчита надлежно фазата на икономическия цикъл и въздействието, което процикличните вноски могат да окажат върху финансовото състояние на институциите, извършващи вноски.
3. Съветът за преструктуриране удължава първоначалния срок, посочен в параграф 1, с най-много четири години, ако Фондът е извършил плащания, с общ размер от над 0,5 % от общия размер на гарантираните депозити, посочен в параграф 1, и когато са изпълнени критериите по делегирания акт по параграф 5, буква б).
4. Ако след първоначалния срок, посочен в параграф 1, наличните финансови средства намалеят под целевото равнище по същия параграф, редовните вноски, изчислени в съответствие с член 70, продължават да се набират до достигане на целевото равнище. След като целевото равнище е било достигнато за първи път и наличните финансови средства впоследствие са намалели до по-малко от две трети от целевото равнище, тези вноски се определят на равнище, което позволява целевото равнище да се достигне в срок от шест години.
При определянето на годишните вноски в контекста на настоящия параграф редовната вноска трябва да е надлежно съобразена с фазата на икономическия цикъл и въздействието, което могат да окажат процикличните вноски.
5. На Комисията се предоставя правомощието да приема делегирани актове в съответствие с член 93, за да определи следното:
а)
критериите за разпределяне във времето на вноските към Фонда, изчислени съгласно параграф 2;
б)
критериите за определяне на броя на годините, с които в съответствие с параграф 3 може да бъде удължен първоначалният срок по параграф 1;
в)
критериите за определяне на годишните вноски, предвидени в параграф 4.
Член 70
Предварителни вноски
1. Индивидуалната вноска на всяка институция се набира най-малко веднъж годишно и се изчислява пропорционално на сумата на задълженията ѝ (с изключение на собствения капитал) минус гарантираните депозити, по отношение на съвкупните задължения (с изключение на собствения капитал) минус съвкупните гарантирани депозити, на всички лицензирани институции на териториите на всички участващи държави членки.
2. Съветът за преструктуриране ежегодно, след консултация с ЕЦБ или с националния компетентен орган и в тясно сътрудничество с националните органи за преструктуриране, изчислява индивидуалните вноски, за да гарантира, че вноските, дължими от всички институции, лицензирани на териториите на всички участващи държави членки, не надхвърлят 12,5 % от целевото равнище.
Всяка година изчисляването на вноските за отделните институции се основава на:
а)
фиксирана вноска, която се изчислява пропорционално въз основа на сумата на задълженията на институцията, с изключение на собствения капитал и гарантираните депозити, спрямо общите задължения, с изключение на собствения капитал и гарантираните депозити, на всички институции, лицензирани на територията на участващите държави членки; и
б)
коригирана спрямо риска вноска, която се основава на критериите, предвидени в член 103, параграф 7 от Директива 2014/59/ЕС, като се взема предвид принципът на пропорционалност, без да се създава неравнопоставеност между структурите на банковия сектор на държавите членки.
Съотношението между фиксираната вноска и коригираните спрямо риска вноски трябва да е съобразено с балансираното разпределение на вноските между различните видове банки.
При всички случаи общият размер на индивидуалните вноски от всички институции, лицензирани на териториите на всички участващи държави членки, изчислени съгласно букви а) и б), не може да надхвърля годишно 12,5 % от целевото равнище.
3. Наличните финансови средства, които се вземат предвид, за да се достигне целевото равнище, посочено в член 69, може да включват неотменими ангажименти за плащане, които са гарантирани в пълна степен с обезпечение от нискорискови активи, необременени с права на трети лица, които са на разположение свободно и са набелязани за изключително ползване от Съвета за преструктуриране за целите, посочени в член 76, параграф 1. Делът на тези неотменими ангажименти за плащане не може да надхвърля 30 % от общия размер на вноските, набрани съгласно настоящия член.
4. Правомерно получените вноски от всеки субект по член 2 не се възстановяват на тези субекти.
5. Когато участващите държави членки вече са създали национални механизми за финансиране на преструктурирането, те могат да предвидят, че тези механизми трябва да използват наличните финансови средства, събрани от институциите между 17 юни 2010 г. и датата на влизане в сила на Директива 2014/59/ЕС, за да компенсират институциите за предварителните вноски, които тези институции могат да бъдат задължени да плащат на Фонда. Това възстановяване не засяга задълженията на държавите членки, предвидени в Директива 2014/49/ЕС.
6. Прилагат се делегираните актове, в които се уточнява понятието за коригиране на вноските в зависимост от рисковия профил на институциите, приети от Комисията съгласно член 103, параграф 7 от Директива 2014/59/ЕС.
7. Съветът, като действа по предложение на Комисията, в рамките на делегираните актове, посочени в параграф 6, приема актове за изпълнение с цел определяне на условията на прилагане на параграфи 1, 2 и 3, по-специално по отношение на:
а)
прилагането на методологията за изчисляване на индивидуалните вноски;
б)
практическите условия за прилагането към институциите на рисковите фактори, определени в делегирания акт.
Член 71
Извънредни последващи вноски
1. Когато наличните финансови средства не са достатъчни за покриване на загубите и разходите, възникнали при използването на Фонда при действия по преструктуриране, се набират извънредни последващи вноски от институциите, лицензирани на териториите на участващите държави членки, с цел покриване на допълнителните суми. Тези извънредни последващи вноски се изчисляват и се разпределят между институциите в съответствие с правилата в членове 69 и 70.
Общият размер на извънредните последващи вноски годишно не може да надхвърля умножения по три годишен размер на вноските, определен в съответствие с член 70.
2. В съответствие с делегираните актове, посочени в параграф 3, Съветът за преструктуриране по своя собствена инициатива, след консултация с националните органи за преструктуриране, или по предложение на национален орган за преструктуриране отлага, изцяло или частично, изпълнението на задължението на дадена институция за плащане на извънредни последващи вноски в съответствие с параграф 1, ако това е необходимо за защита на финансовото състояние на институцията. Такова отлагане не може да бъде предоставено за срок над шест месеца, но може да бъде подновявано по искане на институцията. Вноските, чието плащане е отложено съгласно настоящия параграф, се плащат в по-късен момент, когато плащането им вече не застрашава финансовото състояние на институцията.
3. На Комисията се предоставя правомощието да приема делегирани актове в съответствие с член 93 с цел определяне на обстоятелствата и условията, при които плащането на последващи вноски от страна на субект по член 2 може да бъде отложено изцяло или частично съгласно параграф 2 от настоящия член.
Член 72
Заемане на средства между механизми за финансиране на преструктурирането на доброволна основа
1. Съветът за преструктуриране взема решение да отправи искане за заемане на средства за Фонда от механизми за финансиране на преструктурирането в неучастващи държави членки на доброволна основа, в случай че:
а)
набраните съгласно член 70 суми не са достатъчни за покриване на загубите и разходите, възникнали при използването на Фонда във връзка с действия по преструктуриране;
б)
извънредните последващи вноски, предвидени в член 71, не са непосредствено достъпни; и
в)
алтернативните средства за финансиране, предвидени в член 73, не са непосредствено достъпни при разумни условия.
2. Механизмите за финансиране на преструктурирането вземат решение по такова искане в съответствие с член 106 от Директива 2014/59/ЕС. Условията за заемане на средства са съобразени с член 106, параграфи 4, 5 и 6 от Директива 2014/59/ЕС.
3. Съветът за преструктуриране може да реши да заеме средства на други механизми за финансиране в неучастващите държави членки, ако бъде отправено искане в съответствие с член 106 от Директива 2014/59/ЕС. По отношение на условията за заемане на средства се прилага член 106, параграфи 4, 5 и 6 от Директива 2014/59/ЕС.
Член 73
Алтернативни средства за финансиране
1. Съветът за преструктуриране може да договаря заеми за Фонда или други форми на подкрепа от институции, финансови институции или други трети лица, които предлагат по-добри финансови условия, в най-подходящия момент, така че да оптимизира разходите по финансирането и да запази репутацията си, в случай че набраните в съответствие с членове 70 и 71 суми не са непосредствено достъпни или не покриват разходите, възникнали при използването на Фонда във връзка с действия по преструктуриране.
2. Заетите средства или други форми на подкрепа по параграф 1 се възстановяват в пълна степен в съответствие с членове 69, 70 и 71 в рамките на срока до падежа на заема.
3. Всички разходи, възникнали при използването на заемите, посочени в параграф 1, са за сметка на част II от бюджета на Съвета за преструктуриране, а не за сметка на бюджета на Съюза или на участващите държави членки.
Член 74
Достъп до финансови улеснения
Съветът за преструктуриране договаря финансови улеснения за Фонда, включително, когато е възможно, публични финансови улеснения, по отношение на непосредственото наличие на допълнителни финансови средства, които да се използват в съответствие с член 76, когато набраните или налични суми съгласно членове 70 и 71 не са достатъчни за изпълнението на задълженията на Фонда.
Раздел 2
Управление на Фонда
Член 75
Инвестиции
1. Съветът за преструктуриране управлява Фонда в съответствие с настоящия регламент и делегираните актове, приети съгласно параграф 4.
2. Сумите, получени от институция в режим на преструктуриране или от мостова институция, лихвите и други печалби от инвестиции, както и всякакви други печалби, отиват в полза само на Фонда.
3. Съветът за преструктуриране използва предпазлива и безопасна инвестиционна стратегия, която е предвидена в делегираните актове, приети съгласно параграф 4 от настоящия член, и инвестира държаните във Фонда суми в задължения на държавите членки или на междуправителствени организации, или във високоликвидни активи с добра репутация, като взема предвид делегирания акт, посочен в член 460 от Регламент (ЕС) 575/2013, както и други приложими разпоредби на посочения регламент. Инвестициите са достатъчно диверсифицирани в секторен и географски план и по отношение на пропорциите. Приходите от тези инвестиции са в полза на Фонда.
4. На Комисията се предоставя правомощието да приема делегирани актове относно подробните правила за управление на Фонда и общите принципи и критерии за неговата инвестиционна стратегия в съответствие с процедурата, предвидена в член 93.
Раздел 3
Използване на Фонда
Член 76
Предназначение на Фонда
1. В рамките на схемата за преструктуриране, когато прилага инструментите за преструктуриране спрямо субектите по член 2, Съветът за преструктуриране може да използва Фонда само до степента, необходима за гарантиране на ефективното прилагане на инструментите за преструктуриране за следните цели:
а)
да гарантира активите или задълженията на институцията в режим на преструктуриране, нейните дъщерни предприятия, мостова институция или дружество за управление на активи;
б)
да отпуска заеми на институцията в режим на преструктуриране, нейните дъщерни предприятия, мостова институция или дружество за управление на активи;
в)
да закупува активи на институцията в режим на преструктуриране;
г)
да прави вноски в мостова институция и дружество за управление на активи;
д)
да обезщети акционерите или кредиторите, ако съобразно оценката на стойността по член 20, параграф 5 те са понесли по-големи загуби, отколкото биха понесли съобразно оценката на стойността по член 20, параграф 16 при ликвидация чрез обичайното производство по несъстоятелност;
е)
да прави вноска в институцията в режим на преструктуриране вместо да обезцени или преобразува задълженията към определени кредитори, когато се прилага инструментът за споделяне на загуби и се вземе решение за изключването на определени кредитори от обхвата на споделянето на загуби в съответствие с член 27, параграф 5;
ж)
да предприема всякаква комбинация от мерките, посочени в букви а) - е).
2. Фондът може да се използва, за да бъдат взети мерките, посочени в параграф 1, и по отношение на купувача в контекста на инструмента за продажба на стопанска дейност.
3. Фондът не се използва пряко за поемане на загубите на субект по член 2 или за рекапитализация на такъв субект. В случай че използването на Фонда за целите на параграф 1 от настоящия член косвено води до прехвърляне на част от загубите на субект по член 2 към Фонда, се прилагат предвидените в член 27 принципи, уреждащи използване на Фонда.
4. Съветът за преструктуриране не може да държи внесения съгласно параграф 1, буква е) капитал за срок над пет години.
Член 77
Използване на Фонда
Фондът се използва съобразно Споразумението, с което участващите държави членки се съгласяват да прехвърлят на Фонда вноските, набирани на национално равнище в съответствие с настоящия регламент и Директива 2014/59/ЕС, и съобразно с принципите, предвидени в това Споразумение.
Съответно докато Фондът достигне целевото равнище, посочено в член 69, но не по-късно от осем години след началната дата на прилагане на настоящия член, Съветът за преструктуриране използва Фонда в съответствие с принципи, основаващи се на разделяне на Фонда на национални подразделения, съответстващи на всяка участваща държава членка, както и на постепенното обединяване на различните средства, набрани на национално равнище, за да бъдат разпределени на националните подразделения на Фонда, в съответствие с предвиденото в Споразумението.
Член 78
Съвместно използване на националните механизми за финансиране при преструктуриране на групи, включващи институции в неучастващи държави членки
При преструктурирането на група, включваща институции, които са установени в една или повече участващи държави членки - от една страна, и институции, които са установени в една или повече неучастващи държави членки - от друга страна, Фондът участва във финансирането на преструктурирането на групата в съответствие с разпоредбите, предвидени в член 107, параграфи 2 - 5 от Директива 2014/59/ЕС.
Член 79
Използване на схемите за гарантиране на депозити в контекста на преструктурирането
1. Участващите държави членки гарантират, че ако Съветът за преструктуриране предприеме действие по преструктуриране и ако това действие гарантира достъпа на вложителите до техните депозити, схемата за гарантиране на депозити, в която участва институцията, е задължена за сумите, предвидени в член 109, параграфи 1 и 4 от Директива 2014/59/ЕС.
Съответната схема за гарантиране на депозити встъпва в правата и задълженията на вложителите с гарантирани депозити при производства за ликвидация за сума, равна на извършените от схемата плащания.
2. Определянето на сумата, за която схемата за гарантиране на депозити е задължена в съответствие с параграф 1 от настоящия член, трябва да е съобразено с условията, посочени в член 20.
3. Преди да вземе решение в съответствие с параграф 2 от настоящия член относно сумата, за която е задължена схемата за гарантиране на депозити, Съветът за преструктуриране се консултира със съответния определен орган по смисъла на член 2, параграф 1, точка 18 от Директива 2014/49/ЕС, като отчита напълно неотложния характер на случая.
4. Ако отговарящите на условията депозити в институция в режим на преструктуриране са прехвърлени към друг субект посредством инструмента за продажба на стопанска дейност или инструмента „мостова институция“, вложителите нямат право на вземане съгласно Директива 2014/49/ЕС срещу схемата за гарантиране на депозити по отношение на частта от техните депозити в институцията в режим на преструктуриране, която не е била прехвърлена, ако размерът на прехвърлените средства е равен или по-голям от общия размер на гаранцията, предвиден в член 6 от посочената директива.
5. Независимо от параграфи 1 - 4, ако наличните финансови средства на определена схема за гарантиране на депозити се използват в съответствие с посочените разпоредби и впоследствие намалеят на по-малко от две трети от целевото равнище на схемата за гарантиране на депозити, редовната вноска към схемата за гарантиране на депозити се определя на ниво, което позволява постигането на целевото равнище в срок от шест години.
Задължението на схемата за гарантиране на депозити не трябва да е по-голямо от сума, равна на 50 % от нейното целево равнище съгласно член 10, параграф 2 от Директива 2014/49/ЕС.
При никакви обстоятелства участието на схемата за гарантиране на депозити съгласно настоящия регламент не трябва да надхвърля загубите, които тя би претърпяла при ликвидация чрез обичайното производство по несъстоятелност.
ДЯЛ VI
ДРУГИ РАЗПОРЕДБИ
Член 80
Привилегии и имунитети
По отношение на Съвета за преструктуриране и неговия персонал се прилага Протокол № 7 относно привилегиите и имунитетите на Европейския съюз, приложен към ДЕС и към ДФЕС.
Член 81
Езиков режим
1. По отношение на Съвета за преструктуриране се прилага Регламент № 1 на Съвета (23).
2. Съветът за преструктуриране взема решения относно своя вътрешен езиков режим.
3. Съветът за преструктуриране може да реши кои от официалните езици да се използват при изпращане на документи на институции или органи на Съюза.
4. Съветът за преструктуриране може да се договори с всеки национален орган за преструктуриране относно езика или езиците, на които да бъдат съставяни документите, които ще бъдат изпращани до националните органи за преструктуриране или от тях.
5. Преводаческите услуги, необходими за функционирането на Съвета за преструктуриране, се предоставят от Центъра за преводи на органите на Европейския съюз.
Член 82
Персонал
1. По отношение на персонала на Съвета за преструктуриране се прилагат Правилникът за длъжностните лица, Условията за работа, както и правилата, приети съвместно от институциите на Съюза за целите на прилагането им.
Чрез дерогация от първа алинея председателят, заместник-председателят и четиримата членове, посочени в член 43, параграф 1, буква б), трябва съответно да бъдат равнопоставени на заместник-председател, съдия и секретар на Съда във връзка с възнагражденията и пенсионната възраст, както е определено в Регламент № 422/67/ЕИО, № 5/67/Евратом на Съвета (24). За тях не се прилага максимална възраст за пенсиониране. За въпроси, които не са уредени от настоящия регламент или от Регламент № 422/67/ЕИО, № 5/67/Евратом, по аналогия се прилагат Правилникът за длъжностните лица и Условията за работа.
2. Съветът за преструктуриране, съгласувано с Комисията, приема необходимите мерки за прилагане в съответствие с разпоредбите, посочени в член 110 от Правилника за длъжностните лица.
3. По отношение на своя персонал Съветът за преструктуриране упражнява правомощията, които са предоставени на органа по назначаването съгласно Правилника за длъжностните лица, и на органа, оправомощен да сключва договори, съгласно Условията за работа.
Член 83
Обмен на персонал
1. Съветът за преструктуриране може да използва командировани национални експерти или друг персонал, който да не е нает от него самия.
2. На своя пленарна сесия Съветът за преструктуриране приема съответни решения за определяне на правила за обмена и командироването на служители между и от националните органи за преструктуриране към Съвета за преструктуриране.
3. Съветът за преструктуриране може да създава вътрешни екипи по преструктуриране, съставени от членове на неговия персонал и от служители на националните органи за преструктуриране, както и от наблюдатели от органите за преструктуриране на неучастващите държави членки, когато е целесъобразно.
4. Когато Съветът за преструктуриране създава вътрешни екипи по преструктуриране съгласно параграф 3 от настоящия член, той назначава координатори на тези екипи от членовете на своя персонал. Координаторите могат да бъдат поканени в съответствие с член 51, параграф 3 да участват като наблюдатели в заседанията на изпълнителните сесии на Съвета за преструктуриране, в които в съответствие с член 53, параграфи 3 и 4 участват членовете, определени от съответните държави членки.
Член 84
Вътрешни комитети
Съветът за преструктуриране може да създаде вътрешни комитети, които да му предоставят съвети и насоки за изпълнението на неговите функции съгласно настоящия регламент.
Член 85
Апелативна комисия
1. Съветът за преструктуриране създава Апелативна комисия за целите на вземането на решения по жалби, подадени в съответствие с параграф 3.
2. Апелативната комисия се състои от петима членове от държавите членки, които се ползват с висока репутация и притежават доказани съответни познания и професионален опит, включително опит в преструктурирането, на достатъчно високо равнище в областта на банковото дело или на други финансови услуги, с изключение на членове на действащия персонал на Съвета за преструктуриране, както и на действащия персонал на органите за преструктуриране или на други национални институции, органи, служби и агенции или такива на Съюза, участващи в изпълнението на задачите, възложени на Съвета за преструктуриране с настоящия регламент. Апелативната комисия трябва да разполага с достатъчно ресурси и експертен опит, за да предоставя експертни правни съвети относно законосъобразността на упражняването на правомощията от страна на Съвета за преструктуриране. Членовете на Апелативната комисия и двама заместници се назначават от Съвета за преструктуриране за срок от пет години, който може да бъде подновен еднократно, след покана за изразяване на интерес, публикувана в Официален вестник на Европейския съюз. Те не са обвързани от каквито и да било указания.
3. Всяко физическо или юридическо лице, включително орган за преструктуриране, може да обжалва решение на Съвета за преструктуриране по член 10, параграф 10, член 11, член 12, параграф 1, членове 38 - 41, член 65, параграф 3, член 71 и член 90, параграф 3, на което това лице е адресат или което засяга пряко и лично това лице.
Жалбата, заедно с изложение на основанията за нея, се подава писмено в Апелативната комисия в срок от шест седмици от датата, на която решението е съобщено на засегнатото лице или, при липса на такова съобщение, от деня, в който засегнатото лице е узнало за решението.
4. Апелативната комисия взема решение по жалбата в срок от един месец след нейното подаване.
Апелативната комисия взема решения с мнозинство от най-малко трима от своите петима членове.
5. Членовете на Апелативната комисия действат независимо и в обществен интерес. За тази цел те представят публична декларация за поети задължения и публична декларация за интереси, като посочват всеки пряк или косвен интерес, който би могъл да се счита за накърняващ тяхната независимост, или отсъствието на подобен интерес.
6. Жалбата, подадена съгласно параграф 3, няма суспензивен ефект.
Апелативната комисия обаче може да спре изпълнението на обжалваното решение, ако прецени, че обстоятелствата налагат това.
7. Ако жалбата е допустима, Апелативната комисия проверява дали тя е основателна. Апелативната комисия приканва страните в производството по обжалване да представят в определен срок становища по направени от нея уведомления или по бележки на другите страни в производството по обжалване. Страните в производството по обжалване имат право да правят устни изявления.
8. Апелативната комисия може да потвърди решението, взето от Съвета за преструктуриране, или да върне случая на последния. Съветът за преструктуриране е обвързан от решението на Апелативната комисия и приема изменено решение във връзка със съответния случай.
9. Решенията на Апелативната комисия са мотивирани и се съобщават на страните.
10. Апелативната комисия приема и оповестява публично своя процедурен правилник.
Член 86
Искове пред Съда
1. В съответствие с член 263 ДФЕС пред Съда може да бъде започнато производство за оспорване на решение на Апелативната комисия или, когато не съществува право на обжалване пред Апелативната комисия, на решение на Съвета за преструктуриране.
2. Държавите членки и институциите на Съюза, както и всяко физическо или юридическо лице, могат да започнат пред Съда производство срещу решения на Съвета за преструктуриране в съответствие с член 263 ДФЕС.
3. Ако Съветът за преструктуриране е задължен да предприеме действие и не изпълни задължението си, пред Съда може да бъде започнато производство във връзка с бездействието в съответствие с член 265 ДФЕС.
4. Съветът за преструктуриране взема необходимите мерки за изпълнение на решението на Съда.
Член 87
Отговорност на Съвета за преструктуриране
1. Договорната отговорност на Съвета за преструктуриране се урежда от правото, приложимо по отношение на съответния договор.
2. Съдът е компетентен да се произнася по спорове въз основа на арбитражни клаузи, съдържащи се в договори, сключен от Съвета за преструктуриране.
3. Когато става въпрос за извъндоговорна отговорност, Съветът за преструктуриране, като действа в съответствие с общите принципи на правото относно отговорността на публичните органи на държавите членки, поправя всякакви вреди, причинени от него или от членове на неговия персонал при изпълнението на техните задължения, по-специално във връзка с функциите за преструктуриране, включително действия и бездействия в подкрепа на чуждестранни процедури за преструктуриране.
4. Съветът за преструктуриране дължи на национален орган за преструктуриране обезщетение за вредите, чието плащане от страна на този орган е постановено от национален съд, или които той, съгласувано със Съвета за преструктуриране, е поел задължение да плати вследствие на уреждане на спор по взаимно съгласие, като тези вреди произтичат от действие или бездействие на този национален орган за преструктуриране в хода на преструктуриране съгласно настоящия регламент на субекти и групи по член 7, параграф 2 и на субекти и групи по член 7, параграф 4, буква б) и параграф 5, когато са изпълнени условията за прилагане на посочените параграфи, или съгласно член 7, параграф 3, втора алинея. Това задължение не се прилага в случаите, когато действието или бездействието представлява нарушение на настоящия регламент, на друга разпоредба на правото на Съюза, на решение на Съвета за преструктуриране, на Съвета или на Комисията, като нарушението е извършено умишлено или при явна и сериозна грешка в преценката.
5. Съдът е компетентен по всеки спор, свързан с параграфи 3 и 4. Правото да се започне производство по въпроси в областта на извъндоговорната отговорност се погасява след изтичането на срок от пет години от настъпването на събитието, което го поражда.
6. Личната отговорност на членовете на персонала към Съвета за преструктуриране се урежда от разпоредбите, съдържащи се в Правилника за длъжностните лица или Условията за работа, приложими за тях.
Член 88
Професионална тайна и обмен на информация
1. По отношение на членовете на Съвета за преструктуриране, заместник-председателят, членовете на Съвета за преструктуриране, посочени в член 43, параграф 1, буква б), членовете на персонала на Съвета за преструктуриране, служителите на обменни начала или командированите служители от участващите държави членки, изпълняващи задължения по преструктуриране, се прилагат изискванията за професионална тайна съгласно член 339 ДФЕС и съответните разпоредби от законодателството на Съюза дори след прекратяване изпълнението на техните задължения. По-специално за тях се прилага забрана да разкриват поверителна информация, получена в хода на техните професионални дейности или от компетентен орган, или от орган за преструктуриране във връзка с функциите им съгласно настоящия регламент, на което и да е лице или орган - освен ако тази информация се разкрива при упражняването на функциите им по настоящия регламент или е в съкратена или обобщена форма, така че субектите по член 2 да не могат да бъдат идентифицирани, или когато тази информация се разкрива с изричното и предварително съгласие на органа или субекта, който я е предоставил.
Информацията, за която се прилагат изискванията за професионална тайна, не може да се разкрива на друг частен или публичен субект, освен ако разкриването ѝ е необходимо за целите на съдебно производство.
Тези изисквания се прилагат и към потенциални купувачи, с които е установена връзка с цел подготовка на преструктурирането на субект съгласно член 13, параграф 3.
2. Съветът за преструктуриране гарантира, че спрямо лица, които предоставят пряко или косвено, постоянно или временно каквито и да е услуги, свързани с изпълнението на неговите задачи, включително длъжностни лица на Съвета за преструктуриране или други лица, оправомощени от него или назначени от националните органи за преструктуриране да извършват проверки на място, се прилагат изисквания за професионална тайна, равностойни на посочените в параграф 1.
3. Изискванията за професионална тайна, посочени в параграф 1, се прилагат и за наблюдателите, които присъстват на заседанията на Съвета за преструктуриране, и за наблюдателите от неучастващи държави членки, които участват във вътрешни екипи по преструктуриране в съответствие с член 83, параграф 3.
4. Съветът за преструктуриране предприема необходимите мерки, за да гарантира безопасната работа с поверителната информация и безопасната обработка на такава информация.
5. Преди да бъде разкрита каквато и да било информация, Съветът за преструктуриране гарантира, че тя не съдържа поверителна информация, по-специално като оценява последиците, които разкриването ѝ би могло да има за обществения интерес по отношение на финансовата, паричната или икономическата политика, за търговските интереси на физически и юридически лица, както и за целите на инспекциите, разследванията и одитите. Процедурата за проверка на последиците от разкриване на информация включва извършването на конкретна оценка на последиците от всяко разкриване на съдържанието и данните на плановете за преструктуриране, посочени в членове 8 и 9, на резултатите от оценките, извършени съгласно член 10, или на схемата за преструктуриране, посочена в член 18.
6. Настоящият член не възпрепятства Съвета за преструктуриране, Съвета, Комисията, ЕЦБ, националните органи за преструктуриране или националните компетентни органи, включително техните служители и експерти, да обменят информация помежду си и с компетентни министерства, централни банки, схеми за гарантиране на депозити, схеми за обезщетяване на инвеститорите, органи, отговарящи за обичайното производство по несъстоятелност, органи за преструктуриране и компетентни органи на неучастващите държави членки, ЕБО или, при спазване на член 33, органите на трети държави, които изпълняват функции, равностойни на тези на орган за преструктуриране, или при спазване на строги изисквания за поверителност - с потенциален купувач за целите на планирането и изпълнението на действие по преструктуриране.
Член 89
Защита на данните
Настоящият регламент не засяга задълженията на държавите членки по Директива 95/46/ЕО на Европейския парламент и на Съвета (25), свързани с обработването на лични данни от тяхна страна, нито задълженията на Съвета за преструктуриране, Съвета или Комисията във връзка с обработването от тяхна страна на лични данни съгласно Регламент (ЕО) № 45/2001 на Европейския парламент и на Съвета (26) в рамките на изпълнението на отговорностите им.
Член 90
Достъп до документи
1. Регламент (ЕО) № 1049/2001 на Европейския парламент и на Съвета (27) се прилага по отношение на документите, съхранявани от Съвета за преструктуриране.
2. В рамките на шест месеца от датата на първото си заседание Съветът за преструктуриране приема практическите мерки за прилагане на Регламент (ЕО) № 1049/2001.
3. Решения, взети от Съвета за преструктуриране съгласно член 8 от Регламент (ЕО) № 1049/2001, могат да бъдат обжалвани пред Европейския омбудсман или в производства пред Съда, след обжалване пред Апелативната комисия по член 85 от настоящия регламент, ако е приложимо, в съответствие с условията, предвидени съответно в членове 228 и 263 ДФЕС.
4. Лицата, по отношение на които се прилага дадено решение на Съвета за преструктуриране, имат право на достъп до съответната преписка на Съвета за преструктуриране, като се зачита законният интерес на други лица за опазване на техните търговски тайни. Правото на достъп до преписката не включва достъп до поверителна информация или вътрешни подготвителни документи на Съвета за преструктуриране.
Член 91
Правила за сигурност относно защитата на класифицирана информация и некласифицирана чувствителна информация
Съветът за преструктуриране прилага принципите за сигурност, съдържащи се в правилата за сигурност на Комисията във връзка със защитата на класифицирана информация на ЕС и некласифицирана чувствителна информация, установени в приложението към Решение 2001/844/ЕО, ЕОВС, Евратом на Комисията (28). Прилагането на принципите за сигурност включва прилагане на разпоредбите за обмена, обработката и съхранението на такава информация.
Член 92
Сметна палата
1. Сметната палата изготвя специален доклад за всеки 12-месечен период, считано от 1 април всяка година.
2. Във всеки доклад се преценява доколко:
а)
са отчетени в достатъчна степен съображенията за икономии, ефикасност и ефективност при използването на Фонда, по-специално необходимостта да се сведе до минимум използването на Фонда;
б)
е била ефективна и стриктна оценката на помощта от Фонда.
3. Всеки доклад по параграф 1 се представя в срок от шест месеца, считано от края на периода, за който се отнася докладът.
4. След разглеждане на окончателните отчети, изготвени от Съвета за преструктуриране в съответствие с член 63, в срок до 1 декември след приключването на всяка финансова година Сметната палата изготвя доклад, в който излага своите констатации. Сметната палата докладва по-специално за всички условни задължения (на Съвета за преструктуриране, на Съвета, на Комисията или на друг орган), възникнали в резултат на изпълнението на задачите на Съвета за преструктуриране, Съвета и Комисията съгласно настоящия регламент.
5. Европейският парламент и Съветът могат да поискат от Сметната палата да разгледа всякакви други въпроси, попадащи в обхвата на тяхната компетентност съгласно член 287, параграф 4 ДФЕС.
6. Докладите, посочени в параграфи 1 и 4, се изпращат на Съвета за преструктуриране, Европейския парламент, Съвета и Комисията и незабавно се оповестяват публично.
7. В срок от два месеца от датата, на която е оповестен публично всеки доклад по параграф 1, Комисията представя подробен писмен отговор, който се оповестява публично.
В срок от два месеца от датата, на която е оповестен публично всеки доклад по параграф 4, Съветът за преструктуриране, Съветът и Комисията представят поотделно подробен писмен отговор, който също се оповестява публично.
8. Сметната палата разполага с правомощието да получава от Съвета за преструктуриране, Съвета и Комисията всяка информация, необходима за изпълнението на задълженията, възложени ѝ съгласно настоящия член. Съветът за преструктуриране, Съветът и Комисията предоставят всякаква поискана от тях информация в срока, определен от Сметната палата.
ЧАСТ IV
ИЗПЪЛНИТЕЛНИ ПРАВОМОЩИЯ И ЗАКЛЮЧИТЕЛНИ РАЗПОРЕДБИ
Член 93
Упражняване на делегирането
1. Правомощието да приема делегирани актове се предоставя на Комисията при спазване на предвидените в настоящия член условия.
2. Делегирането на правомощия, посочено в член 19, параграф 8, член 65, параграф 5, член 69, параграф 5, член 71, параграф 3 и член 75, параграф 4, се предоставя за неопределен срок, считано от съответните дати, посочени в член 99.
3. Комисията осигурява съответствието между делегираните актове, приети съгласно настоящия регламент, и делегираните актове, приети съгласно Директива 2014/59/ЕС.
4. Делегирането на правомощия, посочено в член 19, параграф 8, член 65, параграф 5, член 69, параграф 5, член 71, параграф 3 и член 75, параграф 4, може да бъде оттеглено по всяко време от Европейския парламент или от Съвета. С решението за оттегляне се прекратява посоченото в него делегиране на правомощия. То поражда действие в деня след публикуването на решението в Официален вестник на Европейския съюз или на по-късна, посочена в решението дата. То не засяга действителността на делегираните актове, които вече са в сила.
5. Веднага след като приеме делегиран акт, Комисията нотифицира акта едновременно на Европейския парламент и Съвета.
6. Делегиран акт, приет съгласно член 19, параграф 8, член 65, параграф 5, член 69, параграф 5, член 71, параграф 3 и член 75, параграф 4, влиза в сила единствено ако нито Европейският парламент, нито Съветът не са представили възражения в срок от три месеца след нотифицирането на акта на Европейския парламент и Съвета или ако преди изтичането на този срок и Европейският парламент, и Съветът са уведомили Комисията, че няма да представят възражения. Този срок се удължава с три месеца по инициатива на Европейския парламент или на Съвета.
7. Комисията не приема делегирани актове, когато времето за парламентарния контрол, упражняван от Европейския парламент, е намалено поради прекъсване в упражняването на функциите му до по-малко от пет месеца, включително с удължаването.
Член 94
Преглед
1. До 31 декември 2018 г., а впоследствие - на всеки три години, Комисията публикува доклад за прилагането на настоящия регламент, в който се отделя специално внимание на наблюдението на потенциалното му въздействие върху безпрепятственото функциониране на вътрешния пазар. В този доклад се прави оценка на:
а)
функционирането на ЕМП, неговата разходна ефективност и въздействието от неговата дейност в областта на преструктурирането върху интересите на Съюза като цяло и върху единството и целостта на вътрешния пазар за финансови услуги, включително възможното му въздействие върху структурите на националните банкови системи в Съюза, в сравнение с други банкови системи, и по отношение на ефективността на договореностите за сътрудничество и обмен на информация в рамките на ЕМП, между ЕМП и ЕНМ, както и между ЕМП и националните органи за преструктуриране и компетентните органи и органите за преструктуриране на неучастващите държави членки, по-специално като се оценява дали:
i)
е необходимо функциите, възложени съгласно настоящия регламент на Съвета за преструктуриране, Съвета и Комисията, да бъдат упражнявани изключително от независима институция на Съюза, и ако е така, дали са необходими изменения на съответните разпоредби, включително на равнището на първичното право;
ii)
е подходящо сътрудничеството между ЕМП, ЕНМ, ЕССР, ЕБО, ЕОЦКП и ЕОЗППО и другите органи, които са част от ЕСФН;
iii)
инвестиционният портфейл в съответствие с член 75 е съставен от стабилни и диверсифицирани активи;
iv)
е прекъсната връзката между държавния дълг и банковия риск;
v)
са подходящи правилата за управление, включително разпределението на задачите в рамките на Съвета за преструктуриране и съдържанието на правилата за гласуване на изпълнителните и пленарните сесии на Съвета за преструктуриране, както и отношенията му с Комисията и със Съвета;
vi)
е подходяща основата за определяне на целевото равнище на Фонда, и по-специално дали би било по-подходящо за основа да се използват гарантираните депозити или общата стойност на задълженията и дали следва да бъде определен минимален абсолютен размер за Фонда, за да се предотврати нестабилността в потока от финансови средства към Фонда и да се осигури стабилно и достатъчно финансиране на Фонда във времето;
vii)
е необходимо да се промени целевото равнище, установено за Фонда, и размера на вноските, за да се осигурят равнопоставени условия на конкуренция в рамките на Съюза;
б)
ефективността на мерките във връзка с независимостта и отчетността;
в)
взаимодействието между Съвета за преструктуриране и ЕБО;
г)
взаимодействието между Съвета за преструктуриране и националните органи за преструктуриране на неучастващи държави членки и въздействието на ЕМП върху тези държави членки, както и взаимодействието между Съвета за преструктуриране и съответните органи за преструктуриране на трети държави по смисъла на определението в член 2, параграф 1, точка 90 от Директива 2014/59/ЕС;
д)
необходимостта да се предприемат стъпки за хармонизиране на производствата по несъстоятелност за проблемни институции.
2. Докладът се представя на Европейския парламент и на Съвета. Когато е целесъобразно, Комисията придружава доклада с предложения.
3. При прегледа на Директива 2014/59/ЕС Комисията се приканва да направи преглед и на настоящия регламент, ако е целесъобразно.
Член 95
Изменение на Регламент (ЕС) № 1093/2010
Регламент (ЕС) № 1093/2010 се изменя, както следва:
1)
В член 4 точка 2 се заменя със следното:
„2)
„компетентни органи“ означава:
i)
компетентните органи съгласно определението в член 4, параграф 1, точка 40 от Регламент (ЕС) № 575/2013, включително Европейската централна банка по отношение на въпросите, свързани със задачите, възложени ѝ съгласно Регламент (ЕС) № 1024/2013, и в Директива 2007/64/ЕО, както и посочените в Директива 2009/110/ЕО;
ii)
по отношение на директиви 2002/65/ЕО и 2005/60/ЕО - органите, компетентни за осигуряване на спазването на изискванията на тези директиви от страна на кредитните и финансовите институции;
iii)
по отношение на схемите за гарантиране на депозити - органите, които управляват схемите за гарантиране на депозити съгласно Директива 2014/49/ЕС на Европейския парламент и на Съвета (29) или, когато дейността на схемите за гарантиране на депозити се управлява от частно дружество - публичният орган, отговарящ за надзора върху тези схеми съгласно посочената директива; и
iv)
по отношение на Директива 2014/59/ЕС на Европейския парламент и на Съвета (30) и Регламент (ЕС) № 806/2014 на Европейския парламент и на Съвета (31) - органите за преструктуриране съгласно определението в член 3 от Директива 2014/59/ЕС, Единният съвет за преструктуриране, създаден с Регламент (ЕС) № 806/2014, и Съветът и Комисията - при предприемане на действия съгласно член 18 от Регламент (ЕС) № 806/2014, освен ако те упражняват правомощия, във връзка с които разполагат със свобода на преценка, или вземат решения по политики.
(29) Директива 2014/49/ЕС на Европейския парламент и на Съвета от 16 април 2014 г. относно схемите за гарантиране на депозити (ОВ L 173, 12.6.2014 г., стр. 149)." 						
(30) Директива 2014/59/ЕС на Европейския парламент и на Съвета от 15 май 2014 г. за създаване на рамка за възстановяване и преструктуриране на кредитни институции и инвестиционни посредници и за изменение на Директива 82/891/ЕИО на Съвета и директиви 2001/24/ЕО, 2002/47/ЕО, 2004/25/ЕО, 2005/56/ЕО, 2007/36/ЕО, 2011/35/ЕС, 2012/30/ЕС и 2013/36/ЕС и на регламенти (ЕС) № 1093/2010 и (ЕС) № 648/2012 на Европейския парламент и на Съвета (ОВ L 173, 12.6.2014 г., стр. 190)." 						
(31) Регламент (ЕС) № 806/2014 на Европейския парламент и на Съвета от 15 юли 2014 г. за установяването на еднообразни правила и еднообразна процедура за преструктурирането на кредитни институции и някои инвестиционни посредници в рамките на Единния механизъм за преструктуриране и Единния фонд за преструктуриране на банки, и за изменение на Регламент (ЕС) № 1093/2010 на Европейския парламент и на Съвета (ОВ L 225, 30.7.2014 г., стр. 1).“" 						
2)
В член 25 се вмъква следният параграф:
„1а. Органът може да организира и извършва партньорски проверки на обмена на информация и на съвместните дейности на Съвета за преструктуриране по Регламент (ЕС) № 806/2014 и националните органи за преструктуриране на държави членки, които не участват в Единния механизъм за преструктуриране, при преструктурирането на трансгранични групи с цел засилване на ефективността и последователността на резултатите. За тази цел Органът разработва методики, позволяващи обективна оценка и сравнение.“
3)
В член 40, параграф 6 се добавя следната алинея:
„За целите на действията, попадащи в обхвата на Директива 2014/59/ЕС, председателят на Единния съвет за преструктуриране е наблюдател в Съвета на надзорниците.“
Член 96
Замяна на националните механизми за финансиране на преструктурирането
От началната дата на прилагане, посочена в член 99, параграфи 2 и 6 от настоящия регламент, Фондът се смята за механизъм за финансиране на преструктурирането на участващите държави членки съгласно членове 99-109 от Директива 2014/59/ЕС.
Член 97
Споразумение за седалището и условия за работа
1. Необходимите разпоредби относно установяването на Съвета за преструктуриране в държавата членка, в която се намира седалището му, и помещенията, които тя трябва да предостави, както и специалните приложими в нея правила по отношение на председателя, членовете на Съвета за преструктуриране, действащ на пленарна сесия, членовете на персонала на Съвета за преструктуриране и членовете на техните семейства, се определят в споразумение за седалището между Съвета за преструктуриране и приемащата държава членка, сключено след получаване на одобрение на пленарна сесия на Съвета за преструктуриране, но не по-късно от 20 август 2016 г.
2. Приемащата държава членка на Съвета за преструктуриране, в която се намира седалището му, осигурява възможно най-добри условия, за да се обезпечи правилното му функциониране, включително многоезиково училищно обучение с европейска насоченост и подходящи транспортни връзки.
Член 98
Начало на дейността на Съвета за преструктуриране
1. Съветът за преструктуриране трябва да стане напълно оперативен до 1 януари 2015 г.
2. Комисията отговаря за създаването и първоначалното функциониране на Съвета за преструктуриране, докато той не изгради оперативния капацитет, необходим за изпълнението на неговия бюджет. За тази цел:
а)
до поемането на задълженията от страна на председателя след назначаването му от Съвета в съответствие с член 56, Комисията може да определи длъжностно лице от Комисията, което да действа като временно изпълняващ длъжността председател и да изпълнява възложените на председателя задължения;
б)
чрез дерогация от член 50, параграф 1, буква л) и до приемането на решението, посочено в член 50, параграф 3, временно изпълняващият длъжността председател упражнява правомощията на органа по назначаването;
в)
Комисията може да предложи съдействие на Съвета за преструктуриране, по-специално чрез командироването на свои длъжностни лица за осъществяване на дейностите на агенцията под ръководството на временно изпълняващия длъжността председател или на председателя.
3. Временно изпълняващият длъжността председател може да разрешава всички плащания, гарантирани с предвидени в бюджета на Съвета за преструктуриране бюджетни кредити, и може да сключва договори, включително договори за наемане на персонал.
Член 99
Влизане в сила
1. Настоящият регламент влиза в сила на двадесетия ден след публикуването му в Официален вестник на Европейския съюз.
2. Освен в случаите, предвидени в параграфи 3 - 5, настоящият регламент се прилага от 1 януари 2016 г.
3. Чрез дерогация от параграф 2 от настоящия член, разпоредбите, свързани с правомощията на Съвета за преструктуриране да събира информация и да си сътрудничи с националните органи за преструктуриране за изготвянето на планове за преструктуриране в съответствие с членове 8 и 9, както и всички други свързани с това разпоредби се прилагат от 1 януари 2015 г.
4. Чрез дерогация от параграф 2 от настоящия член, членове 1 - 4, 6, 30, 42 - 48 и 49, член 50, параграф 1, букви а), б) и ж) - п), член 50, параграф 3, член 51, член 52, параграфи 1 и 4, член 53, параграфи 1 и 2, членове 56 - 59, 61 - 66, 80 - 84, 87 - 95 и 97 и 98 се прилагат от 19 август 2014 г.
5. Чрез дерогация от параграф 2 от настоящия член, член 69, параграф 5, член 70, параграфи 6 и 7 и член 71, параграф 3, с които на Съвета се предоставя правомощието да приема актове за изпълнение, а на Комисията - да приема делегирани актове, се прилагат от 1 ноември 2014 г.
6. Считано от 1 януари 2015 г., Съветът за преструктуриране представя на Европейския парламент, Съвета и Комисията месечен доклад, одобрен на неговата пленарна сесия, относно това дали са изпълнени условията за прехвърляне на вноски към Фонда.
Считано от 1 декември 2015 г., когато от тези доклади е видно, че не са изпълнени условията за прехвърляне на вноски към Фонда, прилагането на разпоредбите, посочени в параграф 2, се отлага всеки път с по един месец. Съветът за преструктуриране всеки път представя нов доклад в края на този месец.
Настоящият регламент е задължителен в своята цялост и се прилага пряко във всички държави членки.
Съставено в Страсбург на 15 юли 2014 година.
UREDBA (EU) št. 806/2014 EVROPSKEGA PARLAMENTA IN SVETA
z dne 15. julija 2014
o določitvi enotnih pravil in enotnega postopka za reševanje kreditnih institucij in določenih investicijskih podjetij v okviru enotnega mehanizma za reševanje in enotnega sklada za reševanje ter o spremembi Uredbe (EU) št. 1093/2010
EVROPSKI PARLAMENT IN SVET EVROPSKE UNIJE STA -
ob upoštevanju Pogodbe o delovanju Evropske unije in zlasti člena 114 Pogodbe,
ob upoštevanju predloga Evropske komisije,
po posredovanju osnutka zakonodajnega akta nacionalnim parlamentom,
ob upoštevanju mnenja Evropske centralne banke (1),
ob upoštevanju mnenja Evropskega ekonomsko-socialnega odbora (2),
v skladu z rednim zakonodajnim postopkom (3),
ob upoštevanju naslednjega:
(1)
Unija je v zadnjih desetletjih napredovala pri vzpostavljanju notranjega trga bančnih storitev. Bolje povezan notranji trg za bančne storitve je bistvenega pomena za spodbujanje gospodarske rasti v Uniji in ustreznega financiranja realnega gospodarstva. Vendar je finančna in gospodarska kriza pokazala, da je delovanje notranjega trga na tem področju ogroženo in da je tveganje finančne razdrobljenosti vse večje. To je na notranjem trgu, ki bi moral bankam omogočati opravljanje pomembnih čezmejnih dejavnosti, resnično zaskrbljujoče. Medbančni trgi so postali manj likvidni, čezmejnega bančnega poslovanja pa je vedno manj zaradi strahu pred širjenjem negativnih učinkov ter pomanjkanja zaupanja v druge nacionalne bančne sisteme in v sposobnost držav članic, da pomagajo bankam.
(2)
Razlike v nacionalnih pravilih o reševanju v različnih državah članicah in s tem povezanih upravnih praksah ter pomanjkanje poenotenega postopka odločanja za reševanje v bančni uniji prispevajo k pomanjkanju zaupanja v druge nacionalne bančne sisteme in nestabilnosti trga, saj ne zagotavljajo predvidljivosti možnih posledic propada banke.
(3)
Zlasti različne spodbude in prakse držav članic pri obravnavi upnikov bank v postopku reševanja in pri reševanju propadajočih bank z davkoplačevalskim denarjem vplivajo na dojemanje kreditnega tveganja, finančno trdnost in kapitalsko ustreznost njihovih bank, s čimer ustvarjajo neenake konkurenčne pogoje. To ogroža zaupanje javnosti v bančni sektor in ovira izvajanje pravice do ustanavljanja in prostega opravljanja storitev na notranjem trgu, ker bi bili stroški financiranja nižji, če ne bi bilo takšnih razlik v praksah držav članic.
(4)
Razlike v nacionalnih pravilih o reševanju v različnih državah članicah in s tem povezanih upravnih praksah lahko povzročijo, da imajo banke in stranke višje stroške posojil zgolj zaradi mesta njihovega sedeža ne glede na njihovo dejansko kreditno sposobnost. Poleg tega se stranke bank v nekaterih državah članicah soočajo z višjimi posojilnimi obrestnimi merami kot stranke bank v drugih državah članicah, ne glede na njihovo kreditno sposobnost.
(5)
Evropski svet je 18. oktobra 2012 sklenil, da je treba Ekonomsko in monetarno unijo glede na temeljne spremembe, s katerimi se sooča, okrepiti, da bi zagotovili ekonomsko in socialno blaginjo ter stabilnost in trajnostno blaginjo ter da bi poglabljanje ekonomske in monetarne unije moralo izhajati iz institucionalnega in pravnega okvira Unije, njegova značilnost pa bi morali biti tudi odprtost in preglednost v razmerju do držav članic, katerih valuta ni euro, ter spoštovanje celovitosti notranjega trga‟. V ta namen se ustanovi bančna unija, podprta s celovitim in podrobnim enotnim pravilnikom za finančne storitve, ki velja za celoten notranji trg. Proces približevanja bančni uniji zaznamujejo odprtost in preglednost v odnosu do nesodelujočih držav članic in spoštovanje celovitosti notranjega trga.
(6)
Evropski parlament je v svoji resoluciji z dne 7. julija 2010 s priporočili Komisiji o čezmejnem kriznem upravljanju v bančnem sektorju od Komisije zahteval, naj „na podlagi členov 50 in 114 Pogodbe o delovanju Evropske unije predloži enega ali več zakonodajnih predlogov o okviru EU za obvladovanje krize, skladu EU za finančno stabilnost in o enoti za reševanje“, v svoji resoluciji z dne 20. novembra 2012 s priporočili Komisiji o poročilu predsednikov Evropskega sveta, Evropske komisije, Evropske centralne banke in Euroskupine z naslovom „Na poti k pravi ekonomski in monetarni uniji“ pa je izjavil, da „je odprava negativnih povratnih zank med državami, bankami in realnim gospodarstvom bistvena za nemoteno delovanje ekonomske in monetarne unije (EMU)“, poudaril, da „je treba nujno sprejeti dodatne in daljnosežne ukrepe za odpravo krize v bančnem sektorju“, ter izpostavil pomen vzpostavitve „povsem delujoče evropske bančne unije“ in zagotavljanja „nadaljnjega pravilnega delovanja notranjega trga za finančne storitve in prostega pretoka kapitala“.
(7)
Kot prvi korak k bančni uniji mora enotni mehanizem nadzora (EMN), vzpostavljen z Uredbo Sveta (EU) št. 1024/2013 (4) zagotavljati, da se politika Unije, ki se nanaša na bonitetni nadzor kreditnih institucij, izvaja usklajeno in učinkovito, da se enotni pravilnik za finančne storitve uporablja enako za kreditne institucije v državah članicah euroobmočja in državah članicah, ki niso v euroobmočju, a se odločijo, da bodo sodelovale v EMN (v nadaljnjem besedilu: sodelujoče države članice), ter da se nad temi kreditnimi institucijami izvaja nadzor najvišje kakovosti.
(8)
Učinkovitejši mehanizmi za reševanje so bistveni instrument za preprečevanje škode, ki so jo v preteklosti povzročili propadi bank.
(9)
Dokler pravila in prakse o reševanju ter pristopi v zvezi z delitvijo bremena ostajajo nacionalni ter se finančna sredstva, potrebna za financiranje reševanja, zbirajo in porabljajo na nacionalni ravni, bo notranji trg ostal razdrobljen. Poleg tega imajo nacionalni nadzorniki močne spodbude za zmanjšanje potencialnega učinka bančne krize na njihova nacionalna gospodarstva, tako da sprejemajo enostranske ukrepe za zaščito bančnih poslov z njihovim ločevanjem, na primer z omejevanjem transferjev in izposojanja znotraj skupine ali določanjem strožjih zahtev po likvidnosti in kapitalu za podrejene družbe potencialno propadajočih nadrejenih družb, ki se nahajajo v njihovi pristojnosti. To omejuje čezmejne dejavnosti bank in tako ustvarja ovire za izvajanje temeljnih svoboščin ter izkrivlja konkurenco na notranjem trgu. Sporna vprašanja med matično državo in državo gostiteljico, ki so sicer obravnavana v okviru EMN in Direktive 2014/59/EU Evropskega parlamenta in Sveta (5), bi še vedno utegnila zmanjšati učinkovitost postopkov čezmejnega reševanja.
(10)
Za reševanje teh vprašanj je bilo treba okrepiti povezanost okvira reševanja za kreditne institucije in investicijska podjetja (v nadaljnjem besedilu: institucije), da bi se okrepila Unija, ponovno vzpostavila finančna stabilnost in postavil temelj za gospodarsko okrevanje. Direktiva 2014/59/EU je pomemben korak k harmonizaciji pravil v zvezi z reševanjem bank po vsej Uniji ter zagotavlja sodelovanje med organi za reševanje pri obravnavanju propadov čezmejnih bank. Čeprav navedena direktiva vzpostavlja minimalna pravila za harmonizacijo, pa ne prinaša centralizacije odločanja na področju reševanja. V osnovi določa skupne instrumente za reševanje in pooblastila za reševanje, ki so na voljo nacionalnim organom vsake države članice, vendar prepušča nacionalnim organom, da sami presodijo glede uporabe instrumentov in nacionalnih shem financiranja v podporo postopkom reševanja. S tem se zagotovi, da imajo organi orodja za dovolj zgodnje in hitro posredovanje v nestabilni ali propadajoči instituciji, da zagotovijo kontinuiteto njenih ključnih finančnih in ekonomskih funkcij, hkrati pa čim bolj zmanjšajo vpliv njenega propada na gospodarstvo in finančni sistem.
Čeprav Direktiva 2014/59/EU prenaša regulativne in posredniške naloge na Evropski nadzorni organ (Evropski bančni organ) (EBA), ustanovljen z Uredbo (EU) št. 1093/2010 Evropskega parlamenta in Sveta (6), državam članicam ne preprečuje v celoti, da bi sprejemale ločene in potencialno neskladne odločitve glede reševanja čezmejnih skupin, kar lahko vpliva na celotne stroške reševanja. Poleg tega - ker določa nacionalne sheme financiranja - ne zmanjšuje v zadostni meri odvisnosti bank od pomoči iz nacionalnih proračunov in ne preprečuje v celoti različnih pristopov držav članic k uporabi shem financiranja.
(11)
Za sodelujoče države članice se v okviru enotnega mehanizma za reševanje (EMR) centralizirana pooblastila za reševanje vzpostavijo in podelijo enotnemu odboru za reševanje (v nadaljnjem besedilu: odbor), ustanovljenemu v skladu s to uredbo, in nacionalnim organom za reševanje. Ta vzpostavitev je sestavni del procesa harmonizacije na področju reševanja, ki poteka na podlagi Direktive 2014/59/EU in sklopa enotnih določb o reševanju, določenih v tej uredbi. Enotno izvajanje ureditve za reševanje v sodelujočih državah članicah se bo izboljšalo, ker bo za to pooblaščen centralni organ, kot je EMR. Poleg tega se EMR prepleta s procesom harmonizacije na področju bonitetnega nadzora, ki izhaja iz vzpostavitve EBA, enotnega pravilnika o bonitetnem nadzoru (Uredba (EU) št. 575/2013 Evropskega parlamenta in Sveta (7) in Direktiva 2013/36/EU Evropskega parlamenta in Sveta (8)) in vzpostavitve EMN v sodelujočih državah članicah, ki je pooblaščen za izvajanje pravil Unije o bonitetnem nadzoru. Nadzor in reševanje sta dopolnjujoča se vidika oblikovanja notranjega trga za finančne storitve, pri njunem enakovrednem izvajanju pa gre za medsebojno odvisnost.
(12)
Zagotavljanje učinkovitih odločitev za reševanje propadajočih bank znotraj Unije, vključno z uporabo sredstev, ki se zberejo na ravni Unije, je bistveno za dokončno vzpostavitev notranjega trga za finančne storitve. Znotraj notranjega trga, lahko propad bank v eni državi članici vpliva na stabilnost finančnih trgov celotne Unije. Zagotavljanje učinkovitih in enotnih pravil reševanja in enakih pogojev financiranja reševanja po vseh državah članicah je v interesu ne le držav članic, v katerih te banke delujejo, ampak tudi vseh držav članic na splošno, in sicer kot sredstvo za zagotavljanje enakih konkurenčnih pogojev in za izboljšanje delovanja notranjega trga. Bančni sistemi na notranjem trgu so med seboj zelo povezani, skupine bank so mednarodne narave in aktive bank vsebujejo velik delež tujih sredstev. Brez EMR bi imele krize bank v državah članicah, ki sodelujejo v EMN, močnejši negativen sistemski učinek tudi v nesodelujočih državah članicah. Vzpostavitev EMR bo zagotovila nevtralen pristop pri obravnavanju propadajočih bank in bo tako povečala stabilnost bank sodelujočih držav članic in preprečila prelivanje učinkov kriz v nesodelujoče države članice, s tem pa olajšala delovanje notranjega trga kot celote. Mehanizmi za sodelovanje z institucijami, ustanovljenimi v sodelujočih in nesodelujočih državah članicah, bi morali biti jasni, nobena država članica ali skupina držav članic pa ne bi smela biti posredno ali neposredno diskriminirana kot kraj izvajanja finančnih storitev.
(13)
Za ponovno vzpostavitev zaupanja v bančni sektor in njegove verodostojnosti Evropska centralna banka (ECB) trenutno opravlja celovito oceno bilance stanja vseh bank, ki so pod neposrednim nadzorom. Ta ocena bi morala vsem zainteresiranim stranem zagotavljati, da so banke, ki vstopajo v EMN, s čimer spadajo v področje uporabe EMR, v osnovi stabilne in zaupanja vredne.
(14)
Po vzpostavitvi EMN z Uredbo (EU) št. 1024/2013, v skladu s katero so banke v sodelujočih državah članicah pod centralnim nadzorom ECB ali pod nadzorom pristojnih nacionalnih organov v okviru EMN, obstaja neskladje med nadzorom Unije nad takšnimi bankami in nacionalno obravnavo teh bank v postopkih reševanja v skladu z Direktivo 2014/59/EU, ki bo obravnavano z vzpostavitvijo EMR.
(15)
Ta uredba se uporablja le za banke, katerih matični nadzornik je ECB ali pristojni nacionalni organ v državah članicah, katerih valuta je euro, ali v državah članicah, katerih valuta ni euro, so vzpostavile tesno sodelovanje v skladu s členom 7 Uredbe (EU) št. 1024/2013. Področje uporabe te uredbe je povezano s področjem uporabe Uredbe (EU) št. 1024/2013. Če upoštevamo znatno raven prepletanja nadzornih nalog, dodeljenih EMN, in ukrepov za reševanje, je vzpostavitev centraliziranega sistema nadzora, ki deluje v skladu s členom 127(6) Pogodbe o delovanju Evropske unije (PDEU), izredno pomembna za proces harmonizacije reševanja v sodelujočih državah članicah. Dejstvo, da so subjekti pod nadzorom EMN, je torej mogoče šteti za posebno značilnost, za katere so za namene reševanja subjekti, ki spadajo v področje uporabe Uredbe (EU) št. 1024/2013, v objektivno in značilno drugačnem položaju. Treba je sprejeti ukrepe za vzpostavitev EMN za vse države članice, ki sodelujejo v EMN, da se olajša pravilno in stabilno delovanje notranjega trga.
(16)
Medtem ko se za banke v državah članicah, ki ostajajo zunaj EMN, uporabljajo nadzor, reševanje in finančni varovalni mehanizmi, usklajeni na nacionalni ravni, se za banke v državah članicah, ki sodelujejo v EMN, uporabljajo ureditve nadzora Unije ter nacionalne sheme za reševanje in finančni varovalni mehanizmi. Ker se nadzor in reševanje znotraj EMN nahajata na dveh različnih ravneh, posredovanje in reševanje bank v državah članicah, ki sodelujejo v EMN, ne bi bilo tako hitro, dosledno in učinkovito, kot v bankah v državah članicah zunaj EMN. Zato je centraliziran mehanizem za reševanje za vse banke, ki delujejo v državah članicah, ki sodelujejo v EMN, bistvenega pomena da se zagotovijo enaki konkurenčni pogoji.
(17)
Dokler nadzor v državi članici ostaja zunaj EMN, bi morala ta država članica ostati odgovorna za finančne posledice propada banke. EMN bi zato moral zajemati le banke in finančne institucije s sedežem v državah članicah, ki sodelujejo v EMN in so pod nadzorom ECB in nacionalnih organov v okviru EMN. Banke s sedežem v državah članicah, ki ne sodelujejo v EMN, ne bi smele biti predmet EMR. Če bi bila takšna država članica predmet EMR, bi to zanjo ustvarilo napačne spodbude. Zlasti bi lahko nadzorniki v teh državah članicah postali bolj popustljivi do bank v njihovi pristojnosti, saj ne bi bili odgovorni za celotno finančno tveganje njihovega propada. Zato bi se moral EMN za zagotovitev vzporednosti z EMR uporabljati za države članice, ki sodelujejo v EMN. Ko se država članica pridruži EMN, bi morala avtomatsko postati predmet EMR. V končni fazi bi se lahko EMR razširil na celotni notranji trg.
(18)
Da se zagotovijo enaki konkurenčni pogoji znotraj celotnega notranjega trga, je ta uredba skladna z Direktivo 2014/59/EU. Tako pravila in načela iz navedene direktive prilagaja posebnim značilnostim EMR in zagotavlja, da je za to na voljo ustrezno financiranje. Ko odbor, Svet in Komisija izvajajo pooblastila, ki so nanje prenesena s to uredbo, bi morali zanje veljati delegirani akti, regulativni in izvedbeni tehnični standardi ter smernice in priporočila, ki jih sprejme EBA na podlagi členov 10 do 15 in člena 16 Uredbe (EU) št. 1093/2010 v okviru področja uporabe Direktive 2014/59/EU. Odbor, Svet in Komisija bi morali v okviru svojih zmogljivosti in v skladu s členi 25 in 30 Uredbe (EU) št. 1093/2010 sodelovati tudi z EBA in se odzivati na zahteve za zbiranje informacij, ki jih EBA naslovi nanje v skladu s členom 35 navedene uredbe. Opozoriti je treba, da se zadnji stavek uvodne izjave 32 navedene uredbe glasi: „v primerih, ko ustrezna zakonodaja Unije podeljujejo diskrecijo pristojnim organom […], odločitve, ki jih sprejme Organ, ne morejo nadomestiti izvajanja te diskrecije v skladu s pravom Unije“. To načelo bi moralo veljati tudi za to uredbo, pri čemer bi bilo treba v celoti spoštovati načela, zapisana v primarnem pravu Unije. Glede na te ključne elemente bi morala biti EBA zmožna učinkovito opravljati svoje naloge in zagotoviti enako obravnavo med odborom, Svetom, Komisijo in nacionalnimi organi pri opravljanju podobnih nalog.
(19)
Enotni sklad za reševanje (v nadaljnjem besedilu: sklad) je bistven element, brez katerega EMR ne bi mogel delovati ustrezno. Če bi financiranje reševanja na dolgi rok ostalo na nacionalni ravni, se povezanost med državami in bančnim sektorjem ne bi povsem prekinila, investitorji pa bi še naprej določali pogoje izposojanja na podlagi sedeža bank in ne na podlagi njihove kreditne sposobnosti. Sklad bi moral pomagati zagotoviti enotne upravne prakse na področju financiranja reševanja ter preprečiti oblikovanje ovir za izvajanje temeljnih svoboščin ali izkrivljanje konkurence na enotnem trgu zaradi različnih nacionalnih praks. Sklad bi se moral financirati iz prispevkov bank, zbranih na nacionalni ravni, in bi moral biti zbran na ravni Unije v skladu z medvladnim sporazumom o prenosu in postopni vzajemnosti prispevkov (v nadaljnjem besedilu: sporazum), s čimer se bo povečala finančna stabilnost in omejila povezanost med ugotovljenim fiskalnim položajem posameznih držav članic ter stroški financiranja institucij in podjetij, ki delujejo v teh državah članicah. Da bi še dodatno prispevali k odpravi te povezanosti, odločitve, sprejete v okviru EMR, ne bi smele vplivati na fiskalne obveznosti držav članic. V zvezi s tem bi bilo treba kot vplivanje na proračunsko suverenost in fiskalne obveznosti upoštevati samo izredno javno finančno podporo. Zlasti odločitve, pri katerih se zahteva uporaba sklada ali sistema jamstva za vloge, se ne bi smele šteti kot vplivanje na proračunsko suverenost ali fiskalne obveznosti držav članic.
(20)
V tej uredbi in Direktivi 2014/59/EU so določeni pogoji za uporabo sklada in splošna merila za opredelitev določanja in izračunavanja predhodnih in naknadnih prispevkov. Sodelujoče države članice so še naprej pristojne za pobiranje prispevkov od subjektov, ki se nahajajo na njihovem ozemlju v skladu z Direktivo 2014/59/EU in s to uredbo. Sodelujoče države članice prevzamejo obveznost, da na podlagi sporazuma na sklad prenesejo prispevke, ki jih zberejo na nacionalni ravni v skladu z Direktivo 2014/59/EU in to uredbo. Med prehodnim obdobjem bodo prispevki dodeljeni različnim razdelkom, ki ustrezajo posameznim sodelujočim državam članicam (v nadaljnjem besedilu: nacionalni razdelki). Ti razdelki se bodo postopno združevali in bodo do konca prehodnega obdobja odpravljeni. V sporazumu bodo določeni pogoji, v skladu s katerimi se pogodbenice dogovorijo za prenos prispevkov, ki jih zberejo na nacionalni ravni, v sklad in za postopno združevanje razdelkov. Z datumom začetka veljavnosti sporazuma bo v nacionalne razdelke sklada možno prenesti prispevke, ki jih bodo zbrale pogodbenice. V tej uredbi so določene pristojnosti odbora za uporabo in upravljanje sklada. V sporazumu bo določeno, kako lahko odbor odpravi nacionalne razdelke, ki bodo postopno združeni.
(21)
Centralizirana uporaba pravil za reševanje institucij, določenih v Direktivi 2014/59/EU, s strani enotnega organa Unije za reševanje v sodelujočih državah članicah se lahko zagotovi le, kadar se pravila o vzpostavitvi in delovanju EMR v državah članicah uporabljajo neposredno, da se preprečijo različne razlage med državami članicami. Taka neposredna uporaba bi morala koristiti notranjemu trgu kot celoti, saj bo prispevala k zagotavljanju poštene konkurence in preprečevanju ovir za prosto izvajanje temeljnih svoboščin ne le v sodelujočih državah članicah, ampak na notranjem trgu kot celoti.
(22)
Podobno kot področje uporabe Uredbe (EU) št. 1024/2013 bi moral EMR zajeti vse kreditne institucije s sedežem v sodelujočih državah članicah. Vendar bi moralo biti znotraj okvira EMR mogoče neposredno rešiti katero koli kreditno institucijo sodelujoče države članice, da se preprečijo neskladnosti znotraj notranjega trga pri obravnavi propadajočih institucij in upnikov med postopkom reševanja. V kolikor so nadrejene družbe, investicijska podjetja in finančne institucije vključeni v konsolidiran nadzor ECB, bi morali biti vključeni v področje uporabe EMR. Čeprav ECB ne bo edina nadzorovala teh institucij, bo edini nadzornik, ki bo imel splošen vpogled v tveganje, ki mu je izpostavljena skupina in posredno tudi posamezni člani skupine. Izključitev subjektov, ki so del konsolidiranega nadzora ECB, iz področja uporabe EMR bi onemogočila načrtovanje reševanja skupin ter sprejetje strategije za reševanje skupine, zaradi česar bi bile odločitve glede reševanja precej manj učinkovite.
(23)
Znotraj EMR bi bilo treba odločitve sprejemati na najbolj ustrezni ravni. Pri sprejemanju odločitev iz te uredbe bi odbor in nacionalni organi za reševanje morali uporabljati enaka bistvena pravila.
(24)
Ker lahko politiko Unije za reševanje oblikujejo le institucije Unije in ker pri sprejetju posamezne sheme za reševanje obstaja določena raven diskrecije, je treba zagotoviti ustrezno vključenost Sveta in Komisije kot institucij, ki lahko v skladu s členom 291 PDEU izvajata izvedbena pooblastila. Oceno diskrecijskih vidikov odločitev o reševanju, ki jih sprejme odbor, bi morala opraviti Komisija. Glede na znaten vpliv odločitev o reševanju na finančno stabilnost držav članic in Unije kot take ter fiskalno suverenost držav članic je pomembno, da se izvedbeno pooblastilo za sprejemanje nekaterih odločitev v zvezi z reševanjem prenese na Svet. Zato bi moral Svet na predlog Komisije izvajati dejanski nadzor nad oceno odbora o tem, ali obstaja javni interes, in oceniti vse bistvene spremembe zneska iz sklada, ki se uporabi pri posameznem ukrepu za reševanje. Komisija bi morala biti tudi pooblaščena za sprejemanje delegiranih aktov, s katerimi podrobneje opredeli merila ali pogoje, ki jih mora upoštevati odbor pri izvajanju svojih različnih pristojnosti. Tak prenos nalog reševanja ne bi smel nikakor vplivati na delovanje notranjega trga finančnih storitev. Zato bi moral EBA ohraniti svojo vlogo in obdržati svoje pristojnosti in naloge: moral bi razvijati zakonodajo Unije, ki velja za vse države članice, in prispevati k njeni dosledni uporabi ter krepiti zbliževanje praks reševanja v vsej Uniji.
(25)
Da se zagotovi skladnost z načeli iz člena 3(3) Direktive 2014/59/EU, bi morale institucije Unije pri opravljanju nalog, ki so nanje prenesene s to uredbo, zagotoviti, da so vzpostavljene ustrezne organizacijske ureditve.
(26)
ECB, kot nadzornik znotraj EMN, in odbor bi morala biti zmožna oceniti, ali kreditna institucija propada ali bo verjetno propadla ter ali ni nobene razumne možnosti, da bi v razumnem času kakršen koli alternativen ukrep zasebnega sektorja ali nadzorni ukrep preprečil njen propad. Če odbor meni, da so izpolnjena vsa merila za sprožitev reševanja, bi moral sprejeti shemo za reševanje. Postopek v zvezi s sprejetjem sheme za reševanje, ki vključuje Svet in Komisijo, krepi potrebno operativno neodvisnost odbora, hkrati pa upošteva načelo prenosa pooblastil agencijam v skladu z razlago Sodišča Evropske unije (v nadaljnjem besedilu: Sodišče). Zato je v tej uredbi določeno, da začne shema za reševanje, ki jo sprejme odbor, veljati le, če ji v roku 24 ur po tem, ko jo odbor sprejme, Svet ali Komisija ne nasprotuje ali če jo Komisija odobri. Razlogi, zaradi katerih je Svetu dovoljeno, da na predlog Komisije nasprotuje shemi za reševanje, ki jo sprejme odbor, bi morali biti strogo omejeni na to, ali obstaja javni interes in ali Komisija bistveno spremeni znesek uporabe sklada, ki ga predlaga odbor.
Spremembo zneska sklada za 5 % ali več v primerjavi z zneskom, ki ga je prvotno predlagal odbor, bi bilo treba šteti kot bistveno. Svet bi moral predlog Komisije odobriti ali mu nasprotovati, ne da bi ga spremenil. Komisija bi morala v svoji vlogi opazovalke na sejah odbora ves čas preverjati, ali shema za reševanje, ki jo sprejme odbor, v celoti upošteva to uredbo, zagotavlja ustrezno ravnotežje med različnimi cilji in interesi, ki so v igri, upošteva javni interes in ohranja celovitost notranjega trga. Glede na to, da mora biti postopek odločanja pri ukrepih za reševanje zelo hiter, bi morala Svet in Komisija tesno sodelovati, Svet pa ne bi smel podvajati pripravljalnega dela, ki ga je že začela Komisija. Odbor bi moral svetovati nacionalnim organom za reševanje, ti pa bi morali sprejeti vse potrebne ukrepe za izvajanje sheme za reševanje.
(27)
Priprava sheme za reševanje skupine bi morala omogočati usklajeno reševanje, za katero je bolj verjetno, da bo zagotovilo najboljši rezultat za vse subjekte v skupini. Odbor ali po potrebi nacionalni organi za reševanje bi morali biti pooblaščeni za uporabo instrumenta premostitvene institucije na ravni skupine (kar lahko, kadar je primerno, vključuje dogovore o delitvi bremena), da se stabilizira skupina kot celota. Lastništvo podrejenih družb se lahko prenese na premostitveno institucijo za nadaljnjo prodajo bodisi v svežnju ali posamično, kadar so pogoji na trgu ustrezni. Odbor ali po potrebi nacionalni organ za reševanje bi moral biti pooblaščen za uporabo instrumenta za reševanje s sredstvi upnikov na ravni nadrejene družbe.
(28)
Odbor bi moral biti zlasti pooblaščen za sprejemanje odločitev v zvezi s pomembnimi subjekti ali skupinami, subjekti ali skupinami pod neposrednim nadzorom ECB ali čezmejnimi skupinami. Nacionalni organi za reševanje bi morali pomagati odboru pri načrtovanju reševanja in pri pripravi odločitev o reševanju. Pri subjektih in skupinah, ki niso pomembne in niso čezmejne, bi morali biti nacionalni organi za reševanje odgovorni zlasti za načrtovanje reševanja, oceno rešljivosti, odpravo ovir za rešljivost, ukrepe, ki jih organi za reševanje smejo izvajati pri zgodnjem posredovanju, in ukrepe za reševanje. V določenih okoliščinah bi morali nacionalni organi za reševanje svoje naloge opravljati na podlagi te uredbe in v skladu z njo in pri tem uporabljati pooblastila, prenesena nanje z nacionalnim pravom, ki prenaša Direktivo 2014/59/EU, in v skladu z njim, v kolikor to ni v nasprotju s to uredbo.
(29)
Za dobro delovanje notranjega trga je bistveno, da ista pravila veljajo za vse ukrepe za reševanje, ne glede na to, ali so jih sprejeli organi za reševanje na podlagi Direktive 2014/59/EU ali so bili sprejeti v okviru EMR. Komisija bi morala te ukrepe oceniti na podlagi člena 107 PDEU.
(30)
Kadar ukrepi za reševanje vključujejo odobritev državne pomoči v skladu s členom 107(1) PDEU ali pomoč iz sklada, se lahko odločitev o reševanju sprejme po tem, ko je Komisija sprejela pozitivno ali pogojno odločitev o združljivosti uporabe te pomoči in notranjega trga. Z odločitvijo Komisije o pomoči iz sklada se upravičencu lahko naložijo pogoji ali zaveze. Pogoji, ki jih lahko naloži Komisija, lahko vključujejo, vendar niso omejeni na, zahteve o delitvi bremena, vključno z zahtevo, da se izgube najprej pokrijejo s kapitalom, in zahtevami glede prispevkov imetnikov hibridnih deležev, imetnikov podrejenih lastniških instrumentov in nadrejenih upnikov, tudi v skladu z zahtevami iz Direktive 2014/59/EU; omejitve glede plačila dividend za delnice ali kupone instrumentov hibridnega kapitala, glede ponovnega odkupa lastnih delnic ali instrumentov hibridnega kapitala ali glede transakcij upravljanja kapitala; omejitve glede nakupa deležev v katerem koli podjetju, bodisi prek prenosa sredstev ali prek prenosa delnic; prepoved agresivnih komercialnih praks ali strategij ali oglaševanja podpore z javno pomočjo; zahteve glede tržnih deležev, določanja cen, značilnosti produkta ali druge vedenjske zahteve; zahteve glede načrtov prestrukturiranja; zahteve glede upravljanja; zahteve glede poročanja in razkritja, tudi kar zadeva skladnost s pogoji Komisije, če jih je ta določila; zahteve glede prodaje upravičenca ali vseh ali dela njegovih sredstev, pravic in obveznosti; zahteve glede likvidacije upravičenca.
(31)
Za zagotovitev hitrega in učinkovitega postopka odločanja pri reševanju, bi moral biti odbor posebna agencija Unije s specifično strukturo, ki ustreza njegovim specifičnim nalogam in ki odstopa od modela vseh drugih agencij Unije. Njegova sestava bi morala zagotoviti, da se ustrezno upoštevajo vsi zadevni interesi, ki so pomembni v postopkih reševanja. Ob upoštevanju nalog odbora bi morali biti predsednik, podpredsednik in štirje nadaljnji polnopravni člani odbora imenovani na podlagi sposobnosti, veščin, znanja na področju bančništva in financ ter izkušenj, ki so pomembne za finančni nadzor, regulacijo in reševanje institucij. Predsednik, podpredsednik in štirje nadaljnji polnopravni člani odbora bi morali biti izbrani na podlagi odprtega izbirnega postopka, o katerem bi morala biti Evropski parlament in Svet ustrezno obveščena in pri katerem bi bilo treba upoštevati načelo uravnotežene zastopanosti spolov, izkušnje in kvalifikacije. Komisija bi morala pristojnemu odboru Evropskega parlamenta predložiti ožji seznam kandidatov za mesto predsednika, podpredsednika in štirih nadaljnjih polnopravnih članov odbora. Komisija bi morala Evropskemu parlamentu v odobritev predložiti predlog za imenovanje predsednika, podpredsednika in štirih polnopravnih nadaljnjih članov odbora. Po tem, ko Evropski parlament ta predlog odobri, bi moral Svet sprejeti izvedbeni sklep o imenovanju predsednika, podpredsednika in štirih nadaljnjih polnopravnih članov odbora.
(32)
Odbor bi moral delovati na izvršnih in plenarnih sejah. Na izvršnih sejah bi ga morali sestavljati njegov predsednik, štirje nadaljnji polnopravni člani, ki bi morali delovati neodvisno in objektivno v interesu Unije kot celote, ter stalni opazovalci, ki jih imenujeta Komisija in ECB. Med razpravljanjem o reševanju institucije ali skupine s sedežem v eni sodelujoči državi članici bi bilo treba na izvršno sejo odbora povabiti člana, ki ga imenuje zadevna država članica in ki zastopa njen nacionalni organ za reševanje, ter ga vključiti v postopek odločanja. Med razpravljanjem o čezmejni skupini bi bilo treba na izvršno sejo odbora povabiti člane, ki jih imenujejo matična država članica in vse zadevne gostujoče države članice in ki zastopajo zadevne nacionalne organe za reševanje, ter jih vključiti v postopek odločanja.
(33)
Odbor bi moral na izvršni seji pripraviti vse odločitve v zvezi s postopkom reševanja in jih sprejeti v čim večjem obsegu. Ker načrti reševanja vsebujejo informacije o posameznih institucijah, bi moral odbor pripravo, oceno in odobritev načrtov reševanja obravnavati na izvršni seji. Pri uporabi sklada je pomembno, da ne pride do prednosti prvega in da se spremljajo odlivi iz sklada. Da bi zagotovili ustrezno odločanje odbora, bi moralo biti mogoče, da lahko pri ukrepu za reševanje nad pragom 5 000 000 000 EUR vsak član plenarne seje, ob upoštevanju stroge časovne omejitve, zahteva, da se odloča na plenarni seji. Kadar likvidnostna podpora ne vključuje tveganja ali ga vključuje znatno manj kot druge oblike podpore, zlasti pri kratkoročnem, enkratnem kreditiranju kapitalsko ustreznih institucij z ustreznim visokokakovostnim zavarovanjem, je upravičeno, da se za tako obliko podpore uporablja nižja utež 0,5. Ko neto združena uporaba sklada v predhodnih zaporednih 12 mesecih doseže prag 5 000 000 000 EUR na leto, se na plenarni seji oceni uporaba instrumentov za reševanje, vključno z uporabo sklada, obenem bi se na njej morala zagotoviti navodila, ki bi se na izvršni seji morala upoštevati pri naslednjih odločitvah o reševanju. Navodila za izvršno sejo bi se morala zlasti osredotočati na zagotavljanje nediskriminatorne uporabe instrumentov za reševanje, preprečevanje izčrpavanja sklada in ustrezno razlikovanje med likvidnostjo brez tveganja/z nizkim tveganjem in drugimi oblikami podpore.
(34)
Ker bi se udeleženci postopka odločanja odbora na izvršni seji menjavali glede na državo članico, v katerih zadevna institucija ali skupina posluje, bi morali stalni udeleženci zagotoviti, da so odločitve vseh različnih sestav izvršnih sej odbora dosledne, ustrezne in sorazmerne.
(35)
Odbor bi moral imeti možnost, da na svoje seje povabi opazovalce. Prenos nalog reševanja na odbor bi moral biti skladen z okvirom evropskega sistema finančnega nadzora (ESFS) ter z njegovim temeljnim ciljem, ki je oblikovati enotni pravilnik in okrepiti zbliževanje nadzorniških praks in praks reševanja v Uniji kot celoti. EBA bi moral zlasti oceniti in uskladiti pobude o načrtih reševanja v skladu z Uredbo (EU) št. 1093/2010, da bi spodbudil usklajevanje na tem področju. Zato bi moral odbor praviloma vedno povabiti EBA na razprave o zadevah, za katere mora EBA v skladu z Direktivo 2014/59/EU pripraviti tehnične standarde ali izdati smernice. Kadar je ustrezno, se na seje odbora lahko povabi tudi druge opazovalce, kot je predstavnik Evropskega mehanizma za stabilnost (ESM).
(36)
Za opazovalce bi morale veljati iste zahteve varovanja poslovne skrivnosti kot za člane odbora, uslužbence odbora in uslužbence, ki se izmenjajo s sodelujočimi državami članicami ali napotijo iz teh držav in ki izvajajo naloge reševanja.
(37)
Odbor bi moral imeti možnost, da ustanovi notranje ekipe za reševanje, ki bi jih sestavljali njegovi uslužbenci in uslužbenci nacionalnih organov za reševanje ter po potrebi opazovalci iz nesodelujočih držav članic. Te notranje ekipe za reševanje pa bi morali voditi koordinatorji, imenovani izmed uslužbencev odbora na višjih položajih, ki bi lahko bili kot opazovalci povabljeni na izvršne seje odbora.
(38)
Odbor, organi za reševanje in pristojni organi nesodelujočih držav članic bi morali skleniti memorandume o soglasju, v katerih bi na splošno opisali, kako bodo sodelovali med seboj pri opravljanju svojih nalog na podlagi Direktive 2014/59/EU. V memorandumih o soglasju bi lahko bilo med drugim pojasnjeno posvetovanje v zvezi z odločitvami odbora, ki vplivajo na podrejene družbe s sedežem v nesodelujočih državah članicah ali podružnice, ki se tam nahajajo, kadar ima nadrejena družba sedež v sodelujoči državi članici. Memorandume o soglasju bi bilo treba redno pregledovati.
(39)
Odbor bi moral delovati neodvisno. Moral bi biti zmožen obravnavati velike skupine ter delovati hitro in nepristransko. Odbor bi moral zagotavljati, da se ustrezno upoštevajo nacionalna finančna stabilnost, finančna stabilnost Unije in notranji trg. Njegovi člani bi morali imeti potrebno strokovno znanje o prestrukturiranju bank in insolventnosti.
(40)
Pri sprejemanju odločitev ali ukrepov pri izvajanju pooblastil, prenesenih s to uredbo, bi bilo treba ustrezno upoštevati pomen uveljavljanja pravice do ustanavljanja, ki jo zagotavlja PDEU, za notranji trg, in zlasti, kadar je mogoče, učinke nadaljnjega izvajanja čezmejnih dejavnosti.
(41)
Ob upoštevanju nalog odbora in ciljev reševanja, ki vključuje zaščito javnih sredstev, bi moralo biti delovanje EMR financirano iz prispevkov, ki jih vplačajo institucije s sedežem v sodelujočih državah članicah.
(42)
Odbor, kadar je ustrezno Svet, in Komisija bi morali nadomestiti nacionalne organe za reševanje, imenovane v skladu z Direktivo 2014/59/EU, v zvezi z vsemi vidiki postopka odločanja glede reševanja. Nacionalni organi za reševanje, imenovani v skladu z navedeno direktivo, bi morali še naprej opravljati dejavnosti v zvezi z izvajanjem shem za reševanje, ki jih sprejme odbor. Za zagotovitev preglednosti in demokratičnega nadzora ter za zaščito pravic institucij Unije bi moral biti odbor odgovoren Evropskemu parlamentu in Svetu za vse odločitve, ki jih sprejme na podlagi te uredbe. Zaradi preglednosti in demokratičnega nadzora bi morali imeti nacionalni parlamenti določene pravice pridobiti informacije o dejavnostih odbora ter sodelovati v dialogu z njim.
(43)
Nacionalni parlament sodelujoče države članice ali njegov pristojni odbor bi moral imeti možnost povabiti predsednika, da skupaj s predstavnikom nacionalnega organa za reševanje sodeluje v izmenjavi mnenj v zvezi z reševanjem institucij v tej državi članici. Takšna vloga nacionalnih parlamentov je ustrezna glede na možne učinke ukrepov za reševanje na javne finance, institucije, njihove stranke in zaposlene ter na trge v sodelujočih državah članicah. Predsednik in nacionalni organi za reševanje bi se morali odzvati na taka vabila in sodelovati pri takih izmenjavah mnenj z nacionalnimi parlamenti.
(44)
Za zagotovitev enotnega pristopa za institucije in skupine bi moral biti odbor pooblaščen za pripravo načrtov reševanja takšnih institucij in skupin po posvetovanju z pristojnimi nacionalnimi organi in nacionalnimi organi za reševanje. Praviloma bi moralo veljati, da se načrti reševanja skupine pripravijo za skupino kot celoto ter da se določijo ukrepi za nadrejeno družbo in vse posamezne podrejene družbe, ki so del skupine. Načrti reševanja skupine bi morali upoštevati finančno, tehnično in poslovno strukturo zadevne skupine. Če se posamezni načrti reševanja pripravijo za subjekte, ki so del skupine, bi si moral odbor ali, kadar je ustrezno, nacionalni organi za reševanje prizadevati, da bi bili ti načrti v čim večji možni meri usklajeni z načrti reševanja za preostali del skupine. Odbor ali, kadar je ustrezno, nacionalni organi za reševanje, bi morali načrte reševanja in njihove spremembe poslati pristojnemu organu, da bi bil stalno obveščen o vseh zadevah. Odbor bi moral oceniti rešljivost institucij in skupin ter sprejeti ukrepe, ki so namenjeni odpravi ovir za rešljivost, če te obstajajo. Odbor bi moral zahtevati, da nacionalni organi za reševanje uporabljajo take ustrezne ukrepe, oblikovane za odpravo ovir za rešljivost, da se zagotovi skladnost in rešljivost zadevnih institucij. Glede na občutljivost informacij, ki jih vsebujejo načrti reševanja, bi morale zanje veljati zahteve varovanja poslovne skrivnosti iz te uredbe.
(45)
Pri uporabi instrumentov za reševanje in izvajanju pooblastil za reševanje bi bilo treba upoštevati načelo sorazmernosti in posebnosti pravne oblike institucije.
(46)
Načrtovanje reševanja je bistven del učinkovitega reševanja. Odbor bi zato moral imeti pooblastila, da zahteva spremembe strukture in organizacije institucij ali skupin, da sprejme ukrepe, ki so potrebni in sorazmerni, da se zmanjšajo ali odpravijo bistvene ovire za uporabo instrumentov za reševanje ter zagotovi rešljivost zadevnih subjektov. Zaradi potencialno sistemskega pomena vseh institucij je za ohranjanje finančne stabilnosti je ključno, da lahko odbor ali, kadar je ustrezno, nacionalni organi za reševanje rešijo vsako institucijo. Za spoštovanje svobode gospodarske pobude, ki je določena v členu 16 Listine Evropske unije o temeljnih pravicah (v nadaljnjem besedilu: Listina), bi bilo treba diskrecijo odbora omejiti na to, kar je potrebno za poenostavitev strukture in delovanja institucije, zgolj zaradi izboljšanja njene rešljivosti. Poleg tega bi moral biti vsak ukrep, določen za ta namen, v skladu s pravom Unije. Ukrepi ne bi smeli biti neposredno niti posredno diskriminatorni na podlagi državljanstva in bi morali biti utemeljeni glede na prevladujoč razlog, ki je, da se opravljajo v javnem interesu finančne stabilnosti. Pri določitvi, ali je bil ukrep sprejet v splošnem javnem interesu, bi moral biti odbor, ki deluje v splošnem javnem interesu, sposoben doseči cilje reševanja, ne da bi se srečeval z ovirami pri uporabi instrumentov za reševanje ali pri izvajanju pooblastil, ki so bila nanj prenesena s to uredbo. Poleg tega ukrep ne bi smel preseči minimalnega obsega, potrebnega za dosego želenih ciljev. Pri določanju ukrepov, ki jih je treba sprejeti, bi moral odbor ali kadar je ustrezno nacionalni organi za reševanje upoštevati opozorila in priporočila Evropskega odbora za sistemska tveganja (v nadaljnjem besedilu: ESRB), ustanovljenega z Uredbo (EU) št. 1092/2010 Evropskega parlamenta in Sveta (9).
(47)
Zaradi potencialno sistemskega pomena vseh institucij je ključno, da lahko odbor, po potrebi v sodelovanju z nacionalnimi organi za reševanje, sprejme načrte reševanja, oceni rešljivost katere koli institucije in skupine ter, kadar je potrebno, sprejme ukrepe za obravnavo ali odpravo ovir za rešljivost institucije v sodelujočih državah članicah. Propad sistemsko pomembnih institucij, tudi tistih iz člena 131 Direktive 2013/36/EU, bi lahko pomenil znatno tveganje za delovanje finančnih trgov in imel negativen učinek na finančno stabilnost. Odbor bi moral prednostno poskrbeti za pripravo načrtov reševanja teh sistemsko pomembnih institucij ter za oceno njihove rešljivosti in sprejetje vseh ukrepov, potrebnih za obravnavo ali odpravo vseh ovir za to rešljivost, pri čemer to ne bi smelo posegati v njegovo neodvisnost in obveznost, da načrtuje reševanje in oceni rešljivosti vseh institucij, za katere je pristojen.
(48)
Načrti reševanja bi morali vključevati postopke za obveščanje predstavnikov zaposlenih ter posvetovanje z njimi v celotnem postopku reševanja, kadar je ustrezno. V zvezi s tem bi bilo treba po potrebi upoštevati kolektivne pogodbe ali druge dogovore socialnih partnerjev ter pravo Unije in nacionalno pravo o vključenosti sindikatov in predstavnikov delavcev v procese prestrukturiranja družb.
(49)
Odbor ali po potrebi nacionalni organi za reševanje bi morali v zvezi z obveznostjo priprave načrtov reševanja v okviru načrtov reševanja ter pri uporabi različnih pristojnosti in instrumentov, ki jih imajo na voljo, upoštevati naravo poslovanja subjekta, njeno delniško strukturo, pravno obliko, profil tveganja, velikost in pravni status ter povezanost z drugimi institucijami ali s širšim finančnim sistemom, obseg in zapletenost njenih dejavnosti, to, ali je vključena v institucionalno shemo za zaščito vlog ali drug sistem vzajemne solidarnosti, ali opravlja investicijske storitve ali dejavnosti in ali je verjetno, da bi njen propad in posledično prenehanje v okviru običajnega insolvenčnega postopka pomembno negativno vplivala na finančne trge, na druge institucije, na pogoje financiranja ali na širše gospodarstvo; pri tem bi morali zagotoviti, da bi se ureditev uporabljala na ustrezen in sorazmeren način ter da bi bilo upravno breme, povezano z obveznostjo priprave načrtov reševanja, čim manjše. Vsebina in informacije, določene v delu A Priloge k Direktivi 2014/59/EU, določajo minimalni standard za subjekte, ki so jasno sistemsko pomembni, vendar je za posamezno institucijo dovoljeno uporabiti drugačne ali znatno blažje zahteve za načrtovanje reševanja in za informiranje v zvezi s tem, posodobitve pa se lahko zahtevajo manj kot enkrat letno. Za mali subjekt z majhno povezanostjo in ki ni zelo zapleten, bi načrt reševanja lahko bil manj obsežen. Poleg tega bi bilo treba ureditev uporabljati tako, da ne bi ogrožala stabilnosti finančnih trgov. Zlasti v razmerah, v katerih so težave večje ali obstajajo celo dvomi o odpornosti številnih subjektov, je bistveno, da se upošteva tveganje širjenja negativnih učinkov ukrepov, sprejetih v zvezi z vsakim posameznim subjektom.
(50)
Kadar Direktiva 2014/59/EU nacionalnim organom za reševanje dopušča možnost uporabe poenostavljenih obveznosti ali oprostitev obveznosti glede zahteve po pripravi načrtov reševanja, bi bilo treba določiti postopek, po katerem bi lahko odbor ali po potrebi nacionalni organi za reševanje odobrili uporabo takšnih poenostavljenih obveznosti.
(51)
V skladu s kapitalsko strukturo subjektov, odvisnih od centralnega organa, za namene te uredbe, odbor ali, kadar je ustrezno, nacionalni organi za reševanje, ne bi smeli biti zavezani, da pripravijo načrt reševanja le zato, ker je centralni organ, od katerega so odvisni ti subjekti, pod neposrednim nadzorom ECB. Pri pripravi načrtov reševanja skupine bi bilo treba posebej upoštevati morebitni učinek ukrepov za reševanje v vseh državah članicah, kjer skupina deluje.
(52)
EMR bi moral temeljiti na okvirih Uredbe (EU) št. 1024/2013 in Direktive 2014/59/EU. Zato bi moral biti odbor pooblaščen, da zgodaj posreduje, kadar se finančni položaj ali kapitalska ustreznost subjekta poslabša. Informacije, ki jih odbor na tej stopnji prejme od nacionalnih organov za reševanje ali ECB, so bistvene za odločitev o ukrepih, ki jih lahko izvede za pripravo na reševanje zadevnega subjekta institucije.
(53)
Za zagotovitev hitrih ukrepov za reševanje, ko so ti potrebni, bi moral odbor v sodelovanju z ECB ali zadevnim pristojnim nacionalnim organom tesno spremljati položaj zadevnih subjektov in njihovo upoštevanje ukrepov zgodnjega posredovanja, ki so bili zanje sprejeti. Ustrezni organ bi moral pri ugotavljanju, ali bi lahko ukrep zasebnega sektorja v razumnem času preprečil propad subjekta, upoštevati učinkovitost ukrepov zgodnjega posredovanja, ki se izvajajo v časovnem okviru, ki ga določi pristojni organ.
(54)
Odbor ter nacionalni organi za reševanje in pristojni organi, tudi ECB, bi morali po potrebi skleniti memorandum o soglasju, v katerem bi bili navedeni splošni pogoji njihovega sodelovanja pri opravljanju nalog v okviru prava Unije. Memorandum o soglasju bi bilo treba redno pregledovati.
(55)
Pri sprejemanju odločitev ali ukrepov, zlasti v zvezi s subjekti, ki imajo sedež v sodelujočih državah članicah in nesodelujočih državah članicah, bi bilo treba upoštevati tudi morebitne škodljive učinke na te države članice, kot so grožnje za finančno stabilnost njihovih finančnih trgov, in na druge subjekte s sedežem v teh državah članicah.
(56)
Za čim večje zmanjšanje motenj na finančnih trgih in v gospodarstvu bi bilo treba postopek reševanja izvesti hitro. Vlagateljem bi bilo treba dostop vsaj do zajamčenih vlog zagotoviti čim prej, v vsakem primeru pa v enakih rokih, kot so določeni v Direktivi 2014/49/EU Evropskega parlamenta in Sveta (10). Komisija bi morala med celotnim postopkom reševanja imeti dostop do vseh informacij, ki se ji zdijo potrebne za sprejetje odločitve na podlagi informacij v postopku reševanja.
(57)
Odločitev, da se subjekt začne reševati, bi bilo treba sprejeti, preden je iz bilance stanja finančnega subjekta razvidna insolventnost in preden se ves kapital izčrpa. Reševanje bi bilo treba začeti po ugotovitvi, da subjekt propada ali bo verjetno propadel in da propada v razumnem obdobju ne bi preprečili nobeni alternativni ukrepi zasebnega sektorja. Dejstvo, da subjekt ne izpolnjuje zahtev za dovoljenje, samo po sebi ne bi smelo upravičiti začetka reševanja, zlasti če je subjekt še vedno sposoben ali bo verjetno še vedno sposoben uspešno poslovati. Subjekt bi bilo treba obravnavati kot propadajoči subjekt ali subjekt, ki bo verjetno propadel, kadar krši ali bo v bližnji prihodnosti verjetno kršil zahteve za nadaljnje dovoljenje, kadar sredstva subjekta so ali bodo v bližnji prihodnosti verjetno postala manjša od njegovih obveznosti, kadar subjekt ni več sposoben ali v bližnji prihodnosti verjetno ne bo več sposoben plačevati svojih dolgov ob zapadlosti ali kadar subjekt zaprosi za izredno javno finančno podporo, razen v posebnih okoliščinah, določenih v tej uredbi. Potreba po izredni likvidnostni pomoči centralne banke sama po sebi ne bi smela biti pogoj, ki zadostno dokazuje, da subjekt ni sposoben ali bo v bližnji prihodnosti verjetno postal nesposoben plačevati svoje obveznosti ob zapadlosti. Če za to pomoč jamči država, bi se morala za subjekt, ki dostopa do nje, uporabljati pravila o državni pomoči. Za ohranitev finančne stabilnosti, zlasti v primeru sistemskega pomanjkanja likvidnosti, državno jamstvo za likvidnostna posojila, ki jih odobrijo centralne banke, ali državno jamstvo za na novo izdane obveznosti, da bi odpravili resno motnjo v gospodarstvu države članice, ne bi smelo sprožiti uporabe okvira za reševanje, če so izpolnjeni nekateri pogoji. Zlasti bi morali biti ukrepi državnega jamstva odobreni v okviru državne pomoči in ne bi smeli biti del večjega svežnja pomoči, uporaba teh ukrepov pa bi morala biti časovno strogo omejena. Jamstva držav članic za terjatve iz naslova lastniškega kapitala bi morala biti prepovedana.
Države članice bi morale pri dajanju jamstva zagotoviti, da od subjekta zanj prejmejo ustrezno plačilo. Poleg tega zagotovitev izredne javne finančne podpore ne bi smela sprožiti reševanja, kadar država članica kot previdnostni ukrep pridobi lastniški delež v subjektu, ki izpolnjuje kapitalske zahteve, vključno s subjektom v javni lasti. To se lahko zgodi na primer takrat, ko mora subjekt zbrati nov kapital zaradi rezultatov stresnega testa na podlagi scenarijev ali enakovrednega preizkusa, ki ga opravijo organi za makrobonitetni nadzor in ki vključuje zahtevo za vzdrževanje finančne stabilnosti v okviru sistemske krize, vendar subjekt kapitala ne more zbrati zasebno na trgih. Subjekta se ne bi smelo obravnavati kot propadajoči subjekt ali subjekt, ki bo verjetno propadel, zgolj zato, ker mu je bila pred začetkom veljavnosti te uredbe zagotovljena izredna javna finančna podpora. Navsezadnje lahko dostop do likvidnostnih posojil, vključno z izredno likvidnostno pomočjo, ki jo zagotavljajo centralne banke, pomeni državno pomoč na podlagi okvira Unije o državni pomoči.
(58)
Likvidacija propadajočega subjekta po običajnem insolvenčnem postopku bi lahko ogrozila finančno stabilnost, povzročila motnje pri zagotavljanju bistvenih storitev in vplivala na zaščito vlagateljev. V takem primeru je uporaba instrumentov za reševanje v javnem interesu. Zato bi morali biti cilji reševanja zagotovitev neprekinjenega opravljanja bistvenih finančnih storitev, ohranitev stabilnosti finančnega sistema, zmanjšanje moralnega tveganja s čim večjim zmanjšanjem odvisnosti propadajočih subjektov od javne finančne podpore in zaščita vlagateljev.
(59)
Vendar bi bilo treba vedno preučiti možnost prenehanja insolventnega subjekta po običajnem insolvenčnem postopku, preden se sprejme odločitev o ohranitvi subjekta kot delujočega podjetja. Insolventni subjekt bi bilo treba ohraniti kot delujoče podjetje zaradi finančne stabilnosti in, kolikor je mogoče, z uporabo zasebnih sredstev. To bi bilo mogoče doseči s prodajo ali združitvijo s kupcem iz zasebnega sektorja, po odpisu obveznosti subjekta ali po pretvorbi njenega dolga v kapital, da se izvede dokapitalizacija.
(60)
Odbor, Svet in Komisija bi morali pri sprejemanju ali pripravi odločitev na podlagi pooblastil za reševanje zagotoviti, da se ukrepi za reševanje sprejmejo v skladu z določenimi načeli, vključno s tem, da delničarji in upniki krijejo ustrezen del izgub, da se poslovodstvo načeloma zamenja, da so stroški reševanja subjekta čim manjši ter da se upniki istega razreda obravnavajo enakovredno. Zlasti kadar se upniki istega razreda v zvezi z ukrepi za reševanje obravnavajo različno, bi morale biti takšne razlike upravičene na podlagi javnega interesa in ne bi smele biti niti neposredno niti posredno diskriminatorne na podlagi državljanstva.
(61)
Omejitve pravic delničarjev in upnikov bi morale biti skladne s členom 52 Listine. Instrumente za reševanje bi bilo zato treba uporabiti samo za tiste subjekte, ki propadajo ali bodo verjetno propadli, in samo kadar je treba uresničevati cilj finančne stabilnosti v splošnem interesu. Instrumente za reševanje bi bilo treba uporabiti zlasti, kadar prenehanje subjekta ni mogoče z običajnim insolvenčnim postopkom, ne da bi se pri tem destabiliziral finančni sistem, ukrepi pa so potrebni, da se zagotovi hiter prenos in nadaljevanje sistemsko pomembnih funkcij, ter kadar ni realne možnosti za alternativno zasebno reševanje, vključno z dokapitalizacijo s strani obstoječih delničarjev ali tretjih strani, s katero bi se lahko v celoti obnovilo uspešno poslovanje subjekta.
(62)
Poseganje v lastninske pravice ne bi smelo biti nesorazmerno. Posledično prizadeti delničarji in upniki ne bi smeli imeti večjih izgub od izgub, ki bi jih imeli, če bi subjekt prenehal poslovati v času sprejetja odločitve o reševanju. V primeru delnega prenosa sredstev institucije v postopku reševanja na zasebnega kupca ali premostitveno institucijo bi moral preostali del institucije v postopku reševanja prenehati poslovati po običajnem insolvenčnem postopku. Za zaščito delničarjev in upnikov subjekta med postopkom prenehanja bi morali ti imeti pravico do poplačila svojih terjatev v višini, ki ni nižja od tega, kar bi po oceni prejeli, če bi subjekt kot celota prenehal poslovati po običajnem insolvenčnem postopku.
(63)
Za zaščito pravic delničarjev in upnikov bi bilo treba določiti jasne obveznosti glede vrednotenja sredstev in obveznosti institucije v postopku reševanja ter, kadar se to zahteva v skladu s to uredbo, glede vrednotenja obravnave, ki bi je bili delničarji in upniki deležni, če bi subjekt prenehal po običajnem insolvenčnem postopku. Možnost za začetek vrednotenja bi morala obstajati že v zgodnji fazi posredovanja. Preden se sprejme kakršen koli ukrep za reševanje, bi bilo treba opraviti pošteno, skrbno in realno vrednotenje sredstev in obveznosti subjekta. Za tako vrednotenje bi morala obstajati možnost pravice do pritožbe le skupaj z odločitvijo o reševanju. Poleg tega bi bilo treba, kadar se to zahteva v skladu s to uredbo, po uporabi instrumentov za reševanje izvesti naknadno primerjavo med obravnavo, ki so je delničarji in upniki bili deležni ter obravnavo, ki bi je bili deležni v okviru običajnega insolvenčnega postopka. Če se ugotovi, da so delničarji in upniki pri poplačilu terjatev prejeli manj, kot bi prejeli v okviru običajnega insolvenčnega postopka, bi morali biti, kadar se to zahteva v skladu s to uredbo, upravičeni do izplačila razlike. To morebitno razliko bi moral izplačati sklad, ustanovljen v skladu s to uredbo.
(64)
Ob propadu subjekta je pomembno pripoznanje izgub. Vrednotenje sredstev in obveznosti propadajočih subjektov bi moralo temeljiti na poštenih, preudarnih in realnih predpostavkah v trenutku uporabe instrumentov za reševanje. Pri vrednotenju pa finančno stanje subjekta ne bi smelo vplivati na vrednost obveznosti. V nujnih primerih bi bilo treba odboru omogočiti hitro vrednotenje sredstev ali obveznosti propadajočega subjekta. To vrednotenje bi moralo biti začasno in bi se moralo uporabljati do izvedbe neodvisnega vrednotenja.
(65)
Za zagotovitev, da je postopek reševanja še naprej objektiven in zanesljiv, je treba določiti vrstni red, po katerem bi se odpisale ali konvertirale nezavarovane terjatve upnikov do institucije v postopku reševanja. Za omejitev tveganja, da upniki utrpijo večje izgube, kot bi jih, če bi institucija prenehala po običajnem insolvenčnem postopku, bi bilo treba vrstni red, ki se določi, uporabiti tako v običajnem insolvenčnem postopku kot v postopkih odpisa dolga ali konverzije pri postopku reševanja. To bi olajšalo tudi določitev cene dolga.
(66)
Odbor bi moral odločiti o podrobni shemi za reševanje. Zadevni instrumenti za reševanje bi morali vključevati instrument prodaje poslovanja, instrument premostitvene institucije, instrument za reševanje s sredstvi upnikov in instrument izločitve sredstev, ki so prav tako določeni v Direktivi 2014/59/EU. Shema bi morala omogočati tudi oceno, ali so izpolnjeni pogoji za odpis dolga in konverzijo kapitalskih instrumentov.
(67)
Odbor bi moral pri sprejemanju ukrepov za reševanje upoštevati ukrepe, določene v načrtih reševanja, in jim slediti, razen če ob upoštevanju okoliščin primera oceni, da bodo cilji reševanja učinkoviteje doseženi s sprejetjem ukrepov, ki niso določeni v teh načrtih reševanja.
(68)
Instrumenti za reševanje bi morali vključevati prodajo poslovanja ali delnic institucije v postopku reševanja, vzpostavitev premostitvenega subjekta, ločevanje donosnih sredstev od oslabljenih ali nedonosnih sredstev propadajočega subjekta ter reševanje slednjega s sredstvi delničarjev in upnikov.
(69)
Kadar se instrumenti za reševanje uporabijo za prenos sistemsko pomembnih storitev ali uspešnih poslovnih dejavnosti subjekta na stabilen subjekt, kot je zasebni kupec ali premostitveni subjekt, bi bilo treba preostali del subjekta likvidirati.
(70)
Instrument prodaje poslovanja bi moral omogočati prodajo subjekta ali delov njegovega poslovanja enemu ali več kupcem brez soglasja delničarjev.
(71)
Vse neto prihodke iz prenosa sredstev ali obveznosti institucije v postopku reševanja pri uporabi instrumenta prodaje poslovanja bi moral dobiti preostali del subjekta v postopku prenehanja. Pri uporabi instrumenta prodaje poslovanja bi morali vse neto prihodke iz prenosa lastniških instrumentov, ki jih je izdala institucija v postopku reševanja, dobiti lastniki teh delnic ali drugih lastniških instrumentov v preostalem delu subjekta v postopku prenehanja. Prihodke bi bilo treba zmanjšati za stroške, ki nastanejo zaradi propada subjekta in postopka reševanja.
(72)
Instrument izločitve sredstev bi moral organom omogočati prenos sredstev, pravic ali obveznosti institucije v postopku reševanja na ločen nosilec. Ta instrument bi se lahko uporabil le v povezavi z drugimi instrumenti, da bi se preprečila neupravičena konkurenčna prednost propadajočega subjekta.
(73)
Z učinkovito ureditvijo reševanja bi bilo treba čim bolj zmanjšati stroške reševanja propadajočega subjekta, ki jih krijejo davkoplačevalci. Prav tako bi bilo z njo treba zagotoviti, da je mogoče rešiti sistemske subjekte, ne da bi bila pri tem ogrožena finančna stabilnost. Ta cilj se doseže z instrumentom za reševanje s sredstvi upnikov, ki zagotavlja, da delničarji in upniki propadajočega subjekta prevzamejo ustrezen del izgube in stroškov, ki nastanejo zaradi propada subjekta. Instrument za reševanje s sredstvi upnikov bo zato delničarje in upnike subjekta bolj spodbudil k spremljanju zdravja subjekta v običajnih razmerah. To je prav tako v skladu s priporočilom odbora za finančno stabilnost, naj se v okvir za reševanje kot dodatna možnost v povezavi z drugimi instrumenti za reševanje vključijo pooblastila za odpis in konverzijo.
(74)
Za zagotovitev potrebne prilagodljivosti pri razdelitvi izgub med upnike v različnih okoliščinah je ustrezno, da se instrument za reševanje s sredstvi upnikov uporabi, kadar je cilj propadajoči subjekt rešiti kot delujoče podjetje, če obstaja realna možnost, da začne subjekt ponovno uspešno poslovati, ter kadar se sistemsko pomembne storitve prenesejo na premostitveni subjekt in preostali del subjekta preneha poslovati in se postopno ukine.
(75)
Kadar se instrument za reševanje s sredstvi upnikov uporabi za obnovitev kapitala propadajočega subjekta, da se omogoči nadaljevanje njegovega poslovanja, bi moralo reševanje prek instrumenta za reševanje s sredstvi upnikov spremljati menjava poslovodstva, razen kadar je njegova ohranitev ustrezna in potrebna za uresničitev ciljev reševanja, ter poznejše prestrukturiranje subjekta in njegovih dejavnosti tako, da se odpravijo razlogi za njegov propad. To prestrukturiranje bi bilo treba izvesti z načrtom reorganizacije poslovanja. Kadar je ustrezno, bi morali biti tovrstni načrti skladni z načrtom prestrukturiranja, ki ga mora subjekt v skladu z okvirom Unije za državne pomoči predložiti Komisiji. Načrt bi moral poleg ukrepov, namenjenih ponovni vzpostavitvi dolgoročnega uspešnega poslovanja subjekta, vključevati zlasti ukrepe za omejitev pomoči na minimalno delitev bremen ter ukrepe, ki omejujejo izkrivljanje konkurence.
(76)
Instrumenta za reševanje s sredstvi upnikov ni ustrezno uporabiti za terjatve, ki so zavarovane s poroštvom, premoženjem ali drugim jamstvom. Vendar je zaželeno, da se lahko instrument za reševanje s sredstvi upnikov uporabi za čim več nezavarovanih obveznosti propadajočega subjekta, da se tako zagotovi učinkovitost tega instrumenta in doseganje njegovih ciljev. Kljub temu je ustrezno iz področja uporabe instrumenta za reševanje s sredstvi upnikov izvzeti nekatere vrste nezavarovanih obveznosti. Zaradi zaščite imetnikov kritih vlog se instrument za reševanje s sredstvi upnikov ne bi smel uporabljati za vloge, zaščitene na podlagi Direktive 2014/49/EU. Za zagotovitev kontinuitete kritičnih funkcij se instrument za reševanje s sredstvi upnikov ne bi smel uporabljati za nekatere obveznosti do delojemalcev propadajočega subjekta ali za komercialne terjatve, povezane z blagom in storitvami, ki so ključne za tekoče poslovanje subjekta. Zaradi izpolnjevanja obveznosti v zvezi s pokojninskimi pravicami in zneski pokojnin, dolgovanih organizacijam za pokojninsko zavarovanje in pokojninskim skrbnikom, se instrument za reševanje s sredstvi upnikov ne bi smel uporabljati za obveznosti propadajočega subjekta do pokojninske sheme, razen za obveznosti v zvezi s pokojninskimi prejemki, ki izhajajo iz variabilnih prejemkov in ki ne izhajajo iz kolektivnih pogodb. Zaradi zmanjšanja nevarnosti širjenja negativnih vplivov po sistemu se instrument za reševanje s sredstvi upnikov ne bi smel uporabljati za obveznosti, ki izhajajo iz sodelovanja v plačilnih sistemih, katerih preostala zapadlost je krajša od sedmih dni, ali za obveznosti do subjektov - razen subjektov, ki so del iste skupine - s prvotno zapadlostjo, krajšo od sedmih dni.
(77)
Omogočiti bi bilo treba, da se obveznosti v nekaterih okoliščinah izvzamejo ali delno izvzamejo iz reševanja s sredstvi upnikov, vključno kadar instrumenta za reševanje s sredstvi upnikov za takšno obveznost ni mogoče uporabiti v razumnem času, kadar je izvzetje nujno potrebno in sorazmerno za zagotovitev kontinuitete opravljanja kritičnih funkcij in glavnih poslovnih področij ali kadar bi se vrednost - če bi za te obveznosti uporabili instrument za reševanje s sredstvi upnikov - tako zmanjšala, da bi bile izgube drugih upnikov večje, kot če teh obveznosti ne bi izvzeli iz reševanja s sredstvi upnikov. Omogočiti bi bilo treba tudi, da se obveznosti izvzamejo ali delno izvzamejo, kadar je potrebno za preprečevanje širjenja negativnih učinkov in finančne nestabilnosti, ki lahko povzročijo resno motnjo v gospodarstvu države članice. Pri opravljanju ocen bi moral odbor ali po potrebi nacionalni organi za reševanje preučiti posledice morebitne uporabe instrumenta za reševanje s sredstvi upnikov za obveznosti, ki izhajajo iz upravičenih vlog fizičnih oseb ter mikro-, malih in srednjih podjetij nad ravnjo kritja iz Direktive 2014/49/EU.
(78)
Kadar se uporabijo ta izvzetja, se lahko raven odpisa ali konverzije drugih upravičenih obveznosti poveča, da se upoštevajo taka izvzetja ob spoštovanju načela, da noben upnik ne sme biti na slabšem kot v običajnem insolvenčnem postopku. Kadar izgub ni mogoče prenesti na druge upnike, lahko sklad odobri prispevek za institucijo v postopku reševanja, pri čemer mora biti izpolnjenih več strogih pogojev, med drugim, da so bile izgube v višini najmanj 8 % skupnih obveznosti, vključno s kapitalom, že pokrite in da je financiranje iz sklada omejeno na 5 % skupnih obveznosti, vključno s kapitalom, ali sredstev, ki so na voljo skladu, ali na znesek, ki ga je v treh letih mogoče zbrati z naknadnimi prispevki, odvisno od tega, kar je nižje.
(79)
Odboru bi moralo biti omogočeno, da v izjemnih okoliščinah, kadar so bile obveznosti izvzete in je bil za reševanje s sredstvi upnikov namesto teh obveznosti uporabljen prispevek iz sklada do dovoljene zgornje meje, poišče sredstva izmed alternativnih sredstev financiranja.
(80)
Najmanjši znesek reševanja s sredstvi upnikov v višini 8 % skupnih obveznosti iz te uredbe bi bilo treba izračunati na podlagi vrednotenja, izvedenega v skladu s to uredbo. Pretekle izgube, ki so jih še pred tem vrednotenjem pokrili delničarji z zmanjšanjem kapitala, ne bi smele biti vključene v ta odstotni delež.
(81)
Ker je zaščita kritih vlagateljev eden najpomembnejših ciljev reševanja, se instrument za reševanje s sredstvi upnikov ne bi smel uporabljati za krite vloge. Vendar sistem jamstva za vloge prispeva k financiranju reševanja s pokritjem izgub v obsegu neto izgub, ki bi jih utrpel po izplačilu nadomestila vlagateljem v običajnem insolvenčnem postopku. Izvajanje pooblastil za reševanje s sredstvi upnikov bi zagotovilo, da imajo vlagatelji še naprej dostop do svojih vlog, kar je glavni razlog za vzpostavitev sistemov jamstva za vloge. Če se v teh primerih ti sistemi ne bi uporabljali, bi to ustvarilo nepošteno prednost glede na preostale upnike, ki bi bili predmet izvajanja pooblastil organa za reševanje.
(82)
Kadar se vloge v okviru reševanja subjekta prenesejo na drug subjekt, zavarovanje vlagateljev ne bi smelo presegati ravni kritja iz Direktive 2014/49/EU. Zato bi bilo treba terjatve, povezane z vlogami, ki ostanejo v instituciji v postopku reševanja, omejiti na razliko med prenesenimi sredstvi in ravnjo kritja iz Direktive 2014/49/EU. Kadar prenesene vloge presegajo raven kritja, vlagatelji ne bi smeli imeti nobenih terjatev do sistema jamstva za vloge, ki ostanejo v instituciji v postopku reševanja.
(83)
Za preprečitev, da bi subjekti svoje obveznosti strukturirali na način, ki ovira učinkovitost instrumenta za reševanje s sredstvi upnikov, bi bilo ustrezno določiti, da morajo subjekti vedno izpolnjevati minimalne zahteve za kapital in upravičene obveznosti, za katere se lahko uporablja instrument za reševanje s sredstvi upnikov, izražene kot odstotek vseh obveznosti in kapitala subjekta.
(84)
Pri določitvi minimalnih zahtev za kapital in upravičene obveznosti v okviru skupine bi bilo treba sprejeti pristop od zgoraj navzdol. S tem pristopom bi se moralo priznati, da se ukrep za reševanje uporabi na ravni posameznega pravnega subjekta in da je nujno, da ima subjekt v skupini, v kateri pride do izgub, zmogljivosti za pokrivanje izgub ali lahko do njih dostopa. V ta namen bi bilo treba zagotoviti, da se zmogljivosti za pokrivanje izgub v okviru skupine porazdelijo po celotni skupini v skladu z ravnjo tveganja pri pravnih subjektih, ki jo sestavljajo. Minimalne zahteve za kapital in upravičene obveznosti za vsako od podrejenih družb bi bilo treba oceniti ločeno. Poleg tega bi bilo treba zagotoviti, da bi bili ves kapital in obveznosti, ki so vključeni v konsolidirane minimalne zahteve za kapital in upravičene obveznosti, v subjektih, v katerih so izgube verjetne ali ki so drugače zmožni izgube pokriti.
Ta uredba bi morala omogočati reševanje z več vstopnimi točkami ali eno vstopno točko. Minimalne zahteve za kapital in upravičene obveznosti bi morale odražati strategijo reševanja, ki je v skladu z načrtom reševanja ustrezna za skupino. Minimalne zahteve za kapital in upravičene obveznosti bi se morale zahtevati na ustrezni ravni v skupini, kar bi odražalo pristop reševanja z več vstopnimi točkami ali reševanja z eno vstopno točko, ki se določi v načrtu reševanja, pri tem pa bi bilo treba upoštevati, da se lahko v nekaterih okoliščinah uporabi drugačen pristop od tistega, ki je določen v načrtu, saj bi na primer omogočil učinkovitejše doseganje ciljev reševanja. Na podlagi tega in ne glede na to, ali je skupina izbrala pristop reševanja z več vstopnimi točkami ali z eno vstopno točko, bi morale za vse subjekte v skupini ves čas veljati trdne minimalne zahteve za kapital in upravičene obveznosti, da bi se izognili tveganju širjenja negativnih vplivov in tveganju navala na banke.
(85)
Najboljša metoda reševanja bi morala biti odvisna od okoliščin primera in v ta namen bi morali biti na voljo vsi instrumenti za reševanje, ki jih določa Direktiva 2014/59/EU. Odbor, Komisija in Svet bi morali pri odločanju o shemi za reševanje v največji možni meri izbrati shemo, ki je za sklad najcenejša.
(86)
Z Direktivo 2014/59/EU so na nacionalne organe za reševanje prenesena pooblastila za odpis in konverzijo kapitalskih instrumentov, ker lahko pogoji za odpis in konverzijo kapitalskih instrumentov sovpadajo s pogoji za reševanje, tako da je treba v takem primeru pripraviti oceno, ali zgolj odpis in konverzija kapitalskih instrumentov zadostujeta za obnovo finančne trdnosti zadevnega subjekta ali pa je treba sprejeti tudi ukrep za reševanje. Praviloma se bo uporabljala v zvezi z reševanjem. Odbor bi moral pod nadzorom Komisije ali po potrebi Sveta nadomestiti nacionalne organe za reševanje tudi v tej funkciji in bi zato moral biti pooblaščen, da oceni, ali so pogoji za odpis in konverzijo kapitalskih instrumentov izpolnjeni, ter odločiti, ali naj za subjekt začne postopek reševanja, če so izpolnjene tudi zahteve za reševanje.
(87)
Učinkovitost in enotnost ukrepa za reševanje bi morala biti zagotovljena v vseh sodelujočih državah članicah. V ta namen bi moral biti odbor pooblaščen, da kadar nacionalni organ za reševanje ni upošteval odločitve odbora na podlagi te uredbe ali jo je uporabil na način, ki ogroža katerega od ciljev reševanja ali učinkovito izvajanje sheme za reševanje, na drugo osebo prenese določene pravice, sredstva ali obveznosti institucije v postopku reševanja, zahteva konverzijo dolžniških instrumentov, ki vsebujejo pogodbeni pogoj za konverzijo v določenih okoliščinah, ali sprejme kakršen koli potreben ukrep, ki v pomembnem obsegu odpravlja grožnjo za zadevni cilj reševanja. Vsak ukrep nacionalnega organa za reševanje, ki bi omejil izvajanje pooblastil ali funkcij odbora ali vplival nanje, bi bilo treba izključiti.
(88)
Zadevni subjekti, telesa in organi, ki so vključeni v uporabo te uredbe, bi morali sodelovati v skladu z dolžnostjo lojalnega sodelovanja, ki je določena v Pogodbah.
(89)
Za izboljšanje učinkovitosti EMR bi moral odbor v vseh okoliščinah tesno sodelovati z EBA. Po potrebi bi moral odbor sodelovati tudi z ESRB, Evropskim nadzornim organom (Evropskim organom za zavarovanja in poklicne pokojnine) (EIOPA), ustanovljenim z Uredbo (EU) št. 1094/2010 Evropskega parlamenta in Sveta (11), Evropskim nadzornim organom (Evropskim organom za vrednostne papirje in trge) (ESMA), ustanovljenim z Uredbo (EU) št. 1095/2010 Evropskega parlamenta in Sveta (12) in drugimi organi, ki so del ESFS. Poleg tega bi moral odbor tesno sodelovati z ECB in drugimi organi, ki so pooblaščeni za nadzor subjektov v okviru EMN, zlasti v zvezi s skupinami, ki so pod konsolidiranim nadzorom ECB. Za učinkovito upravljanje postopka reševanja propadajočih bank bi moral odbor sodelovati z nacionalnimi organi za reševanje na vseh stopnjah postopka reševanja. Zato je to sodelovanje potrebno ne le za izvajanje odločitev o reševanju, ki jih sprejme odbor, ampak tudi pred sprejetjem vsakršne odločitve o reševanju, na stopnji načrtovanja reševanja ali v fazi zgodnjega posredovanja. Odbor bi moral imeti možnost, da sodeluje z zadevnimi organi za reševanje in mehanizmi za neposredno ali posredno javno finančno pomoč.
(90)
Odbor bi moral pri uporabi instrumentov za reševanje in izvajanju pooblastil za reševanje nacionalnim organom za reševanje naročiti, naj zagotovijo, da bodo predstavniki zaposlenih v zadevnih subjektih obveščeni ter da se bo po potrebi opravilo posvetovanje z njimi, kot določa Direktiva 2014/59/EU.
(91)
Ker odbor nadomešča nacionalne organe za reševanje sodelujočih držav članic pri njihovih odločitvah o reševanju, bi moral te organe nadomestiti tudi za potrebe sodelovanja z nesodelujočimi državami članicami, vključno s kolegiji za reševanje iz Direktive 2014/59/EU, v zvezi s funkcijami reševanja.
(92)
Ker številne institucije ne delujejo le znotraj Unije, ampak v mednarodnem okolju, bi morala biti v učinkovitem mehanizmu za reševanje določena načela sodelovanja z zadevnimi organi tretje države. Podpora organom tretje države bi morala biti zagotovljena v skladu s pravnim okvirom iz člena 88 Direktive 2014/59/EU. Da bi zagotovili usklajen pristop do tretjih držav, bi bilo treba v čim večji meri preprečiti, da bi se v sodelujočih državah članicah sprejemale različne odločitve glede priznavanja postopkov za reševanje, ki se v tretjih državah izvajajo v zvezi z institucijami ali nadrejenimi družbami, katerih podrejene družbe ali druga sredstva, pravice ali obveznosti so v sodelujočih državah članicah. Odbor bi zato moral imeti možnost, da v zvezi s tem izdaja priporočila.
(93)
Za uspešno opravljanje svojih nalog bi moral imeti odbor ustrezna preiskovalna pooblastila. Imeti bi moral možnost, da zahteva vse potrebne informacije prek nacionalnih organov za reševanje ali neposredno, in sicer po tem, ko jih obvesti, in izvaja inšpekcijske preglede na kraju samem, po potrebi v sodelovanju s pristojnimi nacionalnimi organi, ter da pri tem v celoti uporabi vse informacije, ki jih imajo na voljo ECB in pristojni nacionalni organi. V okviru reševanja bi morali biti inšpekcijski pregledi na kraju samem odboru na voljo za zagotovitev, da se odločitve sprejmejo na podlagi popolnoma natančnih informacij, in za učinkovito spremljanje izvajanja s strani nacionalnih organov.
(94)
Da se odboru zagotovi dostop do vseh zadevnih informacij, se zadevni subjekti in njihovi zaposleni ali tretje strani, ki so za te subjekte prevzele zunanje izvajanje funkcij ali dejavnosti, ne bi smeli sklicevati na zahteve varovanja poslovne skrivnosti, s čimer bi lahko preprečili razkritje informacij odboru. Obenem se razkritje takšnih informacij odboru ne bi smelo obravnavati kot kršitev zahtev varovanja poslovne skrivnosti.
(95)
Za zagotovitev spoštovanja odločitev, sprejetih v okviru EMR, bi bilo treba v primeru kršitve določiti sorazmerne in odvračilne globe. Odbor bi moral biti pooblaščen za naložitev glob ali periodičnih denarnih kazni družbam, ki ne spoštujejo njegovih odločitev, naslovljenih nanje.
(96)
Kadar nacionalni organ za reševanje krši pravila EMR s tem, da ne uporablja pooblastil, ki so mu podeljena v skladu z nacionalnim pravom za izvajanje navodil odbora, je zadevna država članica lahko odgovorna, da nadomesti kakršno koli škodo, povzročeno posameznikom, po potrebi tudi instituciji ali skupini v postopku reševanja ali kateremu koli upniku katerega koli dela tega subjekta ali skupine v kateri koli državi članici, in sicer v skladu z zadevno sodno prakso.
(97)
Za zagotovitev popolne samostojnosti in neodvisnosti odbora bi moral ta imeti samostojen proračun, katerega prihodki bi izhajali iz obveznih prispevkov institucij v sodelujočih državah članicah. Določiti bi bilo treba ustrezna pravila za proračun odbora, pripravo proračuna, sprejetje notranjih pravil o določitvi postopka za pripravo in izvajanje proračuna ter notranjo in zunanjo revizijo računovodskih izkazov.
(98)
Ta uredba ne bi smela posegati v možnost držav članic, da zaračunavajo pristojbine za kritje upravnih stroškov nacionalnih organov za reševanje.
(99)
Sodelujoče države članice so se dogovorile, da bodo nesodelujočim državam članicam nemudoma in z obrestmi povrnile znesek, ki ga je nesodelujoča država članica plačala v kapitalu v zvezi z vsako uporabo proračuna Unije za namene izpolnjevanja nepogodbenih obveznosti in s tem povezanih stroškov v okviru opravljanja nalog na podlagi te uredbe. Sodelujoče države članice so za izvajanje te zaveze sklenile sporazum.
(100)
Obstajajo okoliščine, v katerih je učinkovitost uporabljenih instrumentov za reševanje odvisna od razpoložljivosti kratkoročnega financiranja za subjekt ali premostitveni subjekt, zagotovitve jamstev morebitnim kupcem ali zagotovitve kapitala premostitvenemu subjektu. Ne glede na vlogo centralnih bank pri zagotavljanju likvidnosti finančnemu sistemu tudi v stresnem obdobju je zato pomembno ustanoviti sklad za preprečitev, da sredstva za te namene prihajajo iz nacionalnih proračunov. Stabilizacijo finančnega sistema bi moral financirati celoten finančni sektor.
(101)
Zagotoviti je treba, da je sklad v celoti na voljo za namene reševanja propadajočih institucij. Zato se sklada ne bi smelo uporabljati za druge namene, kot je učinkovito izvajanje instrumentov za reševanje in pooblastil za reševanje. Poleg tega bi ga bilo treba uporabljati le v skladu z veljavnimi cilji in načeli reševanja. V skladu s tem bi moral odbor zagotoviti, da vse izgube, stroške ali druge izdatke, nastale v zvezi z uporabo instrumentov za reševanje, najprej krijejo delničarji in upniki institucije v postopku reševanja. Šele kadar se sredstva delničarjev in upnikov izčrpajo, bi moral izgube, stroške ali druge izdatke, nastale v zvezi z instrumenti za reševanje, kriti sklad.
(102)
Načeloma bi moral prispevke pred kakršnim koli ukrepom za reševanje in neodvisno od njega najprej zagotoviti sektor. Če s predhodnim financiranjem ni mogoče pokriti izgub ali stroškov, ki nastanejo zaradi uporabe sklada, bi bilo treba za pokrivanje dodatnih stroškov ali izgub zbrati dodatne prispevke. Poleg tega bi moral imeti sklad možnost pridobiti posojila ali druge oblike pomoči od institucij, finančnih institucij ali drugih tretjih oseb, kadar predhodni in naknadni prispevki niso takoj dostopni ali ne zadoščajo za kritje izdatkov, ki nastanejo z uporabo sklada v zvezi z ukrepi za reševanje.
(103)
Države članice bi morale za preprečevanje dvojnega plačila imeti možnost uporabe razpoložljivih finančnih sredstev iz nacionalnih bančnih dajatev, davkov ali prispevkov za reševanje, uvedenih med 17. junijem 2010 in 2. julijem 2014 za namene predhodnih prispevkov.
(104)
Da bi dosegli kritično maso in se izognili procikličnim učinkom, ki bi se pojavili, če bi se moral sklad v sistemski krizi zanašati le na naknadne prispevke, je nujno, da predhodno razpoložljiva finančna sredstva sklada dosegajo vsaj določeno minimalno ciljno raven.
(105)
Ciljno raven sklada bi bilo treba določiti kot odstotek zneska kritih vlog vseh kreditnih institucij, ki imajo dovoljenje v sodelujočih državah članicah. Ker pa bi bilo ob upoštevanju funkcij sklada ustreznejše referenčno merilo znesek vseh obveznosti teh institucij, bi morala Komisija oceniti, ali bi bile ustreznejša podlaga krite vloge ali skupne obveznosti ter ali bi bilo treba v prihodnje uvesti minimalni absolutni znesek za sklad in ohraniti enake pogoje kot v Direktivi 2014/59/EU.
(106)
Določiti bi bilo treba ustrezen časovni okvir za dosego ciljne ravni sklada. Vendar bi moralo biti odboru omogočeno, da obdobje prispevkov prilagodi tako, da upošteva velika izplačila iz sklada.
(107)
Zagotovitev učinkovitega in zadostnega financiranja sklada je nadvse pomembna za verodostojnost EMR. Sposobnost odbora, da pridobi alternativne sredstva financiranja za sklad, bi bilo treba okrepiti tako, da bi se omogočila optimizacija stroškov financiranja in ohranila kreditna sposobnost sklada. Takoj po začetku veljavnosti te uredbe bi moral odbor v sodelovanju s sodelujočimi državami članicami sprejeti potrebne ukrepe za razvoj ustreznih metod in načinov, s katerimi bi se izboljšala posojilna sposobnost sklada, vzpostaviti pa bi jih bilo treba do datuma začetka uporabe te uredbe.
(108)
Kadar so sodelujoče države članice že vzpostavile nacionalne sheme za financiranje reševanja, bi morale biti sposobne zagotoviti, da nacionalne sheme za financiranje reševanja uporabijo razpoložljiva finančna sredstva, ki so jih v preteklosti v obliki predhodnih prispevkov zbrale od subjektov, da slednjim povrnejo predhodne prispevke, ki bi jih ti morali vplačati v sklad. Takšno povračilo ne bi smelo posegati v obveznosti držav članic na podlagi Direktive 2014/49/EU.
(109)
Za zagotovitev poštenega izračuna prispevkov in spodbujanje poslovanja po modelu, ki pomeni manj tveganja, bi bilo treba pri prispevkih v sklad upoštevati stopnjo tveganja kreditne institucije v skladu z Direktivo 2014/59/EU in z delegiranimi akti, sprejetimi na njeni podlagi.
(110)
Za zagotovitev ustrezne delitve stroškov reševanja med sistemi jamstva za vloge in skladom bi se moral iz sistema jamstva za vloge, v katerega je vključena institucija v postopku reševanja, prispevati znesek, ki ne bi presegal zneska izgub, ki bi jih moral sistem kriti, če bi subjekt prenehal po običajnih insolvenčnih postopkih.
(111)
Za zaščito vrednosti zneskov v skladu bi bilo treba te zneske vložiti v dovolj varna, razpršena in likvidna sredstva.
(112)
Kadar se tesno sodelovanje sodelujoče države članice, katere valuta ni euro, z ECB dokončno prekine v skladu s členom 7 Uredbe (EU) št. 1024/2013, bi bilo treba določiti pošteno razdelitev zbranih prispevkov zadevne sodelujoče države članice ob upoštevanju njenih interesov in interesov sklada.
(113)
Na Komisijo bi bilo treba prenesti pooblastilo za sprejemanje delegiranih aktov v skladu s členom 290 PDEU, da se določijo pravila za izračun obrestne mere, ki se uporabi v primeru odločitve za izterjavo neustrezno uporabljenih zneskov iz sklada in za zagotavljanje pravice do dobrega upravljanja in pravice do dostopa do dokumentov za upravičence v postopkih v zvezi s tovrstnim reševanjem; se določi vrsta prispevkov v sklad, zadeve, za katere se prispevki plačajo, in način za izračun zneska prispevkov ter način njihovega plačila; se podrobno določijo pravila glede registracije, računovodstva in poročanja ter druga pravila, ki so potrebna za zagotovitev, da so prispevki v celoti in pravočasno plačani; se določijo letni prispevki, potrebni za kritje upravnih stroškov odbora, preden ta postane popolnoma operativen; se določi sistem prispevkov za institucije, ki so dovoljenje za poslovanje pridobile, potem ko je sklad dosegel ciljno raven; se določijo merila za časovno razporeditev prispevkov; se določijo merila za določitev, za koliko let je mogoče podaljšati prvotno obdobje za dosego ciljne ravni; se določijo merila za opredelitev letnih prispevkov, ko se razpoložljiva finančna sredstva sklada po prvotnem obdobju zmanjšajo pod njegovo ciljno raven; se določijo ukrepi za opredelitev razmer in pogojev, v katerih se lahko za posamezne institucije začasno odložijo naknadni prispevki; ter se določijo podrobna pravila za upravljanje sklada ter splošna načela in merila za njegovo naložbeno strategijo.
(114)
Svet bi moral v okviru delegiranih aktov, sprejetih na podlagi Direktive 2014/59/EU, sprejeti izvedbene akte, s katerimi bi določil uporabo metodologije za izračun posameznih prispevkov v sklad, pa tudi tehnične rešitve za izračun pavšalnega prispevka in tveganju prilagojenega prispevka. S to metodologijo naj bi zagotovili, da sta tako pavšalni kot tveganju prilagojeni element v enačbi za izračun posameznih prispevkov opredeljena tako, da bosta skladna z načeli reševanja in z delegiranimi akti, sprejetimi na podlagi člena 103(7) Direktive 2014/59/EU. Ta metodologija bi morala upoštevati načelo sorazmernosti, ne da bi pri tem prišlo do izkrivljanja med strukturami bančnega sektorja držav članic.
(115)
Kot je navedeno v izjavi št. 39 o členu 290 PDEU, bi se morala Komisija v skladu z ustaljeno prakso pri pripravi osnutkov delegiranih aktov, določenih v tej uredbi, še naprej posvetovati s strokovnjaki, ki jih imenujejo države članice. V zvezi s tem je še posebej pomembno, da se Komisija pri svojem pripravljalnem delu po potrebi ustrezno posvetuje z ECB in odborom o zadevah, ki so v njuni pristojnosti.
(116)
O ukrepih za reševanje bi bilo treba ustrezno obveščati, ob upoštevanju omejenih izjem iz te uredbe pa bi jih bilo treba tudi objaviti. Ker pa so informacije, ki jih odbor, nacionalni organi za reševanje in njihovi strokovni svetovalci pridobijo med postopkom reševanja, verjetno občutljive, bi morale za te informacije pred javno objavo odločitve o reševanju veljati zahteve o varovanju poslovne skrivnosti. Upoštevati je treba, da imajo lahko informacije o vsebini in podrobnostih načrtov reševanja ter rezultati morebitnih ocen teh načrtov daljnosežne vplive, zlasti na zadevna podjetja. Za vse informacije o odločitvah, preden so te sprejete, in sicer glede izpolnjevanja pogojev za reševanje, uporabe posameznega instrumenta ali drugih ukrepov v okviru postopka, je treba domnevati, da bodo vplivale na javne in zasebne interese, na katere se ukrep nanaša. Že informacija o tem, da odbor in nacionalni organi za reševanje preučujejo določen subjekt, pa bi lahko imela negativne vplive za ta subjekt. Zato je treba zagotoviti ustrezne mehanizme za ohranjanje zaupnosti takih informacij, kot so vsebina in podrobnosti načrtov reševanja ter rezultati morebitnih ocen, ki se opravijo v zvezi s tem.
(117)
Za ohranitev zaupnosti dela odbora bi morali njegovi člani in njegovi uslužbenci, vključno z uslužbenci, ki se izmenjajo s sodelujočimi državami članicami ali se iz teh držav napoti za izvajanje nalog reševanja, upoštevati zahteve varovanja poslovne skrivnosti, tudi potem, ko njihove naloge prenehajo. Te zahteve bi morale veljati tudi za druge osebe, ki jih pooblasti odbor, za osebe, ki jih nacionalni organi držav članic za reševanje pooblastijo ali imenujejo za izvajanje inšpekcijskih pregledov na kraju samem, za opazovalce, ki so vabljeni na plenarne in izvršne seje odbora ter za opazovalce iz nesodelujočih držav članic, ki sodelujejo v notranjih ekipah za reševanje. Za namene opravljanja nalog, ki so mu zaupane s to uredbo, bi moral biti odbor pod določenimi pogoji pooblaščen za izmenjavo informacij z nacionalnimi organi ali organi in telesi Unije.
(118)
Za zagotovitev, da je odbor zajet v ESFS, bi bilo treba Uredbo (EU) št. 1093/2010 spremeniti, da se odbor vključi v pojem pristojnih organov, ustanovljenih z navedeno uredbo. Takšno izenačenje položaja odbora in pristojnih organov v skladu z Uredbo (EU) št. 1093/2010 je skladno z nalogami, dodeljenimi EBA v skladu s členom 25 Uredbe (EU) št. 1093/2010, namreč prispevanjem in aktivnim sodelovanjem pri pripravi in usklajevanju načrtov sanacije in reševanja ter prizadevanjem za olajšanje reševanja propadajočih subjektov ter skupin in zlasti čezmejnih skupin.
(119)
Dokler odbor ni popolnoma operativen, bi morala biti Komisija odgovorna za začetne dejavnosti, vključno z imenovanjem začasnega predsednika, ki bo pooblastil vsa potrebna plačila v imenu odbora.
(120)
EMR združuje odbor, Svet, Komisijo in organe za reševanje sodelujočih držav članic. V skladu s členom 263 PDEU ima Sodišče pristojnost za pregled zakonitosti odločitev, ki jih sprejmejo odbor, Svet in Komisija, pa tudi za ugotavljanje njihove nepogodbene odgovornosti. Poleg tega je Sodišče v skladu s členom 267 PDEU pristojno za predhodno odločanje na zahtevo nacionalnih pravosodnih organov glede veljavnosti in razlage aktov institucij, organov ali agencij Unije. Nacionalni pravosodni organi bi morali biti v skladu z nacionalnim pravom pristojni za pregled zakonitosti odločitev, ki jih sprejmejo organi za reševanje sodelujočih držav članic pri izvajanju svojih pooblastil, prenesenih nanje s to uredbo, pa tudi za ugotavljanje njihove nepogodbene odgovornosti.
(121)
Ta uredba spoštuje temeljne pravice ter upošteva pravice, svoboščine in načela, priznana predvsem z Listino, med njimi zlasti lastninsko pravico, pravico do varstva osebnih podatkov, svobodo gospodarske pobude ter pravico do učinkovitega pravnega sredstva in nepristranskega sodišča ter pravico do obrambe, in bi jo zato bilo treba izvajati v skladu z navedenimi pravicami in načeli.
(122)
Ker ciljev te uredbe, in sicer vzpostavitve učinkovitega in uspešnega enotnega evropskega okvira za reševanje subjektov in zagotavljanja skladne uporabe pravil za reševanje, države članice ne morejo zadovoljivo doseči, temveč se lažje dosežejo na ravni Unije, lahko Unija sprejme ukrepe v skladu z načelom subsidiarnosti iz člena 5 Pogodbe o Evropski uniji (PEU). V skladu z načelom sorazmernosti iz navedenega člena ta uredba ne presega tistega, kar je potrebno za doseganje navedenih ciljev.
(123)
Komisija bi morala pregledati uporabo te uredbe, da bi ocenila njen učinek na notranji trg ter ugotovila, ali jo je treba spremeniti ali nadgraditi, da bi se izboljšala učinkovitost in uspešnost EMR, in zlasti, ali bi bilo treba bančno unijo dopolniti s harmonizacijo insolvenčnih postopkov za propadle institucije na ravni Unije.
(124)
Prenos prispevkov, zbranih na nacionalni ravni v skladu s to uredbo, bi moral skladu omogočiti delovanje in s tem učinkovito uporabo instrumentov za reševanje. Zato bi se morale določbe te uredbe o instrumentih za reševanje in prispevkih začeti uporabljati s 1. januarjem 2016. Od decembra 2015 bi moralo biti možno ta datum preložiti za enomesečna obdobja, kadar pogoji za prenos prispevkov, zbranih na nacionalni ravni, niso bili izpolnjeni -
SPREJELA NASLEDNJO UREDBO:
DEL I
SPLOŠNE DOLOČBE
Člen 1
Predmet urejanja
Ta uredba določa enotna pravila in enotni postopek za reševanje subjektov iz člena 2 s sedežem v sodelujočih državah članicah iz člena 4.
Ta enotna pravila in ta enotni postopek izvaja enotni odbor za reševanje, ustanovljen v skladu s členom 42 (v nadaljnjem besedilu: odbor), skupaj s Svetom in Komisijo ter nacionalnimi organi za reševanje v okviru enotnega mehanizma za reševanje (EMR), ustanovljenega s to uredbo. EMR je podprt z enotnim skladom za reševanje (v nadaljnjem besedilu: sklad).
Uporaba sklada je vezana na začetek veljavnosti sporazuma med sodelujočimi državami članicami (v nadaljnjem besedilu: sporazum) o prenosu sredstev, zbranih na nacionalni ravni, v sklad, ter o postopnem združevanju različnih sredstev, zbranih na nacionalni ravni, ki se dodelijo nacionalnim razdelkom sklada.
Člen 2
Področje uporabe
Ta uredba se uporablja za naslednje subjekte:
(a)
kreditne institucije s sedežem v eni od sodelujočih držav članic;
(b)
nadrejene družbe, vključno s finančnimi holdingi in mešanimi finančnimi holdingi, s sedežem v eni od sodelujočih držav članic, kadar so predmet konsolidiranega nadzora, ki ga izvaja ECB v skladu s členom 4(1)(g) Uredbe (EU) št. 1024/2013;
(c)
investicijska podjetja in finančne institucije s sedežem v eni od sodelujočih držav članic, kadar so zajete pod konsolidiran nadzor nadrejene družbe, ki ga izvaja ECB v skladu s členom 4(1)(g) Uredbe (EU) št. 1024/2013.
Člen 3
Opredelitev pojmov
1. V tej uredbi se uporabljajo naslednje opredelitve pojmov:
(1)
„pristojni nacionalni organ“ pomeni vsak pristojni nacionalni organ, kot je opredeljen v členu 2(2) Uredbe (EU) št. 1024/2013;
(2)
„pristojni organ“ pomeni pristojni organ, kot je opredeljen v členu 4(2)(i) Uredbe (EU) št. 1093/2010;
(3)
„nacionalni organ za reševanje“ pomeni organ, ki ga določi sodelujoča država članica v skladu s členom 3 Direktive 2014/59/EU;
(4)
„zadevni nacionalni organ za reševanje“ pomeni nacionalni organ za reševanje sodelujoče države članice, v kateri ima sedež subjekt ali subjekt skupine;
(5)
„pogoji za reševanje“ pomeni pogoje iz člena 18(1);
(6)
„načrt reševanja“ pomeni načrt, izdelan v skladu s členom 8 ali 9;
(7)
„načrt reševanja skupine“ pomeni načrt za reševanje skupine, izdelan v skladu s členoma 8 in 9;
(8)
„cilji reševanja“ pomeni cilje iz člena 14;
(9)
„instrument za reševanje“ pomeni instrument za reševanje iz člena 22(2);
(10)
„ukrep za reševanje“ pomeni odločitev, da se subjekt iz člena 2 začne reševati na podlagi člena 18, uporabo instrumenta za reševanje ali izvajanje enega ali več pooblastil za reševanje;
(11)
„krite vloge“ pomeni vloge, kot so opredeljene v členu 2(1)(5) Direktive 2014/49/EU;
(12)
„upravičene vloge“ pomeni upravičene vloge, kot so opredeljene v členu 2(1)(4) Direktive 2014/49/EU;
(13)
„institucija“ pomeni kreditno institucijo ali investicijsko podjetje, ki ga zajema konsolidirani nadzor v skladu s členom 2(c);
(14)
„institucija v postopku reševanja“ pomeni subjekt iz člena 2, v zvezi s katerim se izvaja ukrep za reševanje;
(15)
„finančna institucija“ pomeni finančno institucijo, kot je opredeljena v členu 4(1)(26) Uredbe (EU) št. 575/2013;
(16)
„finančni holding“ pomeni finančni holding, kot je opredeljena v členu 4(1)(20) Uredbe (EU) št. 575/2013;
(17)
„mešani finančni holding“ pomeni mešani finančni holding, kot je opredeljen v členu 4(1)(21) Uredbe (EU) št. 575/2013;
(18)
„EU nadrejeni finančni holding“ pomeni EU nadrejeni finančni holding, kot je opredeljen v členu 4(1)(31) Uredbe (EU) št. 575/2013;
(19)
„EU nadrejena institucija“ pomeni EU nadrejeno institucijo, kot je opredeljena v členu 4(1)(29) Uredbe (EU) št. 575/2013;
(20)
„nadrejena družba“ pomeni nadrejeno družbo, kot je opredeljena v členu 4(1)(15)(a) Uredbe (EU) št. 575/2013;
(21)
„podrejena družba“ pomeni podrejeno družbo, kot je opredeljena v členu 4(1)(16) Uredbe (EU) št. 575/2013;
(22)
„podružnica“ pomeni podružnico, kot je opredeljena v členu 4(1)(17) Uredbe (EU) št. 575/2013;
(23)
„skupina“ pomeni nadrejeno družbo in njene podrejene družbe, ki so subjekti iz člena 2;
(24)
„čezmejna skupina“ pomeni skupino, ki vključuje subjekte iz člena 2, ki imajo sedež v več kot eni sodelujoči državi članici;
(25)
„konsolidirani položaj“ pomeni osnovo konsolidiranega položaja, kot je opredeljen v členu 4(1)(47) Uredbe (EU) št. 575/2013;
(26)
„konsolidacijski nadzornik“ pomeni konsolidacijskega nadzornika, kot je opredeljen v členu 4(1)(41) Uredbe (EU) št. 575/2013;
(27)
„organ za reševanje, pristojen na ravni skupine“ pomeni organ za reševanje v sodelujoči državi članici, v kateri ima sedež institucija ali nadrejena družba, ki je pod konsolidacijskim nadzorom na najvišji ravni konsolidacije v sodelujočih državah članicah v skladu s členom 111 Direktive 2013/36/EU;
(28)
„institucionalna shema za zaščito vlog“ pomeni ureditev, ki izpolnjuje zahteve iz člena 113(7) Uredbe (EU) št. 575/2013;
(29)
„izredna javna finančna podpora“ pomeni državno pomoč v smislu člena 107(1) PDEU ali katero koli drugo javno finančno podporo na nadnacionalni ravni, ki bi pomenila državno pomoč, če bi bila dodeljena na nacionalni ravni, ki je namenjena za ohranitev ali ponovno vzpostavitev uspešnega poslovanja, likvidnosti ali kapitalske ustreznosti subjekta iz člena 2 te uredbe ali skupine, katere del je ta subjekt;
(30)
„instrument prodaje poslovanja“ pomeni mehanizem, s katerim organ za reševanje izvede prenos lastniških instrumentov, ki jih je izdala institucija v postopku reševanja, ali sredstev, pravic ali obveznosti institucije v postopku reševanja na kupca, ki ni premostitvena institucija, v skladu s členom 24;
(31)
„instrument premostitvene institucije“ pomeni mehanizem za prenos lastniških instrumentov, ki jih je izdala institucija v postopku reševanja, ali sredstev, pravic ali obveznosti institucije v postopku reševanja na premostitveno institucijo v skladu s členom 25;
(32)
„instrument izločitve sredstev“ pomeni mehanizem za izvedbo prenosa sredstev, pravic ali obveznosti institucije v postopku reševanja na nosilec upravljanja sredstev v skladu s členom 26;
(33)
„instrument za reševanje s sredstvi upnikov“ pomeni mehanizem za izvajanje pooblastila za odpis in konverzijo v zvezi z obveznostmi institucije v postopku reševanja v skladu s členom 27;
(34)
„razpoložljiva finančna sredstva“ pomeni denarna sredstva, vloge, sredstva in nepreklicne zaveze za plačilo, ki so na voljo skladu za namene iz člena 76(1);
(35)
„ciljna raven“ pomeni znesek razpoložljivih finančnih sredstev, ki jih je treba zbrati v skladu s členom 69(1);
(36)
„sporazum“ pomeni sporazum o prenosu prispevkov v sklad in njihovi vzajemnosti;
(37)
„prehodno obdobje“ pomeni obdobje od datuma začetka uporabe te uredbe, kot je določeno v členu 99(2) in (6), do trenutka, ko sklad doseže ciljno raven, ali do 1. januarja 2024, kar od tega je prej;
(38)
„finančni instrument“ pomeni finančni instrument, kot je opredeljen v členu 4(1)(50) Uredbe (EU) št. 575/2013;
(39)
„dolžniški instrument“ pomeni obveznice in druge oblike prenosljivega dolga, instrumente, ki ustvarjajo ali priznavajo dolg, in instrumente ki dajejo pravice do pridobivanja dolžniških instrumentov;
(40)
„kapital“ pomeni kapital, kot je opredeljen v členu 4(1)(118) Uredbe (EU) št. 575/2013;
(41)
„kapitalske zahteve“ pomeni zahteve iz členov 92 do 98 Uredbe (EU) št. 575/2013;
(42)
„prenehanje“ pomeni unovčenje sredstev subjekta iz člena 2;
(43)
„izvedeni finančni instrument“ pomeni izvedeni finančni instrument, kot je opredeljen v členu 2(5) Uredbe (EU) št. 648/2012;
(44)
„pooblastila za odpis in konverzijo“ pomeni pooblastila iz člena 21;
(45)
„instrumenti navadnega lastniškega temeljnega kapitala“ pomeni kapitalske instrumente, ki izpolnjujejo pogoje iz člena 28(1) do (4), člena 29(1) do (5) ali člena 31(1) Uredbe (EU) št. 575/2013;
(46)
„instrumenti dodatnega temeljnega kapitala“ pomeni kapitalske instrumente, ki izpolnjujejo pogoje iz člena 52(1) Uredbe (EU) št. 575/2013;
(47)
„instrumenti dodatnega kapitala“ pomeni kapitalske instrumente ali podrejena posojila, ki izpolnjujejo pogoje iz člena 63 Uredbe (EU) št. 575/2013;
(48)
„skupni znesek“ pomeni skupni znesek s katerim je organ za reševanje ocenil, da se upravičene obveznosti odpišejo ali konvertirajo v skladu s členom 27(13);
(49)
„upravičene obveznosti“ pomeni obveznosti in kapitalske instrumente, ki niso instrumenti navadnega lastniškega temeljnega kapitala, dodatnega temeljnega kapitala ali dodatnega kapitala subjekta iz člena 2, ki niso izključeni iz področja uporabe instrumenta reševanja z instrumentom za reševanja s sredstvi upnikov v skladu s členom 27(3);
(50)
„sistem jamstva za vloge“ pomeni sistem jamstva za vloge vpeljan in uradno priznan s strani države članice na podlagi člena 4 Direktive 2014/49/EU;
(51)
„zadevni kapitalski instrumenti“ pomeni instrumente dodatnega temeljnega kapitala ali dodatnega kapitala;
(52)
„krita obveznica“ pomeni instrument iz člena 52(4) Direktive 2009/65/ES Evropskega parlamenta in Sveta (13);
(53)
„vlagatelj“ pomeni vlagatelja, kot je opredeljen v členu 2(1)(6) Direktive 2014/49/EU;
(54)
„investitor“ pomeni vlagatelja v smislu člena 1(4) Direktive 97/9/ES Evropskega parlamenta in Sveta (14).
2. Če ni ustrezne opredelitve pojma v odstavku 1 tega člena, se uporabijo opredelitve pojmov iz člena 2 Direktive 2014/59/EU. Če ni ustrezne opredelitve pojma v odstavku 1 tega člena ali v členu 2 Direktive 2014/59/EU, se uporabijo opredelitve pojmov iz člena 3 Direktive 2013/36/EU.
Člen 4
Sodelujoče države članice
1. Sodelujoče države članice v smislu člena 2 Uredbe (EU) št. 1024/2013 se razumejo kot sodelujoče države članice za namene te uredbe.
2. Kadar se tesno sodelovanje med državo članico in ECB začasno ali dokončno prekine v skladu s členom 7 Uredbe (EU) št. 1024/2013, se ta uredba od datuma začetka uporabe odločitve o začasni ali dokončni prekinitvi tesnega sodelovanja ne uporablja več za subjekte s sedežem v tej državi članici.
3. V primeru, da se tesno sodelovanje države članice, katere valuta ni euro, z ECB dokončno prekine v skladu s členom 7 Uredbe (EU) št. 1024/2013, odbor ob soglasju te države članice v treh mesecih po datumu sprejetja odločitve o dokončni prekinitvi tesnega sodelovanja določi načine za povračilo prispevkov, ki jih je zadevna država članica prenesla v sklad, in morebitne druge veljavne pogoje.
Povračila vključujejo del razdelka zadevne države članice, ki ni postal vzajemen. Če med prehodnim obdobjem, kot je določeno v sporazumu, povračila ne-vzajemnega dela ne zadostujejo za financiranje vzpostavitve nacionalne sheme financiranja v zadevni državi članici v skladu z Direktivo 2014/59/EU, povračila vključujejo tudi celoten del razdelka te države članice, ki je postal vzajemen v skladu s sporazumom, ali njegov del, po prehodnem obdobju pa celoto ali del prispevkov, ki jih je zadevna država članica prenesla v času tesnega sodelovanja, in sicer v znesku, ki zadostuje za financiranje navedene nacionalne sheme financiranja.
Pri ocenjevanju zneska finančnih sredstev, ki ga je treba povrniti iz vzajemnega dela oziroma po prehodnem obdobju iz sklada, se upoštevajo naslednja dodatna merila:
(a)
kako je bila izvedena dokončna prekinitev tesnega sodelovanja z ECB, ali je bila prostovoljna v skladu s členom 7(6) Uredbe (EU) št. 1024/2013 ali ne;
(b)
obstoj ukrepov za reševanje, ki so v teku na datum dokončne prekinitve;
(c)
gospodarski cikel države članice, ki jo zadeva dokončna prekinitev.
Povračila se porazdelijo v omejenem obdobju, ki je sorazmerno s časom trajanja tesnega sodelovanja. Delež finančnih sredstev zadevne države članice, ki je bil iz sklada uporabljen za ukrepe za reševanje med obdobjem tesnega sodelovanja, se odšteje od povračila.
4. Ta uredba se še naprej uporablja za postopke reševanja, ki so na datum začetka uporabe odločitve iz odstavka 2 v teku.
Člen 5
Povezava z Direktivo 2014/59/EU in veljavnim nacionalnim pravom
1. Kadar odbor v skladu s to uredbo opravlja naloge in izvaja pooblastila, ki jih mora v skladu z Direktivo 2014/59/EU opravljati ali izvajati nacionalni organ za reševanje, se za uporabo te uredbe in Direktive 2014/59/EU šteje, da je odbor zadevni nacionalni organ za reševanje ali - v primeru čezmejnega reševanja skupine - zadevni nacionalni organ za reševanje, pristojen na ravni skupine.
2. Odbor, Svet in Komisija ter, kadar je to ustrezno, nacionalni organi za reševanje, sprejmejo odločitve ob upoštevanju zadevnega prava Unije, zlasti pa vseh zakonodajnih in nezakonodajnih aktov, vključno z akti iz členov 290 in 291 PDEU, ter v skladu z njim.
Za odbor, Svet in Komisijo veljajo zavezujoči regulativni in izvedbeni tehnični standardi, ki jih je pripravil EBA in sprejela Komisija v skladu s členi 10 do 15 Uredbe (EU) št. 1093/2010, ter smernice in priporočila, ki jih je EBA izdal na podlagi člena 16 navedene uredbe. Na vsak način si prizadevajo za spoštovanje smernic in priporočil EBA, ki se nanašajo na takšne nalog, kakršne morajo opravljati ti organi. Kadar ne spoštujejo ali ne nameravajo spoštovati teh smernic ali priporočil, se o tem v skladu s členom 16(3) navedene uredbe obvesti EBA. Odbor, Svet in Komisija sodelujejo z EBA pri izvajanju členov 25 in 30 navedene uredbe. Za odbor prav tako veljajo odločitve EBA v skladu s členom 19 Uredbe (EU) št. 1093/2010, kadar so take odločitve predvidene v Direktivi 2014/59/EU.
Člen 6
Splošna načela
1. Noben ukrep, predlog ali politika odbora, Sveta, Komisije ali nacionalnega organa za reševanje ne diskriminira subjektov, imetnikov vlog, investitorjev ali drugih upnikov s sedežem v Uniji na podlagi njihovega državljanstva ali kraja poslovanja.
2. Pri sprejemanju ukrepov, predlogov ali politik odbora, Sveta, Komisije ali nacionalnega organa za reševanje v okviru EMR se v celoti in z dolžno skrbnostjo upoštevata enotnost in celovitost notranjega trga.
3. Pri odločanju ali ukrepanju, ki lahko vpliva na več kot eno državo članico, in zlasti pri sprejemanju odločitev glede skupin, ki imajo sedež v dveh ali več državah članicah, se ustrezno upoštevajo cilji reševanja iz člena 14 ter vsi naslednji dejavniki:
(a)
interesi držav članic, v katerih skupina posluje, in zlasti vpliv vsake odločitve, ukrepanja ali neukrepanja na finančno stabilnost, fiskalne vire, gospodarstvo, sheme financiranja, sistem jamstva za vloge ali odškodninsko shemo za investitorje katere koli od teh držav članic in na sklad;
(b)
cilj uravnoteženja interesov različnih udeleženih držav članic in izogibanja neupravičenim predsodkom ali neupravičeni zaščiti interesov države članice;
(c)
potreba po zmanjšanju negativnega učinka na kateri koli del skupine, katere član je subjekt iz člena 2, ki je predmet reševanja.
4. Pri sprejemanju odločitev ali ukrepov, zlasti glede subjektov ali skupin, ki imajo sedež tako v sodelujoči državi članici kot v nesodelujoči državi članici, se upoštevajo možni negativni učinki na nesodelujoče države članice, vključno s subjekti, ki imajo sedež v teh državah članicah.
5. Odbor, Svet in Komisija uravnotežijo dejavnike iz odstavka 3 s cilji reševanja iz člena 14, kakor je to primerno glede na naravo in okoliščine posameznega primera, ter spoštujejo odločitve, ki jih Komisija sprejme v skladu s členom 107 PDEU in členom 19 te uredbe.
6. Odločitve ali ukrepi odbora, Sveta ali Komisije ne zahtevajo od držav članic, da zagotovijo izredno javno finančno podporo, niti ne posegajo v proračunsko suverenost in v fiskalne obveznosti držav članic.
7. Kadar odbor sprejme odločitev, ki se nanaša na nacionalni organ za reševanje, ima nacionalni organ za reševanje pravico podrobneje določiti ukrepe, ki jih je treba sprejeti. Taka podrobnejša določitev je v skladu z zadevno odločitvijo odbora.
Člen 7
Razdelitev nalog v okviru EMR
1. Odbor je odgovoren za učinkovito in dosledno delovanje EMR.
2. Ob upoštevanju določb iz člena 31(1) je odbor odgovoren za pripravo načrtov reševanja in za sprejemanje vseh odločitev v zvezi z reševanjem za:
(a)
subjekte iz člena 2, ki niso del skupine, in za skupine:
(i)
ki v skladu s členom 6(4) Uredbe (EU) št. 1024/2013 štejejo za pomembne ali
(ii)
za katere se je ECB v skladu s členom 6(5)(b) Uredbe (EU) št. 1024/2013 odločila, da bo sama neposredno izvajala vsa zadevna pooblastila, ter
(b)
druge čezmejne skupine.
3. V zvezi s subjekti in skupinami, razen tistih iz odstavka 2, nacionalni organi za reševanje brez poseganja v odgovornosti odbora za naloge, ki mu jih nalaga ta uredba, opravljajo in so odgovorni za naslednje naloge:
(a)
sprejemanje načrtov reševanja in izvajanje ocene rešljivosti v skladu s členoma 8 in 10 ter postopkom iz člena 9;
(b)
sprejemanje ukrepov pri zgodnjem posredovanju v skladu s členom 13(3);
(c)
uporabo poenostavljenih obveznosti glede priprave načrta reševanja ali opustitev teh obveznosti v skladu s členom 11;
(d)
določanje ravni minimalnih zahtev za kapital in upravičene obveznosti v skladu s členom 12;
(e)
sprejemanje odločitev o reševanju in uporabo instrumentov za reševanje iz te uredbe, v skladu z ustreznimi postopki in zaščitnimi ukrepi, pod pogojem, da ukrepi za reševanje ne zahtevajo uporabe sklada in se financirajo izključno z instrumenti iz členov 21 in 24 do 27 in/ali s sistemom jamstva za vloge v skladu s členom 79, ter s postopkom iz člena 31;
(f)
odpis ali konverzijo zadevnih kapitalskih instrumentov na podlagi člena 21 v skladu s postopkom iz člena 31.
Če je ukrep za reševanje zahteva uporabo sklada, odbor sprejme shemo za reševanje.
Nacionalni organi za reševanje pri sprejemanju odločitve o reševanju upoštevajo načrte reševanja iz člena 9 in jim sledijo, razen če ob upoštevanju okoliščin primera ocenijo, da bi cilje reševanja učinkoviteje dosegli z ukrepi, ki niso določeni v načrtu reševanja.
Nacionalni organi za reševanje pri opravljanju nalog iz tega odstavka uporabljajo ustrezne določbe iz te uredbe. Vsa sklicevanja na odbor v členu 5(2), členu 6(5), členu 8(6), (8), (12) in (13), členu 10(1) do (10), členih 11 do 14, členu 15(1), (2) in (3), členu 16, prvem pododstavku člena 18(1), členu 18(2) in (6), členu 20, členu 21(1) do (7), drugem pododstavku člena 21(8), členu 21(9) in (10), členu 22(1), (3) in (6), členih 23 in 24, členu 25(3), členu 27(1) do (15), drugem stavku drugega pododstavka, tretjem pododstavku, prvem, tretjem in četrtem stavku četrtega pododstavka člena 27(16) ter členu 32, se berejo kot sklicevanja na nacionalne organe za reševanj v zvezi s skupinami in subjekti iz prvega pododstavka tega odstavka. V ta namen nacionalni organi za reševanje pooblastila, ki so bila nanje prenesena na podlagi nacionalnega prava, ki prenaša Direktivo 2014/59/EU, izvajajo v skladu s pogoji, določenimi v nacionalnem pravu.
Nacionalni organi za reševanje obvestijo odbor o ukrepih iz tega odstavka, ki jih je treba sprejeti, in se pri sprejemanju teh ukrepov tesno usklajujejo z odborom.
Nacionalni organi za reševanje odboru predložijo načrte reševanja iz člena 9 ter vse posodobitve, katerim priložijo obrazloženo oceno rešljivosti zadevnega subjekta ali zadevne skupine v skladu s členom 10.
4. Kadar je to potrebno zaradi zagotovitve dosledne uporabe visokih standardov za reševanje na podlagi te uredbe, odbor lahko:
(a)
po prejetju uradnega obvestila nacionalnega organa za reševanje o ukrepu na podlagi odstavka 3 tega člena v skladu s členom 31(1), v ustreznem času in ob upoštevanju nujnosti okoliščin izda opozorilo zadevnem nacionalnemu organu za reševanje, kadar odbor meni, da osnutek odločitve v zvezi s subjektom ali skupino iz odstavka 3 tega člena ni v skladu s to uredbo ali z njegovimi splošnimi navodili iz člena 31(1)(a);
(b)
na svojo pobudo po posvetovanju z zadevnim nacionalnim organom za reševanje ali na zahtevo zadevnega nacionalnega organa za reševanje kadar koli, zlasti pa če njegovo opozorilo iz točke (a) ni bilo primerno upoštevano, odloči, da bo vsa ustrezna pooblastila na podlagi te uredbe izvajal neposredno tudi glede vseh subjektov ali skupin iz odstavka 3 tega člena.
5. Ne glede na odstavek 3 tega člena se lahko sodelujoče države članice odločijo, da odbor izvaja vsa ustrezna pooblastila in obveznosti, ki mu jih nalaga ta uredba v zvezi s subjekti in s skupinami - razen tistih iz odstavka 2 -, ki imajo sedež na njihovem ozemlju. V tem primeru se odstavka 3 in 4 tega člena, člen 9, člen 12(2) in člen 31(1) ne uporabljajo. Države članice, ki nameravajo uporabiti to možnost, o tem ustrezno uradno obvestijo odbor in Komisijo. To uradno obvestilo začne veljati na dan objave v Uradnem listu Evropske unije.
DEL II
POSEBNE DOLOČBE
NASLOV I
FUNKCIJE V OKVIRU EMR IN POSTOPKOVNA PRAVILA
POGLAVJE 1
Načrtovanje reševanja
Člen 8
Načrti reševanja, ki jih pripravi odbor
1. Odbor pripravi in sprejme načrte reševanja za subjekte in skupine iz člena 7(2) ter za subjekte in skupine iz člena 7(4)(b) in (5), kadar so izpolnjeni pogoji za uporabo navedenih odstavkov.
2. Odbor pripravi načrte reševanja po posvetovanju z ECB ali z zadevnimi pristojnimi nacionalnimi organi in nacionalnimi organi za reševanje, vključno z organom za reševanje, pristojnim na ravni skupine, sodelujočih držav članic, v katerih imajo subjekti sedež in z organi za reševanje nesodelujočih držav članic, v katerih se nahajajo pomembne podružnice, v kolikor so ti relevantni za pomembno podružnico. V ta namen lahko odbor od nacionalnih organov za reševanje zahteva, da pripravijo in mu predložijo osnutke načrtov reševanja, od organa za reševanje, pristojnega na ravni skupine pa, da pripravi in mu predloži osnutek načrta reševanja skupine.
3. Da bi odbor zagotovil učinkovito in dosledno uporabo tega člena, pripravi smernice in na nacionalne organe za reševanje naslovi navodila za pripravo osnutkov načrtov reševanja in osnutkov načrtov reševanja skupine v zvezi s specifičnimi subjekti ali skupinami.
4. Za namene odstavka 1 tega člena nacionalni organi za reševanje predložijo odboru vse informacije, potrebne za pripravo in izvajanje načrtov reševanja, kakor so jih pridobili v skladu s členom 11 in členom 13(1) Direktive 2014/59/EU, brez poseganja v poglavje 5 tega naslova.
5. V načrtu reševanja so določene možnosti za uporabo instrumentov za reševanje in za izvajanje pooblastil za reševanje iz te uredbe za subjekte in skupine iz odstavka 1.
6. V načrtu reševanja so določeni ukrepi za reševanje, ki jih lahko sprejme odbor, če subjekt ali skupina iz odstavka 1 izpolnjuje pogoje za reševanje.
Informacije iz odstavka 9 se razkrijejo zadevnemu subjektu.
Pri pripravi in posodabljanju načrta reševanja odbor ugotovi morebitne bistvene ovire za reševanje ter, kadar je potrebno in sorazmerno, navede ustrezne ukrepe za njihovo odpravo v skladu s členom 10.
V načrtu reševanja so upoštevani ustrezni scenariji, vključno s tem, da je propad lahko specifičen za družbo ali da se lahko zgodi v času splošne finančne nestabilnosti ali dogodkov na ravni celotnega sistema.
Načrt reševanja ne predvideva ničesar od naslednjega:
(a)
izredne javne finančne podpore razen uporabe sklada, ustanovljenega v skladu s členom 67;
(b)
nujne likvidnostne pomoči centralne banke ali
(c)
likvidnostne pomoči centralne banke, dodeljene na podlagi nestandardnega zavarovanja, zapadlosti in obrestne mere.
7. Načrt reševanja vključuje analizo, kako in kdaj bi lahko institucija zaprosila za posojilo centralne banke v okoliščinah, ki se obravnavajo v načrtu, in navaja tista sredstva, ki bi bila verjetno priznana kot zavarovanje s premoženjem.
8. Odbor lahko od institucij zahteva pomoč pri pripravi in posodobitvi načrtov.
9. Načrt reševanja za vsak subjekt vsebuje, skupaj s količinsko opredelitvijo, kadar je to ustrezno in mogoče:
(a)
povzetek ključnih elementov načrta;
(b)
povzetek bistvenih sprememb institucije, ki so se zgodile po tem, ko so bile nazadnje predložene informacije o reševanju;
(c)
prikaz, kako bi bili lahko kritične funkcije in glavna poslovna področja zakonito in ekonomsko ločeni od drugih funkcij v zadostnem obsegu, da bi se zagotovilo njihovo nadaljnje izvajanje v primeru propada institucije;
(d)
oceno časovnega okvira za izvršitev vseh bistvenih vidikov načrta;
(e)
podroben opis ocene rešljivosti, izvedene v skladu s členom 10;
(f)
opis vseh ukrepov, ki se zahtevajo v skladu s členom 10(7) za obravnavo ali odpravo ovir za rešljivost, ugotovljenih na podlagi ocene, izvedene v skladu s členom 10;
(g)
opis postopkov za določitev vrednosti in tržljivosti kritičnih funkcij, glavnih poslovnih področij in sredstev institucije;
(h)
podroben opis dogovorov, s katerimi se zagotovi, da so informacije, zahtevane v skladu s členom 11 Direktive 2014/59/EU, posodobljene in da so vedno na voljo organom za reševanje;
(i)
obrazložitev, kako bi se lahko financirale možnosti reševanja, ne da bi se pri tem predvidelo kar koli od naslednjega:
(i)
katera koli izredna javna finančna podpora razen uporabe sklada, ustanovljenega v skladu s členom 67;
(ii)
nujna likvidnostna pomoč centralne banke ali
(iii)
likvidnostna pomoč centralne banke, dodeljena na podlagi nestandardnega zavarovanja, zapadlosti in obrestne mere;
(j)
podroben opis različnih strategij reševanja, ki bi se lahko uporabile v skladu z različnimi mogočimi scenariji, in ustrezni časovni okviri;
(k)
opis kritičnih soodvisnosti;
(l)
opis možnosti za ohranjanje dostopa do plačil in klirinških storitev ter druge infrastrukture in oceno prenosljivosti pozicij stranke;
(m)
analizo vpliva načrta na zaposlene v instituciji, vključno z oceno vseh povezanih stroškov, in opis predvidenih postopkov za posvetovanje z uslužbenci med procesom reševanja, pri čemer se upoštevajo nacionalni sistemi za dialog s socialnimi partnerji, kadar je ustrezno;
(n)
načrt za obveščanje medijev in javnosti;
(o)
minimalne zahteve za kapital in upravičene obveznosti, ki se zahtevajo v skladu s členom 12, in rok za dosego te ravni, kadar je ustrezno;
(p)
minimalne zahteve za kapital in pogodbene instrumente za reševanje s sredstvi upnikov v skladu s členom 12 in rok za dosego te ravni, kadar je ustrezno;
(q)
opis ključnih dejavnosti in sistemov za ohranitev nemotenega izvajanja operativnih postopkov institucije;
(r)
kadar je ustrezno, vsakršno mnenje, ki ga izrazi institucija glede načrta reševanja.
10. Načrti reševanja skupine vključujejo načrt reševanja skupine, ki jo vodi nadrejena družba v Uniji s sedežem v sodelujoči državi članici, kot celote, in sicer bodisi na podlagi reševanja na ravni nadrejene družbe v Uniji bodisi na podlagi razcepitve in reševanja podrejenih družb. V načrtu reševanja skupine se opredelijo ukrepi za reševanje:
(a)
nadrejene družbe v Uniji;
(b)
podrejenih družb, ki so del skupine in ki imajo sedež v Uniji;
(c)
subjektov iz člena 2(b) ter
(d)
v skladu s členom 33, podrejenih družb, ki so del skupine in imajo sedež zunaj Unije.
11. V načrtu reševanja skupine:
(a)
so določeni ukrepi za reševanje, ki jih je treba sprejeti za subjekte v skupini, tako z ukrepi za reševanje glede subjektov iz člena 2(b) in podrejenih institucij kot tudi z usklajenimi ukrepi za reševanje glede podrejenih institucij v scenarijih iz odstavka 6;
(b)
je preučeno, v kakšnem obsegu bi se lahko na usklajen način uporabili instrumenti za reševanje in izvedla pooblastila za reševanje za subjekte v skupini s sedežem v Uniji, vključno z ukrepi za olajšanje nakupa skupine kot celote ali ločenih poslovnih področij ali dejavnosti, ki jih izvaja več subjektov v skupini, ali posameznih subjektov v skupini s strani tretje osebe, ter so opredeljene morebitne ovire za usklajeno reševanje;
(c)
je podroben opis ocene rešljivosti, izvedene v skladu s členom 10;
(d)
kadar skupina vključuje subjekte, ustanovljene v tretjih državah, so opredeljeni primerni dogovori za sodelovanje in usklajevanje z zadevnimi organi teh tretjih držav ter posledice za reševanje znotraj Unije;
(e)
so opredeljeni ukrepi - vključno s pravnim in gospodarskim ločevanjem posameznih funkcij ali poslovnih področij -, ki so potrebni za reševanje skupine, če so za to izpolnjeni pogoji;
(f)
je opredeljeno, kako bi se lahko financirali ukrepi za reševanje skupine, in so - če bi bil potreben sklad in sheme financiranja iz nesodelujočih držav članic, vzpostavljene v skladu s členom 100 Direktive 2014/59/EU - določena načela za delitev odgovornosti za takšno financiranje med viri financiranja v različnih sodelujočih in nesodelujočih državah članicah. Načrt ne predvideva ničesar od naslednjega:
(i)
nobene izredne javne finančne podpore, razen uporabe sklada, vzpostavljenega v skladu s členom 67 te uredbe, in shem financiranja iz nesodelujočih držav članic, vzpostavljenih v skladu s členom 100 Direktive 2014/59/EU;
(ii)
nobene nujne likvidnostne pomoči centralne banke ali
(iii)
nobene likvidnostne pomoči centralne banke, dodeljene na podlagi nestandardnega zavarovanja, zapadlosti in obrestne mere.
Ta načela se določijo na podlagi pravičnih in uravnoteženih meril, upoštevajo pa zlasti člen 107(5) Direktive 2014/59/EU in učinek na finančno stabilnost v vseh zadevnih državah članicah.
Načrt reševanja skupine ne sme imeti nesorazmernega vpliva na nobeno državo članico.
12. Odbor določi datum, do katerega se pripravijo prvi načrti reševanja. Načrti reševanja in načrti reševanja skupine se pregledujejo in po potrebi posodabljajo vsaj enkrat letno ter po vsaki bistveni spremembi pravne ali organizacijske strukture, poslovanja ali finančnega položaja subjekta ali - v primeru načrtov reševanja skupine - skupine, vključno s katerim koli subjektom v skupini, ki bi lahko bistveno vplivala na učinkovitost načrta ali na drug način zahtevala spremembo načrta reševanja.
Za namen pregledovanja ali posodabljanja načrtov reševanja iz prvega pododstavka institucije, ECB ali pristojni nacionalni organi odboru nemudoma sporočijo vsako spremembo, zaradi katere je potreben takšen pregled ali takšna posodobitev načrta reševanja.
13. Odbor pošlje načrte reševanja in morebitne spremembe teh načrtov ECB ali zadevnim pristojnim nacionalnim organom.
Člen 9
Načrti reševanja, ki jih pripravijo nacionalni organi za reševanje
1. Nacionalni organi za reševanje v skladu s členom 8(5) do (13) pripravijo in sprejmejo načrte reševanja za subjekte in za skupine, ki niso tisti iz člena 7(2), (4)(b) in (5).
2. Nacionalni organi za reševanje pripravijo načrte reševanja po posvetovanju z zadevnimi pristojnimi nacionalnimi organi in nacionalnimi organi za reševanje sodelujočih in nesodelujočih držav članic, v katerih se nahajajo pomembne podružnice, v kolikor so ti relevantni za pomembne podružnice.
Člen 10
Ocena rešljivosti
1. Odbor pri pripravi in posodabljanju načrtov reševanja v skladu s členom 8 po posvetovanju s pristojnimi organi, vključno z ECB, in organi za reševanje v nesodelujočih državah članicah, v katerih so pomembne podružnice, če je to relevantno za pomembno podružnico, oceni, v kolikšnem obsegu so institucije in skupine rešljive, pri čemer ni predvideno nič od naslednjega:
(a)
nobena izredna javna finančna podpora razen uporabe sklada, ustanovljenega v skladu s členom 67;
(b)
nobena nujna likvidnostna pomoč centralne banke ali
(c)
nobena likvidnostna pomoč centralne banke, dodeljena na podlagi nestandardnega zavarovanja, zapadlosti in obrestne mere.
2. ECB ali zadevni pristojni nacionalni organ odboru predloži načrt sanacije ali načrt sanacije skupine. Odbor preuči načrt sanacije in v njem opredeli ukrepe, ki bi lahko škodljivo vplivali na reševanje institucije ali skupine, in v zvezi s tem oblikuje priporočila za ECB ali pristojni nacionalni organ.
3. Pri pripravi načrta reševanja, odbor oceni, v kolikšni meri je takšen subjekt rešljiv v skladu s to uredbo. Subjekt velja za rešljivega, če je izvedljivo in verjetno, da ga odbor bodisi likvidira po običajnem insolvenčnem postopku ali reši z uporabo instrumentov za reševanje in izvajanjem pooblastil za reševanje, pri tem pa, kolikor je mogoče, prepreči vse resne negativne posledice za finančne sisteme države članice, v kateri se subjekt nahaja, ali drugih držav članic ali Unije, vključno z okoliščinami širše finančne nestabilnosti ali sistemskimi dogodki, ter si prizadeva zagotoviti kontinuiteto izvajanja kritičnih funkcij subjekta.
Kadar institucija velja za nerešljivo, odbor o tem pravočasno obvesti EBA.
4. Skupina velja za rešljivo, če je izvedljivo in verjetno, da odbor likvidira subjekte v skupini v okviru običajnega insolvenčnega postopka ali jih reši z uporabo instrumentov za reševanje in z izvajanjem pooblastil za reševanje v zvezi s subjekti v skupini, pri tem pa, kolikor je mogoče, prepreči vse resne negativne posledice za finančne sisteme države članice, v kateri imajo zadevni subjekti v skupini sedež, ali druge države članice ali Unije, vključno z okoliščinami širše finančne nestabilnosti ali sistemskimi dogodki, ter si prizadeva zagotoviti kontinuiteto izvajanja kritičnih funkcij teh subjektov v skupini, kadar jih je mogoče preprosto in pravočasno ločiti ali z drugimi sredstvi.
Kadar skupina velja za nerešljivo, odbor o tem pravočasno obvesti EBA.
5. Za namene odstavkov 3, 4 in 10 resne negativne posledice za finančni sistem ali grožnja za finančno stabilnost pomeni situacijo, ko je finančni sistem dejansko ali potencialno izpostavljen motnji, ki lahko povzroči finančne težave in s tem resno ogrozi pravilno delovanje, učinkovitost in celovitost notranjega trga, gospodarstva ali finančnega sistema ene ali več držav članic. Pri ugotavljanju resnih negativnih posledic odbor upošteva ustrezna opozorila in priporočila ESRB in ustrezna merila, ki jih je oblikoval EBA za opredelitev in merjenje sistemskega tveganja.
6. Za namene ocene iz tega člena odbor preuči zadeve iz oddelka C Priloge k Direktivi 2014/59/EU.
7. Če odbor na podlagi ocene rešljivosti za družbo ali skupino, izvedene v skladu z odstavkom 3 ali 4, po posvetovanju s pristojnimi organi, vključno z ECB, ugotovi, da obstajajo znatne ovire za rešljivost navedenega subjekta ali skupine, v sodelovanju s pristojnimi organi pripravi poročilo, naslovljeno na institucijo ali nadrejeno družbo, v katerem analizira znatne ovire za učinkovito uporabo instrumentov za reševanje in za izvajanje pooblastil za reševanje. V tem poročilu se obravnava vpliv na poslovni model institucije ter priporočijo sorazmerni in ciljno usmerjeni ukrepi, ki so po mnenju odbora potrebni ali ustrezni za odpravo teh ovir v skladu z odstavkom 10.
8. O poročilu se uradno obvesti tudi pristojne organe in organe za reševanje iz nesodelujočih držav članic, v katerih se nahajajo pomembne podružnice institucij, ki niso del skupine. V njem so vključeni razlogi za zadevno oceno ali ugotovitev in je navedeno, kako navedena ocena ali ugotovitev izpolnjuje zahtevo glede sorazmerne uporabe iz člena 6.
9. Subjekt ali nadrejena družba v štirih mesecih po datumu prejema poročila odboru predlaga možne ukrepe, s katerimi bi se lahko obravnavale ali odpravile znatne ovire, ugotovljene v poročilu. Odbor pristojnim organom, EBA in, kadar se pomembne podružnice institucij, ki niso del skupine, nahajajo v nesodelujoči državi članici, organom za reševanje teh držav članic sporoči vse ukrepe, ki jih predlaga subjekt ali nadrejena družba.
10. Odbor po posvetovanju s pristojnimi organi oceni, ali ukrepi iz odstavka 9 učinkovito zmanjšujejo ali odpravljajo bistvene zadevne ovire. Če ukrepi, ki jih predlaga zadevni subjekt ali nadrejena družba, ne zmanjšajo ali odpravijo učinkovito ovir za rešljivost, odbor po posvetovanju s pristojnimi organi ter po potrebi z imenovanim makrobonitetnim organom sprejme odločitev, v kateri navede, da predlagani ukrepi ne zmanjšujejo ali odpravljajo učinkovito ovir za rešljivost, in nacionalnim organom za reševanje naroči, naj od institucije, nadrejene družbe ali katere koli podrejene družbe zadevne skupine zahtevajo, da izvede kateri koli ukrep iz odstavka 11.
Pri določanju nadomestnih ukrepov odbor dokaže, da z ukrepi, ki jih je predlagala institucija, ne bi bilo mogoče odpraviti ovir za rešljivost, in da so predlagani nadomestni ukrepi pri odpravljanju teh ovir sorazmerni. Odbor upošteva grožnjo za finančno stabilnost, ki jo predstavljajo te ovire za rešljivost, in učinek ukrepov na poslovanje institucije, njeno stabilnost in zmožnost prispevanja h gospodarstvu, na notranji trg za finančne storitve in na finančno stabilnost v drugih državah članicah in Uniji kot celoti.
Odbor upošteva tudi potrebo po preprečevanju učinka na zadevno institucijo ali skupino, ki bi presegal potrebno za odpravo ovire za rešljivost ali bi bil nesorazmeren s tem.
11. Odbor za namen odstavka 10 po potrebi nacionalnim organom za reševanje naroči, naj sprejmejo katerega koli od naslednjih ukrepov:
(a)
zahtevajo od subjekta, da pregleda sporazume o financiranju znotraj skupine oziroma preveri odsotnost teh sporazumov, ali pripravi sporazume o opravljanju storitev (znotraj skupine ali s tretjimi osebami), ki obsegajo zagotavljanje kritičnih funkcij;
(b)
zahtevajo od subjekta, da omeji svoje največje izpostavljenosti na posamični in skupni ravni;
(c)
uvedejo zahteve glede zagotavljanja specifičnih ali običajnih dodatnih informacij, ki so potrebne za namene reševanja;
(d)
zahtevajo od subjekta, da odsvoji določena sredstva;
(e)
zahtevajo od subjekta, da omeji ali preneha opravljati posamezne obstoječe dejavnosti ali da omeji posebne predlagane dejavnosti;
(f)
omejijo ali preprečijo razvoj novih ali obstoječih poslovnih področij ali prodajo novih ali obstoječih produktov;
(g)
zahtevajo spremembe pravnih ali operativnih struktur subjekta ali katerega koli subjekta v skupini, ki je posredno ali neposredno pod njihovim nadzorom, da bi se zmanjšala zapletenost ter s tem zagotovila možnost pravne in operativne ločitve kritičnih funkcij od drugih funkcij z uporabo instrumentov za reševanje;
(h)
zahtevajo od subjekta, da ustanovi nadrejen finančni holding v državi članici ali nadrejen finančni holding v Uniji;
(i)
zahtevajo od subjekta, da izda upravičene obveznosti za izpolnitev zahtev iz člena 12;
(j)
zahtevajo od subjekta, da sprejme ukrepe za izpolnitev zahtev iz člena 12, med drugim da se zlasti poskusi ponovno pogajati glede upravičenih obveznosti, instrumenta dodatnega temeljnega kapitala ali instrumenta dodatnega kapitala, ki ga je izdal, da se zagotovi, da je vsaka odločitev odbora o odpisu ali konverziji te obveznosti ali instrumenta v skladu z zakonodajo tiste jurisdikcije, ki ureja to obveznost ali instrument.
Kadar je ustrezno, nacionalni organi za reševanje neposredno sprejmejo ukrepe iz točk (a) do (j) prvega pododstavka.
12. Nacionalni organi za reševanje izvajajo navodila odbora v skladu s členom 29.
13. Odločitev, sprejeta v skladu z odstavkoma 10 in 11, izpolnjuje naslednji zahtevi:
(a)
vključuje ustrezno utemeljitev zadevne ocene ali ugotovitve;
(b)
navaja, kako ocena ali ugotovitev izpolnjuje zahtevo glede sorazmerne uporabe iz odstavka 10.
Člen 11
Poenostavljene obveznosti za določene institucije
1. Odbor lahko na lastno pobudo, po posvetovanju z nacionalnim organom za reševanje, ali na podlagi predloga nacionalnega organa za reševanje uporabi poenostavljene obveznosti v zvezi s pripravo načrtov reševanja iz člena 8 ali lahko opusti obveznost priprave teh načrtov v skladu z odstavki 3 do 9 tega člena.
2. Nacionalni organi za reševanje lahko odboru predlagajo, da uporabi poenostavljene obveznosti za institucije ali skupine v skladu z odstavkoma 3 in 4 ali opusti obveznost priprave načrtov reševanja v skladu z odstavkom 7. Navedeni predlog je utemeljen in podprt z vso ustrezno dokumentacijo.
3. Odbor po prejemu predloga o uporabi poenostavljenih obveznosti v skladu z odstavkom 2 tega člena ali na lastno pobudo oceni zadevno institucijo ali skupino in uporabi poenostavljene obveznosti, če propad institucije ali skupine verjetno ne bo imel resnih negativnih posledic za finančne sisteme ali ne bo ogrozil finančne stabilnosti v smislu člena 10(5).
Za te namene odbor upošteva:
(a)
naravo poslovanja institucije ali skupine, njeno delniško strukturo, pravno obliko, profil tveganja, velikost in pravni status ter povezanost z drugimi institucijami ali finančnim sistemom na splošno, obseg in zapletenost njenih dejavnosti;
(b)
njeno vključenost v institucionalno shemo za zaščito vlog ali drug sistem vzajemne solidarnosti iz člena 113(7) Uredbe (EU) št. 575/2013;
(c)
vsako opravljanje investicijskih storitev ali poslov, kot so opredeljeni v členu 4(1)(2) Direktive 2014/65/EU Evropskega parlamenta in Sveta (15), in
(d)
ali je verjetno, da bi njen propad in posledično prenehanje v okviru običajnega insolvenčnega postopka znatno negativno vplivala na finančne trge, na druge institucije, na pogoje financiranja ali na širše gospodarstvo.
Odbor opravi oceno iz prvega pododstavka po posvetovanju, kadar je to ustrezno, z nacionalnim makrobonitetnim organom in z ESRB, kadar je to ustrezno.
4. Pri uporabi poenostavljenih obveznosti odbor določi:
(a)
vsebino in podrobnosti načrtov reševanja iz člena 8;
(b)
datum, do katerega se pripravijo začetni načrti reševanja, ter pogostost njihovega posodabljanja, ki je lahko nižja od pogostosti iz člena 8(12);
(c)
vsebino in podrobnosti informacij, ki se zahtevajo od institucij, kot je navedeno v členu 8(9) te uredbe in oddelku B Priloge k Direktivi 2014/59/EU;
(d)
stopnjo podrobnosti za oceno rešljivosti iz člena 10 te uredbe in oddelka C Priloge k Direktivi 2014/59/EU.
5. Uporaba poenostavljenih obveznosti sama po sebi ne vpliva na pristojnosti odbora v zvezi s sprejemanjem ukrepov za reševanje.
6. Kadar se uporabijo poenostavljene obveznosti, odbor kadar koli naloži polne, nepoenostavljene obveznosti, če katera koli od okoliščin, ki je upravičevala poenostavljene obveznosti, ne obstaja več.
7. Ko odbor prejme predlog o opustitvi obveznosti priprave načrtov reševanja v skladu z odstavkom 2 tega člena ali ko ravna na lastno pobudo, brez poseganja v člena 9 in 31 opusti v skladu z odstavkom 3 tega člena obveznost priprave načrtov reševanja za institucije, ki so povezane s centralnima organom in v celoti ali delno izvzete iz bonitetnih zahtev po nacionalnem pravu v skladu s členom 10 Uredbe (EU) št. 575/2013.
Kadar se v skladu s prvim pododstavkom odobri opustitev, se obveznost priprave načrta reševanja uporablja na konsolidirani osnovi za centralni organ in z njim povezane institucije v smislu člena 10 Uredbe (EU) št. 575/2013. V ta namen vsa sklicevanja na skupino v tem poglavju vključujejo centralni organ in z njim povezane institucije v smislu člena 10 Uredbe (EU) št. 575/2013 ter njihove podrejene družbe, vsa sklicevanja na nadrejene družbe ali institucije, nad katerimi se izvaja konsolidirani nadzor v skladu s členom 111 Direktive 2013/36/EU, pa vključujejo centralni organ.
8. Za institucije, ki jih v skladu s členom 6(4) Uredbe (EU) št. 1024/2013 neposredno nadzoruje ECB, ali institucije, ki predstavljajo pomemben delež finančnega sistema sodelujoče države članice, se pripravijo individualni načrti reševanja.
Za namene tega odstavka se šteje, da dejavnosti institucije predstavljajo pomemben delež finančnega sistema te sodelujoče države članice, kadar:
(a)
skupna vrednost njenih sredstev presega 30 000 000 000 EUR ali
(b)
delež njenih skupnih sredstev v BDP države članice, v kateri ima sedež, presega 20 %, razen če skupna vrednost njenih sredstev ne dosega 5 000 000 000 EUR.
9. Kadar nacionalni organ za reševanje, ki je predlagal uporabo poenostavljenih obveznosti ali odobritev opustitve v skladu z odstavkom 2, meni, da je treba odločitev o uporabi poenostavljenih obveznosti ali odobritvi opustitve umakniti, o tem poda predlog odboru. V tem primeru odbor sprejme odločitev o predlaganem umiku, pri čemer v celoti upošteva utemeljitev umika, ki jo predloži nacionalni organ za reševanje v luči dejavnikov ali okoliščin iz odstavka 3 ali odstavkov 7 in 8.
10. Odbor obvesti EBA o uporabi tega člena.
Člen 12
Minimalne zahteve za kapital in upravičene obveznosti
1. Odbor po posvetovanju s pristojnimi organi, vključno z ECB, določi minimalne zahteve za kapital in upravičene obveznosti iz odstavka 4, ob upoštevanju pooblastil za odpis in konverzijo, ki jih morajo subjekti in skupine iz člena 7(2) ter subjekti in skupine iz člena 7(4)(b) in (5), kadar so izpolnjeni pogoji za uporabo teh dveh odstavkov, vedno izpolnjevati.
2. Pri pripravi načrtov reševanja v skladu s členom 9 nacionalni organi za reševanje po posvetovanju s pristojnimi organi določijo minimalne zahteve za kapital in upravičene obveznosti iz odstavka 4, ob upoštevanju pooblastil za odpis in konverzijo, ki jih morajo subjekti iz člena 7(3) vedno izpolnjevati. V zvezi s tem se uporablja postopek iz člena 31.
3. Za zagotovitev učinkovite in dosledne uporabe tega člena, odbor pripravi smernice in na nacionalne organe za reševanje naslovi navodila v zvezi s specifičnimi institucijami ali skupinami.
4. Minimalna zahteva za kapital in upravičene obveznosti se izračuna kot znesek kapitala in upravičenih obveznosti, izražen v obliki odstotka vseh obveznosti in kapitala institucije.
Za namen prvega pododstavka se izpeljane obveznosti vključijo v skupne obveznosti, če so v celoti priznane pravice nasprotne stranke do pobota.
5. Ne glede na odstavek 1 odbor hipotekarne kreditne institucije, ki se financirajo s kritimi obveznicami, ki v skladu z nacionalnim pravom ne smejo sprejemati vlog, oprosti obveznosti, da morajo vedno izpolnjevati minimalno zahtevo glede kapitala in upravičenih obveznosti, saj:
(a)
bodo te institucije prenehale na podlagi nacionalnih insolvenčnih postopkov ali drugih postopkov, ki se izvajajo v skladu s členom 38, 40 ali 42 Direktive 2014/59/EU in so zasnovani za te institucije, ter
(b)
bodo takšni nacionalni insolvenčni postopki ali drugi postopki zagotovili, da bodo upniki teh institucij, vključno z imetniki kritih obveznic, kadar je ustrezno, prevzeli izgube na način, ki ustreza ciljem reševanja.
6. Minimalna zahteva za kapital in upravičene obveznosti iz odstavka 4 ne presega zneska kapitala in upravičenih obveznosti, ki zadostuje, da bi bilo v primeru uporabe instrumenta za reševanje s sredstvi upnikov mogoče pokriti izgube institucije ali nadrejene družbe iz člena 2 ter tudi končne nadrejene družbe te institucije ali nadrejene družbe in vsake institucije ali finančne institucije, vključene v konsolidirane računovodske izkaze te končne nadrejene družbe, količnik navadnega lastniškega temeljnega kapitala teh subjektov pa bi se lahko povrnil na raven, ki bi jim omogočala nadaljnje izpolnjevanje pogojev za pridobitev dovoljenja in nadaljnje izvajanje dejavnosti, za katere imajo dovoljenje v skladu z Direktivo 2013/36/EU ali enakovredno zakonodajo, ter ohranitev zadostnega tržnega zaupanja v institucijo ali nadrejeno družbo iz člena 2 ter končno nadrejeno družbo te institucije ali nadrejene družbe in vsako institucijo ali finančno institucijo, vključeno v konsolidirane računovodske izkaze te končne nadrejene družbe.
Kadar je v načrtu reševanja predvideno, da se lahko določeni razredi upravičenih obveznosti izvzamejo iz reševanja s sredstvi upnikov v skladu s členom 27(5) ali da se lahko določeni razredi upravičenih obveznosti v okviru delnega prenosa v celoti prenesejo na prejemnika, minimalna zahteva za kapital in upravičene obveznosti iz odstavka 4 ne presega zneska kapitala in upravičenih obveznosti, ki so potrebni, da se zagotovi, da ima institucija ali nadrejena družba iz člena 2 zadostne druge upravičene obveznosti za zagotovitev, da bodo pokrite izgube institucije ali nadrejene družbe iz člena 2 ter tudi končne nadrejene družbe te institucije ali nadrejene družbe in vsake institucije ali finančne institucije, vključene v konsolidirane računovodske izkaze te končne nadrejene družbe, količnik navadnega lastniškega temeljnega kapitala teh subjektov pa bi se lahko povrnil na raven, ki bi jim omogočala nadaljnje izpolnjevanje pogojev za pridobitev dovoljenja in nadaljnje izvajanje dejavnosti, za katere imajo dovoljenje v skladu z Direktivo 2013/36/EU ali enakovredno zakonodajo in da se ohrani zadostno tržno zaupanje v institucijo ali nadrejeno družbo ter končno nadrejeno družbo te institucije ali nadrejene družbe ter vsake institucije ali finančne institucije, vključene v konsolidrane računovodske izkaze te končne nadrejene družbe.
Minimalna zahteva za kapital in upravičene obveznosti iz odstavka 4 ni manjša od skupnega zneska vseh kapitalskih zahtev in zahtev glede blažilnikov iz Uredbe (EU) št. 575/2013 in Direktive 2013/36/EU.
7. Za zagotovitev, da je subjekt iz člena 2 mogoče rešiti z uporabo instrumentov za reševanje, vključno z, kadar je ustrezno, instrumentom za reševanje s sredstvi upnikov, na način, ki ustreza ciljem reševanja, se v okviru omejitev iz odstavka 6 tega člena, do določitve iz odstavka 1 tega člena pride na podlagi naslednjih meril:
(a)
velikosti, poslovnega modela, modela financiranja in profila tveganja institucije ali nadrejene družbe iz člena 2;
(b)
obsega, v katerem bi sistem jamstva za vloge lahko prispeval k financiranju reševanja v skladu s členom 79;
(c)
obsega, v katerem bi imel propad institucije ali nadrejene družbe iz člena 2 resne negativne posledice za finančni sistem ali bi ogrožal finančno stabilnost v smislu člena 10(5), tudi prek širjenja negativnega vpliva na druge institucije zaradi medsebojne povezanosti subjekta z drugimi institucijami ali s preostalim finančnim sistemom.
8. V določitvi je opredeljena minimalna zahteva za kapital in upravičene obveznosti, ki jo morajo institucije upoštevati na individualni osnovi in nadrejene družbe na konsolidirani osnovi. Minimalno zahtevo glede skupnega zneska za kapital in upravičene obveznosti na konsolidirani ravni za nadrejeno družbo v Uniji, s sedežem v sodelujoči državi članici, določi odbor po posvetovanju s konsolidacijskim nadzornikom, in sicer na podlagi meril iz odstavka 7 in glede na to, ali naj bi bile v skladu z načrtom reševanja podrejene družbe skupine v tretji državi rešene ločeno.
9. Odbor določi minimalno zahtevo za kapital in upravičene obveznosti, ki jo je treba uporabiti za podrejene družbe v skupini na individualni osnovi. Te minimalne zahteve za kapital in upravičene obveznosti se določijo na ravni, ki ustreza podrejeni družbi, ob upoštevanju:
(a)
meril, naštetih v odstavku 7, zlasti velikosti, poslovnega modela, in profila tveganja podrejene družbe, vključno z njenim kapitalom, ter
(b)
konsolidirane zahteve, ki je bila določena za skupino.
10. Odbor se lahko na individualni osnovi odloči, da za nadrejeno institucijo opusti uporabo minimalne zahteve za kapital in upravičene obveznosti, če so izpolnjeni pogoji iz točk (a) in (b) člena 45(11) Direktive 2014/59/EU. Odbor se lahko na individualni osnovi odloči, da za podrejeno družbo opusti uporabo minimalne zahteve za kapital in upravičene obveznosti, če so izpolnjeni pogoji iz točk (a), (b) in (c) člena 45(12) Direktive 2014/59/EU.
11. Odbor lahko ob polnem upoštevanju meril iz prvega in drugega pododstavka odstavka 5 in iz odstavka 7 na lastno pobudo po posvetovanju z nacionalnim organom za reševanje ali na predlog nacionalnega organa za reševanje odloči, da je minimalna zahteva za kapital in upravičene obveznosti iz odstavka 1 delno izpolnjena na konsolidirani ali individualni osnovi prek pogodbenih instrumentov za reševanje s sredstvi upnikov.
12. Da bi instrument štel za pogodbeni instrument za reševanje s sredstvi upnikov v skladu z odstavkom 11, mora biti odbor prepričan, da instrument:
(a)
vsebuje pogodbeni pogoj, ki določa, da se v primeru, da se odbor odloči uporabiti instrument za reševanje s sredstvi upnikov za zadevno institucijo, instrument v potrebnem obsegu odpiše ali konvertira, preden se odpišejo ali konvertirajo druge upravičene obveznosti, ter
(b)
zanj velja zavezujoč dogovor, zaveza ali določba o podrejenosti, v skladu s katero se pri običajnem insolvenčnem postopku obravnava za drugimi upravičenimi obveznostmi in ga ni mogoče odplačati, dokler niso poravnane druge upravičene, tedaj še neporavnane obveznosti.
13. Odbor opravi vsako določitev iz odstavka 1 tega člena, in kadar je ustrezno, iz odstavka 11 tega člena, vzporedno s pripravo in posodabljanjem načrtov reševanja v skladu s členom 8.
14. Odbor naslovi svojo ugotovitev na nacionalne organe za reševanje. Nacionalni organi za reševanje izvajajo navodila odbora v skladu s členom 29. Odbor zahteva, da nacionalni organi za reševanje preverijo in zagotovijo, da institucije in nadrejene družbe vzdržujejo minimalne zahteve za kapital in upravičene obveznosti iz odstavka 1 tega člena.
15. Odbor obvesti ECB in EBA o minimalni zahtevi za kapital in upravičene obveznosti, ki jo je določil za vsako posamezno institucijo in nadrejeno družbo v skladu z odstavkom 1 ter, kadar je ustrezno, o zahtevah iz odstavka 11.
16. Upravičene obveznosti, vključno z instrumenti podrejenega dolga in podrejenega posojila, ki ne štejejo za instrument dodatnega temeljnega kapitala ali instrument dodatnega kapital, se v znesek kapitala in upravičenih obveznosti iz odstavka 1 lahko vključijo le, če izpolnjujejo naslednje pogoje:
(a)
instrument je izdan in v celoti plačan;
(b)
obveznost ni v lasti same institucije, niti je institucija ni zavarovala in ne jamči zanjo;
(c)
institucija nakupa instrumenta ni financirala niti posredno niti neposredno;
(d)
preostala zapadlost obveznosti je najmanj eno leto;
(e)
obveznost ne izhaja iz izvedenega finančnega instrumenta;
(f)
obveznost ne izhaja iz vloge, ki je v skladu s členom 108 Direktive 2014/59/EU prednostno obravnavana v nacionalni hierarhiji insolventnosti.
Kadar ima lastnik na podlagi določene obveznosti pravico do zgodnjega povračila, je za namene točke (d) prvega pododstavka datum zapadlosti te obveznosti prvi dan, na katerega ta pravica nastane.
17. Kadar obveznost ureja pravo jurisdikcije zunaj Unije, lahko odbor nacionalnim organom za reševanje naloži, naj od institucije zahtevajo, da dokaže, da bi pravo te jurisdikcije - ob upoštevanju pogojev iz pogodbe, ki ureja dano obveznost, mednarodnih sporazumov o priznavanju postopkov za reševanje in drugih zadevnih dejavnikov - vplivalo na odločitev odbora za odpis ali konverzijo te obveznosti. Če odbor ni prepričan o tem, da bi pravo te jurisdikcije vplivalo na to odločitev, se pri določanju minimalne zahteve glede kapitala in upravičenih obveznosti ta obveznost ne upošteva.
18. Če Komisija predloži zakonodajni predlog v skladu s členom 45(18) Direktive 2014/59/EU, po potrebi predloži tudi zakonodajni predlog, ki enako spreminja to uredbo.
POGLAVJE 2
Zgodnje posredovanje
Člen 13
Zgodnje posredovanje
1. ECB ali pristojni nacionalni organi obvestijo odbor o vseh morebitnih ukrepih, ki jih zahtevajo od institucije ali skupine ali jih sprejmejo sami v skladu s členom 16 Uredbe (EU) št. 1024/2013, členom 27(1), členom 28 ali 29 Direktive 2014/59/EU ali členom 104 Direktive 2013/36/EU.
Odbor Komisiji uradno sporoči vse informacije, ki jih je prejel v skladu s prvim pododstavkom.
2. Odbor lahko od datuma prejema informacij iz odstavka 1 in brez poseganja v pooblastila ECB in pristojnih nacionalnih organov v skladu z drugim pravom Unije pripravi reševanje zadevne institucije ali skupine.
Za namene prvega pododstavka ECB ali zadevni pristojni nacionalni organ v sodelovanju z odborom natančno spremlja stanje institucije ali nadrejene družbe ter njeno upoštevanje ukrepov zgodnjega posredovanja, ki jih je morala sprejeti.
ECB ali zadevni pristojni nacionalni organ zagotovi odboru vse informacije, potrebne za posodabljanje načrta reševanja ter pripravo na morebitno reševanje institucije in vrednotenje sredstev in obveznosti institucije v skladu s členom 20(1) do (15).
3. Odbor je pooblaščen, da od institucije ali nadrejene družbe zahteva, naj naveže stik s potencialnimi kupci za pripravo reševanja institucije, v skladu z merili iz člena 39(2) Direktive 2014/59/EU in zahtevami varovanja poslovne skrivnosti iz člena 88 te uredbe.
Odbor je pooblaščen, da od zadevnega nacionalnega organa za reševanje zahteva tudi, da pripravi predhodno shemo za reševanje za zadevno institucijo ali skupino.
Odbor obvesti ECB, zadevne pristojne nacionalne organe in zadevne nacionalne organe za reševanje o vsakem ukrepu, ki ga sprejme na podlagi tega odstavka.
4. Če nameravajo ECB ali pristojni nacionalni organi naložiti instituciji ali skupini kakršen koli dodaten ukrep iz člena 16 Uredbe (EU) št. 1024/2013, člena 27(1), 28 ali 29 Direktive 2014/59/EU ali člena 104 Direktive 2013/36/EU, preden subjekt ali skupina v celoti izpolni prvi ukrep, o katerem je bil uradno obveščen odbor, pred naložitvijo takšnega dodatnega ukrepa zadevni instituciji ali skupini obvestijo odbor.
5. ECB ali pristojni nacionalni organ, odbor in zadevni nacionalni organi za reševanje zagotovijo, da sta dodatni ukrep iz odstavka 4 in vsak ukrep odbora, namenjen pripravi reševanja v skladu z odstavkom 2, usklajena.
POGLAVJE 3
Reševanje
Člen 14
Cilji reševanja
1. Odbor, Svet, Komisija in kadar je ustrezno, nacionalni organi za reševanje, pri ukrepanju v okviru postopka za reševanje iz člena 18 v skladu s svojimi odgovornostmi upoštevajo cilje reševanja ter izberejo instrumente za reševanje in pooblastila za reševanje, ki so po njihovem mnenju najustreznejši za doseganje ciljev reševanja glede na okoliščine primera.
2. Cilji reševanja iz odstavka 1 so:
(a)
zagotoviti kontinuiteto kritičnih funkcij;
(b)
izogniti se resnim negativnim vplivom na finančno stabilnost zlasti s preprečevanjem širjenja negativnega vpliva, tudi na tržne infrastrukture, in ohranjanjem tržne discipline;
(c)
zaščititi javna sredstva s čim večjim zmanjšanjem odvisnosti od izredne javne finančne podpore;
(d)
zaščititi vlagatelje v smislu Direktive 2014/49/EU in investitorje, zajete z Direktivo 97/9/ES;
(e)
zaščititi kapital in sredstva strank.
Pri prizadevanju za dosego ciljev iz prvega pododstavka odbor, Svet, Komisija in, kadar je to ustrezno, nacionalni organi za reševanje poskušajo čim bolj zmanjšati stroške reševanja in preprečiti zniževanje vrednosti, razen če je to potrebno za uresničitev ciljev reševanja.
3. Ob upoštevanju različnih določb te uredbe so cilji reševanja enako pomembni in se ustrezno uravnotežijo glede na naravo in okoliščine posameznega primera.
Člen 15
Splošna načela, ki urejajo reševanje
1. Pri ukrepanju v okviru postopka reševanja iz člena 18 odbor, Svet, Komisija in, kadar je to ustrezno, nacionalni odbori za reševanje, sprejmejo vse primerne ukrepe za zagotavljanje, da se ukrep za reševanje sprejme v skladu z naslednjimi načeli:
(a)
delničarji institucije v postopku reševanja prevzamejo prve izgube;
(b)
po delničarjih institucije v postopku reševanja prevzamejo izgube upniki, in sicer glede na prednost njihovih terjatev v skladu s členom 17, razen če je v tej uredbi izrecno določeno drugače;
(c)
upravljalni organ in višje vodstvo institucije v postopku reševanja se zamenjata, razen če se glede na okoliščine oceni, da ju je treba za uresničitev ciljev reševanja v celoti ali delno ohraniti;
(d)
upravljalni organ in višje vodstvo institucije v postopku reševanja zagotavljata vso potrebno pomoč za uresničitev ciljev reševanja;
(e)
ob upoštevanju nacionalnega prava fizične in pravne osebe prevzamejo odgovornost za propad institucije v postopku reševanja v skladu s civilnim ali kazenskim pravom;
(f)
razen če ta uredba določa drugače, se upniki istega razreda obravnavajo enakovredno;
(g)
noben upnik ne utrpi večjih izgub, kot bi jih, če bi prišlo do prenehanja subjekta iz člena 2 po običajnem insolvenčnem postopku v skladu z zaščitnimi ukrepi iz člena 29;
(h)
krite vloge so v celoti zaščitene ter
(i)
ukrep za reševanje se sprejme v skladu z zaščitnimi ukrepi iz te uredbe.
2. Kadar je institucija subjekt v skupini, brez poseganja v člen 14 odbor, Svet in Komisija pri odločanju o uporabi instrumentov za reševanje in izvajanju pooblastil za reševanje ravnajo tako, da kar najbolj zmanjšajo učinek na druge subjekte v skupini in na skupino kot celoto ter negativen vpliv na finančno stabilnost v Uniji in njenih državah članicah, zlasti v državah, v katerih skupina posluje.
3. Kadar se v zvezi s subjektom iz člena 2 te uredbe uporabi instrument prodaje poslovanja, instrument premostitvene institucije ali instrument izločitve sredstev, se za namene člena 5(1) Direktive Sveta 2001/23/ES (16) za ta subjekt šteje, da je v stečajnem ali temu podobnem insolvenčnem postopku.
4. Odbor pri odločanju o uporabi instrumentov za reševanje in izvajanju pooblastil za reševanje naroči nacionalnim organom za reševanje, naj obvestijo predstavnike zaposlenih in se po potrebi z njimi posvetujejo.
To ne posega v določbe o zastopanosti zaposlenih v vodilnih telesih, kot so določene v nacionalnem pravu ali praksi.
Člen 16
Reševanje finančnih institucij in nadrejenih družb
1. Odbor odloči o ukrepu za reševanje v zvezi s finančno institucijo, s sedežem v sodelujoči državi članici, kadar so za finančno institucijo in nadrejeno družbo, ki sta predmet konsolidiranega nadzora, izpolnjeni pogoji iz člena 18(1).
2. Odbor sprejme ukrep za reševanje v zvezi z nadrejeno družbo iz točke (b) člena 2, kadar so tako za nadrejeno družbo kot za eno ali več podrejenih družb, ki so institucije, izpolnjeni pogoji iz člena 18(1), ali kadar za podrejeno družbo, ki nima sedeža v Uniji, organ tretje države ugotovi, da izpolnjuje pogoje za reševanje v skladu s pravom te tretje države.
3. Odbor se lahko z odstopanjem od odstavka 2 in ne glede na dejstvo, da nadrejena družba ne izpolnjuje pogojev iz člena 18(1), odloči za ukrep za reševanje v zvezi z nadrejeno družbo, kadar ena ali več njenih podrejenih družb, ki so institucije, izpolnjuje pogoje iz člena 18(1), (4) in (5) in je stanje njihovih sredstev in obveznosti tako, da njihov propad ogroža institucijo ali skupino kot celoto, ter je ukrep za reševanje v zvezi s to nadrejeno družbo potreben za reševanje ene ali več takih podrejenih družb, ki so institucije, ali za reševanje skupine kot celote. Kadar nacionalni organ za reševanje obvesti odbor, da insolvenčno pravo v državi članici določa, da se skupine obravnavajo kot celota in je ukrep za reševanje v zvezi z nadrejeno družbo potreben za reševanje takih podrejenih družb, ki so institucije, ali za reševanje skupine kot celote, se odbor lahko odloči za ukrep za reševanje v zvezi z nadrejeno družbo.
Za namene prvega pododstavka odboru pri ocenjevanju, ali so pogoji iz člena 18(1) v zvezi z eno ali več podrejenimi družbami, ki so institucije, izpolnjeni, ni treba upoštevati kapitala znotraj skupine ali prenosov izgube med subjekti, vključno s pooblastili za odpis ali konverzijo.
Člen 17
Prednostni vrstni red terjatev
1. Pri uporabi instrumenta za reševanje s sredstvi upnikov za subjekt iz člena 2 te uredbe in brez poseganja v obveznosti, ki so izključene iz instrumenta za reševanje s sredstvi upnikov na podlagi člena 27(3) te uredbe, odbor, Komisija ali po potrebi nacionalni organi za reševanje odločajo o izvajanju pooblastil za odpis in konverzijo, vključno z morebitno uporabo člena 27(5) te uredbe, nacionalni organi za reševanje pa ta pooblastila izvajajo v skladu s členoma 47 in 48 Direktive 2014/59/EU in po obratnem prednostnem vrstnem redu terjatev, kot določa njihovo nacionalno pravo, vključno z določbami, ki prenašajo člen 108 navedene direktive.
2. Sodelujoče države članice Komisijo in odboru obvestijo o razvrstitvi terjatev zoper subjekte iz člena 2 v nacionalnih insolvenčnih postopkih 1. julij vsakega leta ali nemudoma, ko pride do spremembe razvrstitve.
Kadar se uporabi instrument za reševanje s sredstvi upnikov, se pod pogoji iz člena 79 uporabi zadevni sistem jamstva za vloge.
Člen 18
Postopki reševanja
1. Odbor sprejme shemo za reševanje v skladu z odstavkom 6 v zvezi s subjekti in skupinami iz člena 7(2) ter subjekti in skupinami iz člena 7(4)(b) in (5), kadar so izpolnjeni pogoji za uporabo teh odstavkov, samo kadar na izvršni seji po prejemu sporočila v skladu s četrtim pododstavkom ali na lastno pobudo oceni, da so izpolnjeni naslednji pogoji:
(a)
subjekt propada ali bo verjetno propadel;
(b)
ob upoštevanju časovnega razporeda in drugih relevantnih okoliščin ne obstaja razumna verjetnost, da bi lahko kakršni koli alternativni ukrepi zasebnega sektorja, vključno z ukrepi v okviru institucionalne sheme za zaščito vlog, ali nadzorna dejavnost, vključno z ukrepi zgodnjega posredovanja, odpisom ali konverzijo zadevnih kapitalskih instrumentov v skladu s členom 21, sprejeta v zvezi s subjektom, preprečila propad tega subjekta v razumnem času;
(c)
ukrep za reševanje je potreben zaradi javnega interesa v skladu z odstavkom 5.
Oceno pogojev iz točke (a) prvega pododstavka sprejme ECB po posvetovanju z odborom. Odbor lahko na izvršni seji to oceno sprejme šele po tem, ko je obvestil ECB o svoji nameri, in le, če ECB v treh dneh po prejemu te informacije ne sprejme te ocene. ECB odboru brez odlašanja predloži vse zadevne informacije, ki jih odbor zahteva za utemeljitev svoje ocene.
Kadar ECB oceni, da je v zvezi s subjektom ali skupino iz točke (a) prvega pododstavka izpolnjen pogoj iz prvega pododstavka, to oceno brez odlašanja sporoči Komisiji in odboru.
Odbor oceni pogoj iz točke (b) prvega pododstavka na izvršni seji ali, kadar je potrebno, to opravijo nacionalni organi za reševanje, v tesnem sodelovanju z ECB. ECB lahko odboru ali zadevnim nacionalnim organom za reševanje tudi sporoči, da je po njegovem pogoj iz navedene točke izpolnjen.
2. Brez poseganja v primere, ko se je ECB odločila, da bo neposredno opravljala nadzorne naloge v zvezi s kreditnimi institucijami v skladu s členom 6(5)(b) Uredbe (EU) št. 1024/2013, v primeru prejetja sporočila v skladu z odstavkom 1 ali kadar namerava odbor na lastno pobudo sprejeti oceno na podlagi odstavka 1 v zvezi s subjektom ali skupino iz člena 7(3), odbor svojo oceno brez odlašanja sporoči ECB.
3. Predhodno sprejetje ukrepa v skladu s členom 16 Uredbe (EU) št. 1024/2013, s členom 27(1) ali členom 28 ali 29 Direktive 2014/59/EU ali s členom 104 Direktive 2013/36/EU ni predpogoj za sprejetje ukrepa za reševanje.
4. Za namene točke (a) odstavka 1 se šteje, da subjekt propada ali bo verjetno propadel, v eni ali več od naslednjih okoliščin:
(a)
subjekt krši zahteve za ohranitev dovoljenja ali obstajajo objektivni elementi, ki potrjujejo ugotovitev, da bo v bližnji prihodnosti te zahteve kršila institucija, in to na način, ki bi upravičil preklic takega dovoljenja s strani ECB, med drugim zato, ker je institucija ustvarila ali bo verjetno ustvarila izgube, zaradi katerih bo pošel ves njen kapital ali njegov precejšen del;
(b)
sredstva subjekta so manjša od njegovih obveznosti ali obstajajo objektivni elementi, ki potrjujejo ugotovitev, da bodo manjša v bližnji prihodnosti;
(c)
subjekt ni zmožen plačevati svojih dolgov ali drugih obveznosti, ko zapadejo v plačilo, ali obstajajo objektivni elementi, ki potrjujejo ugotovitev, da bo v bližnji prihodnosti do tega prišlo;
(d)
potrebna je izredna javna finančna podpora, razen če se za odpravo resne motnje v gospodarstvu države članice in za ohranitev finančne stabilnosti takšna izredna javna podpora zagotovi kot:
(i)
državno jamstvo za kritje likvidnostnih posojil, ki so jih zagotovile centralne banke v skladu s svojimi pogoji,
(ii)
državno jamstvo za na novo izdane obveznosti ali
(iii)
vložek kapitala ali nakup kapitalskih instrumentov po cenah in pod pogoji, ki za subjekt niso bolj ugodni, kadar ob odobritvi javne podpore ne nastopijo niti okoliščine iz točk (a), (b) in (c) tega odstavka niti okoliščine iz člena 21(1).
V vseh primerih iz točk (i), (ii) in (iii) točke (d) prvega pododstavka so jamstveni ali enakovredni ukrepi omejeni na kapitalsko ustrezne subjekte, za njih pa je potrebna končna odobritev v skladu z okvirom Unije za državne pomoči. Ti ukrepi so previdnostni in začasni ter sorazmerni, da se odpravijo posledice resne motnje, in se ne uporabljajo za izravnavo izgub, ki jih je ustvaril ali jih bo v bližnji prihodnosti verjetno ustvaril subjekt.
Podporni ukrepi iz točke (d)(iii) prvega pododstavka so omejeni na vložke, ki so potrebni za odpravljanje kapitalskih primanjkljajev, ugotovljenih z nacionalnimi stresnimi testi in stresnimi testi po vsej Uniji ali v državah, ki sodelujejo v EMN, pregledi kakovosti sredstev ali enakovrednimi postopki, ki jih izvajajo ECB, EBA ali nacionalni organi, in jih po potrebi potrdi pristojni organ.
Če Komisija predloži zakonodajni predlog v skladu s členom 32(4) Direktive 2014/59/EU, po potrebi predloži tudi zakonodajni predlog, ki enako spreminja to uredbo.
5. Za namene točke (c) odstavka 1 tega člena se šteje, da je ukrep za reševanje v javnem interesu, če je potreben za uresničitev enega ali več ciljev reševanja iz člena 14 in je sorazmeren z njimi ter če s prenehanjem subjekta v skladu z običajnim insolvenčnim postopkom teh ciljev reševanja ne bi bilo mogoče doseči v enaki meri.
6. Če so pogoji iz odstavka 1 izpolnjeni, odbor sprejme shemo za reševanje. S shemo za reševanje se:
(a)
subjekt vključi v postopek reševanja;
(b)
določi uporaba instrumentov za reševanje za institucijo v postopku reševanja iz člena 22(2), zlasti morebitna izvzetja iz uporabe reševanja s sredstvi upnikov v skladu s členom 27(5) in (14);
(c)
določi uporaba sklada, da se podpre ukrep za reševanje v skladu s členom 76 in v skladu z odločitvijo Komisije, sprejeto v skladu s členom 19.
7. Odbor shemo za reševanje takoj po njenem sprejetju pošlje Komisiji.
Komisija v 24 urah po tem, ko ji odbor pošlje shemo za reševanje, to shemo podpre ali ji nasprotuje glede diskrecijskih vidikov sheme za reševanje v primerih, ki niso zajeti v tretjem pododstavku tega odstavka.
Komisija lahko v 12 urah po tem, ko ji odbor pošlje shemo za reševanje, Svetu priporoči:
(a)
naj shemi za reševanje nasprotuje zato, ker shema za reševanje, ki jo je sprejel odbor, ne izpolnjuje merila javnega interesa iz odstavka 1(c);
(b)
naj odobri bistveno spremembo zneska sklada, ki je določen v shemi za reševanje odbora, ali tej spremembi nasprotuje.
Za namene tretjega pododstavka Svet odloča z navadno večino.
Shema za reševanje lahko začne veljati le, če ji Svet ali Komisija v 24 urah po tem, ko jo odbor poslal, ne nasprotuje.
Svet ali Komisija, glede na okoliščine, predloži razloge za svoje nasprotovanje.
Kadar Svet v 24 urah po tem, ko je odbor shemo za reševanje poslal, odobri predlog Komisije za spremembo sheme za reševanje iz razlogov, navedenih v točki (b) tretjega pododstavka, ali Komisija v skladu z drugim pododstavkom shemi nasprotuje, odbor v osmih urah spremeni shemo za reševanje na podlagi izraženih razlogov.
Kadar shema za reševanje, ki jo je sprejel odbor, predvideva izključitev določenih obveznosti v izjemnih okoliščinah iz člena 27(5) in kadar takšna izključitev zahteva prispevek sklada ali alternativni vir financiranja, lahko Komisija, da bi zaščitila celovitost notranjega trga, prepove predlagano izključitev ali zanjo zahteva spremembe, pri tem pa navede ustrezne razloge, ki temeljijo na kršitvi zahtev iz člena 27 in delegiranega akta, ki ga je Komisija sprejela na podlagi člena 44(11) Direktive 2014/59/EU.
8. Kadar Svet nasprotuje začetku postopka reševanja institucije iz razloga, da merilo javnega interesa iz odstavka 1(c) ni izpolnjeno, zadevni subjekt preneha na način, ki je v skladu z veljavnim nacionalnim pravom.
9. Odbor zagotovi, da se sprejmejo potrebni ukrepi za reševanje, da lahko zadevni nacionalni organi za reševanje izvajajo shemo za reševanje. Shema za reševanje se naslovi na zadevne nacionalne organe za reševanje ter daje navodila tem organom, ki sprejmejo vse potrebne ukrepe za njeno izvedbo v skladu s členom 29, tako da izvajajo pooblastila za reševanje. Kadar je prisotna državna pomoč ali pomoč iz sklada, odbor ravna v skladu z odločitvijo o tej pomoči, ki jo je sprejela Komisija.
10. Komisija je pooblaščena, da od odbora pridobi vse informacije, ki se ji zdijo relevantne za opravljanje svojih nalog iz te uredbe. Odbor ja pooblaščen, da od katere koli osebe v skladu s poglavjem 5 tega naslova pridobi vse informacije, ki jih potrebuje, da pripravi ukrep za reševanje in sprejme odločitev glede tega ukrepa, vključno s posodobitvami in dopolnitvami informacij, navedenih v načrtih za reševanje.
Člen 19
Državna pomoč in pomoč iz sklada
1. Kadar ukrep za reševanje vključuje odobritev državne pomoči v skladu s členom 107(1) PDEU ali pomoči iz sklada v skladu z odstavkom 3 tega člena, shema za reševanje na podlagi člena 18(6) te uredbe ni sprejeta, dokler Komisija ne sprejme pozitivne ali pogojne odločitve glede skladnosti uporabe takšne pomoči z notranjim trgom.
Institucije Unije pri opravljanju nalog, ki so jim dodeljene s členom 18 te uredbe, delujejo skladno z načeli iz člena 3(3) Direktive 2014/59/EU ter v zvezi s tem javno in na primeren način objavijo vse zadevne informacije o svoji notranji organizaciji.
2. Če odbor po prejemu sporočila v skladu z členom 18(1) te uredbe ali na lastno pobudo meni, da bi lahko ukrepi za reševanje predstavljali državno pomoč v skladu s členom 107(1) PDEU, pozove sodelujočo državo članico ali zadevne države članice, naj nemudoma obvestijo Komisijo o predvidenih ukrepih v skladu s členom 108(3) PDEU. Odbor obvesti Komisijo o vseh primerih, v katerih eno ali več držav članic pozove k priglasitvi iz člena 108(3) PDEU.
3. V kolikor ukrep za reševanje, ki ga predlaga odbor, vključuje uporabo sklada, odbor obvesti Komisijo o predlagani uporabi sklada. Obvestilo odbora vključuje vse informacije, ki jih Komisija potrebuje, da v skladu s tem odstavkom pripravi svoje ocene.
Z obvestilom iz tega odstavka se pri Komisiji sproži predhodna preiskava, med katero lahko Komisija od odbora zahteva dodatne informacije. Komisija oceni, ali bi uporaba sklada zaradi dajanja prednosti upravičencu ali kateri koli drugi družbi izkrivljala konkurenco ali bi jo utegnila izkrivljati, tako da - kolikor bi vplivala na trgovino med državami članicami - več ne bi bila skladna z notranjim trgom. Komisija za uporabo sklada uporabi merila, vzpostavljena za uporabo pravil o državni pomoči, kot so določena v členu 107 PDEU. Odbor predloži Komisiji informacije, za katere Komisija meni, da so potrebne za izvedbo te ocene.
Če Komisija resno dvomi v skladnost predlagane uporabe sklada z notranjim trgom ali če odbor na zahtevo Komisije ne predloži potrebnih informacij v skladu z drugim pododstavkom, Komisija sproži temeljito preiskavo in ustrezno obvesti odbor. Komisija svojo odločitev o sprožitvi temeljite preiskave objavi v Uradnem listu Evropske unije. Odbor, katera koli država članica ali katera koli oseba, družba ali združenje, na katerega interese lahko vpliva uporaba sklada, lahko Komisiji predloži pripombe v roku, ki se lahko določi v obvestilu. Odbor lahko predloži opažanja o pripombah, ki so jih predložile države članice in zainteresirane tretje strani v roku, ki ga lahko določi Komisija. Komisija na koncu obdobja preiskave oceni, ali bi bila uporaba sklada skladna z notranjim trgom.
Komisija pri ocenjevanju in vodenju preiskav v skladu s tem odstavkom upošteva vse zadevne uredbe, sprejete na podlagi člena 109 PDEU, ter vsa zadevna sporočila, navodila in ukrepe, ki jih je Komisija sprejela pri izvajanju pravil Pogodb glede državne pomoči, kot so v veljavi, ko je treba pripraviti oceno. Ti ukrepi se uporabijo, kot da so sklicevanja na državo članico, odgovorno za priglasitev pomoči, sklicevanja na odbor, in z vsemi drugimi potrebnimi spremembami.
Komisija sprejme odločitev o skladnosti uporabe sklada z notranjim trgom in jo naslovi na odbor in na nacionalne organe za reševanje zadevne države članice ali zadevnih držav članic. Ta odločitev je lahko odvisna od pogojev ali zavez upravičenca.
Odločitev lahko odboru, nacionalnim organom za reševanje v zadevni sodelujoči državi članici oziroma državah članicah ali upravičencu naloži obveznost, da zagotovijo spremljanje skladnosti. To lahko vključuje zahteve za imenovanje skrbnika ali druge neodvisne osebe za pomoč pri spremljanju. Skrbnik ali druga neodvisna oseba lahko opravlja funkcije, ki so opredeljene v odločitvi Komisije.
Vsaka odločitev na podlagi tega odstavka se objavi v Uradnem listu Evropske unije.
Komisija lahko sprejme negativno odločitev, naslovljeno na odbor, če odloči, da bi bila predlagana uporaba sklada neskladna z notranjim trgom in je ne bi bilo mogoče izvesti v obliki, kot jo predlaga odbor. Ko odbor prejme takšno odločitev, znova preuči svojo shemo za reševanje in pripravi revidirano shemo za reševanje.
4. Kadar Komisija resno dvomi, da se njena odločitev iz odstavka 3 upošteva, opravi potrebne preiskave. Komisija lahko v ta namen izvaja pooblastila, ki so ji na voljo v okviru uredb in drugih ukrepov iz četrtega pododstavka odstavka 3, ter se po njih ravna.
5. Če Komisija na osnovi preiskav, ki jih je opravila, in po tem, ko je zadevne strani obvestila, naj predložijo svoje pripombe, meni, da se odločitev iz odstavka 3 ne upošteva, izda odločitev, namenjeno nacionalnemu organu za reševanje v zadevni sodelujoči državi članici, s katero zahteva, naj ta organ izterja neustrezno uporabljene zneske v roku, ki ga določi Komisija. Pomoč iz sklada, ki se izterja v skladu z odločitvijo o izterjavi, vključuje obresti po ustrezni obrestni meri, ki jo določi Komisija, in se plača odboru.
Odbor vse zneske, prejete na podlagi prvega pododstavka, vplača v sklad in jih upošteva, ko določa prispevke v skladu s členoma 70 in 71.
Pri postopku izterjave iz prvega pododstavka se za upravičence spoštujeta pravica do dobrega upravljanja in pravica dostopa do dokumentov, kot sta določeni v členih 41 in 42 Listine.
6. Odbor brez poseganja v obveznosti poročanja, ki jih lahko Komisija naloži s svojo odločitvijo iz odstavka 3 tega člena, Komisiji predloži letna poročila, v katerih oceni skladnost uporabe sklada z odločitvijo iz navedenega odstavka in za katerih pripravo uporabi svoja pooblastila iz člena 34.
7. Vsaka država članica, oseba, družba ali združenje, na katerih interese bi uporaba sklada lahko vplivala, zlasti subjekti iz člena 2, imajo pravico Komisijo obvestiti o domnevni neustrezni uporabi sklada, ki ni skladna z odločitvijo iz odstavka 3 tega člena.
8. Na Komisijo se prenese pooblastilo za sprejemanje delegiranih aktov v skladu s členom 93 v zvezi s podrobnimi postopkovnimi pravili glede:
(a)
izračuna obrestne mere, ki se uporabi v primeru odločitve o izterjavi v skladu z odstavkom 5;
(b)
zagotavljanja pravice do dobrega upravljanja in pravice dostopa do dokumentov iz odstavka 5.
9. Kadar Komisija na priporočilo odbora ali na lastno pobudo meni, da uporaba instrumentov in ukrepov za reševanje ne ustreza merilom, na podlagi katerih je bila sprejeta njena prvotna odločitev iz odstavka 3, lahko to odločitev pregleda in sprejme ustrezne spremembe.
10. Svet lahko z odstopanjem od odstavka 3 na zahtevo države članice soglasno odloči, da uporaba sklada šteje za skladno z notranjim trgom, če takšno odločitev utemeljujejo izredne razmere. Vendar če Svet v sedmih dneh po vložitvi navedene zahteve ne izrazi svojega stališča, o zadevi odloči Komisija.
11. Sodelujoče države članice zagotovijo, da imajo njihovi nacionalni organi za reševanje potrebna pooblastila za zagotovitev skladnosti z vsemi pogoji, določenimi v odločitvi Komisije iz odstavka 3, ter za izterjatev neustrezno uporabljenih zneskov na podlagi odločitve Komisije iz odstavka 5.
Člen 20
Vrednotenje za namene reševanja
1. Preden se odbor odloči za ukrep za reševanje ali za izvajanje pooblastila za odpis ali konverzijo zadevnih kapitalskih instrumentov, zagotovi, da oseba, neodvisna od vseh javnih organov, vključno z odborom in nacionalnim organom za reševanje, in od subjekta iz člena 2, opravi pošteno, preudarno in realno vrednotenje sredstev in obveznosti zadevnega subjekta.
2. Ob upoštevanju odstavka 15 se vrednotenje šteje za dokončno, kadar so izpolnjene vse zahteve iz odstavkov 1 ter 4 do 9.
3. Kadar ni mogoče opraviti neodvisnega vrednotenja v skladu z odstavkom 1, lahko odbor izvede začasno vrednotenje sredstev in obveznosti subjekta iz člena 2 v skladu z odstavkom 10 tega člena.
4. Cilj vrednotenja je oceniti vrednost sredstev in obveznosti subjekta iz člena 2, ki izpolnjuje pogoje za reševanje iz členov 16 in 18.
5. Namen vrednotenja je:
(a)
prispevati k ugotovitvi, ali so izpolnjeni pogoji za reševanje oziroma za odpis ali konverzijo kapitalskih instrumentov;
(b)
če so izpolnjeni pogoji za reševanje, prispevati k odločitvi o ustreznem ukrepu za reševanje v zvezi s subjektom iz člena 2;
(c)
kadar se uporabi pooblastilo za odpis ali konverzijo zadevnih kapitalskih instrumentov, prispevati k odločitvi o obsegu razveljavitve ali zmanjšanja vrednosti delnic in drugih lastniških instrumentov in o obsegu odpisa ali konverzije zadevnih kapitalskih instrumentov;
(d)
kadar se uporabi instrument za reševanje s sredstvi upnikov, prispevati k odločitvi o obsegu odpisa ali konverzije upravičenih obveznosti;
(e)
kadar se uporabi instrument premostitvene institucije ali instrument izločitve sredstev, prispevati k odločitvi o sredstvih, pravicah, obveznostih ali drugih lastniških instrumentih, ki se prenesejo, in k odločitvi o znesku morebitnega nadomestila, ki se plača instituciji v postopku reševanja oziroma imetnikom lastniških instrumentov;
(f)
kadar se uporabi instrument prodaje poslovanja, prispevati k odločitvi o sredstvih, pravicah, obveznostih ali lastniških instrumentih, ki se prenesejo, in k temu, kako odbor razume tržne pogoje za namene člena 24(2)(b);
(g)
v vseh primerih zagotoviti, da so vse izgube v zvezi s sredstvi subjekta iz člena 2 v celoti priznane v trenutku uporabe instrumentov za reševanje ali izvajanja pooblastila za odpis ali konverzijo zadevnih kapitalskih instrumentov.
6. Kadar je potrebno, vrednotenje brez poseganja v okvir Unije za državne pomoči temelji na preudarnih predpostavkah, tudi glede stopnje neplačil in resnosti izgub. Vrednotenje od trenutka, ko se sprejme ukrep za reševanje ali uporabi pooblastilo za odpis ali konverzijo zadevnih kapitalskih instrumentov, ne predvideva nobene morebitne prihodnje zagotovitve izredne javne finančne podpore, nobene nujne likvidnostne pomoči centralne banke oziroma nobene likvidnostne pomoči centralne banke, dodeljene na podlagi nestandardnega zavarovanja, zapadlosti in obrestne mere, instituciji ali subjektu iz člena 2. Pri vrednotenju se tudi upošteva, da v primeru uporabe katerega koli instrumenta za reševanje:
(a)
lahko odbor v skladu s členom 22(6) od institucije v postopku reševanja izterja vse dejansko nastale razumne stroške;
(b)
lahko sklad v skladu s členom 76 zaračuna obresti ali provizije v zvezi z vsemi posojili ali jamstvi, ki se zagotovijo instituciji v postopku reševanja.
7. Vrednotenje se dopolni z naslednjimi informacijami iz računovodskih obračunov in evidenc subjekta iz člena 2:
(a)
posodobljeno bilanco stanja in poročilom o finančnem položaju subjekta iz člena 2;
(b)
analizo in oceno računovodske vrednosti sredstev;
(c)
seznamom neporavnanih bilančnih in zunajbilančnih obveznosti, prikazanih v obračunih in evidencah subjekta iz člena 2, z označenimi posameznimi krediti in prednostno razvrstitvijo terjatev iz člena 17.
8. Da se prispeva k odločitvam iz odstavka 5(e) in (f) tega člena, se lahko informacije iz odstavka 7(b) tega člena, kadar je potrebno, dopolnijo z analizo in oceno vrednosti sredstev in obveznosti subjekta iz člena 2 na podlagi tržne vrednosti.
9. Vrednotenje prikazuje nadaljnjo delitev upnikov na razrede glede na prednostno razvrstitev terjatev iz člena 17 in oceno obravnave, ki bi je bil po pričakovanjih deležen posamezen razred delničarjev in upnikov, če bi do prenehanja subjekta iz člena 2 prišlo v skladu z običajnim insolvenčnim postopkom. Ta ocena ne vpliva na uporabo načela iz člena 15(1)(g), da noben upnik ne utrpi večjih izgub.
10. Kadar so okoliščine primera tako nujne, da ni mogoče izpolniti zahtev iz odstavkov 7 in 9 ali se uporabi odstavek 3, se izvede začasno vrednotenje. Pri začasnem vrednotenju se upoštevajo zahteve iz odstavka 4 ter, kolikor je to glede na okoliščine razumno izvedljivo, zahteve iz odstavkov 1, 7 in 9.
Začasno vrednotenje iz prvega pododstavka vključuje blažilnik za dodatne izgube z ustrezno utemeljitvijo.
11. Vrednotenje, ki ne izpolnjuje vseh zahtev iz odstavkov 1 ter 4 do 9, velja za začasno, dokler neodvisna oseba iz odstavka 1 ne izvede vrednotenja, ki je v celoti skladno z vsemi zahtevami iz navedenih odstavkov. To naknadno dokončno vrednotenje se opravi takoj, ko je to mogoče. Izvede se lahko ločeno od vrednotenja iz odstavkov 16, 17 in 18 ali hkrati z njim, izvede pa ga ista neodvisna oseba, pri čemer gre za različni vrednotenji.
Namen naknadnega dokončnega vrednotenja je:
(a)
zagotoviti, da so vse izgube v zvezi s sredstvi subjekta iz člena 2 v celoti priznane v računovodskih obračunih tega subjekta;
(b)
prispevati k odločitvi, da se ponovno vknjižijo terjatve upnikov ali poveča vrednost nadomestil, plačanih v skladu z odstavkom 12 tega člena.
12. V primeru, da je ocena neto vrednosti sredstev subjekta iz člena 2 pri naknadnem dokončnem vrednotenju višja kot pri začasnem vrednotenju neto vrednosti sredstev navedenega subjekta, lahko odbor od nacionalnega organa za reševanje zahteva, da:
(a)
uporabi pooblastilo za zvišanje vrednosti terjatev upnikov ali imetnikov zadevnih kapitalskih instrumentov, ki so bile odpisane pri uporabi instrumenta za reševanje s sredstvi upnikov;
(b)
premostitveni instituciji ali nosilcu upravljanja sredstev naroči, naj instituciji v postopku reševanja plača dodatno nadomestilo v zvezi s sredstvi, pravicami ali obveznostmi oziroma naj imetnikom lastniških instrumentov plača dodatno nadomestilo v zvezi s temi lastniškimi instrumenti.
13. Ne glede na odstavek 1 je začasno vrednotenje, opravljeno v skladu z odstavkoma 10 in 11, veljavna podlaga, na kateri se odbor odloči o ukrepih za reševanje, vključno z navodilom nacionalnim organom za reševanje, naj prevzamejo nadzor nad propadajočo institucijo, ali o izvajanju pooblastila za odpis ali konverzijo zadevnih kapitalskih instrumentov.
14. Odbor vzpostavi in vzdržuje ureditve, s katerimi zagotovi, da ocena za uporabo instrumenta za reševanje s sredstvi upnikov v skladu s členom 27 in vrednotenje iz odstavkov 1 do 15 tega člena temeljita na razumno čim bolj posodobljenih in popolnih informacijah o sredstvih in obveznostih institucije v postopku reševanja.
15. Vrednotenje je sestavni del odločitve o uporabi instrumenta za reševanje ali izvajanju pooblastila za reševanje ali odločitve o pooblastilu za odpisu ali konverzijo kapitalskih instrumentov. Na vrednotenje sámo ločena pravica do pritožbe ni možna, temveč se pritožbo lahko poda le skupaj s pritožbo na odločitev odbora.
16. Za namene ocenjevanja, ali bi bili delničarji in upniki deležni boljše obravnave, če bi bil za institucijo v postopku reševanja uveden običajen insolvenčni postopek, odbor zagotovi, da neodvisna oseba iz odstavka 1 izvede vrednotenje kar se da hitro po izvedenem ukrepu ali ukrepih za reševanje. To vrednotenje je ločeno od vrednotenja, izvedenega v skladu z odstavki 1 do 15.
17. Pri vrednotenju iz odstavka 16 se določi:
(a)
obravnava delničarjev in upnikov ali zadevnih sistemov jamstva za vloge, če bi bil za institucijo v postopku reševanja, v zvezi s katerim je bil izveden ukrep oziroma ukrepi za reševanje, uveden običajni insolvenčni postopek v trenutku, ko je bila sprejeta odločitev o ukrepu za reševanje;
(b)
dejanska obravnava delničarjev in upnikov pri reševanju institucije v postopku reševanja ter
(c)
ali obstaja kakršna koli razlika med obravnavo iz točke (a) tega odstavka in obravnavo iz točke (b) tega odstavka.
18. Pri vrednotenju iz odstavka 16 se:
(a)
predpostavlja, da bi bil za institucijo v postopku reševanja, v zvezi s katero je bil izveden ukrep ali ukrepi za reševanje, uveden običajni insolvenčni postopek v času, ko je bila sprejeta odločitev o ukrepu za reševanje;
(b)
predpostavlja, da ukrep ali ukrepi za reševanje niso bili izvedeni;
(c)
ne upošteva nobena izredna javna finančna podpora instituciji v postopku reševanja.
Člen 21
Odpis in konverzija kapitalskih instrumentov
1. Odbor uporabi pooblastilo za odpis ali konverzijo zadevnih kapitalskih instrumentov v skladu s postopkom iz člena 18 v zvezi s subjekti in skupinami iz člena 7(2) ter subjekti in skupinami iz člena 7(4)(b) in (5), kadar so izpolnjeni pogoji za uporabo teh odstavkov, samo kadar na izvršni seji po prejemu sporočila v skladu z drugim pododstavkom ali na lastno pobudo oceni, da je izpolnjen eden ali več od naslednjih pogojev:
(a)
pred sprejemom kakršnega koli ukrepa za reševanje je bilo ugotovljeno, da so izpolnjeni pogoji za reševanje, določeni v členih 16 in 18;
(b)
subjekt ne bo več dolgo uspešno posloval, če se zadevni kapitalski instrumenti ne odpišejo ali konvertirajo v lastniški kapital;
(c)
v primeru zadevnih kapitalskih instrumentov, ki jih je izdala podrejena družba, in kadar so ti zadevni kapitalski instrumenti priznani za namene izpolnjevanja kapitalskih zahtev na individualni in konsolidirani osnovi, skupina - če se v zvezi s temi instrumenti ne uporabi pooblastilo za odpis ali konverzijo - ne bo več poslovala uspešno;
(d)
v primeru zadevnih kapitalskih instrumentov, izdanih na ravni nadrejene družbe, in kadar so ti zadevni kapitalski instrumenti priznani za namene izpolnjevanja kapitalskih zahtev na individualni osnovi na ravni nadrejene družbe ali na konsolidirani osnovi, skupina - razen če se v zvezi s temi instrumenti izvaja pooblastilo za odpis ali konverzijo - ne bo več poslovala uspešno;
(e)
subjekt ali skupina potrebuje izredno javno finančno podporo, razen v okoliščinah iz točke (d)(iii) člena 18(4).
ECB po posvetovanju z odborom opravi oceno pogojev iz točk (a), (c) in (d) prvega pododstavka. Tudi odbor lahko na svoji izvršni seji opravi to oceno.
2. V zvezi z oceno, ali subjekt ali skupina posluje uspešno, lahko odbor na svoji izvršni seji opravi tako oceno šele po tem, ko je obvestil ECB o svoji nameri, in le, če ECB v treh koledarskih dneh po prejemu te informacije ne opravi take ocene. ECB brez odlašanja odboru predloži vse relevantne informacije, ki jih odbor zahteva za utemeljitev svoje ocene.
3. Za namene odstavka 1 tega člena se šteje, da subjekt iz člena 2 ali skupina ne posluje več uspešno, če sta izpolnjena oba naslednja pogoja:
(a)
ta subjekt ali skupina propada ali bo verjetno propadla;
(b)
ob upoštevanju časovnega okvira in drugih ustreznih okoliščin ni upravičeno pričakovati, da bi kakršen koli ukrep, vključno z alternativni ukrepi zasebnega sektorja ali nadzornimi ukrepi (tudi ukrepi za zgodnje posredovanje), razen odpisa ali konverzije zadevnih kapitalskih instrumentov, posamezno ali v kombinaciji z ukrepom za reševanje, preprečil propad subjekta ali skupine v razumnem obdobju.
4. Za namene točke (a) odstavka 3 tega člena se šteje, da navedeni subjekt propada ali bo verjetno propadel, kadar nastopi vsaj ena od okoliščin iz člena 18(4).
5. Za namene točke (a) odstavka 3 skupina propada ali bo verjetno propadla, kadar krši konsolidirane bonitetne zahteve ali obstajajo objektivni elementi, ki potrjujejo ugotovitev, da jih bo v bližnji prihodnosti kršila, in to na način, ki bi upravičil ukrep ECB ali pristojnega nacionalnega organa, med drugim zato, ker je skupina ustvarila izgube ali obstaja verjetnost, da bo ustvarila izgube, zaradi katerih bo pošel ves njen kapital ali njegov precejšen del.
6. Zadevni kapitalski instrument, ki ga izda podrejena družba, se v skladu s členom 59(3)(c) Direktive 2014/59/EU ne odpiše v večjem obsegu ali konvertira pod slabšimi pogoji kot enako razvrščeni kapitalski instrumenti na ravni nadrejene družbe, ki so bili odpisani ali konvertirani.
7. Če je izpolnjen eden ali več pogojev iz odstavka 1, odbor na podlagi postopka iz člena 18 določi, ali je treba pooblastila za odpis ali konverzijo zadevnih kapitalskih instrumentov izvajati posamezno ali v skladu s postopkom iz člena 18 v kombinaciji z ukrepom za reševanje.
8. Kadar odbor skladno s postopkom, določenim v členu 18 te uredbe, ugotovi, da je izpolnjen eden ali več pogojev iz odstavka 1 tega člena, da pa niso izpolnjeni pogoji za reševanje v skladu s členom 18(1) te uredbe, brez odlašanja naroči nacionalnim organom za reševanje, naj izvajajo pooblastila za odpis ali konverzijo v skladu s členoma 59 in 60 Direktive 2014/59/EU.
Odbor zagotovi, da se, preden nacionalni organi za reševanje izvajajo pooblastilo za odpis ali konverzijo zadevnih kapitalskih instrumentov, opravi vrednotenje sredstev in obveznosti subjekta iz člena 2 ali skupine v skladu s členom 20(1) do (15). To vrednotenje je osnova za izračun odpisa, ki se izvede v zvezi z zadevnimi kapitalskimi instrumenti za kritje izgub, in ravni konverzije, ki se uporabi v zvezi z zadevnimi kapitalskimi instrumenti za dokapitalizacijo subjekta iz člena 2 ali skupine.
9. Kadar je izpolnjen eden ali več pogojev iz odstavka 1 in so izpolnjeni tudi pogoji iz člena 18(1), se uporabi postopek iz člena 18(6), (7) in (8).
10. Odbor zagotovi, da nacionalni organi za reševanje izvajajo pooblastila za odpis ali konverzijo brez odlašanja, v skladu s prednostnim razporedom terjatev na podlagi člena 17 in na način, ki privede do naslednjih rezultatov:
(a)
najprej se sorazmerno z izgubami in do njihove zmogljivosti zmanjšajo postavke navadnega lastniškega temeljnega kapitala;
(b)
glavnica instrumentov dodatnega temeljnega kapitala se v obsegu, ki je potreben za dosego ciljev reševanja iz člena 14, ali do zmogljivosti zadevnih kapitalskih instrumentov odpiše ali konvertira v instrumente navadnega lastniškega temeljnega kapitala ali oboje, kar je nižje;
(c)
glavnica instrumentov dodatnega kapitala se v obsegu, ki je potreben za dosego ciljev reševanja iz člena 14, ali do zmogljivosti zadevnih kapitalskih instrumentov odpiše ali konvertira v instrumente navadnega lastniškega temeljnega kapitala ali oboje, kar je nižje.
11. Nacionalni organi za reševanje izvršujejo navodila odbora ter izvedejo odpis ali konverzijo zadevnih kapitalskih instrumentov v skladu s členom 29.
Člen 22
Splošna načela instrumentov za reševanje
1. Kadar se odbor odloči, da za subjekt ali skupino iz člena 7(2) ali za subjekt ali skupino iz člena 7(4)(b) in (5) - če so izpolnjeni pogoji za uporabo navedenih odstavkov - uporabi instrument za reševanje, in bi ta ukrep za reševanje povzročil, da bi izgube krili upniki ali da bi se njihove terjatve konvertirale, odbor naroči nacionalnim organom za reševanje, naj pooblastila za odpis in konverzijo zadevnih kapitalskih instrumentov v skladu s členom 21 izvajajo neposredno pred uporabo instrumenta za reševanje ali skupaj z njegovo uporabo.
2. Instrumenti za reševanje iz točke (b) člena 18(6) so:
(a)
instrument prodaje poslovanja;
(b)
instrument premostitvene institucije;
(c)
instrument izločitve sredstev;
(d)
instrument za reševanje s sredstvi upnikov.
3. Ko odbor sprejema shemo za reševanje iz člena 18(6), upošteva naslednje dejavnike:
(a)
sredstva in obveznosti institucije v postopku reševanja na podlagi vrednotenja v skladu s členom 20;
(b)
likvidnostni položaj institucije v postopku reševanja;
(c)
tržljivost vrednosti franšize institucije v postopku reševanja glede na konkurenčne in gospodarske razmere na trgu;
(d)
razpoložljivi čas.
4. Instrumenti za reševanje se uporabijo za doseganje ciljev reševanja iz člena 14 in v skladu z načeli reševanja iz člena 15. Uporabljajo se lahko posamezno ali v kateri koli kombinaciji, razen instrumenta izločitve sredstev, ki se lahko uporablja le skupaj z drugim instrumentom za reševanje.
5. Kadar se instrument za reševanje iz točke (a) ali (b) odstavka 2 tega člena uporabi za prenos le dela sredstev, pravic ali obveznosti institucije v postopku reševanja, preostali del subjekta iz člena 2, iz katerega so se sredstva, pravice ali obveznosti prenesle, preneha po običajnem insolvenčnem postopku.
6. Odbor lahko vse razumne stroške, ki so dejansko nastali v zvezi z uporabo instrumentov ali pooblastil za reševanje, izterja na enega ali več naslednjih načinov:
(a)
v obliki odbitka od morebitnega nadomestila, ki ga prejemnik plača instituciji v postopku reševanja oziroma imetnikom lastniških instrumentov;
(b)
kot prednostni upnik od institucije v postopku reševanja ali
(c)
kot prednostni upnik od morebitnih prihodkov, ustvarjenih s prenehanjem delovanja premostitvene institucije ali nosilca upravljanja sredstev.
Vsi prihodki, ki jih nacionalni organi za reševanje prejmejo v zvezi z uporabo sklada, se povrnejo odboru.
Člen 23
Shema za reševanje
V shemi za reševanje, ki jo odbor sprejme na podlagi člena 18, se v skladu z vsako odločitvijo o državni pomoči ali pomoči iz sklada opredelijo podrobnosti instrumentov za reševanje - ki se uporabijo za institucijo v postopku reševanja -, ki se nanašajo vsaj na ukrepe iz člena 24(2), člena 25(2), člena 26(2) in člena 27(1), ki jih morajo v skladu z ustreznimi določbami Direktive 2014/59/EU, kakor je prenesena v nacionalno pravo, izvesti nacionalni organi za reševanje, ter določijo posebni zneski in nameni, za katere se uporablja sklad.
V shemi za reševanje se očrtajo ukrepi za reševanje, ki bi jih moral odbor sprejeti v zvezi z nadrejeno družbo v Uniji ali določenimi subjekti v skupini, ki imajo sedež v sodelujočih državah članicah, da se uresničijo cilji in načela reševanja iz členov 14 in 15.
Odbor, Svet in Komisija pri sprejemanju sheme za reševanje upoštevajo načrt reševanja iz člena 8 in mu sledijo, razen če odbor ob upoštevanju okoliščin primera oceni, da bodo cilji reševanja učinkoviteje doseženi z ukrepi, ki niso določeni v načrtu reševanja.
V okviru procesa reševanja lahko odbor spremeni in posodobi shemo za reševanje, kot je primerno glede na okoliščine primera. Za spremembe in posodobitve se uporablja postopek iz člena 18.
Poleg tega je v shemi za reševanje po potrebi določena možnost, da nacionalni organi za reševanje v skladu s členom 35 Direktive 2014/59/EU imenujejo posebnega upravitelja za institucijo v postopku reševanja. Odbor lahko določi, da se isti posebni upravitelj imenuje za vse subjekte, povezane s skupino, kadar je to potrebno za lažjo obnovo finančne stabilnosti teh subjektov.
Člen 24
Instrument prodaje poslovanja
1. V shemi za reševanje instrument prodaje poslovanja pomeni, da se na kupca, ki ni premostitvena institucija, prenesejo:
(a)
lastniški instrumenti, ki jih je izdala institucija v postopku reševanja, ali
(b)
vsa ali katera koli sredstva, pravice ali obveznosti institucije v postopku reševanja.
2. Glede instrumenta prodaje poslovanja je v shemi za reševanje določeno naslednje:
(a)
instrumenti, sredstva, pravice in obveznosti, ki jih nacionalni organ za reševanje prenese v skladu s členom 38(1) in (7) do (11) Direktive 2014/59/EU;
(b)
tržni pogoji, ob upoštevanju okoliščin ter stroškov in izdatkov, ki nastanejo v postopku reševanja, na podlagi katerih nacionalni organ za reševanje izvede prenos v skladu s členom 38(2), (3) in (4) Direktive 2014/59/EU;
(c)
ali lahko nacionalni organ za reševanje v skladu s členom 38(5) in (6) Direktive 2014/59/EU pooblastila za prenos izvaja več kot enkrat;
(d)
ureditev nacionalnega organa za reševanje glede trženja navedenega subjekta ali navedenih instrumentov, sredstev, pravic in obveznosti v skladu s členom 39(1) in (2) Direktive 2014/59/EU;
(e)
ali bi nacionalni organ za reševanje s tem, ko bi upošteval zahteve glede trženja, lahko ogrozil cilje reševanja v skladu z odstavkom 3 tega člena.
3. Odbor uporablja instrument prodaje poslovanja brez izpolnjevanja zahtev glede trženja iz točke (e) odstavka 2, če ugotovi, da bi izpolnjevanje teh zahtev verjetno ogrozilo enega ali več ciljev reševanja, in zlasti kadar so izpolnjeni naslednji pogoji:
(a)
odbor meni, da obstaja resna grožnja za finančno stabilnost, ki izhaja iz propada ali verjetnega propada institucije v postopku reševanja ali se zaradi njega še stopnjuje, ter
(b)
odbor meni, da bi izpolnjevanje teh zahtev verjetno ogrozilo učinkovitost instrumenta prodaje poslovanja pri odpravljanju te grožnje ali doseganju cilja reševanja iz točke (b) člena 14(2).
Člen 25
Instrument premostitvene institucije
1. V shemi za reševanje instrument premostitvene institucije pomeni, da se na premostitveno institucijo prenesejo:
(a)
lastniški instrumenti, ki jih je izdala ena ali več institucij v postopku reševanja;
(b)
vsa ali katera koli sredstva, pravice ali obveznosti ene ali več institucij v postopku reševanja.
2. Glede instrumenta premostitvene institucije so v shemi za reševanje določeni:
(a)
instrumenti, sredstva, pravice in obveznosti, ki jih na premostitveno institucijo prenese nacionalni organ za reševanje v skladu s členom 40(1) do (12) Direktive 2014/59/EU;
(b)
ureditev nacionalnega organa za reševanje glede ustanovitve, delovanja in prenehanja premostitvene institucije v skladu s členom 41(1), (2), (3) in (5) do (9) Direktive 2014/59/EU;
(c)
ureditev nacionalnega organa za reševanje glede trženja premostitvene institucije ali njenih sredstev ali obveznosti v skladu s členom 41(4) Direktive 2014/59/EU.
3. Odbor zagotovi, da skupna vrednost obveznosti, ki jih nacionalni organ za reševanje prenese na premostitveno institucijo, ne presega skupne vrednosti pravic in sredstev, ki so bili preneseni iz institucije v postopku reševanja ali zagotovljeni iz drugih virov.
Člen 26
Instrument izločitve sredstev
1. V shemi za reševanje je instrument izločitve sredstev prenos sredstev, pravic ali obveznosti institucije v postopku reševanja ali premostitvene institucije na enega ali več nosilcev upravljanja sredstev.
2. Glede instrumenta izločitve sredstev so v shemi za reševanje opredeljeni:
(a)
sredstva, pravice in obveznosti, ki jih nacionalni organ za reševanje prenese na nosilec upravljanja sredstev v skladu s členom 42(1) do (5) in (8) do (13) Direktive 2014/59/EU;
(b)
nadomestilo, za katerega mora nacionalni organ za reševanje prenesti sredstva, pravice in obveznosti na nosilec upravljanja sredstev v skladu z načeli, določenimi v členu 20 te uredbe, s členom 42(7) Direktive 2014/59/EU ter z okvirom Unije za državne pomoči.
Točka (b) prvega pododstavka ne preprečuje, da bi nadomestilo imelo nominalno ali negativno vrednost.
Člen 27
Instrument za reševanje s sredstvi upnikov
1. Instrument za reševanje s sredstvi upnikov se lahko uporabi za katerega koli od naslednjih namenov:
(a)
dokapitalizacijo subjekta iz člena 2 te uredbe, ki izpolnjuje pogoje za reševanje, in sicer v zadostnem obsegu, da se ponovno vzpostavi njegova zmožnost izpolnjevanja pogojev za pridobitev dovoljenja (v kolikor se ti pogoji uporabljajo za subjekt) in se mu omogoči nadaljnje izvajanje dejavnosti, za katere ima dovoljenje v skladu z Direktivo 2013/36/EU ali Direktivo 2014/65/EU, kadar ima subjekt dovoljenje v skladu z navedenima direktivama, ter da se ohrani zadostno tržno zaupanje v institucijo ali subjekt;
(b)
konverzijo glavnice terjatev ali dolžniških instrumentov v lastniški kapital ali njeno zmanjšanje, pri čemer se te terjatve ali ti instrumenti prenesejo:
(i)
na premostitveno institucijo, da se ji zagotovi kapital, ali
(ii)
v okviru instrumenta prodaje poslovanja ali instrumenta izločitve sredstev.
V okviru sheme za reševanje se glede instrumenta za reševanje s sredstvi upnikov opredelijo zlasti:
(a)
skupni znesek, za katerega morajo biti upravičene obveznosti v skladu z odstavkom 13 zmanjšane ali konvertirane;
(b)
obveznosti, ki jih je mogoče v skladu z odstavki 5 do 14 izvzeti;
(c)
cilji in minimalna vsebina načrta za reorganizacijo poslovanja, ki ga je treba predložiti v skladu z odstavkom 16.
2. Instrument za reševanje s sredstvi upnikov se lahko uporabi za namen iz točke (a) odstavka 1 le, če obstajajo razumne možnosti, da bo uporaba tega instrumenta v povezavi z drugimi ustreznimi ukrepi, vključno z ukrepi, izvedenimi v skladu z načrtom za reorganizacijo poslovanja, zahtevanega v odstavku 16, poleg doseganja ustreznih ciljev reševanja ponovno vzpostavila finančno stabilnost in dolgoročno uspešno poslovanje zadevnega subjekta.
Kadar pogoji iz prvega pododstavka niso izpolnjeni, se uporablja kateri koli od instrumentov za reševanje iz člena 22(2)(a), (b) in (c) ter instrument za reševanje s sredstvi upnikov iz točke (d) navedenega odstavka, kot je ustrezno.
3. Odpis ali konverzija se za naslednje obveznosti, ne glede na to, ali jih ureja pravo držav članic ali tretjih držav, ne uporablja:
(a)
krite vloge;
(b)
zavarovane obveznosti, vključno s kritimi obveznicami in obveznostmi v obliki finančnih instrumentov, ki se uporabljajo za obvladovanje tveganj in so sestavni del sklada za kritje ter so v skladu z nacionalnim pravom zavarovane na podoben način kot krite obveznice;
(c)
vse obveznosti, ki so posledica dejstva, da institucija ali subjekt iz člena 2 te uredbe hrani sredstva ali denar strank, vključno s sredstvi ali denarjem strank, ki se hranijo v imenu KNPVP, kot so opredeljeni v členu 1(2) Direktive 2009/65/ES, ali AIS, kot so opredeljeni v členu 4(1)(a) Direktive 2011/61/EU Evropskega parlamenta in Sveta (17), pod pogojem, da so te stranke po veljavnem insolvenčnem pravu zaščitene;
(d)
obveznosti, ki so posledica fiduciarnega razmerja med subjektom iz člena 2 (kot upraviteljem) in drugo osebo (kot upravičencem), pod pogojem, da je upravičenec po veljavnem insolvenčnem ali civilnem pravu zaščiten;
(e)
obveznosti do institucij, razen subjektov, ki so del iste skupine, s prvotno zapadlostjo, krajšo od sedem dni;
(f)
obveznosti, dolgovane sistemom ali operaterjem sistemov, določenih v skladu z Direktivo 98/26/ES Evropskega parlamenta in Sveta (18), ali njihovim udeležencem, ki so posledica udeležbe v takšnem sistemu in katerih preostala zapadlost je krajša od sedem dni;
(g)
obveznost do koga od naslednjih:
(i)
zaposlenega v povezavi z obračunano plačo, pokojninskimi prejemki ali drugimi fiksnimi prejemki, razen variabilnega dela prejemkov, ki ga ne ureja kolektivna pogodba;
(ii)
komercialnega ali trgovinskega upnika, izhajajočo iz dobave blaga ali zagotavljanja storitev instituciji ali subjektu iz člena 2, ki so bistvene za vsakodnevno opravljanje dejavnosti, vključno s storitvami informacijske tehnologije, komunalnimi storitvami ter najemom, servisiranjem in vzdrževanjem prostorov;
(iii)
davčnih in socialnovarstvenih organov, če imajo te obveznosti prednost v skladu z veljavnim pravom;
(iv)
sistemov jamstva za vloge, izhajajočo iz prispevkov, ki jih je treba plačati v skladu z Direktivo 2014/49/EU.
Točka (g)(i) prvega pododstavka se ne uporablja za variabilni del prejemkov za prevzemnike pomembnega tveganja, kot so opredeljeni v členu 92(2) Direktive 2013/36/EU.
4. Področje uporabe instrumenta za reševanje s sredstvi upnikov iz odstavka 3 tega člena ne preprečuje, kadar je to primerno, izvajanja pooblastil za reševanje s sredstvi upnikov za kateri koli del zavarovane obveznosti ali obveznosti, zajamčene z zavarovanjem s premoženjem, ki presega vrednost sredstev, jamstva, pravice do zaplembe ali premoženja, s katerimi je zavarovana, ali za kateri koli znesek vloge, ki presega raven kritja iz člena 6 Direktive 2014/49/EU.
Odbor zagotovi, da ostanejo vsa zavarovana sredstva v zvezi s skladom za kritje kritih obveznic, nespremenjena, ločena in zadostna.
Brez poseganja v pravila o veliki izpostavljenosti iz Uredbe (EU) št. 575/2013 in Direktive 2013/36/EU ter za zagotovitev rešljivosti subjektov in skupin odbor nacionalnim organom za reševanje naroči, naj v skladu s členom 10(11)(b) te uredbe omejijo obseg, v katerem lahko druge institucije hranijo obveznosti, upravičene do instrumenta za reševanje s sredstvi upnikov, razen obveznosti, ki se hranijo pri subjektih, ki so del iste skupine.
5. V izjemnih okoliščinah, ko se uporabi instrument za reševanje s sredstvi upnikov, se lahko nekatere obveznosti izvzamejo ali delno izvzamejo iz uporabe pooblastil za odpis ali konverzijo, kadar:
(a)
za navedeno obveznost kljub dobronamernim prizadevanjem zadevnega nacionalnega organa za reševanje v razumnem času ni mogoče uporabiti instrumenta za reševanje s sredstvi upnikov;
(b)
je izvzetje nujno potrebno in sorazmerno za doseganje kontinuitete kritičnih funkcij in glavnih poslovnih področij tako, da je instituciji v postopku reševanja omogočeno nadaljevanje ključnih dejavnosti, storitev in poslov;
(c)
je izvzetje nujno potrebno in sorazmerno, da bi preprečili obsežno širjenje negativnih vplivov, predvsem kar zadeva upravičene vloge fizičnih oseb ter mikro-, malih in srednjih podjetij, kar bi resno ogrozilo delovanje finančnih trgov, vključno z infrastrukturami finančnih trgov, na način, ki bi lahko povzročil resno motnjo v gospodarstvu države članice ali Unije, ali
(d)
bi uporaba instrumenta za reševanje s sredstvi upnikov za te obveznosti tako zmanjšala vrednost, da bi bile izgube drugih upnikov večje, kot če bi te obveznosti izvzeli iz reševanja s sredstvi upnikov.
Kadar je upravičena obveznost ali razred upravičenih obveznosti izvzet ali delno izvzet po tem odstavku, se lahko raven odpisa ali konverzije, ki se uporablja za druge upravičene obveznosti, poveča zaradi upoštevanja tovrstnega izvzetja, pod pogojem da se pri ravni odpisa in konverzije, ki se uporablja za druge upravičene obveznosti, spoštujejo načela, določena v točki (g) člena 15(1).
6. Kadar upravičena obveznost ali razred upravičenih obveznosti, ki je v skladu z odstavkom 5 izvzet ali delno izvzet, in izgube, ki bi jih te obveznosti krile, niso bile v celoti prenesene na druge upnike, se lahko instituciji v postopku reševanja zagotovi prispevek iz sklada, da stori eno ali oboje od naslednjega:
(a)
pokrije vse izgube, ki niso bile pokrite z upravičenimi obveznostmi, in v skladu s točko (a) odstavka 13 zagotovi, da je neto vrednost sredstev institucije v postopku reševanja zopet enaka nič;
(b)
kupi lastniške instrumente ali kapitalske instrumente v instituciji v postopku reševanja za dokapitalizacijo institucije v skladu s točko (b) odstavka 13.
7. Sklad lahko zagotovi prispevek iz odstavka 6 le, kadar:
(a)
so delničarji in imetniki zadevnih kapitalskih instrumentov in drugih upravičenih obveznosti z odpisom, konverzijo ali kako drugače zagotovili prispevek za pokrivanje izgub in dokapitalizacijo, enak znesku, ki - izračunano v času ukrepa za reševanje v skladu z vrednotenjem iz člena 20(1) do (15) - ni manjši od 8 % skupnih obveznosti, vključno s kapitalom institucije v postopku reševanja, ter
(b)
prispevek sklada ne presega 5 % skupnih obveznosti, vključno s kapitalom institucije v postopku reševanja, izračunano v času ukrepa za reševanje v skladu z vrednotenjem iz člena 20(1) do (15).
8. Prispevek sklada iz odstavka 7 tega člena se lahko financira z:
(a)
razpoložljivim zneskom za sklad, ki je bil zbran s prispevki subjektov iz člena 2 te uredbe v skladu s pravili, določenimi v Direktivi 2014/59/EU ter v členu 67(4) in členih 70 in 71 te uredbe;
(b)
kadar zneski iz točke (a) tega odstavka ne zadostujejo, zneski, zbranimi iz alternativnih sredstev financiranja v skladu s členoma 73 in 74.
9. V izrednih razmerah se lahko poišče dodatno financiranje iz alternativnih virov financiranja, potem ko:
(a)
je bila dosežena 5-odstotna meja, določena v točki (b) odstavka 7, in
(b)
so bile vse nezavarovane, neprednostne obveznosti, razen upravičenih vlog, v celoti odpisane ali konvertirane.
10. Kadar so izpolnjeni pogoji iz točk (a) in (b) odstavka 9, se lahko kot alternativa ali dopolnilo zagotovi prispevek iz virov, ki so bili zbrani s predhodnimi prispevki v skladu s členom 70 in še niso bili uporabljeni.
11. Za namene te uredbe se člen 44(8) Direktive 2014/59/EU ne uporablja.
12. Pri sprejemanju odločitve iz odstavka 5 se ustrezno upoštevajo:
(a)
načelo, da izgube najprej nosijo delničarji, potem pa na splošno upniki institucije v postopku reševanja po prednostnem vrstnem redu;
(b)
raven zmožnosti pokrivanja izgub, ki bi jo v primeru izvzetja obveznosti ali razreda obveznosti ohranila institucija v postopku reševanja, ter
(c)
potreba po ohranitvi ustreznih virov za financiranje reševanja.
13. Odbor na podlagi vrednotenja, ki je skladno z zahtevami iz člena 20(1) do (15), oceni seštevek:
(a)
kadar je ustrezno, zneska, v višini katerega je treba odpisati upravičene obveznosti, da se zagotovi, da je neto vrednost sredstev institucije v postopku reševanja enaka nič, ter
(b)
kadar je ustrezno, zneska, v višini katerega je treba konvertirati upravičene obveznosti v delnice ali druge vrste kapitalskih instrumentov, da se ponovno vzpostavi količnik navadnega lastniškega temeljnega kapitala:
(i)
institucije v postopku reševanja ali
(ii)
premostitvene institucije.
Pri oceni iz prvega pododstavka se določi znesek, v višini katerega je treba odpisati ali konvertirati upravičene obveznosti, da se ponovno vzpostavi količnik navadnega lastniškega temeljnega kapitala institucije v postopku reševanja ali po potrebi določi količnik premostitvene institucije - pri čemer se upoštevajo vsi kapitalski prispevki iz sklada na podlagi točke (d) člena 76(1) - ter da se ohrani zadostno tržno zaupanje v institucijo v postopku reševanja ali premostitveno institucijo in ji omogoča, da vsaj še eno leto še naprej izpolnjuje pogoje za dovoljenje in še naprej opravlja dejavnosti, za katere ima dovoljenje v skladu z Direktivo 2013/36/EU ali Direktivo 2014/65/EU.
Kadar namerava odbor uporabiti instrument izločitve sredstev iz člena 26, se pri znesku, v višini katerega je treba zmanjšati upravičene obveznosti, ustrezno upošteva preudarna ocena kapitalskih potreb nosilca upravljanja sredstev.
14. Izvzetje na podlagi odstavka 5 se lahko uporabi zaradi popolnega izvzetja obveznosti iz odpisa ali zaradi omejitve obsega odpisa, uporabljenega v zvezi s to obveznostjo.
15. Pri pooblastilih za odpis in konverzijo se upoštevajo zahteve o prednostni razvrstitvi terjatev iz člena 17 te uredbe.
16. Nacionalni organ za reševanje odboru takoj predloži načrt za reorganizacijo poslovanja, prejet v skladu s členom 52(1), (2) in (3) Direktive 2014/59/EU od upravljalnega organa ali osebe ali oseb, imenovanih v skladu s členom 72(1) navedene direktive.
Zadevni nacionalni organ za reševanje v roku dveh tednov od dneva predložitve načrta za reorganizacijo poslovanja zagotovi odboru svojo oceno načrta. Odbor v roku enega meseca od dneva predložitve načrta za reorganizacijo poslovanja oceni verjetnost, da se bo zaradi izvedbe načrta obnovilo dolgoročno uspešno poslovanje subjekta iz člena 2. Ocena se pripravi v dogovoru s pristojnim nacionalnim organom ali z ECB, kadar je ustrezno.
Kadar odbor meni, da bo načrt dosegel zastavljeni cilj, v skladu s členom 52(7) Direktive 2014/59/EU dovoli nacionalnemu organu za reševanje, da načrt odobri. Kadar odbor meni, da načrt ne bo dosegel zastavljenega cilja, naroči nacionalnemu organu za reševanje, naj o njegovih pomislekih obvesti upravljalni organ ali osebo ali osebe, imenovane v skladu s členom 72(1) navedene direktive, in od njih zahteva spremembo načrta, tako da bodo ti pomisleki v skladu s členom 52(8) navedene direktive upoštevani. V obeh primerih se to stori v dogovoru s pristojnim nacionalnim organom ali z ECB, kadar je ustrezno.
Upravljalni organ ali oseba ali osebe, imenovane v skladu s členom 72(1) Direktive 2014/59/EU, v dveh tednih od dneva prejema takšnega obvestila nacionalnemu organu za reševanje v odobritev predložijo spremenjen načrt. Nacionalni organ za reševanje odboru predloži spremenjeni načrt in svojo oceno tega načrta. Odbor spremenjeni načrt oceni in nacionalnemu organu za reševanje naroči, naj v roku enega tedna obvesti upravljalni organ ali osebo ali osebe, imenovane v skladu s členom 72(1) Direktive 2014/59/EU, da so s spremenjenim načrtom po njegovem res obravnavani sporočeni pomisleki ali da so potrebne nadaljnje spremembe.
Odbor načrt za reorganizacijo poslovanja skupine sporoči EBA.
Člen 28
Spremljanje s strani odbora
1. Odbor natančno spremlja, kako nacionalni organi za reševanje izvajajo shemo za reševanje. V ta namen nacionalni organi za reševanje:
(a)
sodelujejo z odborom in mu pomagajo pri opravljanju njegove naloge spremljanja;
(b)
v rednih časovnih razmikih, ki jih določi odbor, zagotavljajo natančne, zanesljive in popolne informacije o izvajanju sheme za reševanje, uporabi instrumentov za reševanje in izvajanju pooblastil za reševanje, ki jih lahko zahteva odbor, med drugim o:
(i)
poslovanju in finančnem stanju institucije v postopku reševanja, premostitvene institucije in nosilca upravljanja sredstev;
(ii)
obravnavi, ki bi je bili deležni delničarji in upniki institucije pri likvidaciji institucije v skladu z običajnim insolvenčnim postopkom;
(iii)
vseh sodnih postopkih v teku v zvezi z likvidacijo premoženja institucije v postopku reševanja, z ugovarjanjem odločitvi o reševanju in vrednotenju ali v zvezi z vlogami za nadomestilo, ki so jih vložili delničarji ali upniki;
(iv)
imenovanju, odstranitvi ali zamenjavi ocenjevalcev, upraviteljev, računovodij, pravnikov in drugih strokovnjakov, ki bi lahko bili potrebni za pomoč nacionalnim organom za reševanje, ter opravljanju njihovih nalog;
(v)
kateri koli zadevi, na katero se lahko sklicuje odbor in ki je pomembna za izvajanje sheme za reševanje, vključno z morebitnimi kršitvami zaščitnih ukrepov iz Direktive 2014/59/EU;
(vi)
obsegu izvajanja pooblastil nacionalnih organov za reševanje iz členov 63 do 72 Direktive 2014/59/EU in načinu, kako se izvajajo;
(vii)
ekonomski smiselnosti, izvedljivosti in izvedbi načrta za reorganizacijo poslovanja, predvidenega v členu 27(16).
Nacionalni organi za reševanje odboru predložijo končno poročilo o izvajanju sheme za reševanje.
2. Na podlagi predloženih informacij lahko odbor da navodila nacionalnim organom za reševanje v zvezi s katerim koli od vidikov izvajanja sheme za reševanje, zlasti z elementi iz člena 23, in izvajanjem pooblastil za reševanje.
3. Kadar je to potrebno za doseganje ciljev reševanja, se lahko shema za reševanje spremeni. Uporabi se postopek iz člena 18.
Člen 29
Izvajanje odločitev iz te uredbe
1. Nacionalni organi za reševanje sprejmejo vse potrebne ukrepe za izvajanje odločitev iz te uredbe, zlasti z izvajanjem nadzora nad subjekti in skupinami iz člena 7(2) ter subjekti in skupinami iz člena 7(4)(b) in (5), kadar so izpolnjeni pogoji za uporabo teh odstavkov, sprejetjem potrebnih ukrepov v skladu s členom 35 ali 72 Direktive 2014/59/EU ter zagotovitvijo, da se upoštevajo zaščitni ukrepi iz navedene direktive. Nacionalni organi za reševanje izvršijo vse odločitve, ki jih nanje naslovi odbor.
Za te namene, ob upoštevanju te uredbe, izvajajo svoja pooblastila v skladu z nacionalnim pravom za prenos Direktive 2014/59/EU in delujejo v skladu s pogoji, določenimi v nacionalnem pravu. Nacionalni organi za reševanje odbor v celoti obveščajo o izvajanju teh pooblastil. Vsak ukrep, ki ga sprejmejo, je v skladu z odločitvami odbora na podlagi te uredbe.
Pri izvajanju teh odločitev nacionalni organi za reševanje zagotovijo, da se upoštevajo ustrezni zaščitni ukrepi, določeni v Direktivi 2014/59/EU.
2. Kadar nacionalni organ za reševanje ne uporabi odločitve odbora na podlagi te uredbe ali ne ravna v skladu z njo ali jo uporabi tako, da ogrozi katerega od ciljev reševanja iz člena 14 ali učinkovito izvajanje sheme za reševanje, lahko odbor instituciji v postopku reševanja naroči, da:
(a)
v primeru ukrepa na podlagi člena 18 prenese določene pravice, sredstva ali obveznosti institucije v postopku reševanja na drugo osebo;
(b)
v primeru ukrepa na podlagi člena 18 zahteva konverzijo vseh dolžniških instrumentov, ki vsebujejo pogodbeni pogoj za konverzijo v okoliščinah iz člena 21;
(c)
sprejme vse druge potrebne ukrepe, da upošteva zadevno odločitev.
Odbor odločitev iz točke (c) prvega pododstavka sprejme le, če ukrep pomembno zmanjša grožnjo za zadevni cilj reševanja ali za učinkovito izvajanje sheme za reševanje.
Preden se odbor odloči naložiti ukrep, o nameravanem ukrepu obvesti ustrezni nacionalni organ za reševanje in Komisijo. To obvestilo vsebuje podrobnosti o predvidenih ukrepih, razloge zanje in natančne podatke, kdaj naj bi začeli učinkovati.
Obvestilo se pošlje najpozneje 24 ur, preden začnejo ukrepi učinkovati. V izrednih razmerah, ko obvestila ni mogoče poslati vsaj 24 ur vnaprej, lahko odbor o ukrepih obvesti v manj kot 24 urah, preden začnejo učinkovati.
3. Institucija v postopku reševanja upošteva vse odločitve, sprejete v skladu z odstavkom 2. Te odločitve prevladajo nad vsemi predhodnimi odločitvami, ki so jih o isti zadevi sprejeli nacionalni organi za reševanje.
4. Nacionalni organi za reševanje pri ukrepanju v zvezi z zadevami, na katere se nanaša odločitev v skladu z odstavkom 2, to odločitev upoštevajo.
5. Odbor na svojem uradnem spletnem mestu objavi kopijo sheme za reševanje ali obvestilo, v katerem so povzeti učinki ukrepa za reševanje, predvsem učinki na neprofesionalne stranke. Nacionalni organi za reševanje upoštevajo veljavne postopkovne obveznosti, določene v členu 83 Direktive 2014/59/EU.
POGLAVJE 4
Sodelovanje
Člen 30
Obveznost sodelovanja in izmenjave informacij v okviru EMR
1. Odbor Komisijo obvesti o vseh ukrepih, ki jih sprejme za pripravo na reševanje. Za člane Sveta in Komisije ter za njune uslužbence v zvezi z vsemi informacijami, ki jih prejmejo od odbora, veljajo zahteve varovanja poslovne skrivnosti iz člena 88.
2. Odbor, Svet, Komisija, ECB ter nacionalni organi za reševanje in pristojni nacionalni organi pri izvrševanju svojih odgovornosti iz te uredbe tesno sodelujejo, zlasti pri načrtovanju reševanja, zgodnjem posredovanju in fazah reševanja v skladu s členi 8 do 29. Drug drugemu zagotavljajo vse informacije, potrebne za opravljanje njihovih nalog.
3. ECB ali pristojni nacionalni organi odboru in nacionalnim organom za reševanje posredujejo odobrene sporazume o finančni podpori v skupini z vsemi spremembami.
4. Za namene te uredbe lahko ECB predsednika odbora povabi k sodelovanju kot opazovalca v nadzornem svetu ECB, ustanovljenem v skladu s členom 19 Uredbe (EU) št. 1024/2013. Kadar je ustrezno, lahko odbor v ta namen imenuje drugega predstavnika, ki bo nadomeščal predsednika.
5. Za namene te uredbe odbor imenuje predstavnika, ki sodeluje v odboru EBA za reševanje, ustanovljenem v skladu s členom 127 Direktive 2014/59/EU.
6. Odbor si prizadeva za tesno sodelovanje z vsemi instrumenti za javnofinančno pomoč, vključno z evropskim instrumentom za finančno stabilnost (EFSF) in evropskim mehanizmom za stabilnost (ESM), zlasti v izrednih razmerah iz člena 27(9) in kadar tovrstni mehanizem odobri ali bo verjetno odobril neposredno ali posredno finančno pomoč subjektom s sedežem v sodelujoči državi članici.
7. Kadar je potrebno, odbor z ECB in nacionalnimi organi za reševanje in pristojnimi nacionalnimi organi sklene memorandum o soglasju, v katerem je na splošno opisano njihovo sodelovanje pri opravljanju njihovih nalog po pravu Unije v skladu z odstavkoma 2 in 4. Memorandum se redno pregleduje, objavi pa se ob upoštevanju zahtev varovanja poslovne skrivnosti.
Člen 31
Sodelovanje v okviru EMR
1. Odbor svoje naloge opravlja v tesnem sodelovanju z nacionalnimi organi za reševanje. Odbor v sodelovanju z nacionalnimi organi za reševanje odobri in objavi okvir za praktično ureditev izvajanja tega člena.
Odbor za zagotovitev dejanske in dosledne uporabe tega člena:
(a)
izda smernice in splošna navodila za nacionalne organe za reševanje, po katerih ti opravljajo naloge in sprejemajo odločitve o reševanju;
(b)
lahko kadar koli uporabi svoja pooblastila iz členov 34 do 37;
(c)
lahko od nacionalnih organov za reševanje zahteva priložnostne ali redne informacije o opravljanju nalog, za katere so zadolženi na podlagi člena 7(3);
(d)
od nacionalnih organov za reševanje prejme osnutke odločitev, o katerih lahko izrazi svoje stališče, predvsem pa opozori na elemente v osnutku odločitve, ki niso skladni s to uredbo ali s splošnimi navodili odbora.
Odbor lahko za oceno načrtov reševanja nacionalne organe za reševanje zaprosi, naj mu predložijo vse potrebne informacije, kakor so jih pridobili v skladu s členom 11 in členom 13(1) Direktive 2014/59/EU, brez poseganja v poglavje 5 tega naslova.
2. Člen 13(4) do (10) in členi 88 do 92 Direktive 2014/59/EU se ne uporabljajo za odnose med nacionalnimi organi za reševanje. Skupna odločitev in odločitve, sprejete, kadar ni skupne odločitve, kot je navedeno v členu 45(9) do (13) Direktive 2014/59/EU, se ne uporabljajo. Namesto tega se uporabljajo ustrezne določbe te uredbe.
Člen 32
Posvetovanje in sodelovanje z nesodelujočimi državami članicami in tretjimi državami
1. Kadar skupina vključuje subjekte s sedežem v sodelujočih državah članicah in v nesodelujočih državah članicah ali tretjih državah, brez poseganja v odobritev Sveta aliKomisije, ki se zahteva v skladu s to uredbo, odbor zastopa nacionalne organe za reševanje iz sodelujočih držav članic pri posvetovanju in sodelovanju z nesodelujočimi državami članicami ali tretjimi državami v skladu s členi 7, 8, 12, 13, 18, 55 ter 88 do 92 Direktive 2014/59/EU.
Kadar skupina zajema subjekte s sedežem v sodelujočih državah članicah ter podrejene družbe s sedežem v nesodelujočih državah članicah ali pomembne podružnice, ki se nahajajo v nesodelujočih državah članicah, odbor pristojnim organom in/ali organom za reševanje v nesodelujoči državi članici sporoči vse načrte, odločitve ali ukrepe iz členov 8, 10, 11, 12 in 13, ki zadevajo skupino, kot je ustrezno.
2. Odbor, ECB ter organi za reševanje in pristojni organi nesodelujočih držav članic sklenejo memorandume o soglasju, v katerih je na splošno opisano, kako bodo sodelovali pri opravljanju svojih nalog na podlagi Direktive 2014/59/EU.
Brez poseganja v prvi pododstavek odbor sklene sporazum o soglasju z organom za reševanje vsake nesodelujoče države članice, v kateri ima sedež vsaj ena globalna sistemsko pomembna institucija, ki je kot taka opredeljena v skladu s členom 131 Direktive 2013/36/EU.
3. Vsak memorandum se redno pregleduje, objavi pa se ob upoštevanju zahtev varovanja poslovne skrivnosti.
4. Odbor v imenu nacionalnih organov za reševanje sodelujočih držav članic sklepa nezavezujoče dogovore o sodelovanju, skladne z okvirnimi dogovori o sodelovanju EBA iz člena 97(2) Direktive 2014/59/EU. Odbor o vseh tovrstnih dogovorih o sodelovanju dogovorih obvesti EBA.
Člen 33
Priznavanje in izvrševanje postopkov tretjih držav za reševanje
1. Ta člen se uporablja za postopke tretjih držav za reševanje, razen če in dokler ne začne veljati mednarodni sporazum s posamezno tretjo državo iz člena 93(1) Direktive 2014/59/EU. Uporablja se tudi po začetku veljavnosti mednarodnega sporazuma s posamezno tretjo državo iz člena 93(1) navedene direktive, v kolikor ta sporazum ne ureja priznavanja in izvrševanja postopkov tretjih držav za reševanje.
2. Odbor oceni in izda priporočilo o priznavanju in izvrševanju postopkov za reševanje, ki jih organi tretjih držav za reševanje izvajajo v zvezi z institucijo ali nadrejeno družbo iz tretje države, ki ima:
(a)
eno ali več podrejenih družb v Uniji s sedežem v eni ali več sodelujočih državah članicah ali
(b)
sredstva, pravice ali obveznosti, ki se nahajajo v eni ali več sodelujočih državah članicah ali jih ureja pravo sodelujočih držav članic.
Odbor izvede svojo oceno po posvetovanju z nacionalnimi organi za reševanje in, kadar se v skladu s členom 89 Direktive 2014/59/EU ustanovi evropski kolegij za reševanje, z organi nesodelujočih držav članic za reševanje.
Pri odločitvi je treba ustrezno upoštevati interese vsake posamezne sodelujoče države članice, v kateri institucija ali nadrejena družba iz tretje države deluje, ter zlasti morebitni vpliv priznavanja in izvrševanja postopka tretje države za reševanje na druge dele skupine in na finančno stabilnost v teh državah članicah.
3. Odbor priporoči, da se postopek za priznavanje ali izvrševanje iz odstavka 1 ne prizna, če meni, da:
(a)
bi postopek tretje države za reševanje negativno vplival na finančno stabilnost v sodelujoči državi članici;
(b)
upniki, zlasti vlagatelji, ki so v sodelujoči državi članici ali v njej plačujejo, v postopkih tretje države za reševanje ne bi bili obravnavani enakopravno z upniki in vlagatelji iz tretje države s podobnimi zakonitimi pravicami;
(c)
bi imelo priznavanje ali izvrševanje postopkov tretje države za reševanje pomembne fiskalne posledice za sodelujočo državo članico ali
(d)
bi bil učinek priznavanja ali izvrševanja v nasprotju z nacionalnim pravom sodelujoče države članice.
4. Nacionalni organi izvajajo priporočilo odbora in zaprosijo za priznavanje ali izvrševanje postopkov za reševanje na svojem ozemlju ali pa odboru v utemeljeni izjavi pojasnijo, zakaj njegovega priporočila ne morejo izvajati.
5. Nacionalni organi za reševanje pri izvajanju pooblastil za reševanje v zvezi s subjekti iz tretjih držav po potrebi izvajajo podeljena pooblastila na podlagi določb iz člena 94(4) Direktive 2014/59/EU.
POGLAVJE 5
Preiskovalna pooblastila
Člen 34
Zahteve po predložitvi informacij
1. Za namen opravljanja svojih nalog na podlagi te uredbe lahko odbor neposredno ali prek nacionalnih organov za reševanje, potem ko jih je ob uporabi vseh informacij, ki so na voljo ECB ali pristojnim nacionalnim organom, obvestil, od naslednjih pravnih ali fizičnih oseb zahteva, naj zagotovijo vse informacije, potrebne za opravljanje nalog, ki se nanj prenesejo s to uredbo:
(a)
subjekti iz člena 2;
(b)
zaposleni v subjektih iz člena 2;
(c)
tretje osebe, ki so jim subjekti iz člena 2 poverili zunanje izvajanje funkcij ali dejavnosti.
2. Subjekti in osebe iz odstavka 1 zagotovijo zahtevane informacije v skladu z navedenim odstavkom. Zahteve varovanja poslovne skrivnosti teh subjektov in oseb ne izvzamejo iz dolžnosti, da posredujejo te informacije. Posredovanje zahtevanih informacij se ne šteje za kršitev zahtev varovanja poslovne skrivnosti.
3. Kadar odbor informacije pridobi neposredno od navedenih subjektov in oseb, jih da na voljo ustreznim nacionalnim organom za reševanje.
4. Odbor lahko, in sicer tudi redno, pridobiva vse informacije, ki jih potrebuje za izvajanje svojih nalog v skladu s to uredbo, zlasti o kapitalu, likvidnosti, sredstvih in obveznostih, ki se nanašajo na vsako institucijo, za katero veljajo njegova pooblastila za reševanje.
5. Odbor, ECB, pristojni nacionalni organi in nacionalni organi za reševanje lahko pripravijo memorandume o soglasju s postopkom za izmenjavo informacij. Izmenjava informacij med odborom, ECB, pristojnimi nacionalnimi organi in nacionalnimi organi za reševanje se ne šteje za kršitev zahtev varovanja poslovne skrivnosti.
6. Pristojni nacionalni organi, ECB, kadar je to ustrezno, in nacionalni organi za reševanje sodelujejo z odborom, da bi preverili, ali so nekatere ali vse zahtevane informacije že na voljo. Kadar so na voljo, jih pristojni nacionalni organi, ECB, kadar je to ustrezno, ali nacionalni organi za reševanje posredujejo odboru.
Člen 35
Splošne preiskave
1. Odbor lahko za namene opravljanja svojih nalog iz te uredbe ter v skladu z drugimi pogoji, določenimi v ustreznem pravu Unije, prek nacionalnih organov za reševanje ali neposredno, potem ko jih je obvestil, opravi vse potrebne preiskave pravnih ali fizičnih oseb iz člena 34(1), ki imajo sedež ali so v sodelujoči državi članici.
Pri tem odbor lahko:
(a)
zahteva predložitev dokumentov;
(b)
pregleda poslovne knjige in evidence pravnih in fizičnih oseb iz člena 34(1) ter pridobi kopije poslovnih knjig in evidenc oziroma izpiske iz njih;
(c)
pridobi pisno ali ustno obrazložitev od pravnih ali fizičnih oseb iz člena 34(1) ali njihovih predstavnikov ali uslužbencev;
(d)
opravi razgovor s katero koli drugo fizično ali pravno osebo, ki privoli v razgovor, da bi zbral informacije o predmetu preiskave.
2. Fizične ali pravne osebe iz člena 34(1) so predmet preiskav, ki se uvedejo na podlagi odločitve odbora.
Kadar oseba ovira preiskavo, nacionalni organi za reševanje sodelujoče države članice, v kateri so zadevni prostori, v skladu z nacionalnim pravom zagotovijo potrebno pomoč, vključno s tem, da odboru omogočijo dostop do poslovnih prostorov fizičnih ali pravnih oseb iz člena 34(1), da se lahko uresničujejo te pravice.
Člen 36
Inšpekcijski pregledi na kraju samem
1. Odbor lahko za namene opravljanja svojih nalog iz te uredbe ter v skladu z drugimi pogoji, določenimi v ustreznem pravu Unije, v skladu s členom 37 in na podlagi predhodnega obvestila zadevnim nacionalnim organom za reševanje in zadevnim pristojnim nacionalnim organom ter, kadar je ustrezno, v sodelovanju z njimi izvede vse inšpekcijske preglede na kraju samem v poslovnih prostorih fizičnih ali pravnih oseb iz člena 34(1). Odbor lahko inšpekcijski pregled na kraju samem opravi tudi brez predhodne najave tem pravnim osebam, kadar je to potrebno za pravilno izvedbo in učinkovitost pregleda.
2. Uradniki odbora in druge osebe, ki jih odbor pooblasti za opravljanje inšpekcijskih pregledov na kraju samem, lahko vstopijo v vse poslovne prostore in na zemljišče pravnih oseb, ki so v preiskavi na podlagi odločitve odbora o pregledu v skladu s členom 35(2), ter imajo vsa pooblastila iz člena 35(1).
3. Pravne osebe iz člena 34(1) so predmet pregledov na kraju samem, ki se izvedejo na podlagi odločitve odbora.
4. Uradniki nacionalnih organov za reševanje iz držav članic, v katerih naj bi se izvedel pregled, in drugi spremljevalci, ki so jih ti organi pooblastili ali imenovali, pod nadzorom in ob usklajevanju odbora aktivno pomagajo uradnikom odbora in drugim osebam, ki jih pooblasti odbor. V ta namen imajo pooblastila iz odstavka 2. Uradniki nacionalnih organov za reševanje iz zadevnih sodelujočih držav članic in drugi spremljevalci, ki so jih ti organi pooblastili ali imenovali, imajo tudi pravico sodelovati pri inšpekcijskih pregledih na kraju samem.
5. Kadar uradniki in drugi spremljevalci, ki jih za to pooblasti ali imenuje odbor, ugotovijo, da oseba nasprotuje inšpekcijskemu pregledu, odrejenemu na podlagi odstavka 1, jim nacionalni organi za reševanje iz zadevnih sodelujočih držav članic zagotovijo potrebno pomoč v skladu z nacionalnim pravom. V kolikor je to potrebno za pregled, pomoč vključuje zapečatenje poslovnih prostorov in poslovnih knjig ali evidenc. Kadar zadevnemu nacionalnemu organu za reševanje to pooblastilo ni na voljo, uporabi svoja pooblastila, da zahteva potrebno pomoč drugih nacionalnih organov.
Člen 37
Dovoljenje sodnega organa
1. Če je v skladu z nacionalnimi pravili za inšpekcijski pregled na kraju samem iz člena 36(1) in (2) ali za pomoč iz člena 36(5) potrebno dovoljenje sodnega organa, se zanj zaprosi.
2. Kadar se zaprosi za dovoljenje iz odstavka 1 tega člena, nacionalni sodni organ preveri, ali je odločitev odbora pristna in da predvideni prisilni ukrepi niso niti enostranski niti pretirani, pri čemer upošteva vsebino inšpekcijskega pregleda. Pri nadzoru sorazmernosti prisilnih ukrepov lahko nacionalni sodni organ od odbora zahteva podrobno razlago, zlasti v zvezi z razlogi, zaradi katerih odbor sumi, da je prišlo do kršitve odločitev iz člena 29, resnostjo domnevne kršitve in naravo vpletenosti osebe, ki je predmet prisilnih ukrepov. Vendar nacionalni sodni organ ne presoja, ali je bil inšpekcijski pregled potreben, in ne zahteva, naj se mu zagotovijo informacije iz spisa odbora. O zakonitosti odločitve odbora lahko presoja le Sodišče.
POGLAVJE 6
Kazni
Člen 38
Globe
1. Kadar odbor ugotovi, da je subjekt iz člena 2 namerno ali iz malomarnosti zagrešil katero od kršitev iz odstavka 2, mu z odločitvijo naloži globo v skladu z odstavkom 3.
Kršitev takega subjekta velja za namerno, če obstajajo objektivna dejstva, ki dokazujejo, da sta jo subjekt ali njegov upravljalni organ ali višje vodstvo storila namerno.
2. Globe se subjektom iz člena 2 naložijo za naslednje kršitve:
(a)
kadar ne predložijo informacij, zahtevanih v skladu s členom 34;
(b)
kadar ne privolijo v splošno preiskavo v skladu s členom 35 ali inšpekcijski pregled na kraju samem v skladu s členom 36;
(c)
kadar ne upoštevajo odločitve, naslovljene na odbor v skladu s členom 29.
3. Vrednost osnovnega zneska glob iz odstavka 1 tega člena je izražena v odstotkih skupnega letnega neto prometa, vključno z bruto dohodkom, ki zajema prihodke iz obresti in podobne prihodke, prihodke od delnic in drugih vrednostnih papirjev s spremenljivim ali fiksnim donosom ter prejete odpravnine ali provizije družbe v predhodnem poslovnem letu v skladu s členom 316 Uredbe (EU) št. 575/2013, v državah članicah, katerih valuta ni euro, pa je izražena v ustrezni vrednosti v nacionalni valuti na dan 19. avgusta 2014 v okviru naslednjih omejitev:
(a)
za kršitve iz odstavka 2(a) in (b) znaša osnovni znesek najmanj 0,05 % in ne presega 0,15 %;
(b)
za kršitve iz odstavka 2(c) znaša osnovni znesek najmanj 0,25 % in ne presega 0,5 %.
Odbor pri odločanju o nižji, srednji ali višji vrednosti osnovnega zneska globe iz prvega pododstavka upošteva letni promet preteklega poslovnega leta zadevnega subjekta. Nižja vrednost osnovnega zneska velja za subjekte z letnim prometom pod 1 000 000 000 EUR, srednja vrednost za subjekte z letnim prometom med 1 000 000 000 in 5 000 000 000 EUR, višja vrednost pa za subjekte z letnim prometom nad 5 000 000 000 EUR.
4. Osnovni zneski iz odstavka 3 se po potrebi prilagodijo z upoštevanjem oteževalnih ali olajševalnih okoliščin iz odstavkov 5 in 6 v skladu z ustreznimi koeficienti iz odstavka 9.
Zadevni olajševalni koeficient se uporablja za vsak posamezni osnovni znesek. Če velja več kot en olajševalni koeficient, se razlika med osnovnim zneskom in zneskom po uporabi vsakega posameznega olajševalnega koeficienta odšteje od osnovnega zneska.
Za vsak posamezni osnovni znesek se uporablja ustrezni oteževalni koeficient. Če velja več kot en oteževalni koeficient, se razlika med osnovnim zneskom in zneskom po uporabi vsakega posameznega oteževalnega koeficienta prišteje osnovnemu znesku.
5. V zvezi z globami iz odstavka 1 veljajo naslednje oteževalne okoliščine:
(a)
kršitev je bila storjena namerno;
(b)
kršitev je bila storjena večkrat;
(c)
kršitev je bila storjena v obdobju, ki presega tri mesece;
(d)
kršitev je razkrila sistemske pomanjkljivosti v organizaciji subjekta, zlasti pri njegovih postopkih, sistemih upravljanja ali notranji kontroli;
(e)
po ugotovitvi kršitve ni bil sprejet noben ukrep za njeno odpravo;
(f)
višje vodstvo subjekta pri izvedbi preiskav ni sodelovalo z odborom.
6. V zvezi z globami iz odstavka 1 veljajo naslednje olajševalne okoliščine:
(a)
kršitev se je pojavljala v obdobju, ki je krajše od desetih delovnih dni;
(b)
višje vodstvo subjekta lahko dokaže, da je sprejelo vse ukrepe, potrebne za preprečitev kršitve;
(c)
subjekt je o kršitvi hitro, učinkovito in v celoti obvestil odbor;
(d)
subjekt je prostovoljno sprejel ukrepe za zagotovitev, da v prihodnje ne bo prišlo do podobne kršitve.
7. Ne glede na odstavke 2 do 6 naložene globe ne presegajo 1 % letnega prometa subjekta iz odstavka 1 v predhodnem poslovnem letu.
Z odstopanjem od prvega pododstavka je znesek globe, kadar je imel subjekt zaradi kršitve neposredne ali posredne finančne koristi in kadar je mogoče opredeliti pridobljeni dobiček ali preprečene izgube na podlagi kršitve, najmanj enak finančni koristi.
Kadar dejanje ali opustitev dejanja subjekta iz odstavka 1 pomeni več kršitev, navedenih v odstavku 2, se izreče samo višja od glob za eno od teh kršitev, izračunana v skladu s tem odstavkom.
8. V primerih, ki niso zajeti v odstavku 2, lahko odbor nacionalnim organom za reševanje priporoči, naj ukrepajo in zagotovijo uvedbo ustreznih kazni v skladu s členi 110 do 114 Direktive 2014/59/EU in s katero koli ustrezno nacionalno zakonodajo.
9. Odbor pri izračunu glob uporabi naslednje prilagoditvene koeficiente za oteževalne okoliščine:
(a)
če je bila kršitev storjena večkrat, se za vsako ponovitev kršitve uporabi dodatni koeficient 1,1;
(b)
če se je kršitev pojavljala v obdobju, ki presega tri mesece, se uporabi koeficient 1,5;
(c)
če je kršitev razkrila sistemske pomanjkljivosti v organizaciji subjekta, zlasti v njegovih postopkih, sistemih upravljanja ali notranji kontroli, se uporabi koeficient 2,2;
(d)
če je bila kršitev storjena namerno, se uporabi koeficient 2;
(e)
če po ugotovitvi kršitve niso bili sprejeti ukrepi za njeno odpravo, se uporabi koeficient 1,7;
(f)
če višje vodstvo subjekta pri izvedbi preiskav ni sodelovalo z odborom, se uporabi koeficient 1,5.
Odbor pri izračunu glob uporabi naslednje prilagoditvene koeficiente za olajševalne okoliščine:
(a)
če se je kršitev pojavljala v obdobju, ki je krajše od desetih delovnih dni, se uporabi koeficient 0,9;
(b)
če lahko višje vodstvo subjekta dokaže, da je sprejelo vse ukrepe, potrebne za preprečitev kršitve, se uporabi koeficient 0,7;
(c)
če je subjekt o kršitvi hitro, učinkovito in v celoti obvestil odbor, se uporabi koeficient 0,4;
(d)
če je subjekt prostovoljno sprejel ukrepe za zagotovitev, da v prihodnje ne bo prišlo do podobnih kršitev, se uporabi koeficient 0,6.
Člen 39
Periodične denarne kazni
1. Odbor z odločitvijo naloži periodične denarne kazni v zvezi s subjektom iz člena 2, da doseže naslednje:
(a)
subjekt upošteva odločitev, sprejeto v skladu s členom 34;
(b)
oseba iz člena 34(1) predloži popolne informacije, ki so se zahtevale z odločitvijo v skladu z navedenim členom;
(c)
oseba iz člena 35(1) privoli v preiskavo in zlasti zagotovi popolne evidence, podatke, postopke ali drug potreben material ter dopolni in popravi druge informacije iz preiskave, ki se je začela na podlagi odločitve, sprejete v skladu z navedenim členom;
(d)
oseba iz člena 36(1) privoli v inšpekcijski pregled na kraju samem, zahtevan z odločitvijo v skladu z navedenim členom.
2. Periodična denarna kazen je učinkovita in sorazmerna. Naloži se na dnevni osnovi, dokler subjekt iz člena 2 ali zadevna oseba ne izpolni odločitev iz točk (a) do (d) odstavka 1 tega člena.
3. Ne glede na odstavek 2 znaša periodična denarna kazen 0,1 % povprečnega dnevnega prometa v predhodnem poslovnem letu. Periodična denarna kazen se izračuna od dneva, ki je določen v odločitvi o periodični denarni kazni.
4. Periodična denarna kazen se lahko naloži za obdobje največ šestih mesecev po uradnem obvestilu o odločitvi odbora.
Člen 40
Zaslišanje oseb, ki so v postopku
1. Odbor pred sprejetjem kakršne koli odločitve o naložitvi globe in/ali periodične denarne kazni iz člena 38 ali 39 fizičnim ali pravnim osebam, ki so v postopku, da možnost obrazložitve v zvezi z njegovimi ugotovitvami. Odločitve odbora temeljijo samo na ugotovitvah, na katere so fizične ali pravne osebe, ki so v postopku, imele možnost podati pripombe.
2. Med postopkom se v celoti spoštuje pravica fizičnih ali pravnih oseb, ki so v postopku, do obrambe. Zagotovljena jim je pravica do vpogleda v spis odbora, ob upoštevanju pravnega interesa drugih oseb za varstvo poslovnih skrivnosti. Pravica dostopa do spisa ne velja za zaupne informacije ali notranje pripravljalne dokumente odbora.
Člen 41
Razkritje, narava, izvršitev in dodelitev glob in periodičnih denarnih kazni
1. Odbor odločitve o naložitvi kazni iz člena 38(1) in člena 39(1) objavi, razen če bi to ogrozilo reševanje zadevnega subjekta. Objava je anonimna v naslednjih okoliščinah:
(a)
kadar objavljene informacije vsebujejo osebne podatke in se po obvezni predhodni oceni izkaže, da objava teh podatkov ni sorazmerna;
(b)
kadar bi objava ogrozila stabilnost finančnih trgov ali kazensko preiskavo v teku;
(c)
kadar bi objava udeleženim fizičnim ali pravnim osebam, kolikor je to mogoče ugotoviti, povzročila nesorazmerno škodo.
Druga možnost je, da se v takšnih primerih objava zadevnih podatkov preloži za razumno obdobje, če je mogoče predvideti, da po tem obdobju ne bo več razlogov za anonimnost objave.
Odbor obvešča EBA o vseh globah in periodičnih denarnih kaznih, ki jih naloži v skladu s členoma 38 in 39, ter mu zagotovi informacije o statusu pritožb in njihovih rezultatih.
2. Globe in periodične denarne kazni, naložene v skladu s členoma 38 in 39, so upravne narave.
3. Globe in periodične denarne kazni, naložene v skladu s členoma 38 in 39, so izvršljive.
Izvršitev urejajo ustrezna postopkovna pravila, ki veljajo v sodelujoči državi članici, na ozemlju katere se opravi izvršitev. Organ, ki ga v ta namen določi vlada vsake od sodelujočih držav članic ter o tem obvesti odbor in Sodišče, odločitvi priloži izvršilni naslov, pri čemer preveri samo verodostojnost odločitve o izvršitvi.
Ko so te formalnosti na zahtevo zadevne stranke izpolnjene, lahko ta zadevo neposredno preda pristojnemu organu in predlaga začetek izvršilnega postopka v skladu z nacionalnim pravom.
Izvršitev se lahko odloži le z odločitvijo Sodišča. Vendar so za odločanje o pritožbah v zvezi z nepravilnostjo izvršilnih dejanj pristojna sodišča zadevne sodelujoče države.
4. Globe in periodične denarne kazni se dodelijo skladu.
DEL III
INSTITUCIONALNI OKVIR
NASLOV I
ODBOR
Člen 42
Pravni status
1. Ustanovi se odbor. Odbor je agencija Unije s posebno strukturo, ki ustreza njegovim nalogam. Odbor je pravna oseba.
2. Odbor v vsaki državi članici uživa najširšo pravno in poslovno sposobnost, ki jo pravnim osebam priznava nacionalno pravo. Zlasti lahko pridobiva premičnine in nepremičnine ali z njimi razpolaga ter je lahko stranka v sodnih postopkih.
3. Odbor zastopa njegov predsednik.
Člen 43
Sestava
1. Odbor sestavljajo:
(a)
predsednik, imenovan v skladu s členom 56;
(b)
štirje polnopravni člani, imenovani v skladu s členom 56;
(c)
član, ki ga imenuje vsaka sodelujoča država članica in zastopa njene nacionalne organe za reševanje.
2. Vsak član, tudi predsednik, ima en glas.
3. Komisija in ECB imenujeta predstavnika, ki ima pravico, da kot stalni opazovalec sodeluje na izvršnih in plenarnih sejah.
Predstavnika Komisije in ECB imata pravico sodelovati v razpravah ter imata dostop do vseh dokumentov.
4. Če je v sodelujoči državi članici več kot en nacionalni organ za reševanje, lahko kot opazovalec brez glasovalne pravice sodeluje še en predstavnik.
5. Upravna in vodstvena struktura odbora zajema:
(a)
plenarno sejo odbora, ki opravlja naloge iz člena 50;
(b)
izvršno sejo odbora, ki opravlja naloge iz člena 54;
(c)
predsednika, ki opravlja naloge iz člena 56;
(d)
sekretariat, ki zagotavlja potrebno upravno in tehnično podporo pri izvajanju vseh, odboru dodeljenih nalog.
Člen 44
Skladnost s pravom Unije
Odbor deluje v skladu s pravom Unije, zlasti s sklepi Sveta in Komisije na podlagi te uredbe.
Člen 45
Odgovornost
1. Odbor za izvajanje te uredbe odgovarja Evropskemu parlamentu, Svetu in Komisiji v skladu z odstavki 2 do 8.
2. Odbor Evropskemu parlamentu, nacionalnim parlamentom sodelujočih držav članic v skladu s členom 46, Svetu, Komisiji in Računskemu sodišču letno predloži poročilo o opravljanju nalog, prenesenih nanj s to uredbo. To poročilo se ob upoštevanju zahtev varovanja poslovne skrivnosti objavi na spletnem mestu odbora.
3. Predsednik navedeno poročilo javno predstavi Evropskemu parlamentu in Svetu.
4. Na zahtevo Evropskega parlamenta predsednik sodeluje na predstavitvi pristojnega odbora Evropskega parlamenta o opravljanju nalog reševanja, ki jih izvaja odbor. Predstavitev se opravi vsaj enkrat letno.
5. Na podlagi zahteve Sveta lahko le-ta zasliši predsednika v zvezi z opravljanjem nalog reševanja, ki jih izvaja odbor.
6. Odbor na vprašanja, ki jih nanj naslovita Evropski parlament ali Svet, odgovori v ustni ali pisni obliki v skladu s svojimi postopki, vsekakor pa v petih tednih od prejema vprašanja.
7. Predsednik ima na zahtevo zaupne ustne razprave za zaprtimi vrati s predsednikom in podpredsedniki pristojnega odbora Evropskega parlamenta, kadar so potrebne za izvajanje pooblastil Evropskega parlamenta v skladu s PDEU. Med Evropskim parlamentom in odborom se sklene sporazum o podrobnostih organizacije razprav, da se zagotovi popolna zaupnost v skladu z zahtevami varovanja poslovne skrivnosti, ki jih odboru nalaga ta uredba, kadar odbor v skladu z zadevnim pravom Unije nastopa v vlogi nacionalnega organa za reševanje.
8. Odbor med vsemi preiskavami Evropskega parlamenta sodeluje z njim ob upoštevanju PDEU in uredb iz člena 226 PDEU. Odbor in Evropski parlament v šestih mesecih po imenovanju predsednika skleneta ustrezne dogovore o praktičnih ureditvah za izvajanje demokratične odgovornosti in nadzora nad opravljanjem nalog, prenesenih na odbor s to uredbo. Ob upoštevanju pristojnosti Evropskega parlamenta v skladu s členom 226 PDEU ti sporazumi med drugim vključujejo dostop do informacij, vključno s pravili o ravnanju s tajnimi in zaupnimi informacijami in njihovem varovanju, sodelovanjem na predstavitvah, kot je navedeno v členu 45(4) te uredbe, zaupnimi ustnimi razpravami, poročili, odgovori na vprašanja, sodelovanjem v preiskavah ter informacijami o postopku izbire predsednika, podpredsednika in štirih članov iz člena 43(1)(b) te uredbe.
Člen 46
Nacionalni parlamenti
1. Zaradi posebnih nalog, ki so prenesene na odbor s to uredbo, lahko nacionalni parlamenti sodelujočih držav članic od odbora s svojimi postopki zahtevajo, naj pisno odgovori na vse pripombe in vprašanja, ki mu jih predložijo v zvezi z njegovimi funkcijami v skladu s to uredbo, odbor pa mora odgovoriti.
2. Ko odbor predloži poročilo iz člena 45(2), ga obenem predloži neposredno nacionalnim parlamentom sodelujočih držav članic. Nacionalni parlamenti lahko na odbor naslovijo obrazložene pripombe na to poročilo. Odbor na vse pripombe ali vprašanja, ki jih nanj naslovijo nacionalni parlamenti sodelujočih držav članic, odgovori v ustni ali pisni obliki v skladu s svojimi postopki.
3. Nacionalni parlament sodelujoče države članice lahko pozove predsednika, naj sodeluje v izmenjavi mnenj v zvezi z reševanjem subjektov iz člena 2 v navedeni državi članici skupaj s predstavnikom nacionalnega organa za reševanje. Predsednik pa se mora na povabilo odzvati.
4. Ta uredba ne posega v odgovornost nacionalnih organov za reševanje do nacionalnih parlamentov v skladu z nacionalnim pravom v zvezi z opravljanjem nalog, ki s to uredbo niso prenesene na odbor, Svet ali Komisijo, in za opravljanje dejavnosti, ki jih ti opravljajo v skladu s členom 7(3).
Člen 47
Neodvisnost
1. Odbor in nacionalni organi za reševanje pri opravljanju nalog, prenesenih nanje s to uredbo, delujejo neodvisno in v splošnem interesu.
2. Predsednik, podpredsednik in člani iz člena 43(1)(b) opravljajo svoje naloge v skladu z odločitvami odbora, Sveta in Komisije. Delujejo neodvisno in objektivno v interesu Unije kot celote ter ne zahtevajo in ne sprejemajo navodil institucij ali organov Unije, vlad države članice ali drugih javnih ali zasebnih organov.
V razpravah in postopkih odločanja v odboru izražajo svoja stališča in glasujejo neodvisno.
3. Države članice, institucije ali organi Unije ter drugi javni ali zasebni organi ne poskušajo vplivati na predsednika, podpredsednika ali člane odbora.
4. V skladu s kadrovskimi predpisi uradnikov, določenimi z Uredbo Sveta (EGS, Euratom, ESPJ) št. 259/68 (19) (v nadaljnjem besedilu: kadrovski predpisi) iz člena 87(6) te uredbe predsednika, podpredsednike in člane iz člena 43(1)(b) te uredbe po izteku mandata še vedno zavezuje dolžnost, da glede sprejemanja nekaterih imenovanj ali ugodnosti ravnajo pošteno in diskretno.
Člen 48
Sedež
Odbor ima sedež v Bruslju, Belgija.
NASLOV II
PLENARNA SEJA ODBORA
Člen 49
Sodelovanje na plenarnih sejah
Na plenarnih sejah odbora sodelujejo vsi člani odbora iz člena 43(1).
Člen 50
Naloge
1. Na plenarni seji odbora se:
(a)
vsako leto do 30. novembra sprejme letni delovni program odbora za naslednje leto na podlagi osnutka, ki ga predloži predsednik, in v vednost posreduje Evropskemu parlamentu, Svetu, Komisiji in ECB;
(b)
sprejme in spremlja letni proračun odbora v skladu s členom 61(2) ter odobrijo končni računovodski izkazi odbora in podeli razrešnica predsedniku v skladu s členom 63(4) in (8);
(c)
po postopku iz odstavka 2 odloči o uporabi sklada, če je za konkreten ukrep za reševanje potrebna podpora sklada nad pragom 5 000 000 000 EUR, za katero je tehtanje likvidnostne podpore 0,5;
(d)
ko skupna neto uporaba sklada v zadnjih zaporednih 12 mesecih doseže prag 5 000 000 000 EUR, oceni uporaba instrumentov za reševanje, zlasti uporaba sklada, ter zagotovijo navodila, ki jih izvršna seja upošteva pri naslednjih odločitvah o reševanju, zlasti z razlikovanjem med likvidnostno podporo in drugimi oblikami podpore, če je to ustrezno;
(e)
odloči o tem, ali je potrebno zvišanje naknadnih izrednih prispevkov v skladu s členom 71, o prostovoljnem izposojanju med shemami financiranja v skladu s členom 72, o alternativnih sredstvih financiranja v skladu s členoma 73 in 74 in o združevanju nacionalnih shem financiranja v skladu s členom 78, ki vključujejo podporo iz sklada nad pragom iz točke (c) tega odstavka;
(f)
odloči o naložbah v skladu s členom 75;
(g)
sprejme letno poročilo o dejavnostih odbora iz člena 45, ki vsebuje podrobne obrazložitve v zvezi z izvajanjem proračuna;
(h)
sprejmejo finančna pravila, ki se uporabljajo za odbor v skladu s členom 64;
(i)
sprejme strategija za boj proti goljufijam, ki je sorazmerna s tveganji goljufij, pri čemer se upoštevajo stroški in koristi ukrepov, ki naj bi se izvajali;
(j)
sprejmejo pravila za preprečevanje in upravljanje nasprotij interesov v zvezi z njegovimi člani;
(k)
sprejme poslovnik plenarne seje in poslovnik izvršne seje odbora;
(l)
v skladu z odstavkom 3 tega člena v zvezi z uslužbenci odbora izvajajo pooblastila, ki so s kadrovskimi predpisi prenesena na pristojni organ za imenovanja in ki se na podlagi pogojev za zaposlitev drugih uslužbencev Evropske unije, kot so določeni v Uredbi Sveta (EGS, Euratom, ESPJ) št. 259/68 (v nadaljnjem besedilu: pogoji za zaposlitev) podelijo organu, pooblaščenemu za sklenitev pogodbe o zaposlitvi (v nadaljnjem besedilu: pooblastila pristojnega organa za imenovanja);
(m)
sprejmejo ustrezna izvedbena pravila, da se zagotovi izvajanje kadrovskih predpisov in pogojev za zaposlitev v skladu s členom 110 kadrovskih predpisov;
(n)
v skladu s kadrovskimi predpisi in pogoji za zaposlitev imenuje računovodja, ki je pri opravljanju svojih nalog funkcionalno neodvisen;
(o)
zagotovijo ustrezni ukrepi v odziv na ugotovitve in priporočila, ki izhajajo iz notranjih in zunanjih revizijskih poročil in vrednotenj ter iz preiskav Evropskega urada za boj proti goljufijam (OLAF);
(p)
sprejmejo vse odločitve v zvezi z vzpostavitvijo notranjih struktur odbora in po potrebi njihovimi spremembami;
(q)
odobri okvir iz člena 31(1) za praktično ureditev sodelovanja z nacionalnimi organi za reševanje.
2. Na plenarni seji odbora se pri sprejemanju odločitev ravna v skladu s cilji, kot so navedeni v členih 6 in 14.
Za namene točke (c) odstavka 1 se shema za reševanje, pripravljena na izvršni seji, šteje za sprejeto, razen če vsaj en član plenarne seje te ne skliče v treh urah po tem, ko se z izvršne seje plenarni seji predloži osnutek. V tem primeru se odločitev o shemi za reševanje sprejme na plenarni seji.
3. Odbor na plenarni seji v skladu s členom 110 kadrovskih predpisov sprejme sklep na podlagi člena 2(1) kadrovskih predpisov in člena 6 pogojev za zaposlitev, pri čemer zadevna pooblastila pristojnega organa za imenovanja prenese na predsednika in določi pogoje, pod katerimi se prenos pooblastil lahko začasno prekine. Predsednik lahko navedena pooblastila prenese naprej.
V izjemnih okoliščinah lahko odbor na plenarni seji s sklepom začasno prekine prenos pooblastil pristojnega organa za imenovanja na predsednika in na osebe, na katere jih je prenesel slednji, ter jih izvaja sam ali jih prenese na enega od svojih članov ali na uslužbenca, ki ni predsednik.
Člen 51
Plenarna seja odbora
1. Predsednik skliče plenarne seje odbora in jim predseduje v skladu s členom 56(2)(a).
2. Odbor se vsaj dvakrat letno sestane na redni plenarni seji. Poleg tega se sestane na pobudo predsednika ali na zahtevo vsaj tretjine svojih članov. Predstavnik Komisije lahko zahteva, naj predsednik skliče plenarno sejo odbora. Če predsednik seje ne skliče pravočasno, za to predloži pisno utemeljitev.
3. Odbor lahko, kadar je to ustrezno, poleg opazovalcev, navedenih v členu 43(3), povabi tudi druge opazovalce, naj sodelujejo na njegovih plenarnih sejah na ad hoc osnovi, vključno s predstavnikom EBA.
4. Odbor zagotovi sekretariat plenarne seje odbora.
Člen 52
Splošne določbe o postopku odločanja
1. Odbor na plenarni seji sprejema odločitve z navadno večino članov, razen če ta uredba določa drugače. Vsak član z glasovalno pravico ima en glas. Če je izid glasovanja neodločen, je odločilen glas predsednika.
2. Z odstopanjem od odstavka 1 se odločitve iz člena 50(1)(c) in (d) ter odločitve o vzajemnosti nacionalnih shem financiranja v skladu s členom 78, ki so omejene na uporabo finančnih sredstev, s katerimi razpolaga sklad, sprejemajo z navadno večino članov odbora, ki predstavljajo vsaj 30 % prispevkov. Vsak član z glasovalno pravico ima en glas. Če je izid glasovanja neodločen, je odločilen glas predsednika.
3. Z odstopanjem od odstavka 1 tega člena se odločitve iz člena 50(1), ki vključujejo zbiranje naknadnih prispevkov v skladu s členom 71, prostovoljno izposojanje med shemami financiranja v skladu s členom 72, odločitve o alternativnih virih financiranja v skladu s členom 73 in členom 74 ter odločitve o vzajemnosti nacionalnih shem financiranja v skladu s členom 78, ki presegajo uporabo finančnih sredstev, ki so na voljo v skladu, sprejemajo z dvotretjinsko večino članov odbora, ki v osemletnem prehodnem obdobju, dokler sklad ni povsem vzajemen, predstavlja vsaj 50 % prispevkov, zatem pa z dvotretjinsko večino članov odbora, ki predstavlja vsaj 30 % prispevkov. Vsak član z glasovalno pravico ima en glas. Če je izid glasovanja neodločen, je odločilen glas predsednika.
4. Odbor sprejme in objavi svoj poslovnik. V poslovniku se določi podrobnejša ureditev glede glasovanja, zlasti okoliščine, v katerih lahko član deluje v imenu drugega člana, in po potrebi tudi pravila glede sklepčnosti.
NASLOV III
IZVRŠNA SEJA ODBORA
Člen 53
Sodelovanje na izvršnih sejah
1. Izvršno sejo odbora sestavljajo predsednik in štirje člani iz člena 43(1)(b). Odbor se na izvršni seji sestaja po potrebi.
Izvršne seje odbora skliče predsednik na lastno pobudo ali na zahtevo katerega koli člana. Zasedanjem predseduje predsednik.
Odbor lahko, kadar je ustrezno, k sodelovanju na izvršnih sejah poleg opazovalcev iz člena 43(3) povabi tudi druge opazovalce, vključno s predstavnikom EBA, ko razpravlja o skupini, ki ima podrejene družbe ali pomembne podružnice v nesodelujočih državah članicah, pa povabi nacionalne organe za reševanje teh nesodelujočih držav članic. Udeležba je na ad hoc podlagi.
2. V skladu z odstavkoma 3 in 4 na izvršnih sejah odbora sodelujejo člani odbora iz člena 43(1)(c).
3. Pri razpravljanju o subjektu iz člena 2 ali skupini subjektov s sedežem v samo eni sodelujoči državi članici v razpravah in postopku odločanja sodeluje tudi član, ki ga je imenovala ta država članica, uporabljajo pa se pravila iz člena 55(1).
4. Pri razpravljanju o čezmejni skupini v postopku odločanja sodeluje tudi član, ki ga je imenovala država članica, v kateri je organ za reševanje, pristojen na ravni skupine, ter člani, ki so jih imenovale države članice, v katerih ima sedež podrejena družba ali subjekt, ki je vključen v konsolidiran nadzor, uporabljajo pa se pravila iz člena 55(2).
5. Člani odbora iz člena 43(1)(a) in (b) zagotovijo, da so v okviru vseh različnih sestav izvršnih sej odbora odločitve in ukrepi o reševanju, zlasti glede uporabe sklada, skladni, ustrezni in sorazmerni.
Člen 54
Naloge
1. Odbor na izvršni seji:
(a)
pripravlja vse odločitve, ki jih odbor sprejme na plenarni seji;
(b)
sprejme vse odločitve za izvajanje te uredbe, razen če ta uredba določa drugače.
2. Pri opravljanju nalog na podlagi odstavka 1 tega člena odbor:
(a)
pripravi, oceni in odobri načrte reševanja za subjekte in skupine iz člena 7(2) ter za subjekte in skupine iz člena 7(4)(b) in (5), kadar so izpolnjeni pogoji za uporabo navedenih odstavkov, v skladu s členi 8, 10 in 11;
(b)
uporabi poenostavljene obveznosti za določene subjekte in skupine iz člena 7(2) ter za subjekte in skupine iz člena 7(4)(b) in (5), kadar so izpolnjeni pogoji za uporabo navedenih odstavkov, v skladu s členom 11;
(c)
določi minimalne zahteve za kapital in upravičene obveznosti, ki jih morajo v skladu s členom 12 vedno izpolnjevati subjekti in skupine iz člena 7(2) ter subjekti in skupine iz člena 7(4)(b) in (5), kadar so izpolnjeni pogoji za uporabo navedenih odstavkov;
(d)
Komisiji čim prej zagotovi shemo za reševanje v skladu s členom 18 skupaj z vsemi ustreznimi informacijami, da lahko ta pravočasno presodi in odloči ali, kadar je to ustrezno, Svetu predlaga sklep v skladu s členom 18(7);
(e)
odloči glede dela II proračuna odbora za sklad, v skladu s členom 60.
3. Kadar je potrebno zaradi nujnosti, lahko odbor na izvršni seji sprejme nekatere začasne odločitve v imenu plenarne seje odbora, zlasti z zvezi z upravnim vodenjem, vključno s proračunskimi zadevami.
4. Odbor na izvršni seji obvešča plenarno sejo odbora o odločitvah, ki jih sprejme glede reševanja.
Člen 55
Odločanje
1. Predsednik in člani iz člena 43(1)(b) pri razpravljanju o posameznem subjektu ali skupini, ki ima sedež v samo eni sodelujoči državi članici, če v roku, ki ga določi predsednik, vsi člani iz člena 53(1) in (3) ne morejo doseči skupnega dogovora s soglasjem, odločitev sprejmejo z navadno večino.
2. Predsednik in člani iz člena 43(1)(b) pri razpravljanju o čezmejni skupini, če v roku, ki ga določi predsednik, vsi člani iz člena 53(1) in (4) ne morejo doseči skupnega dogovora s soglasjem, odločitev sprejmejo z navadno večino.
3. Če je izid glasovanja neodločen, je odločilen glas predsednika.
NASLOV IV
PREDSEDNIK
Člen 56
Imenovanje in naloge
1. Odboru predseduje predsednik, zaposlen za poln delovni čas.
2. Predsednik je odgovoren za:
(a)
pripravo dela odbora za njegove plenarne in izvršne seje ter sklic in predsedovanje na sejah;
(b)
vse kadrovske zadeve;
(c)
zadeve, povezane z dnevnim vodenjem;
(d)
pripravo osnutka proračuna odbora v skladu s členom 61(1) in izvajanje proračuna odbora v skladu s členom 63;
(e)
upravljanje odbora;
(f)
izvajanje letnega delovnega programa odbora;
(g)
vsakoletno pripravo osnutka letnega poročila iz člena 45, ki vsebuje oddelek o dejavnostih reševanja odbora ter oddelek o finančnih in upravnih zadevah.
Pri opravljanju nalog iz tega člena predsedniku pomagajo dodeljeni uslužbenci.
3. Predsedniku pomaga podpredsednik.
Podpredsednik izvaja funkcije predsednika, kadar je slednji odsoten ali utemeljeno zadržan, v skladu s to uredbo.
4. Predsednik, podpredsednik in člani iz člena 43(1)(b) so imenovani na podlagi sposobnosti, kvalifikacij, znanja na področju bančništva in financ ter izkušenj, ki so relevantne za finančni nadzor, regulacijo in reševanje bank. Predsednik, podpredsednik in člani odbora iz člena 43(1)(b) se izberejo na podlagi odprtega izbirnega postopka ob upoštevanju načela uravnotežene zastopanosti spolov, izkušenj in kvalifikacij. Evropski parlament in Svet se ustrezno in pravočasno obveščata v vsaki fazi tega postopka.
5. Mandat predsednika, podpredsednika in članov iz člena 43(1)(b) je pet let. Ob upoštevanju odstavka 7 tega člena mandat ni obnovljiv.
Predsednik, podpredsednik in člani iz člena 43(1)(b) ne opravljajo drugih funkcij na nacionalni ravni, ravni Unije ali mednarodni ravni.
6. Potem ko je prejela mnenje odbora na plenarni seji, Komisija Evropskemu parlamentu predloži ožji seznam kandidatov za funkcije predsednika, podpredsednika in članov iz člena 43(1)(b) ter o seznamu obvesti Svet.
Z odstopanjem od prvega pododstavka Komisija za imenovanje prvih članov odbora po začetku veljavnosti te uredbe ožji seznam kandidatov predloži brez mnenja odbora.
Komisija predloži Evropskemu parlamentu v odobritev predlog za imenovanje predsednika, podpredsednika in članov iz člena 43(1)(b). Po odobritvi tega predloga Svet sprejme izvedbeni sklep, s katerim imenuje predsednika, podpredsednika in člane iz člena 43(1)(b). Svet odloča s kvalificirano večino.
7. Z odstopanjem od odstavka 5 je mandat prvega predsednika, imenovanega po začetku veljavnosti te uredbe, tri leta. Ta mandat se lahko obnovi enkrat za obdobje petih let. Predsednik, podpredsednik in člani iz člena 43(1)(b) ostanejo na svojih funkcijah, dokler niso imenovani njihovi nasledniki.
8. Predsednik, katerega mandat je bil podaljšan, ne sodeluje v novem postopku izbire za isti položaj ob koncu celotnega obdobja.
9. Če predsednik, podpredsednik ali član iz člena 43(1)(b) ne izpolnjuje več pogojev, ki se zahtevajo za opravljanje njegovih nalog, ali je bil kriv hujše kršitve, lahko Svet na predlog Komisije, ki ga je odobril Evropski parlament, sprejme izvedbeni sklep, s katerim ga odstavi. Svet odloča s kvalificirano večino.
V te namene lahko Evropski parlament ali Svet obvesti Komisijo, da so po njegovem mnenju izpolnjeni pogoji za odstavitev predsednika, podpredsednika ali članov iz člena 43(1)(b), Komisija pa na to odgovori.
NASLOV V
FINANČNE DOLOČBE
POGLAVJE 1
Splošne določbe
Člen 57
Sredstva
1. Odbor je odgovoren, da za opravljanje nalog, ki se nanj prenesejo s to uredbo, nameni potrebna finančna sredstva in človeške vire.
2. Financiranje proračuna odbora ali njegovih dejavnosti reševanja v skladu s to uredbo v nobenem primeru ne sme pomeniti proračunske obveznosti držav članic.
Člen 58
Proračun
1. Odbor ima samostojen proračun, ki ni del proračuna Unije. Za vsako poslovno leto, ki je enako koledarskemu letu, se pripravijo ocene vseh prihodkov in odhodkov odbora, ki so prikazane v proračunu odbora.
2. Proračun odbora je uravnotežen v smislu prihodkov in odhodkov.
3. Proračun je sestavljen iz dveh delov: dela I za vodenje odbora in dela II za sklad.
Člen 59
Del I proračuna za vodenje odbora
1. Prihodki dela I proračuna so sestavljeni iz letnih prispevkov, potrebnih za kritje ocenjenih letnih odhodkov vodenja.
2. Odhodki dela I proračuna vključujejo vsaj izdatke za uslužbence, plače, vodenje, infrastrukturo, poklicno usposabljanje in poslovanje.
3. Ta člen ne posega v pravico nacionalnih organov za reševanje, da v skladu z nacionalnim pravom zaračunavajo pristojbine, povezane z njihovimi odhodki vodenja, ki so takšne vrste, kot so tisti iz odstavkov 1 in 2, vključno z odhodki za sodelovanje z odborom in pomoč odboru.
Člen 60
Del II proračuna za sklad
1. Prihodki dela II proračuna so sestavljeni zlasti iz naslednjega:
(a)
prispevkov, ki jih plačajo institucije s sedežem v sodelujočih državah članicah v skladu s členom 67(4) ter členi 69, 70 in 71;
(b)
posojil, prejetih od drugih shem za financiranje reševanja v nesodelujočih državah članicah v skladu s členom 72(1);
(c)
posojil, prejetih od finančnih institucij ali drugih tretjih oseb v skladu s členoma 73 in 74;
(d)
donosov od nalaganja sredstev, ki jih ima sklad, v skladu s členom 75;
(e)
vseh odhodkov, nastalih za namene iz člena 76, ki se povrnejo v postopku reševanja.
2. Odhodki dela II proračuna so sestavljeni iz naslednjega:
(a)
odhodkov za namene iz člena 76;
(b)
investicij v skladu s členom 75;
(c)
obresti, plačanih na posojila, prejeta od drugih shem za financiranje reševanja v nesodelujočih državah članicah, v skladu s členom 72(1);
(d)
obresti, plačanih na posojila, prejeta od finančnih institucij ali drugih tretjih oseb, v skladu s členoma 73 in 74.
Člen 61
Priprava in izvajanje proračuna
1. Predsednik vsako leto do 15. februarja pripravi osnutek proračuna odbora, vključno z izjavo o oceni prihodkov in odhodkov odbora za naslednje leto ter skupaj s kadrovskim načrtom, in ga predloži odboru v sprejetje.
2. Vsako leto do 31. marca odbor na plenarni seji po potrebi prilagodi osnutek, ki ga je predložil predsednik, in sprejme končni proračun odbora skupaj s kadrovskim načrtom.
Člen 62
Notranja revizija in nadzor
1. V odboru se vzpostavi notranja revizijska funkcija, ki se opravlja v skladu z ustreznimi mednarodnimi standardi. Notranji revizor, ki ga imenuje odbor, je slednjemu odgovoren za preverjanje pravilnega delovanja sistemov za izvajanje proračuna in proračunskih postopkov odbora.
2. Notranji revizor svetuje odboru pri obravnavanju tveganj, tako da izdaja neodvisna mnenja o kakovosti sistemov za upravljanje in nadzor ter priporočila za izboljšanje pogojev izvajanja operacij in spodbujanje preudarnega finančnega upravljanja.
3. Za vzpostavitev sistemov in postopkov notranjega nadzora, ki so ustrezni za opravljanje nalog notranjega revizorja, je odgovoren odbor.
Člen 63
Izvajanje proračuna, predstavitev računovodskih izkazov in razrešnica
1. Predsednik deluje kot odredbodajalec in izvaja proračun odbora.
2. Računovodja odbora do 1. marca naslednjega poslovnega leta Računskemu sodišču pošlje začasne računovodske izkaze, skupaj s poročilom o upravljanju proračuna in finančnem poslovodenju med poslovnim letom, da bi nanje podalo pripombe.
Računovodja odbora do 31. marca naslednjega poslovnega leta predloži poročilo o upravljanju proračuna in finančnem poslovodenju članom odbora, ter Evropskemu parlamentu, Svetu in Komisiji.
3. Predsednik vsako leto do 31. marca Evropskemu parlamentu, Svetu in Komisiji posreduje začasne računovodske izkaze odbora za preteklo poslovno leto.
4. Po prejemu pripomb Računskega sodišča na začasne računovodske izkaze odbora predsednik na lastno odgovornost pripravi končne računovodske izkaze odbora in jih pošlje v potrditev odboru na plenarni seji.
5. Predsednik po odobritvi odbora vsako leto do 1. julija pošlje končne računovodske izkaze za preteklo poslovno leto Evropskemu parlamentu, Svetu, Komisiji in Računskemu sodišču.
6. Kadar Računsko sodišče pošlje pripombe, mu predsednik do 30. septembra pošlje odgovor.
7. Vsako leto se do 15. novembra v Uradnem listu Evropske unije objavijo končni računovodski izkazi za preteklo poslovno leto.
8. Odbor na plenarni seji predsedniku podeli razrešnico v zvezi z izvajanjem proračuna.
9. Predsednik na zahtevo Evropskega parlamenta ali Sveta instituciji Unije, ki vloži zahtevo, predloži vse informacije iz računovodskih izkazov odbora, za katere veljajo zahteve varovanja poslovne skrivnosti, določene v tej uredbi.
Člen 64
Finančna pravila
Odbor po posvetovanju z Računskim sodiščem in Komisijo sprejme notranje finančne določbe, v katerih je zlasti določen podroben postopek za pripravo in izvajanje proračuna v skladu s členoma 61 in 63.
Kolikor je skladno s posebno naravo odbora, finančne določbe temeljijo na okvirni finančni uredbi, sprejeti za organe, vzpostavljene na podlagi PDEU v skladu s členom 208 Uredbe (EU, Euratom) št. 966/2012 Evropskega parlamenta in Sveta (20).
Člen 65
Prispevki za upravne odhodke odbora
1. Subjekti iz člena 2 prispevajo v del I proračuna odbora v skladu s to uredbo in delegiranimi akti o prispevkih, sprejetimi v skladu z odstavkom 5 tega člena.
2. Zneski prispevkov se določijo na takšni ravni, da se zagotovi, da so z njimi povezani prihodki načeloma zadostni, da se vsako leto zagotovi uravnoteženost dela I proračuna odbora.
3. Odbor v skladu z delegiranimi akti iz odstavka 5 tega člena z odločitvijo, naslovljeno na zadevni subjekt, določi in zbere prispevke, ki jih mora plačati vsak subjekt iz člena 2. Odbor uporablja postopkovna pravila, pravila glede poročanja in druga pravila, ki zagotavljajo, da so prispevki plačani v celoti in pravočasno.
4. Sredstva, zbrana v skladu z odstavki 1, 2 in 3, se uporabljajo le za namene te uredbe.
5. Na Komisijo se prenese pooblastilo za sprejemanje delegiranih aktov o prispevkih v skladu s členom 93, da:
(a)
se določijo vrste prispevkov in zadeve, za katere se morajo plačati, način, kako se izračuna znesek prispevkov, ter način, kako se prispevki plačajo;
(b)
se določijo pravila glede registracije, računovodstva in poročanja ter druga pravila iz odstavka 3, potrebna za zagotavljanje, da so prispevki v celoti in pravočasno plačani;
(c)
se določijo letni prispevki, potrebni za kritje upravnih stroškov odbora, preden ta postane popolnoma operativen.
Člen 66
Ukrepi za boj proti goljufijam
1. Za namene boja proti goljufijam, korupciji in vsem drugim nezakonitim dejanjem v skladu z Uredbo (EU, Euratom) št. 883/2013 Evropskega parlamenta in Sveta (21) odbor v šestih mesecih po tem, ko postane operativen, pristopi k Medinstitucionalnemu sporazumu z dne 25. maja 1999 o notranjih preiskavah OLAF in nemudoma sprejme ustrezne določbe, ki se uporabljajo za vse uslužbence odbora, pri čemer uporabi predlogo iz Priloge k navedenemu medinstitucionalnemu sporazumu.
2. Računsko sodišče je pristojno revidirati, na osnovi dokumentacije in na kraju samem, upravičence, izvajalce in podizvajalce, ki so prejeli sredstva od odbora.
3. OLAF lahko v skladu z določbami in postopki, določenimi v Uredbi Sveta (Euratom, ES) št. 2185/96 (22) in Uredbi (EU, Euratom) št. 883/2013, izvaja preiskave, vključno s pregledi na kraju samem in inšpekcijami, da ugotovi, ali je prišlo do goljufije, korupcije ali drugega nezakonitega dejanja, ki vpliva na finančne interese Unije, v zvezi s pogodbo, ki jo financira odbor.
POGLAVJE 2
Enotni sklad za reševanje
Oddelek 1
Sestava Sklada
Člen 67
Splošne določbe
1. Ustanovi se Enotni sklad za reševanje (v tem besedilu: sklad). Napolni se v skladu s pravili o prenosu sredstev, zbranih na nacionalni ravni, v sklad, kot so določeni v sporazumu.
2. Odbor sklad uporablja le za namene zagotavljanja učinkovite uporabe instrumentov za reševanje in izvajanja pooblastil za reševanje iz naslova I dela II ter v skladu s cilji reševanja in načeli, ki urejajo reševanje, iz členov 14 in 15. Proračun Unije in nacionalni proračuni v nobenem primeru niso odgovorni za odhodke ali izgube sklada.
3. Sklad je v lasti odbora.
4. Prispevke iz členov 69, 70 in 71 nacionalni organi za reševanje zbirajo od subjektov iz člena 2 in jih prenesejo v sklad skladno s sporazumom.
Člen 68
Zahteva o vzpostavitvi shem za financiranje reševanja
Sodelujoče države članice vzpostavijo sheme financiranja v skladu s členom 100 Direktive 2014/59/EU in s to uredbo.
Člen 69
Ciljna raven
1. Do konca prvotnega obdobja osmih let od 1. januarja 2016 oziroma od datuma, na katerega se začne ta odstavek uporabljati na podlagi člena 99(6), razpoložljiva finančna sredstva sklada dosežejo vsaj 1 % zneska kritih vlog vseh kreditnih institucij z dovoljenjem v vseh sodelujočih državah članicah.
2. V prvotnem obdobju iz odstavka 1 se prispevki v sklad, izračunani v skladu s členom 70 in zbrani v skladu s členom 67(4), časovno razporedijo kar se da enakomerno, dokler ni dosežena ciljna raven, pri čemer pa se ustrezno upoštevata faza poslovnega cikla in morebitni vpliv procikličnih prispevkov na finančni položaj institucij, ki plačujejo prispevke.
3. Odbor prvotno obdobje iz odstavka 1 podaljša za največ štiri leta, če so skupna izplačila sklada presegla 0,5 % skupnega zneska kritih vlog iz odstavka 1 in kadar so izpolnjena merila iz delegiranega akta iz odstavka 5(b).
4. Če se po prvotnem obdobju iz odstavka 1 razpoložljiva finančna sredstva zmanjšajo pod ciljno raven iz navedenega odstavka, se redni prispevki, izračunani v skladu s členom 70, zbirajo, dokler ni dosežena ciljna raven. Ko se prvič doseže ciljna raven in kadar se razpoložljiva finančna sredstva nato zmanjšajo na manj kot dve tretjini ciljne ravni, se ti prispevki določijo tako, da se lahko cilj doseže v šestih letih.
Pri rednih prispevkih se ustrezno upoštevata faza poslovnega cikla in morebitni vpliv procikličnih prispevkov na določanje letnih prispevkov v okviru tega odstavka.
5. Na Komisijo se prenese pooblastilo za sprejemanje delegiranih aktov v skladu s členom 93, da določi naslednje:
(a)
merila za časovno razporeditev izračunanih prispevkov v sklad v skladu z odstavkom 2;
(b)
merila za določitev, za koliko let se lahko podaljša prvotno obdobje iz odstavka 1 v skladu z odstavkom 3;
(c)
merila za določitev letnih prispevkov iz odstavka 4.
Člen 70
Predhodni prispevki
1. Posamezni prispevek vsake institucije se zbere vsaj na letni osnovi in se izračuna sorazmerno z zneskom njenih obveznosti (kapital ni vključen) brez kritih vlog, glede na celotno obveznost (kapital ni vključen) brez kritih vlog vseh institucij z dovoljenjem na ozemljih vseh sodelujočih držav članic.
2. Odbor vsako leto po posvetovanju z ECB ali pristojnim nacionalnim organom ter v tesnem sodelovanju z nacionalnimi organi za reševanje izračuna posamezne prispevke, da zagotovi, da prispevki, ki jih morajo plačati vse institucije z dovoljenjem na ozemlju vseh sodelujočih držav članic, ne presegajo 12,5 % ciljne ravni.
Izračun prispevkov posameznih institucij vsako leto temelji na:
(a)
pavšalnem prispevku, ki se izračuna sorazmerno z zneskom obveznosti institucije, brez kapitala in kritih vlog, glede na skupne obveznosti, brez kapitala in kritih vlog, vseh institucij z dovoljenjem na ozemlju sodelujočih držav članic, ter
(b)
prispevku, ki je prilagojen tveganju in se izračuna na podlagi meril iz člena 103(7) Direktive 2014/59/EU, pri čemer se upošteva načelo sorazmernosti, ne da bi pri tem prišlo do izkrivljanja med strukturami bančnega sektorja držav članic.
Razmerje med pavšalnim prispevkom in tveganju prilagojenimi prispevki upošteva uravnoteženo porazdelitev prispevkov med različnimi vrstami bank.
Celotni znesek posameznih prispevkov vseh institucij z dovoljenjem na ozemljih vseh sodelujočih držav članic, izračunanih v skladu s točkama (a) in (b), v nobenem primeru letno ne presega 12,5 % ciljne ravni.
3. Razpoložljiva finančna sredstva, ki jih je treba upoštevati, da se doseže ciljna raven iz člena 69, lahko vključujejo nepreklicne zaveze za plačilo, ki so v celoti zavarovane s sredstvi z nizkim tveganjem, ki niso obremenjena z nobenimi pravicami tretjih oseb, pri čemer so na voljo in namenjene izključno uporabi s strani odbora, in sicer za namene iz člena 76(1). Delež teh nepreklicnih zavez za plačilo ne presega 30 % celotnega zneska prispevkov, ki se zberejo v skladu s tem členom.
4. Ustrezno prejeti prispevki vsakega subjekta iz člena 2 se tem subjektom ne povrnejo.
5. Kadar so sodelujoče države članice že vzpostavile nacionalne sheme za financiranje reševanja, lahko določijo, da morajo te sheme uporabiti svoja razpoložljiva finančna sredstva, ki so jih med 17. junijem 2010 in datumom začetka veljavnosti Direktive 2014/59/EU zbrale od institucij, da slednjim povrnejo predhodne prispevke, ki jih morajo te morda vplačati v sklad. Takšno povračilo ne posega v obveznosti držav članic iz Direktive 2014/49/EU.
6. Uporabijo se delegirani akti, v katerih je podrobno pojasnjena prilagoditev prispevkov glede na profil tveganja institucij, ki jih sprejme Komisija v skladu s členom 103(7) Direktive 2014/59/EU.
7. Svet na predlog Komisije v okviru delegiranih aktov iz odstavka 6 sprejme izvedbene akte za določitev pogojev izvajanja odstavkov 1, 2 in 3 ter zlasti, kar zadeva:
(a)
uporabo metodologije za izračun posameznih prispevkov;
(b)
konkretne ureditve, na podlagi katerih se institucijam dodelijo dejavniki tveganja, opredeljeni v delegiranem aktu.
Člen 71
Izredni naknadni prispevki
1. Kadar razpoložljiva finančna sredstva ne zadoščajo za pokrivanje izgub, stroškov ali drugih odhodkov, ki nastanejo pri uporabi sklada za ukrepe za reševanje, se od institucij z dovoljenjem na ozemlju sodelujočih držav članic za kritje dodatnih zneskov zberejo izredni naknadni prispevki. Ti izredni naknadni prispevki se izračunajo in razporedijo med institucijami v skladu s pravili iz členov 69 in 70.
Skupni znesek izrednih naknadnih prispevkov na leto ne presega trikratnika letnega zneska prispevkov, določenega v skladu s členom 70.
2. Odbor za institucijo v skladu z delegiranimi akti iz odstavka 3 na lastno pobudo po posvetovanju z nacionalnim organom za reševanje ali na predlog nacionalnega organa za reševanje v celoti ali deloma odloži obveznost plačila naknadnih prispevkov v skladu z odstavkom 1, če je to potrebno, da se zaščiti njen finančni položaj. Tak odlog se odobri za največ šest mesecev, vendar se lahko na prošnjo institucije obnovi. Prispevki, odloženi v skladu s tem odstavkom, se plačajo naknadno, ko plačilo ne ogroža več finančnega položaja institucije.
3. Na Komisijo se prenese pooblastilo za sprejemanje delegiranih aktov v skladu s členom 93, da določi razmere in pogoje, na podlagi katerih se lahko za subjekt iz člena 2 v skladu z odstavkom 2 tega člena deloma ali v celoti odloži plačilo naknadnih prispevkov.
Člen 72
Prostovoljno izposojanje med shemami za financiranje reševanja
1. Odbor se odloči, da zahteva prostovoljno izposojanje sredstev za sklad iz shem za financiranje reševanja v nesodelujočih državah članicah, če:
(a)
zneski, zbrani na podlagi člena 70, niso zadostni za kritje izgub, stroškov ali drugih odhodkov, nastalih zaradi uporabe sklada v povezavi z ukrepi za reševanje;
(b)
izredni naknadni prispevki, določeni v členu 71, niso takoj dostopni ter
(c)
alternativni viri financiranja, določeni v členu 73, niso takoj dostopni pod razumnimi pogoji.
2. Navedene sheme za financiranje reševanja odločijo o taki zahtevi v skladu s členom 106 Direktive 2014/59/EU. Za pogoje izposojanja se uporablja člen 106(4), (5) in (6) Direktive 2014/59/EU.
3. Odbor se lahko odloči za posojanje drugim shemam za financiranje reševanja v nesodelujočih državah članicah, če je podana zahteva v skladu s členom 106 Direktive 2014/59/EU. Za pogoje posojanja se uporablja člen 106(4), (5) in (6) Direktive 2014/59/EU.
Člen 73
Alternativna sredstva financiranja
1. Odbor lahko za sklad pridobi posojila ali druge oblike podpore od teh institucij, finančnih institucij ali drugih tretjih oseb, ki ponujajo boljše finančne pogoje, ob najustreznejšem času, da se optimizirajo stroški financiranja in da ohrani svoj ugled, če zneski, zbrani v skladu s členoma 70 in 71, niso takoj dostopni ali ne krijejo izdatkov na podlagi uporabe sklada za ukrepe za reševanje.
2. Posojila ali druge oblike podpore iz odstavka 1 se v celoti povrnejo v skladu s členi 69, 70 in 71 v obdobju zapadlosti posojila.
3. Vsi odhodki na podlagi uporabe posojil iz odstavka 1 se krijejo iz dela II proračuna odbora, ne pa iz proračuna Unije ali sodelujočih držav članic.
Člen 74
Dostop do finančnega instrumenta
Kadar zbrani ali razpoložljivi zneski v skladu s členoma 70 in 71 ne zadostujejo za kritje obveznosti sklada, odbor sklepa pogodbe za sheme financiranja sklada, tudi, kadar je mogoče, z javnimi finančnimi shemami, da se zagotovi takojšnja razpoložljivost dodatnih finančnih sredstev, ki se uporabijo v skladu s členom 76.
Oddelek 2
Upravljanje Sklada
Člen 75
Naložbe
1. Odbor upravlja sklad v skladu s to uredbo in delegiranimi akti, sprejetimi v skladu z odstavkom 4.
2. Zneski, prejeti od institucije v postopku reševanja ali premostitvene institucije, obresti in drugi dobički od naložb ter vsi drugi dobički pripadajo izključno skladu.
3. Odbor vodi preudarno in varno naložbeno strategijo, opredeljeno v delegiranih aktih, sprejetih na podlagi odstavka 4 tega člena, in zneske, ki jih ima sklad, nalaga v obveznice držav članic ali medvladnih organizacij ali v visoko likvidna sredstva visoke kreditne kvalitete, pri čemer upošteva delegirani akt iz člena 460 Uredbe (EU) št. 575/2013, pa tudi druge ustrezne določbe navedene uredbe. Naložbe so dovolj sektorsko, geografsko in sorazmerno razpršene. Donosi iz navedenih naložb pripadajo skladu.
4. Na Komisijo se prenese pooblastilo za sprejemanje delegiranih aktov o podrobnih pravilih za upravljanje sklada ter splošnih načelih in merilih za njegovo naložbeno strategijo v skladu s postopkom iz člena 93.
Oddelek 3
Uporaba Sklada
Člen 76
Poslanstvo sklada
1. Pri uporabi instrumentov za reševanje za subjekte iz člena 2 lahko odbor v okviru sheme za reševanje uporablja sklad zgolj v tolikšni meri, kot je potrebno za zagotavljanje učinkovite uporabe instrumentov za reševanje za naslednje namene:
(a)
jamčenje za sredstva ali obveznosti institucije v postopku reševanja, njenih podrejenih družb, premostitvene institucije ali nosilca upravljanja sredstev;
(b)
dajanje posojil instituciji v postopku reševanja, njenim podrejenim družbam, premostitveni instituciji ali nosilcu upravljanja sredstev;
(c)
nakup sredstev institucije v postopku reševanja;
(d)
zagotavljanje prispevkov premostitveni instituciji in nosilcu upravljanja sredstev;
(e)
plačilo nadomestila delničarjem ali upnikom, če so po vrednotenju v skladu s členom 20(5) utrpeli večjo izgubo, kot bi jo utrpeli glede na vrednotenje v skladu s členom 20(16) v primeru prenehanja po običajnem insolvenčnem postopku;
(f)
zagotovitev prispevka instituciji v postopku reševanja namesto odpisa ali konverzije obveznosti nekaterih upnikov, če se uporabi instrument za reševanje s sredstvi upnikov in sprejme odločitev o izvzetju določenih upnikov iz okvira instrumenta za reševanje s sredstvi upnikov v skladu s členom 27(5);
(g)
izvajanje katere koli kombinacije ukrepov iz točk (a) do (f).
2. Sklad se lahko uporabi za sprejemanje ukrepov iz odstavka 1, tudi v zvezi s kupcem v okviru instrumenta prodaje poslovanja.
3. Sklad se ne uporablja neposredno za pokrivanje izgub subjekta iz člena 2 oziroma za dokapitalizacijo takega subjekta. Če uporaba sklada za namene iz odstavka 1 tega člena posredno privede do tega, da se del izgub subjekta iz člena 2 prenese na sklad, se uporabljajo načela iz člena 27, ki urejajo uporabo sklada.
4. Odbor kapitala, vplačanega v skladu s točko (f) odstavka 1, ne sme imeti dlje kot pet let.
Člen 77
Uporaba sklada
Uporaba sklada je odvisna od sporazuma, s katerim se sodelujoče države članice dogovorijo, da v sklad prenesejo prispevke, zbrane na nacionalni ravni v skladu s to uredbo in z Direktivo 2014/59/EU, in je skladna z načeli, opredeljenimi v tem sporazumu.
Dokler sklad ne doseže ciljne ravni iz člena 69, a največ osem let po začetku uporabe tega člena, odbor pri uporabi sklada ustrezno upošteva načela, temelječa na razdelitvi sklada na nacionalne razdelke, ki ustrezajo sodelujočim državam članicam, pa tudi na postopnem združevanju različnih sredstev, zbranih na nacionalni ravni, ki se dodelijo nacionalnim razdelkom sklada, kot je določeno v sporazumu.
Člen 78
Vzajemnost nacionalnih shem financiranja v primeru reševanja skupine, ki vključuje institucije v nesodelujočih državah članicah
V primeru reševanja skupine, ki na eni strani vključuje institucije s sedežem v eni ali več sodelujočih državah članicah in na drugi strani institucije s sedežem v eni ali več nesodelujočih državah članicah, sklad prispeva k financiranju reševanja skupine v skladu z določbami iz člena 107(2) do (5) Direktive 2014/59/EU.
Člen 79
Uporaba sistemov jamstva za vloge v okviru reševanja
1. Sodelujoče države članice zagotovijo, da je, kadar odbor sprejme ukrep za reševanje, če ta ukrep vlagateljem še naprej zagotavlja dostop do vlog, sistem jamstva za vloge, v katerega je vključena institucija, odgovoren za zneske, določene v členu 109(1) in (4) Direktive 2014/59/EU.
Ustrezen sistem jamstva za vloge prevzema pravice in obveznosti kritih vlagateljev v likvidacijskem postopku v znesku, ki je enak plačilu.
2. Določitev zneska, za katerega je sistem jamstva za vloge odgovoren v skladu z odstavkom 1 tega člena, izpolnjuje pogoje iz člena 20.
3. Preden se v skladu z odstavkom 2 tega člena določi znesek, za katerega je sistem jamstva za vloge odgovoren, se odbor posvetuje z zadevnim imenovanim organom v smislu člena 2(1)(18) Direktive 2014/49/EU, pri čemer v celoti upošteva nujnost zadeve.
4. Kadar se upravičene vloge pri instituciji v postopku reševanja prenesejo na drug subjekt z uporabo instrumenta prodaje poslovanja ali instrumenta premostitvene institucije, vlagatelji ne morejo uveljavljati nobenih zahtevkov v skladu z Direktivo 2014/49/EU do sistema jamstva za vloge v zvezi s katerim koli delom njihovih vlog pri instituciji v postopku reševanja, ki niso prenesene, pod pogojem, da je znesek prenesenih sredstev enak ali večji od skupne ravni kritja iz člena 6 navedene direktive.
5. Ne glede na odstavke 1do 4 velja, da se, če so razpoložljiva finančna sredstva sistema jamstva za vloge uporabljena v skladu s tem in nato zmanjšana na manj kot dve tretjini ciljne ravni sistema jamstva za vloge, raven rednega prispevka v sistem jamstva za vloge določi tako, da je mogoče ciljno raven doseči v šestih letih.
Odgovornost sistema jamstva za vloge ni višja od 50 % ciljne ravni na podlagi člena 10(2) Direktive 2014/49/EU.
Prispevek sistema jamstva za vloge po tej uredbi v nobenem primeru ni višji od izgub, ki bi jih imel pri prenehanju po običajnem insolvenčnem postopku.
NASLOV VI
DRUGE DOLOČBE
Člen 80
Privilegiji in imunitete
Za odbor in njegove uslužbence se uporablja Protokol (št. 7) o privilegijih in imunitetah Evropske unije, priložen k PEU in k PDEU.
Člen 81
Jezikovna ureditev
1. Za odbor se uporablja Uredba Sveta št. 1 (23).
2. Odbor odloči o interni uporabi jezikov v odboru.
3. Odbor lahko odloči, katere uradne jezike uporablja pri pošiljanju dokumentov institucijam ali organom Unije.
4. Odbor se lahko z vsakim nacionalnim organom za reševanje dogovori o jeziku oziroma jezikih, v katerih se pripravljajo dokumenti, ki jih je treba poslati nacionalnim organom za reševanje oziroma ki jih ti pošljejo.
5. Prevajalske storitve, potrebne za delovanje odbora, zagotovi Prevajalski center za organe Evropske unije.
Člen 82
Uslužbenci
1. Za uslužbence odbora se uporabljajo kadrovski predpisi in pogoji za zaposlitev ter pravila, ki jih za njihovo izvajanje skupaj sprejmejo institucije Unije.
Z odstopanjem od prvega pododstavka se predsednik, podpredsednik oziroma štirje člani iz člena 43(1)(b) glede dohodkov in upokojitvene starosti obravnavajo enako kot podpredsednik, sodnik in sodni tajnik Sodišča, kakor je opredeljeno v Uredbi št. 422/67/EGS, 5/67/Euratom Sveta (24). Zanje ne velja omejitev glede najvišje upokojitvene starosti. Za vidike, ki jih ta uredba ali Uredba št. 422/67/EGS, 5/67/Euratom ne obravnava, se smiselno uporabljajo kadrovski predpisi in pogoji za zaposlitev.
2. Odbor v dogovoru s Komisijo sprejme potrebne izvedbene ukrepe v skladu z določbami člena 110 kadrovskih predpisov.
3. Odbor v odnosu do svojih uslužbencev izvaja pooblastila, ki so na organ za imenovanja prenesena s kadrovskimi predpisi, na organ, pooblaščen za sklepanje pogodb, pa s pogoji za zaposlitev.
Člen 83
Izmenjava uslužbencev
1. Odbor lahko uporablja napotene nacionalne strokovnjake in druge uslužbence, ki niso zaposleni pri odboru.
2. Odbor na plenarni seji sprejme ustrezne sklepe, v katerih so določena pravila o izmenjavi uslužbencev iz nacionalnih organov za reševanje z odborom in njihovi napotitvi vanj.
3. Odbor lahko vzpostavi notranje ekipe za reševanje, ki so sestavljene iz lastnih uslužbencev in uslužbencev nacionalnih organov za reševanje, ter iz opazovalcev iz organov za reševanje nesodelujočih držav članic, kadar je to ustrezno.
4. Kadar odbor ustanovi notranje ekipe za reševanje, kot je določeno v odstavku 3 tega člena, izmed svojih uslužbencev imenuje koordinatorje teh ekip. Koordinatorji so lahko v skladu s členom 51(3) povabljeni, da se kot opazovalci udeležijo izvršnih sej odbora, na katerih člani, ki jih imenujejo posamezne države članice, sodelujejo v skladu s členom 53(3) in (4).
Člen 84
Notranji odbori
Odbor lahko ustanovi notranje odbore, da mu svetujejo in ga usmerjajo pri opravljanju njegovih funkcij v skladu s to uredbo.
Člen 85
Pritožbena komisija
1. Odbor ustanovi pritožbeno komisijo za odločanje o pritožbah, vloženih v skladu z odstavkom 3.
2. Pritožbeno komisijo sestavlja pet uglednih posameznikov iz držav članic, ki so se že izkazali z ustreznim znanjem in strokovnimi izkušnjami, vključno z reševanjem sporov, na ustrezno visoki ravni s področja bančništva ali drugih finančnih storitev, izključujoč trenutne uslužbence odbora in trenutne uslužbence organov za reševanje oziroma drugih nacionalnih institucij, organov, uradov in agencij ali institucij, organov, uradov in agencij Unije, ki so vključeni v opravljanje nalog, prenesenih na odbor s to uredbo. Pritožbena komisija mora imeti dovolj sredstev in strokovnega znanja za strokovno pravno svetovanje o zakonitosti izvajanja pooblastil odbora. Člane pritožbene komisije in dva nadomestna člana imenuje odbor na podlagi javnega razpisa, objavljenega v Uradnem listu Evropske unije, za petletno obdobje, ki ga je mogoče enkrat podaljšati. Pri odločanju niso vezani na navodila.
3. Vsaka fizična ali pravna oseba, tudi organi za reševanje, se lahko pritoži zoper odločitev odbora iz člena 10(10), člena 11, člena 12(1), členov 38 do 41, člena 65(3), člena 71 in člena 90(3), ki je naslovljena na to osebo oziroma jo neposredno in osebno zadeva.
Pritožba se skupaj z obrazložitvijo v pisni obliki vloži pri pritožbeni komisiji v šestih tednih po dnevu, ko je bila zadevna oseba o odločitvi uradno obveščena, če takega uradnega obvestila ni, pa v šestih tednih po dnevu, ko je bila zadevna oseba seznanjena z odločitvijo.
4. Pritožbena komisija sprejme odločitev glede pritožbe v roku enega meseca po tem, ko je bila vložena.
Pritožbena komisija odloča na podlagi večine treh izmed petih članov.
5. Člani pritožbene komisije ravnajo neodvisno in v javnem interesu. V ta namen podajo javno izjavo o zavezah in javno izjavo o interesih, v kateri navedejo vse neposredne ali posredne interese, ki bi utegnili vplivati na njihovo neodvisnost, oziroma, da takšnih interesov nimajo.
6. Pritožba, ki je vložena v skladu z odstavkom 3, nima odložilnega učinka.
Vendar lahko pritožbena komisija odloži izvajanje sporne odločitve, če meni, da to zahtevajo okoliščine.
7. Če je pritožba dopustna, pritožbena komisija preuči, ali je utemeljena. Nato stranke povabi na pritožbene postopke, da v določenih rokih pridobi njihove pripombe k svojim uradnim obvestilom ali sporočilom drugih strank v pritožbenih postopkih. Stranke v pritožbenih postopkih imajo pravico do ustnih izjav.
8. Pritožbena komisija lahko potrdi odločitev odbora ali mu preda zadevo. Odbor zavezuje odločitev pritožbene komisije, sprejme pa tudi spremenjeno odločitev o zadevnem primeru.
9. Odločitve pritožbene komisije se utemeljijo in posredujejo vključenim stranem.
10. Pritožbena komisija sprejme svoj poslovnik in ga objavi.
Člen 86
Tožbe pred Sodiščem
1. Tožba pred Sodiščem se lahko vloži v skladu s členom 263 PDEU zoper odločitve, ki jih je sprejela pritožbena komisija ali, kadar ni pravice do pritožbe pri pritožbeni komisiji, odbor.
2. Države članice in institucije Unije ter vsaka fizična ali pravna oseba lahko zoper odločitve odbora sprožijo postopek pri Sodišču v skladu s členom 263 PDEU.
3. Če je odbor zavezan k ukrepanju, vendar ne sprejme odločitve, se lahko pred Sodiščem v skladu s pogoji iz člena 265 PDEU sproži postopek zaradi opustitve ukrepanja.
4. Odbor sprejme potrebne ukrepe za izvršitev sodbe Sodišča.
Člen 87
Odgovornost odbora
1. Pogodbeno odgovornost odbora ureja pravo, ki se uporablja za zadevno pogodbo.
2. Sodišče je pristojno za izrekanje sodb na podlagi katere koli arbitražne klavzule v pogodbi, ki jo sklene odbor.
3. V primeru nepogodbene odgovornosti odbor v skladu s splošnimi načeli, ki so skupna pravnim ureditvam držav članic na področju odgovornosti javnih organov, nadomesti vsako škodo, ki jo povzroči sam ali jo povzročijo njegovi uslužbenci pri opravljanju svojih nalog, zlasti nalog reševanja, vključno z dejanji in opustitvami dejanj v podporo tujim postopkom reševanja.
4. Odbor nacionalnemu organu za reševanje povrne odškodnino, ki jo je slednjemu prisodilo nacionalno sodišče ali ki jo je v dogovoru z odborom sklenil plačati v skladu s poravnavo, in sicer zaradi dejanja ali opustitve dejanja s strani navedenega nacionalnega organa za reševanje v katerem koli postopku reševanja subjektov in skupin iz člena 7(2) ter subjektov in skupin iz člena 7(4)(b) in (5), kadar so izpolnjeni pogoji za uporabo navedenih odstavkov ali na podlagi drugega pododstavka člena 7(3), v skladu s to uredbo. Ta obveznost ne velja, kadar je navedeno dejanje ali opustitev dejanja pomenilo kršitev te uredbe, druge določbe prava Unije, odločitve odbora, Sveta ali Komisije in če je bilo storjeno namerno ali zaradi očitne in resne napake pri presoji.
5. Sodišče je pristojno za vse spore v zvezi z odstavkoma 3 in 4. Postopki v zadevah, ki izhajajo iz nepogodbene odgovornosti, zastarajo po petih letih od nastanka kršitve.
6. Osebno odgovornost uslužbencev do odbora urejajo določbe iz kadrovskih predpisov ali pogojev za zaposlitev, ki veljajo zanje.
Člen 88
Poslovna skrivnost in izmenjava informacij
1. Za člane odbora, podpredsednika, člane odbora iz člena 43(1)(b), uslužbence odbora in uslužbence, izmenjane s sodelujočimi državami članicami ali napotene z njihove strani, ki izvajajo naloge reševanja, veljajo zahteve varovanja poslovne skrivnosti v skladu s členom 339 PDEU in ustreznimi določbami v zakonodaji Unije, tudi po prenehanju njihovih nalog. Zlasti se jim prepove razkrivanje zaupnih informacij, ki so jih prejeli med opravljanjem svojih poklicnih dejavnosti ali od pristojnega organa ali organa za reševanje v zvezi z nalogami iz te uredbe, kateri koli osebi ali organu, razen kadar gre za izvajanje nalog v skladu s to uredbo ali za tako obliko povzetka ali zbirno obliko, da posameznih subjektov iz člena 2 ni mogoče identificirati, oziroma so pridobili izrecno in predhodno soglasje organa ali subjekta, ki je predložil informacije.
Informacije, ki so predmet zahtev varovanja poklicne skrivnosti, se ne razkrijejo drugemu javnemu ali zasebnemu subjektu, razen kadar je razkritje potrebno za namene sodnega postopka.
Te zahteve veljajo tudi za morebitne kupce, s katerimi se naveže stik za pripravo reševanja subjekta v skladu s členom 13(3).
2. Odbor zagotovi, da za posameznike, ki opravljajo kakršno koli storitev, neposredno ali posredno, redno ali občasno, povezano z opravljanjem njegovih nalog, vključno z uradniki in drugimi osebami, ki jih je pooblastil odbor ali so jih imenovali nacionalni organi za reševanje, da izvajajo inšpekcijske preglede na mestu samem, veljajo enake zahteve varovanja poslovne skrivnosti kot tiste, navedene v odstavku 1.
3. Zahteve varovanja poslovne skrivnosti iz odstavka 1 veljajo tudi za opazovalce, ki se udeležijo sej odbora, in opazovalce iz nesodelujočih držav članic, ki sodelujejo v notranjih ekipah za reševanje v skladu s členom 83(3).
4. Odbor sprejme potrebne ukrepe, da bi zagotovil varno obravnavo in obdelavo zaupnih informacij.
5. Odbor pred razkritjem kakršnih koli informacij zagotovi, da te ne vsebujejo zaupne vsebine, tako da zlasti oceni učinek, ki bi ga razkritje teh informacij utegnilo imeti na javni interes v zvezi s finančno, monetarno ali ekonomsko politiko, na poslovni interes fizičnih in pravnih oseb, na namen inšpekcij, na preiskave ter na revizije. Postopek preverjanja učinkov razkritja informacij zajema posebno oceno učinkov morebitnega razkritja vsebine in podrobnosti načrtov reševanja iz členov 8 in 9, rezultatov morebitnega ocenjevanja, izvedenega v skladu s členom 10, ali sheme za reševanje iz člena 18.
6. Ta člen odboru, Svetu, Komisiji, ECB, nacionalnim organom za reševanje ali pristojnim nacionalnim organom, vključno z njihovimi zaposlenimi in strokovnjaki, ne preprečuje izmenjave informacij med seboj in s pristojnimi ministrstvi, centralnimi bankami, sistemi jamstva za vloge, odškodninskimi shemami za investitorje, organi, odgovornimi za običajne insolvenčne postopke, organi za reševanje in pristojnimi organi iz nesodelujočih držav članic, EBA ali, ob upoštevanju člena 33, organi tretjih držav, ki opravljajo enake naloge kot organi za reševanje, ali, v skladu s strogimi zahtevami varovanja zaupnosti, s potencialnim kupcem za namene načrtovanja ali izvajanja ukrepa za reševanje.
Člen 89
Varstvo podatkov
Ta uredba ne posega v obveznosti držav članic v zvezi z obdelavo osebnih podatkov na podlagi Direktive 95/46/ES Evropskega parlamenta in Sveta (25) ali obveznosti odbora, Sveta in Komisije v zvezi z njihovo obdelavo osebnih podatkov na podlagi Uredbe (ES) št. 45/2001 Evropskega parlamenta in Sveta (26) pri izpolnjevanju njihovih pristojnosti.
Člen 90
Dostop do dokumentov
1. Za dokumente, ki jih hrani odbor, se uporablja Uredba (ES) št. 1049/2001 Evropskega parlamenta in Sveta (27).
2. Odbor v šestih mesecih po datumu prvega zasedanja sprejme praktične ukrepe za uporabo Uredbe (ES) št. 1049/2001.
3. Odločitve, ki jih odbor sprejme v skladu s členom 8 Uredbe (ES) št. 1049/2001, so lahko predmet pritožbe Evropskemu varuhu človekovih pravic ali postopka pred Sodiščem, in sicer po pritožbi pritožbeni komisiji iz člena 85 te uredbe, če je to ustrezno, v skladu s pogoji iz člena 228 oziroma člena 263 PDEU.
4. Osebam, za katere velja odločitev odbora, je zagotovljena pravica do vpogleda v spis odbora, pri čemer se upošteva legitimni interes drugih oseb glede varstva njihovih poslovnih skrivnosti. Pravica dostopa do spisa ne velja za zaupne informacije ali notranje pripravljalne dokumente odbora.
Člen 91
Pravila o varnosti na področju varstva zaupnih in občutljivih nezaupnih podatkov
Odbor uporablja načela varnosti, opredeljena v varnostnih pravilih Komisije za varstvo zaupnih podatkov Evropske unije in občutljivih nezaupnih podatkov, kakor je določeno v Prilogi k Sklepu Komisije 2001/844/ES, ESPJ, Euratom (28). Uporaba načel varnosti vključuje uporabo določb o izmenjavi, obdelovanju in shranjevanju takih podatkov.
Člen 92
Računsko sodišče
1. Računsko sodišče pripravi posebno poročilo za vsako 12-mesečno obdobje, ki se začne 1. aprila.
2. V vsakem poročilu se preuči, ali:
(a)
je bilo dovolj pozornosti namenjene gospodarnosti, učinkovitosti in uspešnosti pri uporabi sklada, predvsem potrebi po zmanjšanju uporabe sklada;
(b)
je bila ocena pomoči sklada učinkovita in natančna.
3. Poročilo na podlagi odstavka 1 se pripravi v roku šestih mesecev po koncu obdobja, na katerega se nanaša.
4. Po obravnavi zaključnega računa, ki ga pripravi odbor v skladu s členom 63, Računsko sodišče po vsakem proračunskem letu do 1. decembra strne ugotovitve v poročilu. Računsko sodišče zlasti poroča o morebitnih pogojnih obveznostih (za odbor, Svet, Komisijo ali drugih), nastalih zaradi opravljanja nalog odbora, Sveta in Komisije v okviru te uredbe.
5. Evropski parlament in Svet lahko zahtevata, naj Računsko sodišče preuči druge ustrezne zadeve, ki spadajo med njune pristojnosti iz člena 287(4) PDEU.
6. Poročila iz odstavkov 1 in 4 se posredujejo odboru, Evropskemu parlamentu, Svetu in Komisiji ter se nemudoma objavijo.
7. Komisija v roku dveh mesecev od datuma objave posameznega poročila iz odstavka 1 posreduje natančen pisni odgovor, ki se objavi.
Odbor, Svet in Komisija v roku dveh mesecev od datuma objave posameznega poročila iz odstavka 4 vsak posebej posredujejo natančen pisni odgovor, ki se objavi.
8. Računsko sodišče ima pooblastila, da od odbora, Sveta in Komisije pridobi informacije, ki pridejo v poštev pri opravljanju njegovih nalog, ki so nanj prenesene s tem členom. Odbor, Svet in Komisija posredujejo ustrezne zahtevane informacije v roku, ki ga določi Računsko sodišče.
DEL IV
IZVRŠILNA POOBLASTILA IN KONČNE DOLOČBE
Člen 93
Izvajanje pooblastila
1. Pooblastilo za sprejemanje delegiranih aktov je na Komisijo preneseno v skladu s pogoji, določenimi v tem členu.
2. Pooblastilo iz člena 19(8), člena 65(5), člena 69(5), člena 71(3) in člena 75(4) se prenese za nedoločen čas od relevantnih datumov iz člena 99.
3. Komisija zagotavlja skladnost delegiranih aktov, sprejetih v skladu s to uredbo, in delegiranih aktov, sprejetih v skladu z Direktivo 2014/59/EU.
4. Pooblastilo iz člena 19(8), člena 65(5), člena 69(5), člena 71(3) in člena 75(4) lahko kadar koli prekliče Evropski parlament ali Svet. S sklepom o preklicu preneha veljati prenos pooblastila, naveden v tem sklepu. Sklep začne učinkovati dan po njegovi objavi v Uradnem listu Evropske unije ali na poznejši dan, ki je v njem naveden. Sklep ne vpliva na veljavnost že veljavnih delegiranih aktov.
5. Takoj ko Komisija sprejme delegirani akt, o tem istočasno uradno obvesti Evropski parlament in Svet.
6. Delegirani akt, sprejet v skladu s členom 19(8), členom 65(5), členom 69(5), členom 71(3) in členom 75(4), začne veljati le, če mu niti Evropski parlament niti Svet ne nasprotuje v roku treh mesecev od uradnega obvestila Evropskemu parlamentu in Svetu o tem aktu ali če sta pred iztekom tega roka tako Evropski parlament kot Svet obvestila Komisijo, da mu ne bosta nasprotovala. Ta rok se na pobudo Evropskega parlamenta ali Sveta podaljša za tri mesece.
7. Komisija ne sprejme delegiranih aktov, če ima Evropski parlament zaradi parlamentarnih počitnic za pregled, vključno s podaljšanjem, na voljo manj kot pet mesecev časa.
Člen 94
Pregled
1. Komisija do 31. decembra 2018 in vsaka tri leta po tem objavi poročilo o izvajanju te uredbe, v katerem je poseben poudarek namenjen spremljanju morebitnih učinkov na nemoteno delovanje notranjega trga. V tem poročilu so ocenjeni:
(a)
delovanje EMR, njegova stroškovna učinkovitost in vpliv njegovih dejavnosti reševanja na interese Unije kot celote ter na povezanost in celovitost notranjega trga finančnih storitev, vključno z morebitnimi učinki mehanizma na strukturo nacionalnih bančnih sistemov v Uniji v primerjavi z drugimi bančnimi sistemi, pa tudi učinkovitost sodelovanja in sporazumov o izmenjavi informacij znotraj EMR, med EMR in EMN ter med EMR ter nacionalnimi organi za reševanje, pristojnimi organi in organi za reševanje v nesodelujočih državah članicah, zlasti pri oceni, ali:
(i)
obstaja potreba, da funkcije, ki so s to uredbo dodeljene odboru, Svetu in Komisiji, izvaja izključno neodvisna institucija Unije, in če obstaja, ali so potrebne spremembe ustreznih določb, tudi na ravni primarnega prava;
(ii)
je ustrezno sodelovanje med EMR, EMN, ESRB, EBA, ESMA, EIOPA in drugimi organi, ki so vključeni v ESFS;
(iii)
so v naložbenem portfelju v skladu s členom 75 zdrava in raznolika sredstva;
(iv)
je bila odpravljena povezava med državnimi vrednostnimi papirji in bančnimi tveganji;
(v)
je ureditev upravljanja, vključno z delitvijo nalog v odboru in ureditvijo glasovanja na izvršnih in plenarnih sejah odbora, pa tudi pri njegovih odnosih s Komisijo in Svetom, ustrezna;
(vi)
je referenčna točka za določanje ciljne ravni sklada ustrezna in zlasti, ali so ustreznejša podlaga krite vloge ali skupne obveznosti in ali bi bilo treba uvesti minimalni absolutni znesek za sklad, da bi preprečili nestanovitnost toka finančnih sredstev v sklad ter zagotovili stabilnost in ustreznost financiranja sklada v prihodnje;
(vii)
je treba spremeniti ciljno raven, določeno za sklad, in stopnjo prispevkov, da bi zagotovili enake pogoje po Uniji;
(b)
učinkovitost ureditev neodvisnosti in odgovornosti;
(c)
sodelovanje med odborom in EBA;
(d)
sodelovanje med odborom in nacionalnimi organi za reševanje v nesodelujočih državah članicah ter vpliv EMR na te države članice, pa tudi sodelovanje med odborom in ustreznimi organi tretjih držav, kot je opredeljeno v členu 2(1)(90) Direktive 2014/59/EU;
(e)
potreba po sprejetju korakov za uskladitev insolvenčnih postopkov propadlih institucij.
2. Poročilo se predloži Evropskemu parlamentu in Svetu. Komisija po potrebi priloži ustrezne predloge.
3. Komisijo se poziva, naj ob pregledu Direktive 2014/59/EU ustrezno pregleda tudi to uredbo.
Člen 95
Sprememba Uredbe (EU) št. 1093/2010
Uredba (EU) št. 1093/2010 se spremeni:
(1)
v členu 4 se točka 2 nadomesti z naslednjim:
„(2)
‚pristojni organi‘ pomeni:
(i)
pristojne organe, kakor so opredeljeni v točki (40) člena 4(1) Uredbe (EU) št. 575/2013, vključno z Evropsko centralno banko v zvezi z nalogami, ki so nanjo prenesene z Uredbo (EU) št. 1024/2013, ter Direktivi 2007/64/ES in kakor so navedeni v Direktivi 2009/110/ES;
(ii)
glede direktiv 2002/65/ES in 2005/60/ES organe, ki so pristojni za zagotavljanje, da kreditne in finančne institucije izpolnjujejo zahteve iz navedenih direktiv;
(iii)
glede sistemov jamstva za vloge organe, ki upravljajo sisteme jamstva za vloge v skladu z Direktivo 2014/49/EU Evropskega parlamenta in Sveta (29), oziroma, kadar sistem jamstva za vloge upravlja zasebna družba, javni organ, ki nadzoruje take sisteme v skladu z navedeno direktivo, ter
(iv)
glede Direktive 2014/59/EU Evropskega parlamenta in Sveta (30) in Uredbe (EU) št. 806/2014 Evropskega parlamenta in Sveta (31) organe za reševanje, kakor so opredeljeni v členu 3 Direktive 2014/59/EU, enotni odbor za reševanje, vzpostavljen z Uredbo (EU) št. 806/2014, ter Svet in Komisijo, kadar sprejemata ukrepe v skladu s členom 18 Uredbe (EU) št. 806/2014, razen kadar izvajajo diskrecijska pooblastila ali sprejemajo odločitve o politikah.
(29) Direktiva 2014/49/EU Evropskega parlamenta in Sveta z dne 16. aprila 2014 o sistemih jamstva za vloge (UL L 173, 12.6.2014, str. 149)." 						
(30) Direktiva 2014/59/EU Evropskega parlamenta in Sveta z dne 15. maja 2014 o vzpostavitvi okvira za sanacijo ter reševanje kreditnih institucij in investicijskih podjetij ter o spremembi Šeste direktive Sveta 82/891/EGS ter direktiv 2001/24/ES, 2002/47/ES, 2004/25/ES, 2005/56/ES, 2007/36/ES, 2011/35/EU, 2012/30/EU in 2013/36/EU in uredb (EU) št. 1093/2010 ter (EU) št. 648/2012 Evropskega parlamenta in Sveta (UL L 173, 12.6.2014, str. 190)." 						
(31) Uredba (EU) št. 806/2014 Evropskega parlamenta in Sveta z dne 15. julija 2014 o določitvi enotnih pravil in enotnega postopka za reševanje kreditnih institucij in določenih investicijskih podjetij v okviru enotnega mehanizma za reševanje in enotnega sklada za reševanje ter o spremembi Uredbe (EU) št. 1093/2010 (UL L 225, 30.7.2014, str. 1).“;" 						
(2)
v členu 25 se vstavi naslednji odstavek:
„1a. Organ lahko organizira in izvaja medsebojne preglede izmenjave informacij ter skupnih dejavnosti odbora iz Uredbe (EU) št. 806/2014 in nacionalnih organov za reševanje v državah članicah, ki ne sodelujejo v enotnem mehanizmu za reševanje, pri reševanju čezmejnih skupin, da okrepi učinkovitost in doslednost rezultatov. V ta namen organ razvije metode, ki omogočajo objektivno oceno in primerjavo.“;
(3)
v členu 40(6) se doda naslednji pododstavek:
„Za namene ravnanja v skladu s področjem uporabe Direktive 2014/59/EU je predsednik enotnega odbora za reševanje opazovalec v odboru nadzornikov.“
Člen 96
Nadomestitev nacionalnih shem za financiranje reševanja
Od datuma začetka uporabe iz člena 99(2) in (6) te uredbe se sklad šteje kot shema za financiranje reševanja v sodelujočih državah članicah iz členov 99 do 109 Direktive 2014/59/EU.
Člen 97
Sporazum o sedežu in pogoji delovanja
1. Potrebne ureditve glede nastanitve, ki se mora zagotoviti odboru v državi članici gostiteljici, v kateri je sedež, in prostorov, ki jih mora zagotoviti slednja, pa tudi posebna pravila, ki se v tej državi članici uporabljajo za predsednika, člane plenarne seje odbora, uslužbence odbora in člane njihovih družin, se določijo v sporazumu o sedežu med odborom in zadevno državo članico, sklenjenem po odobritvi s strani odbora na plenarni seji, in sicer najpozneje do 20. avgusta 2016.
2. Država članica gostiteljica, v kateri je sedež odbora, zagotovi čim boljše pogoje za zagotovitev ustreznega delovanja odbora, vključno z večjezičnim šolanjem z evropsko vsebino in ustreznimi prometnimi povezavami.
Člen 98
Začetek dejavnosti odbora
1. Odbor začne v celoti delovati do 1. januarja 2015.
2. Dokler odbor nima operativnih zmogljivosti za izvajanje lastnega proračuna, je za vzpostavitev in prvotno delovanje odbora odgovorna Komisija. V ta namen:
(a)
lahko Komisija, dokler predsednik ne začne opravljati svojih nalog po njegovem imenovanju s strani Sveta v skladu s členom 56, določi uradnika Komisije, ki deluje kot začasni predsednik ter opravlja naloge, dodeljene predsedniku;
(b)
z odstopanjem od člena 50(1)(l) in do sprejetja odločitve iz člena 50(3) začasni predsednik izvaja pooblastila pristojnega organa za imenovanja;
(c)
lahko Komisija odboru nudi pomoč, zlasti z napotitvijo uradnikov Komisije, ki izvajajo dejavnosti agencije pod odgovornostjo začasnega predsednika ali predsednika.
3. Začasni predsednik lahko odobri vsa plačila, krita z odobritvami v proračunu odbora, in lahko sklepa pogodbe, vključno s pogodbami uslužbencev.
Člen 99
Začetek veljavnosti
1. Ta uredba začne veljati dvajseti dan po objavi v Uradnem listu Evropske unije.
2. Z izjemami iz odstavkov 3 do 5, se ta uredba uporablja od 1. januarja 2016.
3. Z odstopanjem od odstavka 2 tega člena se določbe iz členov 8 in 9 v zvezi s pooblastili odbora za zbiranje informacij in sodelovanje z nacionalnimi organi za reševanje pri načrtovanju reševanja in vse druge s tem povezane določbe uporabljajo od 1. januarja 2015.
4. Z odstopanjem od odstavka 2 tega člena se členi 1 do 4, 6, 30, 42 do 48, 49, člen 50(1)(a), (b) in (g) do (p), člen 50(3), člen 51, člen 52(1) in (4) člen 53(1) in (2), členi 56 do 59, 61 do 66, 80 do 84, 87 do 95, 97 in 98 uporabljajo od 19. avgusta 2014.
5. Z odstopanjem od odstavka 2 tega člena se člen 69(5), člen 70(6) in (7) ter člen 71(3), s katerimi se na Svet prenaša pooblastilo za sprejemanje izvedbenih aktov in na Komisijo za sprejemanje delegiranih aktov, uporabljajo od 1. novembra 2014.
6. Odbor od 1. januarja 2015 Evropskemu parlamentu, Svetu in Komisiji pošilja mesečno poročilo, ki ga pred tem potrdi na plenarni seji, o tem, ali so izpolnjeni pogoji za prenos prispevkov v sklad.
Kadar je iz poročil razvidno, da pogoji za prenos prispevkov v sklad niso izpolnjeni, se od 1. decembra 2015 uporaba določb iz odstavka 2 vsakič preloži za en mesec. Odbor ob koncu tega meseca vsakič predloži nadaljnje poročilo.
Ta uredba je v celoti zavezujoča in se neposredno uporablja v vseh državah članicah.
V Strasbourgu, 15. julija 2014