РЕШЕНИЕ ЗА ИЗПЪЛНЕНИЕ (ЕС) 2015/253 НА КОМИСИЯТА
от 16 февруари 2015 година
за определяне на правилата относно вземането на проби и докладването съгласно Директива 1999/32/ЕО на Съвета по отношение на съдържанието на сяра в корабните горива
ЕВРОПЕЙСКАТА КОМИСИЯ,
като взе предвид Договора за функционирането на Европейския съюз,
като взе предвид Директива 1999/32/ЕО на Съвета от 26 април 1999 г. относно намаляването на съдържанието на сяра в определени течни горива и за изменение на Директива 93/12/ЕИО (1), и по-специално член 6, параграф 1б и член 7, параграф 1а от нея,
като има предвид, че:
(1)
Икономически ефективното и съгласувано прилагане и привеждане в изпълнение на Директива 1999/32/ЕО има високо приоритетно значение за постигане на планираните в нея здравни и екологични ползи, произтичащи от намаление на емисиите на серен диоксид от корабоплаването, което би допринесло за равноправна конкуренция и за по-голяма устойчивост на морския транспорт.
(2)
С оглед реално да се прилагат членове 3а, 4а и 4б от Директива 1999/32/ЕО е необходимо държавите членки да осигурят извършването на достатъчно често и прецизно вземане на проби от корабните горива, които са в процес на доставяне до корабите или се използват на борда на корабите, включително и с инспекции на корабните дневници (log books) и разписките за доставено гориво (bunker delivery notes).
(3)
В член 6, параграф 1 от Директива 1999/32/ЕО се изисква от държавите членки да предприемат всички необходими мерки за проверка чрез вземане на проби на съдържанието на сяра в корабните горива, използвани за горене на борда на корабите в съответни морски зони и пристанища. В този контекст вземането на проби следва да се разбира в широкия смисъл на думата, като обхващащо всички методи за проверка на съответствието, посочени в член 6, параграф 1а, букви а), б) и в) от цитираната директива.
(4)
Вземането на веществени проби от корабни горива, използвани за удостоверяване на съответствието, следва да се извършва или чрез вземане и анализ на локална проба от горивоподаващата система на кораба, или чрез анализ на съответни съхранявани на борда пломбирани проби от бункерованото гориво.
(5)
Честотата на вземането на проби се определя въз основа на броя на отделните кораби, пристигащи в дадена държава членка, проверяването на корабната документация, използването на алтернативни техники за таргетиране с цел осигуряване на справедливо разпределяне на натоварването между държавите членки и на икономическа ефективност, както и въз основа на конкретни тревожни признаци (specific alerts) за отделни кораби.
(6)
Вземането на проби от корабни горива, които са в процес на доставяне до корабите, следва да е специално насочено към тези доставчици, за чиито корабни горива няколкократно е установено, че не са в съответствие със спецификацията, декларирана в разписката за доставено гориво, като се взема предвид и количеството корабни горива, търгувани от съответния доставчик.
(7)
С оглед Директива 1999/32/ЕО да се прилага по икономически ефективен начин, държавите членки следва да бъдат насърчени да спазват честотата на вземане на проби чрез избиране на кораби за проверка на съответствието въз основа на базиращи се на оценка на риска национални механизми за таргетиране или чрез използване на иновативни технологии за проверка на съответствието, както и да споделят събраната информация с други държави членки.
(8)
Като платформа за записване и обмен на информация за резултатите от отделните проверки на съответствието съгласно Директива 1999/32/ЕО ще служи специално предназначена за целта Информационна система на ЕС, която е разработена и се поддържа от Европейската агенция за морска безопасност, и която ще бъде на разположение на държавите членки от 1 януари 2015 г. Държавите членки следва да бъдат насърчени да използват системата, която може значително да допринесе за рационализиране и оптимизиране на оценката на съответствието с изискванията на горепосочената директива.
(9)
С оглед да не бъдат натоварвани с непропорционална административна тежест държавите членки, които нямат излаз на море, плаващите под техен флаг кораби или техните доставчици на корабни горива, някои разпоредби следва да не се прилагат за тези държави членки.
(10)
Във връзка с докладването следва да се има предвид най-доброто използване на всички разполагаеми и съответстващи на съвременното техническо равнище технологии, така че административната тежест да бъде сведена до възможния минимум, като в същото време се даде възможност за гъвкавост на тези държави членки, които биха предпочели да докладват по по-традиционен начин. Поради това държавите членки следва да имат възможност да използват Информационната система на ЕС при изпълнението на своите задължения за ежегодно докладване съгласно Директива 1999/32/ЕО.
(11)
Не по-рано от 1 януари 2016 г. и при условие че са налице общи споделени данни относно проверки на съответствието и проби във връзка с ограниченията за съдържанието на сяра, държавите членки могат да използват базиращия се на оценка на рисковете механизъм за таргетиране, включен в Информационната система на ЕС, с цел определяне на приоритетни обекти при проверяването на корабните горива по икономически ефективен начин.
(12)
Мерките, предвидени в настоящото решение, са в съответствие със становището на Комитета, учреден съгласно член 9, параграф 1 от Директива 1999/32/ЕО,
ПРИЕ НАСТОЯЩОТО РЕШЕНИЕ:
Член 1
Предмет
В настоящото решение са определени правилата относно вземането на проби и докладването съгласно Директива 1999/32/ЕО по отношение на съдържанието на сяра в корабните горива.
Член 2
Определения
За целите на настоящото решение се прилагат следните определения:
1)
„работен резервоар“ („service tank“) означава резервоар, от който горивото се подава към машините и съоръженията с горивни процеси;
2)
„горивоподаваща система“ („fuel service system“) означава системата, която извършва разпределянето, филтрирането, пречистването и подаването на гориво от работните резервоари до машините и съоръженията с горивни процеси;
3)
„представител на кораба“ („ship's representative“) означава капитана на кораба или дежурния офицер, отговарящ за използваните корабни горива, за съответната документация и за съгласуване на алтернативно място на вземане на проба;
4)
„инспектор за сярата“ („sulphur inspector“) означава лице, надлежно оправомощено от компетентния орган на държава членка да проверява съответствието с изискванията съгласно Директива 1999/32/ЕО;
5)
„Информационна система на ЕС“ („Union information system“) означава система, използваща данните за влизанията в пристанища на отделни кораби, които се съдържат в мрежата SafeSeaNet - системата за управление на информация, създадена съгласно член 22а от Директива 2002/59/ЕО на Европейския парламент и на Съвета (2) („SafeSeaNet“), с цел записване и обмен информация относно резултатите от отделни проверки на съответствието съгласно Директива 1999/32/ЕО, и която се поддържа от Европейската агенция за морска безопасност. Разработен е базиращ се на оценка на рисковете механизъм на ЕС за таргетиране въз основа на резултатите от отделни проверки на съответствието и съответните констатации съгласно Директива 1999/32/ЕО.
Член 3
Честота на вземането на проби от корабни горива, използвани на борда на корабите
1. Годишно държавите членки трябва да провеждат инспекции на корабните дневници и разписки за доставено гориво поне на 10 % от общия брой на отделните кораби, влизащи в пристанищата на съответните държави членки.
Общият брой на отделните кораби, влизащи в пристанищата на дадена държава членка, се определя като средна стойност на съответните бройки кораби през трите предходни години, отчетени в SafeSeaNet.
2. Считано от 1 януари 2016 г., трябва да се проверява също и чрез вземане на проби, анализ, или и чрез двете, съдържанието на сяра в използваните на борда корабни горива в следния процент от инспектираните кораби по параграф 1:
а)
40 % в държавите членки, които изцяло граничат със зони за контрол на емисиите на серни оксиди (SECAs);
б)
30 % в държавите членки, които частично граничат със зони за контрол на емисиите на серни оксиди;
в)
20 % в държавите членки, които не граничат със зони за контрол на емисиите на серни оксиди.
Считано от 1 януари 2020 г., в държавите членки, които не граничат със зони за контрол на серни оксиди, трябва да се проверява също и чрез вземане на проби, анализ, или и чрез двете, съдържанието на сяра в използваните на борда корабни горива в 30 % от инспектираните кораби по параграф 1.
Държавите членки могат да спазват определената в настоящия параграф честота на проверките като избират проверяваните кораби въз основа на национален базиращ се на оценка на риска механизъм за таргетиране, както и на конкретни тревожни признаци за отделни кораби, докладвани в Информационната система на ЕС.
3. Изчисленият съгласно параграф 2 брой на отделните кораби, които трябва да се проверяват също и чрез вземане на проби, анализ, или и чрез двете, може да бъде коригиран, но без да се намалява с повече от 50 %, било чрез:
а)
изваждане на броя на отделните кораби, за които се прави проверка за възможно несъответствие посредством използване на технологии за дистанционно мерене или на методи за анализ чрез бърза избирателна проверка (quick scan analysing methods);
б)
задаване на подходящ брой в случаите, при които проверките на документацията по параграф 1 се провеждат годишно на борда на поне 40 % от отделните кораби, влизащи в пристанищата на съответната държава членка.
Корекцията на броя на проверяваните кораби съгласно посоченото в букви а) и б) трябва да се докладва в Информационната система на ЕС.
4. Считано от 1 януари 2016 г., държавата членка може вместо да спазва посочената в параграфи 1, 2 и 3 честота, да прилага годишна честота на вземането на проби въз основа на базиращия се на оценка на риска механизъм на ЕС за таргетиране.
5. Настоящият член не се прилага за Чешката република, Люксембург, Унгария, Австрия и Словакия.
Член 4
Честота на вземането на проби от корабни горива, които са в процес на доставка към корабите
1. В съответствие с член 6, параграф 1а, буква б) от Директива 1999/32/ЕО и като се взема предвид количеството на доставяните корабни горива, държавите членки трябва да извършват вземане на проби и анализ на корабните горива, намиращи се в процес на доставка до корабите от тези регистрирани в съответната държава членка доставчици на корабни горива, за които е установено, че поне три пъти в дадена година са доставили гориво, несъответстващо на декларираната спецификация в разписката за доставено гориво, по данни съгласно Информационната система на ЕС или съгласно годишния доклад по член 7.
2. Настоящият член не се прилага за Чешката република, Люксембург, Унгария, Австрия и Словакия.
Член 5
Методи за вземане на проби за проверка на съдържанието на сяра в корабните горива, използвани на борда на корабите
1. В съответствие с член 3, в случаите при които се проверява съдържанието на сяра в използваните на борда корабни горива, държавите членки трябва да прилагат следния поетапен подход за вземане на проби и проверка на съответствието със стандартите за съдържанието на сяра:
а)
проверка на корабните дневници и на разписките за доставено гориво;
б)
както е уместно, един от следните начини за вземане на проба и анализ:
i)
анализ на съхраняваните на борда пломбирани проби от бункерованото гориво, придружаващи разписката за доставено гориво, които са взети в съответствие с Правило 18, алинеи 8.1 и 8.2 от Анекс VI към Международната конвенция за предотвратяване на замърсяването от кораби (MARPOL);
ii)
вземане на борда на локална проба от корабните горива, предназначени за горене на борда, в съответствие с член 6, последвано от анализ.
2. При завършване на проверката за съдържанието на сяра и съответния анализ, инспекторът за сярата трябва да запише данните за конкретната инспекция на горивото и констатациите в съответствие с изисквания вид информация, съгласно посоченото в член 7, буква а).
Член 6
Вземане на локални проби на борда на корабите
1. Държавите членки трябва да вземат бордовата локална проба от корабно гориво посредством вземане на една или няколко локални проби от мястото, където е инсталиран кран за вземане на проби от горивото в горивоподаващата система, както е указано в схемата на тръбните инсталации или в устройствения план на кораба, и както е одобрено от флаговата администрация или от признатата организация, действаща от нейно име.
2. При отсъствие на място, описано в параграф 1, точката за вземане на проба трябва е от място, където е инсталиран кран за вземане на проби, и което трябва да отговаря на следните условия:
а)
да е достъпно по лесен и безопасен начин;
б)
да е съобразено с различните марки горива, използвани в машината/съоръжението с горивен процес;
в)
да е разположено по пътя на подаване на горивото от работния резервоар;
г)
да е толкова близо до машината/съоръжението с горивен процес, колкото това е възможно и безопасно, като се вземат предвид видовете горива, дебитът, температурата и налягането при избраната точка за вземане на проба;
д)
да е предложено от представителя на кораба и да е прието от инспектора за сярата.
3. Държавите членки могат да вземат локална проба от повече от едно място в горивоподаващата система с цел да определят дали няма взаимно замърсяване между отделните горива при отсъствие на напълно разделени горивоподващи системи, или в случай на схеми с няколко работни резервоара.
4. Държавите членки трябва да осигуряват събиране на локалната проба в такъв контейнер, от който да могат да се напълнят поне три бутилки за вземане на проби, които да са представителни за използваното корабно гориво.
5. Държавите членки трябва да предприемат мерки за осигуряване на следните действия:
а)
бутилките за вземане на проби да се пломбират от инспектора за сярата с уникален идентификационен знак, в присъствието на представителя на кораба;
б)
две бутилки за вземане на проби да се отнасят на брега за анализ;
в)
една бутилка за вземане на проби да остава при представителя на кораба за период от най-малко 12 месеца след датата на вземане на пробата.
Член 7
Информация, която трябва да се съдържа в годишния доклад
Годишният доклад, който се представя от държавите членки на Комисията относно съответствието със стандартите за съдържанието на сяра в корабните горива, трябва да съдържа поне следната информация:
а)
общия годишен брой и вида на несъответствията на измереното съдържание на сяра в проверените горива, включително размера на отделните несъответствия и средното съдържание на сяра, определено при вземането на проби и анализа;
б)
годишния общ брой на проверките на документи, включително на разписки за доставено гориво, мястото на бункероване на горивото, горивните дневници, корабните дневници, процедурите за преминаване към използване на друг вид гориво (fuel change-over procedures) и протоколите;
в)
твърдения за неразполагаемост на определени видове корабни горива съгласно посоченото в член 4а, параграф 5б от Директива 1999/32/ЕО, включително с данни за корабите, пристанището на бункероване и държавите членки, където е имало такава неразполагаемост, броят на такива твърдения, направени от същия кораб, и вида на неразполагаемото бункероване;
г)
информация за известията и протестните писма по отношение на съдържанието на сяра в горивата, подадени срещу доставчиците на корабни горива на тяхната територия;
д)
списък, съдържащ имената и адресите на всички доставчици на корабни горива в съответната държава членка;
е)
описание на използването на алтернативни методи за намаляване на емисиите, включително изпитания и непрекъснат мониторинг на емисиите, или използване на алтернативни горива и проверки на съответствието за непрекъснато постигане на намаление на емисиите на SOx, в съответствие с приложения I и II към Директива 1999/32/ЕО в корабите, плаващи под флага на съответната държава членка;
ж)
за съответните случаи, описание на националните базиращи се на оценка на риска механизми за таргетиране, включително на конкретни тревожни признаци, и използването и резултатите от дистанционно мерене и други налични технологии за определяне на отделни кораби за приоритетно проверяване на съответствието;
з)
общия брой и вид на инициираните процедури за нарушение, санкции, или и двете, и сумата на наложените от компетентния орган глоби както на операторите на кораби, така и на доставчици на корабни горива;
и)
следните данни за всеки отделен кораб, след като му е направена инспекция на корабните дневници и разписките за доставено гориво, или след вземането на проби, или след като са извършени и двете:
i)
данни за кораба, включително номер в Международната морска организация (IMO number), тип, възраст и тонаж на кораба;
ii)
отчети за вземането и анализа на проби, включително с данни за броя и вида на пробите, използваните методи за вземане на проби, и местата на вземане на проби за проверка на съответствието за типа кораб;
iii)
съответна информация за разписките за доставено гориво, мястото на бункероване на гориво, горивните дневници, корабните дневници, процедурите за преминаване към използване на друг вид гориво (fuel change-over procedures) и протоколите;
iv)
инициирани на национално ниво действия за правоприлагане и правни процедури, или санкции, или и двете, по отношение на този отделен кораб.
Член 8
Формат на доклада
1. Държавите членки могат да използват Информационната система на ЕС, в която да записват директно след съответната проверка всички конкретни данни и констатации от инспекцията, включително информация във връзка с вземането на проби.
2. Ако дадена държава членка използва Информационната система на ЕС за записване, обмен и споделяне на данни относно проверките на съответствието, тя може да използва годишната агрегирана компилация на данните за действията по правоприлагане, предоставяна от Информационната система на ЕС, за целите по изпълнение на своите задължения за докладване, посочени в член 7 от Директива 1999/32/ЕО.
3. Държавите членки, които не използват Информационната система на ЕС, трябва или да осигурят връзка между Информационната система на ЕС и своята национална система, която най-малкото да може да служи за попълване, в съответните случаи, на същите полета като тези в Информационната система на ЕС, или да докладват по електронен път по всички въпроси, посочени в член 7.
Член 9
Влизане в сила
Настоящото решение влиза в сила на двадесетия ден след деня на публикуването му в Официален вестник на Европейския съюз.
Съставено в Брюксел на 16 февруари 2015 година.
IZVEDBENI SKLEP KOMISIJE (EU) 2015/253
z dne 16. februarja 2015
o določitvi pravil glede vzorčenja in poročanja iz Direktive Sveta 1999/32/ES v zvezi z deležem žvepla v gorivih za plovila
EVROPSKA KOMISIJA JE -
ob upoštevanju Pogodbe o delovanju Evropske unije,
ob upoštevanju Direktive Sveta 1999/32/ES z dne 26. aprila 1999 o zmanjšanju deleža žvepla v nekaterih vrstah tekočega goriva, ki spreminja Direktivo 93/12/EGS (1), ter zlasti členov 6(1b) in 7(1a) Direktive,
ob upoštevanju naslednjega:
(1)
Stroškovno učinkovito in skladno izvajanje ter izvrševanje Direktive 1999/32/ES je velikega pomena za dosego predvidenih zdravstvenih in okoljskih koristi, ki izhajajo iz manjših emisij žveplovega dioksida v iz ladijskega prometa, s čimer se spodbuja pravična konkurenca in večja trajnost pomorskega prometa.
(2)
Zaradi učinkovitega izvajanja členov 3a, 4a in 4b Direktive 1999/32/ES je potrebno, da države članice zagotovijo dovolj pogosto in natančno vzorčenje goriv za plovila, s katerimi se oskrbujejo ladje ali pa se uporabljajo na krovu ladij, vključno s pregledi ladijskih dnevnikov in dobavnic o oskrbi ladij z gorivom.
(3)
Člen 6(1) Direktive 1999/32/ES od držav članic zahteva sprejetje potrebnih ukrepov, da z vzorčenjem preverijo vsebnost žvepla v gorivu za plovila, uporabljenem za zgorevanje na krovu v ustreznih morskih območjih in pristaniščih. V tem smislu bi bilo kot vzorčenje treba razumeti vse metode za preverjanje skladnosti iz člena 6(1a)(a), (b) in (c) navedene direktive.
(4)
Fizično vzorčenje goriva za plovila, ki se uporablja za preverjanje skladnosti, bi bilo treba opraviti bodisi s pridobitvijo in analizo vzorca goriva na mestu samem iz ladijskega sistema za oskrbo z gorivom bodisi z analizo ustreznih zapečatenih vzorcev na krovu.
(5)
Pogostost vzorčenja bi bilo treba določiti na podlagi števila posameznih ladij, ki se ustavijo v državi članici, preverjanja ladijske dokumentacije, uporabe alternativnih tehnologij za izbiranje, da se zagotovi pravična razdelitev bremena med državami članicami, in stroškovne učinkovitosti ter posebnih opozoril za posamezne ladje.
(6)
Vzorčenje goriv za plovila med oskrbo ladij bi moralo biti usmerjeno na dobavitelje goriv za plovila, za katere je bilo večkrat ugotovljeno, da ne dosegajo skladnosti s specifikacijami, navedenimi na dobavnici o oskrbi ladij z gorivom, pri čemer se upošteva količina goriv za plovila, ki jih dobavitelj daje na trg.
(7)
Zaradi izvajanja Direktive 1999/32/ES na stroškovno učinkovit način bi bilo države članice treba spodbujati k upoštevanju pogostosti vzorčenja, in sicer z izbiro ladij za preverjanje skladnosti goriva na podlagi nacionalnih mehanizmov, ki so usmerjeni in temeljijo na tveganjih, ali z uporabo inovativnih tehnologij za preverjanje skladnosti, in k izmenjavi zbranih informacij z drugimi državami članicami.
(8)
Namenski informacijski sistem Unije, ki ga je razvila in z njim upravlja Evropska agencija za pomorsko varnost, na voljo državam članicam od 1. januarja 2015, služi kot platforma za zbiranje in izmenjavo informacij o rezultatih posameznih preverjanj skladnosti na podlagi Direktive 1999/32/ES. Države članice bi bilo treba spodbujati k uporabi sistema, ki lahko znatno prispeva k racionalizaciji in optimizaciji ocenjevanja skladnosti z zahtevami iz navedene direktive.
(9)
Da se ne bi naložilo nesorazmerno administrativno breme državam članicam brez obale, ladjam, ki plujejo pod njihovo zastavo, ali njihovim dobaviteljem goriv za plovila, se nekatere določbe ne bi smele uporabljati za te države članice.
(10)
Pri poročanju bi bilo treba upoštevati najboljšo uporabo vseh razpoložljivih in najsodobnejših tehnologij, da se ohrani minimalno administrativno breme, hkrati pa se državam članicam, ki želijo poročati na bolj tradicionalen način, pusti dovolj prožnosti. Zato imajo države članice možnost uporabiti informacijski sistem Unije, da izpolnijo ustrezne zahteve za letno poročanje iz Direktive 1999/32/ES.
(11)
Ne pred 1. januarjem 2016 in odvisno od razpoložljivosti skupnih podatkov v zvezi s preverjanjem skladnosti in vzorčenjem deleža žvepla lahko države članice uporabijo mehanizme, ki so usmerjeni in temeljijo na tveganjih ter integrirani v informacijski sistem Unije, da se preverjanje goriva na ladjah prednostno razvrsti na stroškovno učinkovit način.
(12)
Ukrepi iz tega sklepa so v skladu z mnenjem odbora, ustanovljenega v skladu s členom 9(1) Direktive 1999/32/ES -
SPREJELA NASLEDNJI SKLEP:
Člen 1
Predmet urejanja
Ta sklep določa pravila glede metod vzorčenja in pogostosti ter poročanja iz Direktive 1999/32/ES v zvezi z deležem žvepla v gorivih za plovila.
Člen 2
Opredelitev pojmov
V tem sklepu se uporabljajo naslednje opredelitve pojmov:
1.
„rezervoar za gorivo“ pomeni rezervoar, iz katerega se gorivo dovaja v mehanizem za zgorevanje goriva;
2.
„sistem za oskrbo z gorivom“ pomeni sistem za distribucijo, filtriranje in čiščenje goriva ter njegovo oskrbo iz rezervoarjev za gorivo v mehanizem za zgorevanje goriva;
3.
„ladijski predstavnik“ pomeni ladijskega kapitana ali častnika, ki je odgovoren za goriva za plovila, ki se uporabljajo, dokumentacijo in za dogovor o alternativni lokaciji točke za odvzem vzorca goriva;
4.
„inšpektor za žveplo“ pomeni osebo, ki jo pristojni organ države članice pravilno pooblasti za preverjanje skladnosti z določbami Direktive 1999/32/ES;
5.
„informacijski sistem Unije“ pomeni sistem, ki uporablja podatke o postankih posameznih ladij v pristaniščih v okviru sistema upravljanja informacij SafeSeaNet, vzpostavljenega s členom 22a Direktive 2002/59/ES Evropskega parlamenta in Sveta (2) („SafeSeaNet“), in ki je namenjen zapisovanju in izmenjavi informacij o rezultatih posameznih preverjanj skladnosti iz Direktive 1999/32/ES, z njim pa upravlja Evropska agencija za pomorsko varnost. Mehanizem iz Direktive 1999/32/ES, ki je usmerjen in temelji na tveganjih, je razvit na podlagi navedenih rezultatov posameznih preverjanj skladnosti in povezanih ugotovitev.
Člen 3
Pogostost vzorčenja goriv za plovila, ki se uporabljajo na krovu ladij
1. Države članice izvajajo preglede ladijskih dnevnikov in dobavnic o oskrbi ladij z gorivom na krovu vsaj 10 % skupnega števila posameznih ladij, ki se na leto ustavijo v zadevni državi članici.
Skupno število posameznih ladij, ki se ustavijo v državi članici, ustreza povprečnemu številu ladij treh predhodnih let, evidentiranih v sistemu SafeSeaNet.
2. Od 1. januarja 2016 se vsebnost žvepla v gorivu za plovila, ki se uporablja na krovu, preverja z vzorčenjem ali analizo ali na oba načina za vsaj naslednji odstotek pregledanih ladij iz odstavka 1:
(a)
40 % v državah članicah, ki v celoti mejijo na območja nadzora nad emisijami SOx;
(b)
30 % v državah članicah, ki delno mejijo na območja nadzora nad emisijami SOx;
(c)
20 % v državah članicah, ki ne mejijo na območja nadzora nad emisijami SOx.
Od 1. januarja 2020 se v državah članicah, ki ne mejijo na območja nadzora nad emisijami SOx, vsebnost žvepla v gorivu za plovila, ki se uporablja na krovu, preverja z vzorčenjem ali analizo ali na oba načina za 30 % pregledanih ladij iz odstavka 1.
Države članice lahko dosegajo skladnost s pogostostmi pregledov iz tega odstavka z izbiro ladij na podlagi nacionalnih mehanizmov, ki so usmerjeni in temeljijo na tveganjih, in posebnih opozoril za posamezne ladje, evidentiranih v informacijskem sistemu Unije.
3. Število posameznih ladij, izračunano na podlagi odstavka 2, ki jih je treba preveriti tudi z vzorčenjem ali analizo ali na oba načina, se lahko prilagodi, vendar se ne sme zmanjšati za več kot 50 %, in sicer na enega izmed naslednjih načinov:
(a)
z odbitjem števila posameznih ladij, za katere se morebitna neskladnost preveri z uporabo daljinskih tehnologij zaznavanja ali analitičnih metod s hitrim pregledom;
(b)
z določitvijo ustreznega števila, kjer se pregledi dokumentacije v skladu z odstavkom 1 opravijo na krovu vsaj 40 % posameznih ladij, ki se na leto ustavijo v zadevni državi članici.
Prilagoditev iz točk (a) in (b) se vnese v informacijski sistem Unije.
4. Od 1. januarja 2016 lahko letna pogostost vzorčenja države članice temelji na mehanizmih Unije, ki so usmerjeni in temeljijo na tveganjih, namesto na skladnosti z letno pogostostjo iz odstavkov 1, 2 in 3.
5. Ta člen se ne uporablja za Češko republiko, Luksemburg, Madžarsko, Avstrijo in Slovaško.
Člen 4
Pogostost vzorčenja goriv za plovila medtem ko se dobavljajo ladjam
1. V skladu s členom 6(1a)(b) Direktive 1999/32/ES in ob upoštevanju dobavljene količine goriv za plovila države članice izvajajo vzorčenje in analizo goriv za plovila med tem, ko jih ladjam dobavljajo dobavitelji goriv za plovila, registrirani v državi članici, za katero je bilo na podlagi evidenc v informacijskem sistemu Unije ali letnega poročila iz člena 7 vsaj trikrat v katerem koli letu ugotovljeno, da dobavljeno gorivo ni skladno s specifikacijami, navedenimi na dobavnici o oskrbi ladij z gorivom.
2. Ta člen se ne uporablja za Češko republiko, Luksemburg, Madžarsko, Avstrijo in Slovaško.
Člen 5
Metode vzorčenja za preverjanje vsebnosti žvepla v gorivu za plovila, ki se uporablja na krovu
1. V skladu s členom 3 države članice v primerih, ko se preverja vsebnost žvepla v gorivih za plovila, ki se uporabljajo na krovu, uporabijo naslednji stopenjski pristop k vzorčenju in preverjanju skladnosti s standardi v zvezi z žveplom:
(a)
pregled ladijskih dnevnikov in dobavnic o oskrbi ladje z gorivom;
(b)
kot je ustrezno, enega ali oba izmed naslednjih načinov vzorčenja in analiziranja:
(i)
analiza zapečatenih skladiščnih vzorcev na krovu ladij, priloženih k dobavnici o oskrbi ladij z gorivom, ki so bili odvzeti v skladu s pravilom 18(8.1) in (8.2) Priloge VI h konvenciji MARPOL;
(ii)
odvzem vzorcev na krovu goriv za plovila za zgorevanje na krovu v skladu s členom 6, čemur sledi analiza.
2. Na koncu preverjanja in analize vsebnosti žvepla inšpektor za žveplo shrani podrobnosti in ugotovitve pregleda goriva ob upoštevanju zahtevanih informacij iz člena 7(a).
Člen 6
Odvzem vzorca na krovu
1. Države članice opravijo odvzem vzorca goriva za plovila na krovu z enim ali večkratnim odvzemom vzorca na mestu, kjer se nahaja ventil, namenjen odvzemu vzorca iz sistema za oskrbo z gorivom, kot je označeno na ladijskih ceveh za gorivo ali načrtu ladje in odobreno s strani uprave države zastave ladje ali pooblaščene organizacije, ki deluje v njenem imenu.
2. Če mesta iz odstavka 1 ni, je točka odvzema vzorca mesto, kjer se nahaja ventil, namenjen odvzemu vzorca, in ki izpolnjuje naslednje pogoje:
(a)
dostop je enostaven in varen;
(b)
upoštevajo se različne vrste goriva, ki se uporabljajo v mehanizmu za zgorevanje goriva;
(c)
nahaja se naprej od rezervoarja za gorivo, ki je v uporabi;
(d)
nahaja se, kolikor je izvedljivo in z varnostnega vidika možno, blizu vhoda v mehanizem za zgorevanje ob upoštevanju vrste goriva, stopnje pretoka, temperature in tlaka za izbrano točko vzorčenja;
(e)
predlaga ga ladijski predstavnik, inšpektor za žveplo pa ga sprejme.
3. Države članice lahko odvzamejo vzorec na več kot enem mestu v sistemu za oskrbo z gorivom, da določijo, ali je možna medsebojna kontaminacija goriva, kjer ni v celoti ločenih sistemov za oskrbo z gorivom, ali v primeru, ko obstaja več rezervoarjev za gorivo.
4. Države članice zagotovijo, da se odvzeti vzorec hrani v zbiralniku za vzorce, iz katerega se lahko napolnijo vsaj tri steklenice za vzorce, ki so reprezentativne za uporabljeno gorivo za plovila.
5. Države članice sprejmejo ukrepe, s katerimi zagotovijo naslednje:
(a)
ob prisotnosti ladijskega predstavnika steklenice za vzorce inšpektor za žveplo zapečati na način, ki omogoča nedvoumno identifikacijo;
(b)
dve steklenici za vzorce se preneseta na kopno za analizo;
(c)
eno steklenico za vzorce obdrži ladijski predstavnik za obdobje najmanj12 mesecev po datumu odvzema vzorca.
Člen 7
Informacije, ki jih morajo vsebovati letna poročila
Letno poročilo o tem, kako goriva za plovila dosegajo skladnost s standardi v zvezi z žveplom, ki ga Komisiji predložijo države članice, vsebuje vsaj naslednje informacije:
(a)
skupno letno število in vrsto neskladnosti izmerjene vsebnosti žvepla v pregledanem gorivu, vključno z obsegom neskladnosti za posamezno vsebnost žvepla in povprečno vsebnostjo žvepla, ki se določi po vzorčenju in analizi;
(b)
skupno letno število pregledov dokumentacije, vključno z dobavnicami o oskrbi ladij z gorivom, lokacijo oskrbe z gorivom, knjigami o oljih, ladijskimi dnevniki, postopki za menjavo goriva in zapisi;
(c)
zahtevke v zvezi z nerazpoložljivostjo goriv za plovila, kot je navedeno v členu 4a(5b) Direktive 1999/32/ES, vključno s podrobnostmi o ladji, pristaniščem za oskrbo z gorivom in države članice, kjer se je pojavila nerazpoložljivost, številom zahtevkov iste ladje in vrsto nerazpoložljivega goriva;
(d)
obvestila in protestni dopisi glede vsebnosti žvepla v gorivih, ki se nanašajo na dobavitelje goriv za plovila na njihovem ozemlju;
(e)
seznam z nazivi in naslovi vseh dobaviteljev goriv za plovila v zadevni državi članici;
(f)
opis uporabe alternativnih metod zmanjšanja emisij, vključno s preskusi in neprekinjenim spremljanjem emisij, ali alternativnih goriv in preverjanja skladnosti za neprekinjeno zmanjševanje emisij SOx v skladu s prilogama I in II k Direktivi 1999/32/ES za ladje, ki plujejo pod zastavo države članice;
(g)
kjer je ustrezno, opis nacionalnih mehanizmov, ki so usmerjeni in temeljijo na tveganjih, vključno s posebnimi opozorili, in uporabe ter rezultatov daljinskega zaznavanja in drugih razpoložljivih tehnologij, za prednostno razvrščanje ladij za preverjanje skladnosti;
(h)
skupno število in vrste sproženih postopkov za ugotavljanje kršitev ali kazni ali oboje, znesek glob, ki jih je pristojni organ naložil upravljavcem ladij in dobaviteljem goriv za plovila;
(i)
za vsako posamezno ladjo po pregledu ladijskih dnevnikov in dobavnic o oskrbi ladij z gorivom ali vzorčenju ali obojem:
(i)
podrobnosti o ladji, vključno s številko IMO, vrsto ladje ter njeno starostjo in tonažo;
(ii)
za preverjanje skladnosti za vrsto ladje poročila o vzorčenju in analizah, vključno s številom in vrsto vzorcev, uporabljenimi metodami vzorčenja in lokacijami odvzema vzorcev;
(iii)
relevantne informacije o dobavnicah o oskrbi ladij z gorivom, lokaciji oskrbe z gorivom, knjigi o oljih, ladijskih dnevnikih, postopkih za menjavo goriva in zapisih;
(iv)
izvršilne ukrepe in pravne postopke, sprožene na nacionalni ravni, ali kazni ali oboje proti posamezni ladji.
Člen 8
Oblika poročila
1. Države članice lahko uporabljajo informacijski sistem Unije, da vanj neposredno po preverjanju vpišejo vse relevantne podrobnosti in ugotovitve pregleda goriv, vključno z informacijami v zvezi z vzorčenjem.
2. Država članica, ki uporablja informacijski sistem Unije za zapis in izmenjavo podatkov o preverjanju skladnosti, lahko uporabi letno agregirano zbirko prizadevanj za izvrševanje, ki jo zagotavlja informacijski sistem Unije, da izpolni obveznosti poročanja iz člena 7 Direktive 1999/32/ES.
3. Države članice, ki ne uporabljajo informacijskega sistema Unije, bodisi podpirajo povezavo med informacijskim sistemom Unije in svojim nacionalnim sistemom, kamor se lahko vsaj zapišejo, kjer je ustrezno, ista polja kot v informacijskem sistemu Unije, bodisi poročajo na elektronski način o vseh postavkah iz člena 7.
Člen 9
Začetek veljavnosti
Ta sklep začne veljati dvajseti dan po objavi v Uradnem listu Evropske unije.
V Bruslju, 16. februarja 2015