РЕГЛАМЕНТ ЗА ИЗПЪЛНЕНИЕ (ЕС) № 780/2013 НА КОМИСИЯТА
от 14 август 2013 година
за изменение на Регламент (EC) № 206/2010 на Комисията за установяване на списъци на трети страни, територии или части от тях, от които е разрешен вносът в Европейския съюз на някои животни и прясно месо, и за определяне на изискванията по отношение на ветеринарното сертифициране
(текст от значение за ЕИП)
ЕВРОПЕЙСКАТА КОМИСИЯ,
като взе предвид Договора за функционирането на Европейския съюз,
като взе предвид Директива 2004/68/ЕО на Съвета от 26 април 2004 г. относно определяне на ветеринарно-санитарните правила за внос и транзит в Общността на някои живи копитни животни, за изменение на Директиви 90/426/ЕИО и 92/65/ЕИО и за отмяна на Директива 72/462/ЕИО (1), и по-специално член 3, параграф 1, първа и втора алинея, член 6, параграф 1, първа алинея, член 7, буква д), член 8, буква в) и член 13, параграф 1 от нея,
като има предвид, че:
(1)
С Регламент (ЕС) № 206/2010 на Комисията (2) се установяват изискванията за въвеждане в Съюза, наред с другото, на някои копитни животни. Посоченият регламент не се прилага за неодомашнени животни, предназначени за одобрен орган, институт или център съгласно определението в член 2, параграф 1, буква в) от Директива 92/65/ЕИО на Съвета от 13 юли 1992 г. за определяне на ветеринарно-санитарните изисквания относно търговията и вноса в Общността на животни, сперма, яйцеклетки и ембриони, които не са предмет на ветеринарно-санитарните изисквания, определени в специалните правила на Общността, посочени в приложение А, раздел I към Директива 90/425/ЕИО (3).
(2)
Липсата на специални ветеринарно-санитарни изисквания относно въвеждането в Съюза на копитни животни, предназначени за одобрен орган, институт или център, създава практически проблеми за тези структури и в голяма степен ограничава тяхната дейност, като се има предвид необходимостта от въвеждане на такива животни.
(3)
Целесъобразно е да се установят ветеринарно-санитарни изисквания относно въвеждането в Съюза на копитни животни, предназначени за одобрен орган, институт или център, като в тези правила се отчете специфичната ситуация във връзка с тези животни. В интерес на опростяването на законодателството на Съюза е целесъобразно тези правила да бъдат установени в Регламент (ЕС) № 206/2010. Поради това обхватът на посочения регламент следва да бъде съответно изменен.
(4)
В Регламент (ЕС) № 206/2010 се предвижда, че пратките от копитни животни могат да бъдат въвеждани в Съюза само ако идват от трети страни, територии или части от тях, изброени в част 1 от приложение I към посочения регламент.
(5)
В Директива 2002/99/ЕО на Съвета от 16 декември 2002 г. за установяване на ветеринарно-санитарни правила, регулиращи производството, преработката, разпространението и пускането на пазара на продукти от животински произход за консумация от човека (4), се предвижда Комисията да приема списъци на трети страни или области от трети страни, от които вносът на определени продукти от животински произход е разрешен.
(6)
В Директива 2009/156/ЕО на Съвета от 30 ноември 2009 г. относно ветеринарно-санитарните условия, регулиращи движението и вноса от трети страни на еднокопитни животни (5), се предвижда, че вносът на еднокопитни животни в Съюза се разрешава единствено от трети страни, включени в списък, който се изготвя или изменя в съответствие с процедурата, установена в същата директива.
(7)
В Директива 2009/158/ЕО на Съвета от 30 ноември 2009 г. относно ветеринарно-санитарните изисквания за вътреобщностната търговия и вноса от трети държави на домашни птици и яйца за люпене (6) се предвижда, че внасяните в Съюза домашни птици и яйца за люпене произхождат от трета държава или част от трета държава, включена в списък, съставен от Комисията в съответствие с процедурата, установена в същата директива.
(8)
При въвеждането на копитни животни, предназначени за одобрен орган, институт или център в Съюза, следва по-специално да бъдат изпълнени общите изисквания относно въвеждането на живи животни в Съюза, както и специалните ветеринарно-санитарни изисквания, като бъдат предложени конкретни гаранции, че животните, въведени в Съюза, не застрашават здравния статус на животните в Съюза.
(9)
Общите изисквания по отношение на въвеждането на живи животни в Съюза под формата на ефективна система от ветеринарни служби, отговарящи за контрола на здравето на животните, в момента са изпълнени от онези трети страни, територии и части от тях, изброени съгласно директиви 2002/99/ЕО, 2009/156/ЕО и 2009/158/EO.
(10)
Общите изисквания относно въвеждането на живи животни в Съюза не гарантират обаче, че копитните животни не са засегнати от болест. Възможно е все пак отделни животни да пренасят инфекциозни болести, които могат да се разпространят в Съюза, и поради това представляват опасност за здравето на животните в Съюза. Поради тази причина копитните животни, предназначени за одобрен орган, институт или център, следва да се въвеждат в Съюза пряко от орган, институт или център, отговарящ на определени изисквания и одобрен от компетентния орган на третата страна, територия или част от нея, в която се намира.
(11)
Целесъобразно е държавите членки на местоназначение да съставят списък на тези органи, институти или центрове, след като оценят цялата имаща отношение информация.
(12)
От възлово значение за опазването на здравето на животните в Съюза е пратките от копитни животни, въведени в Съюза и предназначени за одобрени органи, институти или центрове, да се транспортират незабавно и директно до тяхното местоназначение в запечатани контейнери, като бъде ограничено по-нататъшното движение на тези животни в рамките на Съюза.
(13)
С цел справяне при извънредни обстоятелства, например при възникване на въпроси, свързани с хуманното отношение към животните, опазването на застрашените видове, непредвидени природни бедствия или политически вълнения - ситуации, при които не е възможно да бъдат приложени всички ветеринарно-санитарни изисквания и особено тези, свързани с одобряването на орган, институт или център на произход, държавите членки следва да имат възможност при определени условия да въвеждат на своя територия копитни животни, предназначени за одобрен орган, институт или център. Дори в такива случаи обаче следва да се изисква разрешително, за да се гарантира, че рискът за здравето на животните е сведен до минимум.
(14)
Поради това Регламент (ЕС) № 206/2010 следва да бъде съответно изменен.
(15)
Мерките, предвидени в настоящия регламент, са в съответствие със становището на Постоянния комитет по хранителната верига и здравето на животните,
ПРИЕ НАСТОЯЩИЯ РЕГЛАМЕНТ:
Член 1
Регламент (ЕС) № 206/2010 се изменя, както следва:
1)
в член 1 се заличава параграф 3;
2)
добавя се следният член 3a:
„Член 3а
Условия за въвеждането на копитни животни, предназначени за одобрен орган, институт или център
1. Чрез дерогация от член 3 компетентният орган на дадена държава членка може да разреши въвеждането на нейна територия на пратки от копитни животни от видовете, изброени в таблици 1, 2 и 3 в приложение VI, част 1, ако пратките са предназначени за одобрен орган, институт или център и са спазени следните условия:
а)
компетентният орган на държавата членка на местоназначение е извършил оценка на рисковете за здравето на животните в Съюза, които всяка една от пратките може да представлява;
б)
съответните пратки идват от трета страна, територия или част от нея, включена в някой от списъците в:
i)
част 1 на приложение I или част 1 на приложение II към настоящия регламент,
ii)
Решение 2004/211/EO (7), Решение 2007/777/ЕО (8), Регламент (ЕО) № 798/2008 (9), Регламент (ЕО) № 119/2009 (10), Регламент (ЕС) № 605/2010 (11),
в)
копитните животни произхождат от орган, институт или център в трета страна, територия или част от нея, описана в буква а), включен в списък, съставен в съответствие с член 3в;
г)
копитните животни са били под карантина в защитено от вектори помещение на територията на органа, института или центъра, посочен в буква в), за срока, предвиден в съответните сертификати;
д)
копитните животни се превозват директно до одобрен орган, институт или център в държавата членка на местоназначение;
е)
копитните животни са придружени от подходящи ветеринарен сертификат, съставен съгласно съответния образец на ветеринарен сертификат, посочен в приложение VI, част 1, таблици 1, 2 и 3 и в част 2 на същото приложение;
ж)
копитните животни отговарят на изискванията, установени в образеца на ветеринарен сертификат, посочен в буква е).
Държавата членка на местоназначение уведомява Комисията и другите държави членки в рамките на Постоянния комитет по хранителната верига и здравето на животните за разрешението, предоставено съгласно първа алинея, преди въвеждането на копитни животни на нейна територия.
2. Ако поради извънредни обстоятелства е невъзможно спазването на параграф 1, букви в) и г), компетентният орган на държавата членка на местоназначение може да разреши въвеждането на своя територия на копитни животни от видовете, изброени в приложение VI, част 1, таблици 1, 2 и 3 от други стопанства, които не отговарят на изискванията, определени в посочените букви, при условие че са спазени изискванията, определени в параграф 1, букви а), б) и д) - ж), и са изпълнени следните условия:
а)
собственикът или физическото лице, което го представлява, е подал предварително заявление за разрешение и държавата членка на местоназначение е предоставила такова разрешение, след като е извършила оценка на риска, показала, че въвеждането на съответните копитни животни на нейна територия не представлява риск за здравето на животните в Съюза;
б)
копитните животни са били под карантина в третата страна на произход, територия или част от нея при официален надзор за времето, необходимо за да се отговори на ветеринарно-санитарните изисквания, съдържащи се в образеца на ветеринарен сертификат, посочен в буква е):
i)
на място, одобрено от компетентния орган на третата страна, територия или част от нея, от която произхождат животните;
ii)
в съответствие с условията, посочени в разрешителното, които трябва да осигуряват най-малко същите гаранции като тези, предвидени в параграф 1, букви а), б) и д) - ж).
Ако копитни животни се въвеждат в Съюза съгласно първа алинея, те се поставят под карантина в одобрен орган, институт или център на местоназначение за срок от най-малко шест месеца от момента на въвеждането им в Съюза, като през този срок компетентните органи могат да приложат изискванията, предвидени в член 8, параграф 1, буква а) от Директива 90/425/ЕИО на Съвета.
Държавата членка, която разрешава въвеждането на копитни животни съгласно първа алинея, информира за това Комисията и останалите държави членки в рамките на Постоянния комитет по хранителната верига и здравето на животните, преди копитните животни да бъдат въведени на нейна територия.
3)
Вмъква се следният член 3б:
„Член 3б
Условия за въвеждането и транзитното преминаване през територията на държави членки, различни от държавата на местоназначение, на копитни животни, предназначени за одобрен орган, институт или център
Транзитното преминаване на копитните животни, посочени в член 3а, през държава членка, различна от държавата членка на местоназначение, се разрешава само след разрешение на компетентния орган на държавата членка на транзитно преминаване. Такова разрешение може да бъде издадено само въз основа на оценка на риска, извършена от посочения компетентен орган с оглед на информацията, предоставена от държавата членка на местоназначение.
Преди транзитното преминаване държавата членка на местоназначение уведомява Комисията и другите държави членки в рамките на Постоянния комитет по хранителната верига и здравето на животните, че е разрешила въвеждането на животни при условията, предвидени в член 3а.“
4)
Вмъква се следният член 3в:
„Член 3в
Списък на одобрените органи, институти и центрове в трети страни, територии или части от тях
1. След оценка на съответствието с условията, установени в параграф 2, всяка държава членка може да изготви списък на органите, институтите и центровете, от които може да бъде разрешено въвеждането на копитни животни на нейна територия съгласно член 3а, параграф 1.
2. В списъка, посочен в параграф 1, могат да бъдат включвани органи, институти или центрове в трета страна, територия или част от нея само ако са изпълнени следните условия:
а)
органът, институтът или центърът отговаря на изискванията, установени в приложение VI, част 3;
б)
органът, институтът или центърът е одобрен от компетентния орган на третата страна, територия или част от нея, в която се намира същият орган, институт или център;
в)
компетентният орган на третата страна, територия или част от нея предоставя достатъчни гаранции, че са спазени определените в приложение VI, част 4 условия за одобряване на органи, институти или центрове.
3. Дадена държава членка може да включи в списъка, посочен в параграф 1, органи, институти или центрове в трети страни, които вече са включени в такъв списък в друга държава членка, без да оценява дали са спазени условията, установени в параграф 2.
4. Държавите членки актуализират списъците, посочени в параграф 1, като отразяват по-специално всяко спиране или оттегляне на одобрения, предоставени от компетентния орган на трета страна, територия или част от нея на органи, институти или центрове, намиращи се на нейна територия и включени в посочените списъци.
5. Посредством информационни интернет страници държавите членки предоставят на разположение на обществеността списъците, посочени в параграф 1, като редовно актуализират тези интернет страници.
6. Държавите членки съобщават на Комисията адреса на своите информационни интернет страници.“
5)
Член 4 се заменя със следното:
„Член 4
Условия относно събирателните центрове за някои пратки от копитни животни
1. Пратки от копитни животни, съдържащи живи животни от повече от едно стопанство, се въвеждат в Съюза само ако са събрани в събирателни центрове, одобрени от компетентния орган на третата страна, територия или част от нея, от която произхождат животните, в съответствие с изискванията, установени в приложение I, част 5.
2. Пратки от копитни животни, въведени в Съюза в съответствие с член 3а или член 6, не трябва да са с произход от повече от едно стопанство и не се събират в събирателни центрове“.
6)
В член 8 буква б) се заменя със следното:
„б)
разтоварват, или - при транспорт по въздуха - прехвърлят на друго въздухоплавателното средство, транспортират с пътен или железопътен транспорт или придвижват на собствен ход през трета страна, територия или част от нея, която не разполага с разрешение за внос на съответните животни в Съюза.“
7)
В член 11 параграф 1 се заменя със следното:
„1. След въвеждането им в Съюза пратките от копитни животни, различни посочените в член 3а, незабавно се транспортират до стопанството на местоназначение в защитено от вектори транспортно средство.
Копитните животни остават в посоченото стопанство за срок от най-малко 30 дни, освен ако не бъдат директно изпратени в кланица.“
8)
Вмъква се следният член 13a:
„Член 13а
Условия, които се прилагат след въвеждането на пратки, предназначени за одобрени органи, институти или центрове
1. След въвеждането им в Съюза пратките от копитни животни, предназначени за одобрени органи, институти или центрове, се транспортират незабавно до одобрения орган, институт или център на местоназначение в транспортни средства, които са защитени от вектори и са конструирани така, че животните да не могат да избягат, а фекалии, урина, фураж, отпадъци или други материали да не могат да изтекат или изпаднат от транспортното средство или контейнера при транспортирането.
2. Животните се държат под карантина за срок от най-малко 30 дни в защитени от вектори помещения на територията на одобрения орган, институт или център в държавата членка на местоназначение. След като изтече 30-дневният карантинен период, животните могат да бъдат преместени в друг одобрен орган, институт или център.
3. Животни, въведени в одобрен орган, институт или център, могат да бъдат преместени в местоназначение, различно от одобрен орган, институт или център, само при условие че:
а)
са изминали най-малко шест месеца от момента на въвеждане в Съюза и
б)
преместването се извършва в съответствие с точка 4 от приложение В към Директива 92/65/ЕИО.
4. Чрез дерогация от параграф 3 животните могат да напускат даден одобрен орган, институт или център преди края на шестмесечния срок, предвиден в посочения параграф, само ако са изпълнени следните условия:
а)
животните се изнасят за трета страна, територия или част от нея;
б)
за целите на посочения в буква а) износ животните се транспортират в транспортни средства, които са защитени от вектори и са конструирани така, че животните да не могат да избягат, а фекалии, урина, фураж, отпадъци или други материали да не могат да изтекат или изпаднат от транспортното средство или контейнера при транспортирането.“
9)
Добавя се приложение VI, чийто текст се съдържа в приложението към настоящия регламент.
Член 2
Влизане в сила
Настоящият регламент влиза в сила на двадесетия ден след публикуването му в Официален вестник на Европейския съюз.
Настоящият регламент е задължителен в своята цялост и се прилага пряко във всички държави членки.
Съставено в Брюксел на 14 август 2013 година.
IZVEDBENA UREDBA KOMISIJE (EU) št. 780/2013
z dne 14. avgusta 2013
o spremembi Uredbe Komisije (EU) št. 206/2010 o seznamih tretjih držav, njihovih ozemelj ali delov, iz katerih se odobri vnos nekaterih živali in svežega mesa v Evropsko unijo, ter o zahtevah za izdajo veterinarskih spričeval
(Besedilo velja za EGP)
EVROPSKA KOMISIJA JE -
ob upoštevanju Pogodbe o delovanju Evropske unije,
ob upoštevanju Direktive Sveta 2004/68/ES z dne 26. aprila 2004 o določitvi predpisov v zvezi z zdravstvenim varstvom živali za uvoz v Skupnost in tranzit skozi Skupnost nekaterih živih parkljarjev, o spremembi direktiv 90/426/EGS in 92/65/EGS, ter razveljavitvi Direktive 72/462/EGS (1), zlasti prvega in drugega pododstavka člena 3(1), prvega pododstavka člena 6(1), člena 7(e), člena 8(c) in člena 13(1) Direktive,
ob upoštevanju naslednjega:
(1)
Uredba Komisije (EU) št. 206/2010 (2) določa zahteve za vnos, med drugim, nekaterih parkljarjev v Unijo. Navedena uredba se ne uporablja za nedomače živali, namenjene za odobreno ustanovo, inštitut ali središče, kot so opredeljeni v členu 2(1)(c) Direktive 92/65/EGS z dne 13. julija 1992 o zahtevah zdravstvenega varstva živali za trgovino in za uvoz v Skupnost živali, semena, jajčnih celic in zarodkov, za katere ne veljajo zahteve zdravstvenega varstva živali, določene v posebnih pravilih Skupnosti iz Priloge A(I) k Direktivi 90/425/EGS (3).
(2)
Pomanjkanje posebnih zahtev v zvezi z zdravstvenim varstvom živali za vnos parkljarjev, namenjenih za odobreno ustanovo, inštitut ali središče v Uniji, povzroča praktične težave za take strukture in zaradi njihove potrebe po vnosu navedenih živali močno omejuje njihove dejavnosti.
(3)
Primerno je določiti zahteve v zvezi z zdravstvenim varstvom živali za vnos parkljarjev, namenjenih za odobreno ustanovo, inštitut ali središče v Uniji, ki bi upoštevale posebne okoliščine takih živali. Zaradi poenostavitve zakonodaje Unije je primerno, da se ti predpisi določijo v Uredbi (EU) št. 206/2010. Zato bi bilo treba področje uporabe navedene uredbe ustrezno spremeniti.
(4)
Uredba (EU) št. 206/2010 določa, da se pošiljke parkljarjev lahko vnesejo v Unijo le, če prihajajo iz tretjih držav, njihovih ozemelj ali delov s seznama v delu 1 Priloge I k navedeni uredbi.
(5)
Direktiva Sveta 2002/99/ES z dne 16. decembra 2002 o predpisih v zvezi z zdravstvenim varstvom živali, ki urejajo proizvodnjo, predelavo, distribucijo in uvoz proizvodov živalskega izvora, namenjenih prehrani ljudi (4) določa, da Komisija potrdi sezname tretjih držav ali njihovih regij, iz katerih je dovoljen uvoz navedenih proizvodov živalskega izvora.
(6)
Direktiva Sveta 2009/156/ES z dne 30. novembra 2009 o pogojih v zvezi z zdravstvenim varstvom živali, ki ureja premike in uvoz kopitarjev iz tretjih držav (5), določa, da se dovoli uvoz kopitarjev v Unijo le iz tretjih držav s seznama, ki se sestavi ali spremeni v skladu s postopkom iz navedene direktive.
(7)
Direktiva Sveta 2009/158/ES z dne 30. novembra 2009 o pogojih zdravstvenega stanja živali, ki veljajo znotraj Skupnosti za trgovanje s perutnino in valilnimi jajci ter za njihov uvoz iz tretjih držav (6), določa, da morajo perutnina in valilna jajca, uvožena v Unijo, izvirati iz tretje države ali njenega dela, ki je vključen na seznam, ki ga Komisija sestavi v skladu s postopkom iz navedene direktive.
(8)
Vnos parkljarjev v Unijo, namenjenih za odobreno ustanovo, inštitut ali središče, bi moral izpolnjevati zlasti splošne zahteve za vnos živih živali v Unijo in nadaljnje posebne zahteve v zvezi z zdravstvenim varstvom živali ter zagotoviti posebna jamstva, da živali, vnesene v Unijo, ne ogrožajo zdravstvenega stanja živali v Uniji.
(9)
Splošne zahteve za vnos živih živali v Unijo, ki vključujejo učinkovit sistem veterinarskih služb, pristojnih za nadzor zdravja živali, trenutno izpolnjujejo tretje države, njihova ozemlja in deli, navedeni v skladu z direktivami 2002/99/ES, 2009/156/ES in 2009/158/ES.
(10)
Vendar splošne zahteve za vnos živih živali v Uniji ne zagotavljajo, da so parkljarji prosti bolezni. Posamezne živali so lahko še vedno okužene z nalezljivimi boleznimi, ki bi se lahko razširile v Uniji in posledično pomenile nevarnost za zdravje živali v Uniji. Parkljarje, namenjene za odobreno ustanovo, inštitut ali središče, bi bilo treba zato vnesti v Unijo neposredno iz odobrene ustanove, inštituta ali središča, ki je skladen z nekaterimi zahtevami in ga je odobril pristojni organ tretje države, njenega ozemlja ali dela, na katerem se nahaja.
(11)
Primerno je, da namembna država članica po pregledu vseh ustreznih informacij sestavi seznam takih ustanov, inštitutov ali središč.
(12)
Za zaščito zdravja živali v Uniji je ključnega pomena, da se pošiljke parkljarjev, vnesene v Unijo in namenjene za odobrene ustanove, inštitute ali središča, v namembni kraj prevažajo neposredno in nemudoma v zaprtih kontejnerjih in da se omejijo nadaljnji premiki takih živali v Uniji.
(13)
Za obravnavo izjemnih okoliščin, kot so težave v zvezi z dobrobitjo živali, ohranitev ogroženih vrst, nenadne naravne nesreče ali politični nemiri, v katerih ni mogoče v celoti zadovoljiti zahtev v zvezi z zdravstvenim varstvom živali, in zlasti tistih v zvezi z odobritvijo ustanove, inštituta ali središča porekla, bi morale imeti države članice možnost, da na svoje ozemlje pod posebnimi pogoji vnesejo nekatere parkljarje, namenjene za odobreno ustanovo, inštitut ali središče. Vendar bi se moralo celo v takšnih primerih zahtevati dovoljenje, da se zagotovi zadovoljivo zmanjšanje tveganja za zdravje živali.
(14)
Uredbo (EU) št. 206/2010 bi bilo zato treba ustrezno spremeniti.
(15)
Ukrepi iz te uredbe so v skladu z mnenjem Stalnega odbora za prehranjevalno verigo in zdravje živali -
SPREJELA NASLEDNJO UREDBO:
Člen 1
Uredba (EU) št. 206/2010 se spremeni:
(1)
V členu 1 se črta odstavek 3.
(2)
Vstavi se člen 3a:
„Člen 3a
Pogoji za vnos parkljarjev, namenjenih za odobreno ustanovo, inštitut ali središče
1. Z odstopanjem od člena 3 lahko pristojni organ države članice odobri vnos pošiljke vrst parkljarjev iz preglednic 1, 2 in 3 dela 1 Priloge VI na njeno ozemlje, kadar so navedene pošiljke namenjene za odobreno ustanovo, inštitut ali središče, pod naslednjimi pogoji:
(a)
pristojni organ namembne države članice je opravil oceno tveganja za zdravje živali, ki ga vsaka pošiljka lahko predstavlja za Unijo;
(b)
zadevne pošiljke prihajajo iz tretje države, njenega ozemlja ali dela, ki so vključeni v enega od seznamov iz:
(i)
dela 1 Priloge I ali dela 1 Priloge II k tej uredbi,
(ii)
Odločbe 2004/211/ES (7), Odločbe 2007/777/ES (8), Uredbe (ES) št. 798/2008 (9), Uredbe (ES) št. 119/2009 (10), Uredbe (EU) št. 605/2010 (11),
(c)
parkljarji izvirajo iz ustanove, inštituta ali središča v tretji državi, na njenem ozemlju ali delu ozemlja iz točke (a), ki je vključen v seznam, sestavljen v skladu s členom 3c;
(d)
parkljarji so bili za obdobje, določeno v ustreznih spričevalih, v karanteni v prostorih z zaščito pred vektorji, ki so v prostorih ustanove, inštituta ali središča iz točke (c);
(e)
parkljarji se prepeljejo neposredno v odobreno ustanovo, inštitut ali središče v namembni državi članici;
(f)
parkljarje spremlja ustrezno veterinarsko spričevalo, sestavljeno v skladu z ustreznim vzorcem veterinarskega spričevala iz preglednic 1, 2 in 3 v delu 1 Priloge VI in iz dela 2 navedene priloge;
(g)
parkljarji so v skladu z zahtevami iz veterinarskega spričevala iz točke (f).
Namembna država članica Komisijo in druge države članice v Stalnem odboru za prehranjevalno verigo in zdravje živali pred vnosom parkljarjev na svoje ozemlje obvesti o dovoljenju, izdanem na podlagi prvega pododstavka.
2. Kadar zaradi izrednih okoliščin točk (c) in (d) odstavka 1 ni mogoče upoštevati, lahko pristojni organ namembne države članice dovoli vnos vrst parkljarjev iz preglednic 1, 2 in 3 dela 1 Priloge VI na svoje ozemlje z drugih gospodarstev, ki niso v skladu z zahtevami iz navedenih točk, če so izpolnjene zahteve iz točk (a), (b) in (e) do (g) odstavka 1 ter naslednji pogoji:
(a)
lastnik ali fizična oseba, ki zastopa lastnika, je vložil predhodno vlogo za dovoljenje, namembna država članica pa je tako dovoljenje po opravljeni oceni tveganja z navedbo, da vnos kopitarjev na njeno ozemlje ne predstavlja tveganja za zdravje živali v Uniji, odobrila;
(b)
parkljarji so bili v karanteni v tretji državi porekla, na njenem ozemlju ali delu pod uradnim nadzorom, dokler niso izpolnili pogojev v zvezi z zdravstvenim varstvom živali, določenih v vzorcu veterinarskega spričevala iz točke (f):
(i)
na kraju, ki ga odobri pristojni organ tretje države izvora živali, njenega ozemlja ali dela;
(ii)
v skladu z določbami iz dovoljenja, da zagotovijo vsaj enaka jamstva kot tista iz točk (a), (b) in (e) do (g) odstavka 1.
Kadar so parkljarji vneseni v Unijo v skladu s prvim pododstavkom, so v karanteni v odobreni ustanovi, inštitutu ali središču namembnega kraja vsaj šest mesecev od datuma vnosa v Unijo, v tem času pa lahko pristojni organi uporabljajo zahteve iz člena 8(1)(a) Direktive Sveta 90/425/EGS.
Država članica, ki odobri vnos parkljarjev v skladu s prvim pododstavkom, o tem pred navedenim vnosom na svoje ozemlje obvesti Komisijo in druge države članice v Stalnem odboru za prehranjevalno verigo in zdravje živali.
(3)
Vstavi se naslednji člen 3b:
„Člen 3b
Pogoji za vstop in tranzit parkljarjev, namenjenih za odobreno ustanovo, inštitut ali središče, skozi ozemlje držav članic, ki niso namembne države članice
Tranzit parkljarjev iz člena 3a prek države članice, ki ni namembna država članica, je dovoljen samo, če ga odobri pristojni organ tranzitne države članice. Tako dovoljenje se lahko izda samo na osnovi ocene tveganja, ki jo opravi navedeni pristojni organ ob upoštevanju informacij, ki mu jih je predložila namembna država članica.
Namembna država članica Komisijo in druge države članice v Stalnem odboru za prehranjevalno verigo in zdravje živali pred tranzitom in pod pogoji iz člena 3a obvesti o izdajanju dovoljenj za vnos živali.“
(4)
Vstavi se naslednji člen 3c:
„Člen 3c
Seznam odobrenih ustanov, inštitutov ali središč v tretjih državah, njihovih ozemljih ali delih
1. Po opravljeni oceni skladnosti s pogoji iz odstavka 2 lahko vsaka država članica sestavi seznam ustanov, inštitutov in središč, iz katerih se na podlagi člena 3a(1) lahko odobri vnos parkljarjev na njeno ozemlje.
2. Ustanova, inštitut ali središče tretje države, njenega ozemlja ali dela se vključi v seznam iz odstavka 1 le, kadar so izpolnjeni naslednji pogoji:
(a)
ustanova, inštitut ali središče so skladni z zahtevami iz dela 3 Priloge VI;
(b)
ustanovo, inštitut ali središče je odobril pristojni organ tretje države, njenega ozemlja ali dela, na katerem se navedena ustanova, inštitut ali središče nahaja;
(c)
pristojni organ tretje države, njenega ozemlja ali dela daje zadostna jamstva, da so pogoji v zvezi z odobritvijo ustanov, inštitutov ali središč iz dela 4 Priloge VI izpolnjeni.
3. Država članica lahko v seznam iz odstavka 1 vključi ustanove, inštitute ali središča v tretjih državah, ki so že vključene v tak seznam v drugi državi članici, ne da bi ocenila skladnost s pogoji iz odstavka 2.
4. Države članice redno posodabljajo sezname iz odstavka 1, pri čemer upoštevajo zlasti kakršno koli začasno prekinitev ali preklic dovoljenja, ki ga izda pristojni organ tretje države, njenega ozemlja ali dela za ustanove, inštitute ali središča v navedeni tretji državi, na njenem ozemlju ali delu in je vključeno v navedene sezname.
5. Države članice dajo javnosti s pomočjo informacijskih spletnih strani na voljo sezname iz odstavka 1 ter navedene informacijske spletne strani redno posodabljajo.
6. Države članice Komisiji sporočijo spletne naslove informacijskih spletnih strani.“
(5)
Člen 4 se nadomesti z naslednjim:
„Člen 4
Pogoji za zbirne centre za nekatere pošiljke parkljarjev
1. Pošiljke parkljarjev, ki vsebujejo žive živali z več kot enega gospodarstva, se vnesejo v Unijo le, če so zbrane v zbirnih centrih, ki jih v skladu z zahtevami iz dela 5 Priloge I odobri pristojni organ tretje države izvora živali, njenega ozemlja ali dela.
2. Pošiljke parkljarjev, vnesene v Unijo v skladu s členom 3a ali členom 6, ne izvirajo z več kot enega gospodarstva in niso zbrane v zbirnih centrih.“
(6)
V členu 8 se točka (b) nadomesti:
„(b)
raztovarjati ali pri zračnem prevozu premestiti na drugo letalo ali prevažati po cesti, železnici ali premestiti peš prek tretje države, njenega ozemlja ali dela, iz katerega uvoz zadevnih živali v Unijo ni dovoljen.“
(7)
V členu 11 se odstavek 1 nadomesti:
„1. Po vnosu v Unijo se pošiljke parkljarjev, razen tistih iz člena 3a, s prevoznimi sredstvi, zaščitenimi pred vektorji, nemudoma prepeljejo na namembno gospodarstvo.
Navedeni parkljarji ostanejo na navedenem gospodarstvu vsaj 30 dni, razen če se odpremijo neposredno v klavnico.“
(8)
Vstavi se naslednji člen 13a:
„Člen 13a
Pogoji, ki se uporabijo med vnosom pošiljk parkljarjev, namenjenih za odobrene ustanove, inštitute ali središča
1. Po vnosu v Unijo se pošiljke parkljarjev, namenjene za odobrene ustanove, inštitute ali središča, nemudoma prepeljejo v odobreno namembno ustanovo, inštitut ali središče s prevoznimi sredstvi, ki so zaščitena pred vektorji in zasnovana tako, da med prevozom onemogočajo pobeg živali ter izpad fekalij, urina, nastilja, krme, odpadkov ali drugega materiala iz vozila ali kontejnerja.
2. Živali se zadržijo v karanteni v prostorih z zaščito pred vektorji v odobreni ustanovi, inštitutu ali središču namembne države članice vsaj 30 dni. Po 30-dnevni karanteni se lahko živali premaknejo v drugo odobreno ustanovo, inštitut ali središče.
3. Živali, vnesene v odobreno ustanovo, inštitut ali središče, se lahko premaknejo na drugo destinacijo, ki ni odobrena ustanova, inštitut ali središče, če:
(a)
je od vnosa v Unijo preteklo najmanj šest mesecev in
(b)
se premik izvede v skladu z odstavkom 4 Priloge C k Direktivi 92/65/EGS.
4. Z odstopanjem od odstavka 3 lahko živali zapustijo odobreno ustanovo, inštitut ali središče pred koncem šestmesečnega obdobja iz navedenega odstavka le, če so izpolnjeni naslednji pogoji:
(a)
živali se izvozijo v tretjo državo, na njeno ozemlje ali del;
(b)
za namene njihovega izvoza iz točke (a) se živali prevažajo v prevoznih sredstvih, ki so zaščitena pred vektorji in zasnovana tako, da je med prevozom onemogočen pobeg živali ter iztekanje ali izpadanje fekalij, urina, nastilja, krme, odpadkov ali drugega materiala iz vozila ali kontejnerja.“
(9)
Doda se Priloga VI, katere besedilo je navedeno v Prilogi k tej uredbi.
Člen 2
Začetek veljavnosti
Ta uredba začne veljati dvajseti dan po objavi v Uradnem listu Evropske unije.
Ta uredba je zavezujoča v celoti in se neposredno uporablja v vseh državah članicah.
V Bruslju, 14. avgusta 2013