ДИРЕКТИВА 2014/107/ЕС НА СЪВЕТА
от 9 декември 2014 година
за изменение на Директива 2011/16/ЕС по отношение на задължителния автоматичен обмен на информация в областта на данъчното облагане
СЪВЕТЪТ НА ЕВРОПЕЙСКИЯ СЪЮЗ,
като взе предвид Договора за функционирането на Европейския съюз, и по-специално член 115 от него,
като взе предвид предложението на Европейската комисия,
след предаване на проекта за законодателния акт на националните парламенти,
като взе предвид становището на Европейския парламент,
като взе предвид становището на Европейския икономически и социален комитет (1),
в съответствие със специална законодателна процедура,
като има предвид, че:
(1)
През последните години трудностите, свързани с трансграничните случаи на данъчни измами и укриване на данъци, нараснаха значително и тази тенденция буди сериозно безпокойство както в рамките на Съюза, така и в световен мащаб. Доходите, които не се декларират и не се облагат с данъци, значително намаляват националните данъчни приходи. Ето защо е необходимо спешно да се повиши ефикасността и ефективността на събирането на данъци. Автоматичният обмен на информация представлява важен инструмент в това отношение и в своето съобщение от 6 декември 2012 г., съдържащо План за действие за укрепване на борбата срещу данъчните измами и укриването на данъци, Комисията подчерта необходимостта от силно насърчаване на автоматичния обмен на информация като бъдещия европейски и международен стандарт за прозрачност и обмен на информация в данъчната област.
(2)
Значението на автоматичния обмен на информация като средство за борба с трансграничните случаи на данъчни измами и укриване на данъци наскоро беше признато и на международно равнище (Г-20 и Г-8). В резултат на преговорите между Съединените американски щати и няколко други държави, включително всички държави членки, по двустранни споразумения за автоматичен обмен с цел прилагане на Закона за спазване на данъчното законодателство на Съединените американски щати при откриване на сметки в чужбина (Foreign Account Tax Compliance Act, известен като „FATCA“), Г-20 възложи на Организацията за икономическо сътрудничество и развитие (ОИСР) да се основава на тези споразумения при разработване на единен световен стандарт за автоматичен обмен на данъчна информация.
(3)
Европейският съвет от 22 май 2013 г. поиска разширяване на автоматичния обмен на информация както на равнището на Съюза, така и на световно равнище, с оглед на борбата с данъчните измами, укриването на данъци и агресивното данъчно планиране. Европейският съвет приветства текущите усилия в рамките на Г-20, Г-8 и ОИСР за разработване на световен стандарт за автоматичен обмен на информация за финансови сметки за данъчни цели.
(4)
През февруари 2014 г. ОИСР оповести основните елементи на световния стандарт за автоматичен обмен на информация за финансови сметки за данъчни цели, а именно типово споразумение между компетентните органи и общ стандарт за предоставяне на информация, които впоследствие бяха одобрени от министрите на финансите и от управителите на централните банки на държавите от Г-20. През юли 2014 г. Съветът на ОИСР оповести пълния световен стандарт, включително оставащите му елементи, а именно коментарите по типовото споразумение между компетентните органи и общия стандарт за предоставяне на информация и параметрите на информационните технологии за прилагане на световния стандарт. Цялостният пакет за световния стандарт беше одобрен от министрите на финансите и от управителите на централните банки на държавите от Г-20 през септември 2014 г.
(5)
В Директива 2011/16/ЕС на Съвета (2) вече се предвижда задължителен автоматичен обмен на информация между държавите членки относно някои категории доход и капитал, основно с нефинансов характер, държани от данъчнозадължени лица в държави членки, различни от държавата, на която са местни лица. Тя също така утвърждава поетапен подход за засилване на автоматичния обмен на информация чрез постепенното му разширяване към нови категории доход и капитал и чрез премахването на условието информацията да се обменя само ако е налична. Понастоящем, предвид нарасналите възможности за инвестиране в чужбина в широк набор от финансови продукти, съществуващите инструменти на Съюза и международни инструменти за административно сътрудничество в областта на данъчното облагане са все по-малко ефективни в борбата с трансграничните случаи на данъчни измами и укриване на данъци.
(6)
Както беше подчертано с искането на Европейския съвет, уместно е да се предложи разширяване на автоматичния обмен на информация, вече предвиден в член 8, параграф 5 от Директива 2011/16/ЕС, по отношение на лицата, които са местни лица на други държави членки. Инициатива на равнището на Съюза ще осигури съгласуван, последователен и всеобхватен подход за целия Съюз към автоматичния обмен на информация в рамките на вътрешния пазар, което ще доведе до икономии на разходи както за данъчните администрации, така и за икономическите оператори.
(7)
Фактът, че държавите членки са сключили или предстои да сключат споразумения със Съединените американски щати, свързани с FATCA, означава, че тези държави членки предоставят или ще предоставят по-широко сътрудничество по смисъла на член 19 от Директива 2011/16/ЕС, и са или ще бъдат задължени да предоставят по-широко сътрудничество и на други държави членки.
(8)
Сключването на паралелни и несъгласувани споразумения от държавите членки съгласно член 19 от Директива 2011/16/ЕС би могло да доведе до отклонения, които биха могли да имат неблагоприятни последици за правилното функциониране на вътрешния пазар. Разширеният автоматичен обмен на информация въз основа на общ за целия Съюз законодателен инструмент ще премахне необходимостта държавите членки да се позовават на този член с цел сключване на двустранни или многостранни споразумения, които биха могли да се разглеждат като подходящи в същата област при липсата на съответно законодателство на Съюза.
(9)
С цел свеждане до минимум на разходите и административната тежест за данъчните администрации и за икономическите оператори, от решаващо значение е също така да се гарантира, че разширеният обхват на автоматичния обмен на информация в рамките на Съюза е в съответствие с международните тенденции. За постигането на тази цел държавите членки следва да изискват от своите „финансови институции“ да прилагат правила за предоставяне на информация и комплексна проверка, които са в пълно съответствие с правилата, установени в разработения от ОИСР общ стандарт за предоставяне на информация. Освен това обхватът на член 8 от Директива 2011/16/ЕС следва да бъде разширен, така че да включи информацията, съдържаща се в типовото споразумение между компетентните органи и в общия стандарт за предоставяне на информация, разработени от ОИСР. Очаква се, че всяка държава членка ще има само един списък на вътрешно определени „непредоставящи информация финансови институции“ и „изключени сметки“, който да използва както при въвеждането на настоящата директива, така и при прилагането на други споразумения за въвеждане на световния стандарт.
(10)
Категориите „предоставящи информация финансови институции“ и „сметки, за които се предоставя информация“, попадащи в обхвата на настоящата директива, са определени така, че да се ограничат възможностите за данъчнозадължените лица да избягват предоставянето на информация чрез прехвърляне на активи към „финансови институции“ или чрез инвестиране във финансови продукти, които попадат извън обхвата на настоящата директива. Независимо от това определени „финансови институции“ и сметки, за които има малък риск да се използват с цел укриване на данъци, следва да бъдат изключени от обхвата на настоящата директива. По принцип в настоящата директива не са включени прагови стойности, тъй като те лесно могат да бъдат заобиколени чрез разделяне на сметки в различни „финансови институции“. Финансовата информация, която трябва да се предоставя и обменя, засяга не само всички свързани доходи (лихви, дивиденти и други подобни видове доход), но също и наличностите по сметки и постъпленията от продажба на „финансови активи“, за да се уредят и случаите, когато данъчнозадълженото лице се опитва да скрие капитал, който сам по себе си представлява доход или активи, данъкът върху които е укрит. Следователно обработването на информация съгласно настоящата директива е необходимо и пропорционално на целта да се даде възможност на данъчните администрации на държавите членки да идентифицират правилно и недвусмислено съответните данъчнозадължени лица, да въвеждат и прилагат своите закони за данъчно облагане в трансгранични ситуации, да направят оценка на вероятността от укриване на данъци и да избягват ненужните допълнителни разследвания.
(11)
„Предоставящите информация финансови институции“ могат да изпълняват задълженията си за информиране по отношение на физически „лица, за които се предоставя информация“, като използват условията и реда за комуникация, включително по отношение на нейната честота, предвидени от вътрешните им процедури в съответствие с националното им право.
(12)
„Предоставящите информация финансови институции“, изпращащите държави членки и получаващите държави членки, в качеството си на администратори на данни, следва да съхраняват информацията, която е обработена в съответствие с настоящата директива, за срок, не по-дълъг от необходимия за постигането на нейните цели. Предвид различията между законодателствата на държавите членки максималният срок на съхранение следва да се определи въз основа на давностните срокове, предвидени в националното законодателство в областта на данъчното облагане на отделните администратори на данни.
(13)
При въвеждането на настоящата директива държавите членки следва да използват коментарите по типовото споразумение между компетентните органи и общия стандарт за предоставяне на информация, разработени от ОИСР, като средство за привеждане на примери или тълкуване и с цел осигуряване на съгласуваност в прилагането в отделните държави членки. Действията на Съюза в тази област следва да продължат да са съобразени по-специално с бъдещите тенденции на равнището на ОИСР.
(14)
Условието автоматичният обмен да зависи от наличието на изискваната информация, предвидено в член 8, параграф 1 от Директива 2011/16/ЕС, не следва да се прилага за новите елементи, въведени в Директива 2011/16/ЕС посредством настоящата директива.
(15)
Позоваването на прагова стойност в член 8, параграф 3 от Директива 2011/16/ЕС следва да бъде премахнато, тъй като подобна прагова стойност изглежда неприложима на практика.
(16)
Прегледът на условието за наличност, който ще бъде проведен през 2017 г., следва да бъде разширен, за да бъдат обхванати и петте категории, посочени в член 8, параграф 1 от Директива 2011/16/ЕС, така че да е възможно да се разгледа възможността за обмен на информация от всички държави членки по всички тези категории.
(17)
Настоящата директива зачита основните права и съблюдава принципите, които са признати по-конкретно в Хартата на основните права на Европейския съюз, включително правото на защита на личните данни.
(18)
Доколкото целта на настоящата директива, а именно ефикасно административно сътрудничество между държавите членки при условия, които са съвместими с правилното функциониране на вътрешния пазар, не може да бъде постигната в достатъчна степен от държавите членки, а предвид необходимото уеднаквяване и ефективност може да бъде по-добре постигната на равнището на Съюза, Съюзът може да приеме мерки в съответствие с принципа на субсидиарност, уреден в член 5 от Договора за Европейския съюз. В съответствие с принципа на пропорционалност, уреден в същия член, настоящата директива не надхвърля необходимото за постигането на тази цел.
(19)
Предвид съществуващите структурни различия Австрия следва да получи разрешение да започне автоматичния обмен на информация съгласно настоящата директива в срок до 30 септември 2018 г. вместо до 30 септември 2017 г.
(20)
Поради това Директива 2011/16/ЕС следва да бъде съответно изменена,
ПРИЕ НАСТОЯЩАТА ДИРЕКТИВА:
Член 1
Директива 2011/16/ЕС се изменя, както следва:
1)
В член 3 точка 9 се заменя със следното:
„9.
„автоматичен обмен на информация“ означава системно предоставяне на предварително определена информация относно местни лица на други държави членки, на съответната държава членка, на която са местни лица, без предварително отправено искане, на предварително определени, редовни интервали от време. По смисъла на член 8 понятието „налична информация“ се отнася за информацията в данъчните регистри на предоставящата я държава членка, която е достъпна в съответствие с процедурите за събиране и обработване на информация в тази държава членка. В контекста на член 8, параграфи 3а и 7а, член 21, параграф 2 и член 25, параграфи 2 и 3 понятията, оградени с кавички, имат същото значение като в определенията, установени в приложение I.“
2)
Член 8 се изменя, както следва:
а)
параграф 3 се заменя със следното:
„3. Компетентният орган на дадена държава членка може да заяви пред компетентния орган на всяка друга държава членка, че не желае да получава информация относно една или няколко от категориите доход и капитал, посочени в параграф 1. Той информира и Комисията за това.
За дадена държава членка може да се счита, че не желае да получава информация в съответствие с параграф 1, ако не е уведомила Комисията за нито една категория, за която има налична информация.“
;
б)
вмъква се следният параграф:
„3а. Всяка държава членка предприема необходимите мерки, за да изиска от своите „предоставящи информация финансови институции“ да прилагат правилата за предоставяне на информация и комплексна проверка, включени в приложения I и II, и да гарантира ефективното прилагане и спазване на тези правила в съответствие с раздел IX от приложение I.
Съгласно приложимите правила за предоставяне на информация и комплексна проверка, съдържащи се в приложения I и II, компетентният орган на всяка държава членка чрез автоматичен обмен изпраща в рамките на крайния срок, установен в параграф 6, буква б), на компетентния орган на всяка друга държава членка следната информация относно дадена „сметка, за която се предоставя информация“, по отношение на данъчните периоди, започващи на 1 януари 2016 г.:
а)
името, адреса, „данъчния(данъчните) номер(а)“, датата и мястото на раждане (в случай на физическо лице) на всяко „лице, за което се предоставя информация“, което е „титуляр на сметка“ за съответната сметка и, в случай на „образувание“, което е „титуляр на сметка“ и което след прилагане на правилата за комплексна проверка в съответствие с приложенията е идентифицирано като имащо едно или повече „контролиращи лица“, които са „лица, за които се предоставя информация“ - името, адреса и „данъчния(данъчните) номер(а)“ на „образуванието“ и името, адреса, „данъчния(данъчните) номер(а)“, датата и мястото на раждане на всяко „лице, за което се предоставя информация“;
б)
номера на сметката (или функционалния еквивалент при липса на номер на сметка);
в)
наименованието и идентификационния номер (ако има такъв) на „предоставящата информация финансова институция“;
г)
наличността или стойността по сметката (включително, в случай на „застрахователен договор с откупна стойност“ или „анюитетен договор“ - „откупната стойност“ или стойност при отказ) към края на съответната календарна година или друг подходящ отчетен период, или ако тази сметка е била закрита през съответната година или период - закриването на сметката;
д)
в случай на „попечителска сметка“:
i)
общия брутен размер на лихвите, общия брутен размер на дивидентите и общия брутен размер на други доходи, генерирани във връзка с активите, държани по сметката, във всеки отделен случай платени или кредитирани по сметката (или по отношение на сметката) през календарната година или друг подходящ отчетен период; както и
ii)
общия размер на брутните постъпления от продажба или изкупуване на „финансови активи“, платени или кредитирани по сметката през календарната година или друг подходящ отчетен период, по отношение на които „предоставящата информация финансова институция“ е действала като попечител, брокер, пълномощник или по друг начин като агент на „титуляря на сметката“;
е)
в случай на „депозитна сметка“- общия брутен размер на лихвите, платени или кредитирани по сметката през календарната година или друг подходящ отчетен период; както и
ж)
в случай на сметка, която не е описана в буква д) или е) - общата брутна сума, платена или кредитирана по сметката в полза на „титуляря на сметката“ през календарната година или друг подходящ отчетен период, по отношение на която „предоставящата информация финансова институция“ е задължено лице или длъжник, включително сумирания размер на погасителните плащания в полза на „титуляря на сметката“ през календарната година или друг подходящ отчетен период.
За целите на обмена на информация по настоящия параграф, освен ако е предвидено друго в настоящия параграф или в приложенията, размерът и характеристиките на плащанията, извършени по отношение на „сметката, за която се предоставя информация“, се определят в съответствие с националното законодателство на държавата членка, която предоставя информацията.
Първа и втора алинея от настоящия параграф имат предимство пред разпоредбите на параграф 1, буква в) или друг правен инструмент на Съюза, включително Директива 2003/48/ЕО на Съвета (3), доколкото обменът на информация попада в обхвата на параграф 1, буква в) или на друг правен инструмент на Съюза, включително Директива 2003/48/ЕО.
(3) Директива 2003/48/ЕО на Съвета от 3 юни 2003 г. относно данъчното облагане на доходи от спестявания под формата на лихвени плащания (ОВ L 157, 26.6.2003 г., стр. 38).“" 						
;
в)
параграф 5 се заменя със следното:
„5. Преди 1 юли 2017 г. Комисията представя доклад, съдържащ преглед и оценка на получените статистически данни и информация, в който се разглеждат въпроси като административните и други свързани разходи и ползи от автоматичния обмен на информация, както и свързаните с него практически аспекти. Ако е целесъобразно, Комисията представя на Съвета предложение относно категориите и условията, посочени в параграф 1, включително условието за наличност на информацията относно лица, установени в други държави членки, или относно позициите, посочени в параграф 3а, или и двете.
Когато разглежда представено от Комисията предложение, Съветът обмисля подобряването на ефикасността и функционирането на автоматичния обмен на информация и издигането му на по-високо равнище, с цел да се осигури, че:
а)
чрез автоматичен обмен компетентният орган на всяка държава членка предоставя на компетентния орган на всяка друга държава членка информация за данъчните периоди, започващи на 1 януари 2017 г., свързана с лица, установени в тази друга държава членка, за всички изброени в параграф 1 категории доход и капитал, така както те се тълкуват съгласно националното законодателство на държавата членка, предоставяща информацията; и
б)
списъците от категории и позиции, посочени в параграфи 1 и 3а, се допълват, за да включат и други категории и позиции, включително авторски и лицензионни възнаграждения.“
;
г)
параграф 6 се заменя със следното:
„6. Предоставянето на информация се извършва, както следва:
а)
за категориите, посочени в параграф 1 - най-малко един път годишно, в срок от шест месеца след края на данъчната година в държавата членка, през която информацията стане налична;
б)
за информацията, посочена в параграф 3а - ежегодно, в срок от девет месеца след края на календарната година или друг подходящ отчетен период, за който се отнася информацията.“
;
д)
вмъква се следният параграф:
„7а. За целите на раздел VIII, параграф Б, точка1, буква в) и параграф В, точка 17, буква ж) от приложение I до 31 юли 2015 г. всяка държава членка предоставя Комисията за списъка на образуванията и сметките, които се третират съответно като „непредоставящи информация финансови институции“ и „изключени сметки“. Всяка държава членка също така информира Комисията за всякакви промени във връзка с това. Комисията публикува в Официален вестник на Европейския съюз списък с получената информация и го актуализира, когато е необходимо.
Държавите членки гарантират, че тези видове „непредоставящи информация финансови институции“ и „изключени сметки“ отговарят на всички изисквания, посочени в раздел VIII, параграф Б, точка1, буква в) и параграф В, точка 17, буква ж) от приложение I, и по-специално, че статусът на финансова институция като „непредоставяща информация финансова институция“ или статусът на дадена сметка като „изключена сметка“ не препятстват постигането на целите на настоящата директива.“
3)
В член 20 параграф 4 се заменя със следното:
„4. Автоматичният обмен на информация съгласно член 8 се извършва посредством стандартизиран компютризиран формат, който цели улесняване на такъв автоматичен обмен и се базира на съществуващия компютризиран формат съгласно член 9 от Директива 2003/48/ЕО, който трябва да бъде използван за всякакъв вид автоматичен обмен на информация, приет от Комисията в съответствие с процедурата, посочена в член 26, параграф 2.“
4)
В член 21 параграф 2 се заменя със следното:
„2. Комисията отговаря за развитието на мрежата CCN, необходимо, за да се осигури възможност за обмен на информация между държавите членки и за гарантирането на сигурността на мрежата CCN.
Държавите членки отговарят за развитието на своите системи, което е необходимо, за да се осигури обмена на информация чрез използването на мрежата CCN и за гарантирането на сигурността на своите системи.
Държавите членки гарантират, че всяко физическо „лице, за което се предоставя информация“, се уведомява за всяко нарушение на сигурността във връзка с неговите данни, когато нарушението може да повлияе неблагоприятно на защитата на личните му данни или на личния му живот.
Държавите членки се отказват от исканията си за възстановяване на направените от тях разходи по прилагането на настоящата директива, освен във връзка с възнагражденията, платени на експерти, когато това е приложимо.“
5)
Член 25 се изменя, както следва:
а)
настоящият текст на член 25 става параграф 1;
б)
добавят се следните параграфи:
„2. Предоставящите информация финансови институции и компетентните органи на всяка държава членка се считат за администратори на данни за целите на Директива 95/46/ЕО.
3. Независимо от параграф 1, всяка държава членка гарантира, че всяка „предоставяща информация финансова институция“ под нейната юрисдикция информира всяко засегнато физическо „лице, за което се предоставя информация“, че информацията, свързана с него, посочена в член 8, параграф 3а, ще бъде събрана и предадена в съответствие с настоящата директива, и гарантира, че „предоставящата информация финансова институция“ предоставя на това физическо лице цялата информация, на която то има право съгласно националното законодателство за въвеждане на Директива 95/46/ЕО, в срок, който позволява на лицето да упражни правата си на защита на данните, и при всички случаи преди съответната „предоставяща информация финансова институция“ да е предоставила информацията, посочена в член 8, параграф 3а, на компетентния орган на държавата членка, на която е местно лице.
4. Информацията, обработена в съответствие с настоящата директива, се съхранява за срок, не по-дълъг от необходимия за постигане на целите на настоящата директива, и при всички случаи в съответствие с националните правила на всеки администратор на данни относно давностните срокове.“
6)
Добавят се приложения I и II, чиито текстове са поместен в приложението към настоящата директива.
Член 2
1. Държавите членки приемат и публикуват до 31 декември 2015 г. законовите, подзаконовите и административните разпоредби, необходими, за да се съобразят с настоящата директива. Те незабавно съобщават на Комисията текста на тези разпоредби.
Те прилагат тези разпоредби от 1 януари 2016 г.
Когато държавите членки приемат тези разпоредби, в тях се съдържа позоваване на настоящата директива или то се извършва при официалното им публикуване. Условията и редът на позоваване се определят от държавите членки.
2. Независимо от член 1, точка 2, буква б) и параграф 1 от настоящия член и Австрия започва да прилага разпоредбите на настоящата директива, считано от 1 януари 2017 г. по отношение на данъчните периоди, започващи на тази дата.
3. Държавите членки съобщават на Комисията текста на основните разпоредби от националното законодателство, които те приемат в областта, уредена с настоящата директива.
Член 3
Настоящата директива влиза в сила на двадесетия ден след публикуването ѝ в Официален вестник на Европейския съюз.
Член 4
Адресати на настоящата директива са държавите членки.
Съставено в Брюксел на 9 декември 2014 година.
DIREKTIVA SVETA 2014/107/EU
z dne 9. decembra 2014
o spremembi Direktive 2011/16/EU glede obvezne avtomatične izmenjave podatkov na področju obdavčenja
SVET EVROPSKE UNIJE JE -
ob upoštevanju Pogodbe o delovanju Evropske unije in zlasti člena 115 Pogodbe,
ob upoštevanju predloga Evropske komisije,
po posredovanju osnutka zakonodajnega akta nacionalnim parlamentom,
ob upoštevanju mnenja Evropskega parlamenta,
ob upoštevanju mnenja Evropskega ekonomsko-socialnega odbora (1),
v skladu s posebnim zakonodajnim postopkom,
ob upoštevanju naslednjega:
(1)
V zadnjih letih je izziv, ki ga predstavljajo čezmejne davčne goljufije in davčne utaje, znatno večji, za Unijo in na globalni ravni pa je to velika težava. Neprijavljeni in neobdavčeni dohodki so razlog za znatno zmanjšanje nacionalnih davčnih prihodkov, zato sta nujno potrebni večja učinkovitost in uspešnost pobiranja davkov. Avtomatična izmenjava podatkov je pri tem pomembno orodje in Komisija je v svojem sporočilu z dne 6. decembra 2012, ki vsebuje Akcijski načrt za okrepljeni boj proti davčnim goljufijam in davčnim utajam, poudarila potrebo po odločnem spodbujanju avtomatične izmenjave podatkov kot prihodnjega evropskega in mednarodnega standarda preglednosti in izmenjave podatkov v davčnih zadevah.
(2)
Tudi na mednarodni ravni sta skupini G20 in G8 pred nedavnim priznali, da je avtomatična izmenjava podatkov pomembno sredstvo v boju proti čezmejnim davčnim goljufijam in davčnim utajam. Po pogajanjih med Združenimi državami Amerike in številnimi drugimi državami, med drugim vsemi državami članicami, v zvezi z dvostranskimi sporazumi o avtomatični izmenjavi podatkov zaradi izvajanja Zakona o spoštovanju davčnih predpisov v zvezi z računi v tujini (splošno znanega kot „FATCA“) Združenih držav Amerike je skupina G20 Organizaciji za gospodarsko sodelovanje in razvoj (OECD) naročila, naj na podlagi teh sporazumov izdela enotni svetovni standard za avtomatično izmenjavo davčnih podatkov.
(3)
Evropski svet je 22. maja 2013 pozval k razširitvi avtomatične izmenjave podatkov na ravni Unije in svetovni ravni zaradi boja proti davčnim goljufijam, davčnim utajam in agresivnemu davčnemu načrtovanju. Evropski svet je tudi pozdravil trenutna prizadevanja skupin G20, G8 ter OECD za izdelavo svetovnega standarda za avtomatično izmenjavo podatkov o finančnih računih za namene obdavčenja.
(4)
OECD je februarja 2014 objavila glavna elementa svetovnega standarda avtomatične izmenjave podatkov o finančnih računih za namene obdavčenja, in sicer vzorčni sporazum med pristojnimi organi in skupni standard poročanja, ki so ju nato odobrili finančni ministri G20 in guvernerji centralnih bank. Svet OECD je julija 2014 objavil celotni svetovni standard, tudi njegove preostale elemente, in sicer pripombe o vzorčnem sporazumu med pristojnimi organi in skupnem standardu poročanja ter modalitete informacijske tehnologije za izvajanje svetovnega standarda. Celotni sveženj svetovnega standarda so finančni ministri skupine G20 in guvernerji centralnih bank odobrili septembra 2014.
(5)
Direktiva Sveta 2011/16/EU (2) že zagotavlja obvezno avtomatično izmenjavo podatkov, v glavnem nefinančne narave, med državami članicami za nekatere kategorije prihodkov in kapitala, ki jih davkoplačevalci hranijo v državah članicah, ki niso države, katerih rezidenti so. Prav tako vzpostavlja načelo postopnosti za krepitev avtomatične izmenjave podatkov s postopno razširitvijo na nove kategorije prihodkov in kapitala ter umikom pogoja, da je podatke treba izmenjati le, če so na voljo. Zaradi večjega števila priložnosti za naložbe v razne finančne produkte v tujini so obstoječi instrumenti na ravni Unije in mednarodni ravni, namenjeni upravnemu sodelovanju na področju obdavčevanja, trenutno manj učinkoviti v boju proti čezmejnim davčnim goljufijam in davčnim utajam.
(6)
Kot je v svojem pozivu poudaril Evropski svet, je primerno predlagati, da se - kakor je bilo predvideno že v členu 8(5) Direktive 2011/16/EU - v zvezi z rezidenti drugih držav članic avtomatična izmenjava podatkov razširi. S pobudo Unije bo zagotovljen usklajen, dosleden in celovit pristop k avtomatični izmenjavi podatkov na notranjem trgu na ravni Unije, kar bi pomenilo nižje stroške za davčne uprave in gospodarske subjekte.
(7)
To, da so države članice z Združenimi državami Amerike sklenile sporazume v zvezi s FATCA ali so tik pred njihovo sklenitvijo, pomeni, da te države članice zagotavljajo ali bodo zagotovile širše sodelovanje v smislu člena 19 Direktive 2011/16/EU ter da so ali bodo zavezane zagotoviti tovrstno širše sodelovanje tudi z drugimi državami članicami.
(8)
Sklenitev vzporednih in neusklajenih sporazumov držav članic v skladu s členom 19 Direktive 2011/16/EU bi lahko povzročila izkrivljanje, ki bi škodilo nemotenemu delovanju notranjega trga. Z razširjeno avtomatično izmenjavo podatkov na podlagi pravnega instrumenta na ravni Unije bi odpravili potrebo, da bi se države članice pri sklepanju dvostranskih ali večstranskih sporazumov o isti zadevi, ki se lahko zdijo primerni, če ne obstaja ustrezna zakonodaja Unije, sklicevale na navedeni člen.
(9)
Prav tako je bistveno zagotoviti, da bi bilo razširjeno področje avtomatične izmenjave podatkov v Uniji skladno z razvojem na mednarodni ravni, da bi čim bolj zmanjšali stroške in upravna bremena davčnih uprav in gospodarskih subjektov. Da bi dosegli ta cilj, bi morale države članice od svojih Finančnih institucij zahtevati izvajanje pravil o poročanju in dolžni skrbnosti, v celoti skladnih s tistimi iz skupnega standarda poročanja, ki ga je izdelala OECD. Poleg tega bi bilo treba razširiti področje uporabe člena 8 Direktive 2011/16/EU, da bi bili vključeni isti podatki, kot jih vsebujeta vzorčni sporazum med pristojnimi organi in skupni standard poročanja, ki ju je izdelala OECD. Po pričakovanjih naj bi imela vsaka država članica le en seznam Neporočevalskih finančnih institucij in Izključenih računov, opredeljenih na nacionalni ravni, ki bi ga uporabljala pri izvajanju te direktive in uporabi drugih sporazumov o izvajanju svetovnega standarda.
(10)
V tej direktivi zajete kategorije Poročevalskih finančnih institucij in Računov, o katerih se poroča, so oblikovane tako, da se omejijo priložnosti, da bi se davkoplačevalci s prenašanjem sredstev v Finančne institucije, ki so izvzete iz področja uporabe te direktive, ali z vlaganjem v finančne produkte, ki so prav tako izvzeti iz področja uporabe te direktive, izognili poročanju. Kljub temu so bile nekatere Finančne institucije in računi, pri katerih je tveganje, da se bodo uporabili za izogibanje davku, nizko, izvzeti iz področja uporabe te direktive. Pragovi v splošnem ne bi smeli biti vključeni v to direktivo, saj bi jih bilo mogoče, če bi račune razdelili med več Finančnih institucij, brez težav obiti. Finančni podatki, ki jih je treba sporočiti in izmenjati, se ne tičejo le celotnega zadevnega dohodka (obresti, dividend in podobnih vrst dohodkov), temveč tudi stanja na računu in iztržkov od prodaje Finančnih sredstev, da bi lahko ukrepali v primerih, ko skušajo davkoplačevalci skriti kapital, ki že sam predstavlja dohodek ali sredstva, pri katerih je bil utajen davek. Obdelava podatkov v skladu s to direktivo je torej potrebna in sorazmerna, da se davčnim upravam držav članic omogoči, da pravilno in nedvoumno identificirajo zadevne davkoplačevalce, uveljavljajo in izvršujejo svoje davčne zakone v čezmejnih primerih, ocenijo verjetnost, da bodo storjene davčne utaje, in se izognejo nepotrebnim nadaljnjim preiskavam.
(11)
Poročevalske Finančne institucije bi lahko svoje obveznosti glede obveščanja, ki jih imajo do posameznih Oseb, o katerih se poroča, izpolnile tako, da bi upoštevale podrobne ureditve o sporočanju, tudi njegovo pogostost, določene v njihovih notranjih postopkih v skladu z njihovim notranjim pravom.
(12)
Kot upravljavci podatkov Poročevalske finančne institucije, države članice pošiljateljice in države članice prejemnice podatkov, ki so obdelani v skladu s to direktivo, ne hranijo dlje, kot je potrebno za dosego namenov te direktive. Glede na razlike med zakonodajami držav članic bi se morali pri določanju najdaljšega obdobja hrambe sklicevati na pravila o zastaranju, ki so določena v notranji davčni zakonodaji posameznega upravljavca podatkov.
(13)
Države članice bi morale pri izvajanju te direktive upoštevati pripombe o vzorčnem sporazumu med pristojnimi organi in skupnem standardu poročanja, ki jih je pripravila OECD zaradi ponazoritve ali razlage in da bi tako zagotovila dosledno uporabo v vseh državah članicah. Pri ukrepih Unije na tem področju bi morali še naprej upoštevati zlasti prihodnje spremembe na ravni OECD.
(14)
Pogoj, da je avtomatična izmenjava lahko odvisna od razpoložljivosti podatkov, ki se zahtevajo v skladu s členom 8(1) Direktive 2011/16/EU, ne bi smel veljati za nove postavke, ki so s to direktivo vključene v Direktivo 2011/16/EU.
(15)
Sklicevanje na mejni znesek iz člena 8(3) Direktive 2011/16/EU bi bilo treba umakniti, ker je takšen mejni znesek v praksi težko upoštevati.
(16)
Preučitev pogoja glede razpoložljivosti podatkov, ki bo opravljena leta 2017, bi bilo treba razširiti na vseh pet kategorij iz člena 8(1) Direktive 2011/16/EU, da bi lahko preverili smotrnost izmenjave podatkov vseh držav članic za vse navedene kategorije.
(17)
Ta direktiva spoštuje temeljne pravice in upošteva načela, priznana zlasti v Listini Evropske unije o temeljnih pravicah, med drugim pravico do varstva osebnih podatkov.
(18)
Ker cilja te direktive, in sicer učinkovitega upravnega sodelovanja med državami članicami pod pogoji, ki so skladni z ustreznim delovanjem notranjega trga, države članice ne morejo zadovoljivo doseči, temveč se zaradi enotnosti in učinkovitosti lažje doseže na ravni Unije, lahko Unija sprejme ukrepe v skladu z načelom subsidiarnosti iz člena 5 Pogodbe o Evropski uniji. V skladu z načelom sorazmernosti iz navedenega člena ta direktiva ne presega tistega, kar je potrebno za doseganje navedenega cilja.
(19)
Zaradi obstoječih strukturnih razlik bi bilo treba Avstriji dovoliti, da prvo avtomatično izmenjavo podatkov v skladu s to direktivo izvede do 30. septembra 2018 namesto do 30. septembra 2017.
(20)
Direktivo 2011/16/EU bi bilo zato treba ustrezno spremeniti -
SPREJEL NASLEDNJO DIREKTIVO:
Člen 1
Direktiva 2011/16/EU se spremeni:
1.
v členu 3, se točka 9 nadomesti z naslednjim:
„9.
‚avtomatična izmenjava‘ pomeni sistematično sporočanje vnaprej opredeljenih podatkov o rezidentih v drugih državah članicah zadevni državi članici rezidentstva brez predhodnega zaprosila v vnaprej določenih rednih časovnih presledkih. V členu 8 se razpoložljivi podatki nanašajo na podatke, ki so v davčnih dosjejih države članice, ki sporoča podatke, in so dostopni v skladu s postopki za zbiranje in obdelavo podatkov v navedeni državi članici. V členu 8(3a), členu 8(7a), členu 21(2) in členu 25(2) in (3) ima vsak izraz z veliko začetnico tak pomen, kot ga ima v ustrezni opredelitvi iz Priloge I.“
;
2.
člen 8 se spremeni:
(a)
odstavek 3 se nadomesti z naslednjim:
„3. Pristojni organ države članice lahko pristojnemu organu katere koli druge države članice sporoči, da ne želi prejemati podatkov o eni ali več kategorijah prihodkov in kapitala iz odstavka 1. O tem prav tako obvesti Komisijo.
Za državo članico lahko velja, da ne želi prejemati podatkov v skladu z odstavkom 1, če Komisije ne obvesti niti o eni kategoriji, za katero ima na voljo podatke.“
;
(b)
vstavi se naslednji odstavek:
„3a. Vsaka država članica sprejme potrebne ukrepe, s katerimi zahteva, da njene Poročevalske finančne institucije izvajajo pravila o poročanju in dolžni skrbnosti iz prilog I in II, ter zagotovi uspešno izvajanje in spoštovanje takšnih pravil v skladu z oddelkom IX Priloge I.
Na podlagi veljavnih pravil o poročanju in dolžni skrbnosti iz prilog I in II pristojni organ vsake države članice v okviru avtomatične izmenjave pristojnemu organu katere koli druge države članice v roku iz točke (b) odstavka 6 sporoči naslednje podatke v zvezi z davčnimi obdobji od 1. januarja 2016 dalje, ki se nanašajo na Račun, o katerem se poroča:
(a)
ime, naslov, identifikacijsko(-e) številko(-e) davkoplačevalca (IŠD) ter datum in kraj rojstva (v primeru posameznikov) vsake Osebe, o kateri se poroča in ki je Imetnik računa, v primeru subjekta, ki je imetnik računa in za katerega se po uporabi pravil o dolžni skrbnosti iz prilog ugotovi, da ima eno ali več Obvladujočih oseb, ki so Osebe, o katerih se poroča, pa ime, naslov in IŠD subjekta ter ime, naslov, IŠD ter datum in kraj rojstva vsake osebe, o kateri se poroča;
(b)
številko računa (ali ustrezno oznako, če ni številke računa);
(c)
ime in morebitno identifikacijsko številko Poročevalske finančne institucije;
(d)
stanje na računu ali vrednost računa (vključno z Odkupno vrednostjo ali vrednostjo ob odstopu v primeru Zavarovalne pogodbe z odkupno vrednostjo ali Pogodbe rentnega zavarovanja) ob koncu zadevnega koledarskega leta ali drugega ustreznega poročevalskega obdobja ali, če je bil račun zaprt med takim letom ali obdobjem, neposredno pred zaprtjem računa;
(e)
v primeru kakršnega koli Skrbniškega računa:
(i)
skupni bruto znesek obresti, skupni bruto znesek dividend in skupni bruto znesek drugih dohodkov, ustvarjenih v zvezi s sredstvi na računu, ki se vsakokrat vplačajo ali pripišejo na račun (ali v zvezi z računom) med koledarskim letom ali drugim ustreznim poročevalnim obdobjem, in
(ii)
skupni bruto iztržek od prodaje ali odkupa Finančnih sredstev, ki se vplača ali pripiše na račun med koledarskim letom ali drugim ustreznim poročevalnim obdobjem, v zvezi s katerim je Poročevalska finančna institucija delovala kot skrbnik, borzni posrednik, pooblaščenec ali kako drugače kot zastopnik Imetnika računa;
(f)
v primeru katerega koli Depozitnega računa skupni bruto znesek obresti, vplačanih ali pripisanih na račun med koledarskim letom ali drugim ustreznim poročevalnim obdobjem, in
(g)
v primeru računov, ki niso opisani v točki (e) ali točki (f), skupni bruto znesek, plačan ali pripisan Imetniku računa v zvezi z računom med koledarskim letom ali drugim ustreznim poročevalnim obdobjem, v zvezi s katerim je Poročevalska finančna institucija dolžnik, vključno s skupnim zneskom vseh plačil v zvezi z odkupom, opravljenih Imetniku računa med koledarskim letom ali drugim ustreznim poročevalnim obdobjem.
Znesek in kategorizacija plačil, opravljenih v zvezi z Računom, o katerem se poroča, se zaradi izmenjave podatkov v skladu s tem odstavkom določi v skladu z nacionalno zakonodajo države članice, ki sporoča podatke, razen če je v tem odstavku ali v prilogah določeno drugače.
Prvi in drugi pododstavek tega odstavka imata prednost pred točko (c) odstavka 1 ali katerim koli drugim pravnim instrumentom Unije, vključno z Direktivo Sveta 2003/48/ES (3), če bi zadevna izmenjava podatkov spadala v področje uporabe točke (c) odstavka 1 ali katerega koli drugega pravnega instrumenta Unije, vključno z Direktivo 2003/48/ES.
(3) Direktiva Sveta 2003/48/ES z dne 3. junija 2003 o obdavčevanju dohodka od prihrankov v obliki plačil obresti (UL L 157, 26.6.2003, str. 38).“" 						
;
(c)
odstavek 5 se nadomesti z naslednjim:
„5. Komisija pred 1. julijem 2017 predloži poročilo s pregledom in oceno prejetih statističnih in drugih podatkov v zvezi z zadevami, kot so upravni in drugi zadevni stroški ter koristi avtomatične izmenjave podatkov, in s tem povezanimi praktičnimi vidiki. Komisija po potrebi Svetu predloži predlog glede kategorij in pogojev iz odstavka 1, vključno s pogojem, da morajo biti na voljo podatki o rezidentih v drugih državah članicah ali postavkah iz odstavka 3a ali oboje.
Svet pri preučitvi predloga Komisije presodi, kako bi lahko dodatno okrepili učinkovitost in delovanje avtomatične izmenjave podatkov ter jo izboljšali, s čimer bi zagotovili, da:
(a)
pristojni organ vsake države članice v okviru avtomatične izmenjave sporoči pristojnemu organu katere koli druge države članice podatke o davčnih obdobjih od 1. januarja 2017 dalje, ki so na voljo glede rezidentov v tej drugi državi članici ter zadevajo vse kategorije prihodkov in kapitala iz odstavka 1, kakor se razlagajo v nacionalni zakonodaji države članice, ki te podatke sporoči, in
(b)
se seznam kategorij in postavk iz odstavkov 1 in 3a razširi, da vključuje druge kategorije in postavke, vključno z licenčninami.“
;
(d)
odstavek 6 se nadomesti z naslednjim:
„6. Sporočanje podatkov poteka pod naslednjimi pogoji in na naslednji način:
(a)
za kategorije iz odstavka 1 vsaj enkrat letno, in sicer v šestih mesecih po koncu davčnega leta države članice, v katerem podatki postanejo razpoložljivi;
(b)
za podatke iz odstavka 3a vsako leto, in sicer v devetih mesecih po koncu koledarskega leta ali drugega ustreznega poročevalnega obdobja, na katerega se nanašajo podatki.“
;
(e)
vstavi se naslednji odstavek:
„7a. Za namene pododstavkov B.1(c) in C.17(g) Oddelka VIII Priloge I vsaka država članica do 31. julija 2015 Komisijo obvesti o seznamu subjektov oziroma računov, ki bi jih bilo treba obravnavati kot Neporočevalske finančne institucije oziroma kot Izključene račune. Vsaka država članica Komisijo obvesti tudi o morebitnih spremembah v zvezi s tem. Komisija v Uradnem listu Evropske unije objavi seznam prejetih podatkov in ta seznam po potrebi posodobi.
Države članice zagotovijo, da navedene vrste Neporočevalskih finančnih institucij in Izključenih računov izpolnjujejo vse zahteve s seznama v pododstavkih B.1(c) in C.17(g) Oddelka VIII Priloge I, ter zlasti, da status Finančne institucije kot Neporočevalske finančne institucije ali status računa kot Izključenega računa ni v nasprotju z nameni te direktive.“
;
3.
v členu 20 se odstavek 4 nadomesti z naslednjim:
„4. Pri avtomatični izmenjavi podatkov na podlagi člena 8 se podatki pošljejo v standardni elektronski obliki, ki je namenjena spodbujanju takšne avtomatične izmenjave in temelji na obstoječi elektronski obliki na podlagi člena 9 Direktive 2003/48/ES, uporabi pa se pri vseh vrstah avtomatične izmenjave podatkov in jo sprejme Komisija v skladu s postopkom iz člena 26(2).“
;
4.
v členu 21 se odstavek 2 nadomesti z naslednjim:
„2. Komisija je odgovorna za kakršen koli nadaljnji razvoj omrežja CCN, ki je potreben, da se omogoči izmenjava navedenih podatkov med državami članicami, in za zagotovitev varnosti omrežja CCN.
Države članice so odgovorne za kakršen koli nadaljnji razvoj svojih sistemov, ki je potreben, da se omogoči izmenjava navedenih podatkov z uporabo omrežja CCN, in za zagotovitev varnosti svojih sistemov.
Države članice zagotovijo, da je vsaka posamezna Oseba, o kateri se poroča, uradno obveščena o kršitvi varnosti, ki zadeva njene podatke, če bi to utegnilo negativno vplivati na varstvo njenih osebnih podatkov ali zasebnosti.
Države članice se odpovedo vsem zahtevam za povračilo stroškov, ki nastanejo pri uporabi te direktive, razen v zvezi s plačilom strokovnjakov, kadar je to primerno.“
;
5.
člen 25 se spremeni:
(a)
sedanje besedilo člena 25 postane odstavek 1;
(b)
vstavijo se naslednji odstavki:
„2. Poročevalske finančne institucije in pristojni organi posamezne države članice se štejejo za upravljavce podatkov za namene Direktive 95/46/ES.
3. Ne glede na odstavek 1 vsaka država članica zagotovi, da vsaka Poročevalska finančna institucija pod njeno jurisdikcijo vsako zadevno posamezno Osebo, o kateri se poroča, obvesti, da se bodo z njo povezani podatki iz člena 8(3a) zbirali in pošiljali v skladu s to direktivo, in jamči, da Poročevalska finančna institucija temu posamezniku dovolj zgodaj zagotovi vse podatke, do katerih je na podlagi njene notranje zakonodaje o izvajanju Direktive 95/46/ES upravičen, da lahko posameznik uveljavlja svoje pravice do varstva podatkov, v vsakem primeru pa preden zadevna Poročevalska finančna institucija pristojnemu organu države članice, katere rezidentka je, sporoči podatke iz člena 8(3a).
4. Podatki, obdelani v skladu s to direktivo, se hranijo le toliko, kolikor je potrebno za dosego namenov te direktive, v vsakem primeru pa skladno z nacionalnimi pravili o zastaranju, ki veljajo za posameznega upravljavca podatkov.“
;
6.
dodata se prilogi I in II, katerih besedilo se nahaja v Prilogi k tej direktivi.
Člen 2
1. Države članice do 31. decembra 2015 sprejmejo in objavijo zakone in druge predpise, potrebne za uskladitev s to direktivo. O tem takoj obvestijo Komisijo.
Države članice te predpise uporabljajo od 1. januarja 2016.
Države članice se v sprejetih predpisih sklicujejo na to direktivo ali pa sklic nanjo navedejo ob njihovi uradni objavi. Način sklicevanja določijo države članice.
2. Ne glede na točko (b) točke 2 člena 1 in odstavek 1 tega člena Avstrija uporablja določbe te direktive od 1. januarja 2017, in sicer za davčna obdobja po tem datumu.
3. Države članice predložijo Komisiji besedila temeljnih predpisov nacionalne zakonodaje, sprejetih na področju, ki ga ureja ta direktiva.
Člen 3
Ta direktiva začne veljati dvajseti dan po objavi v Uradnem listu Evropske unije.
Člen 4
Ta direktiva je naslovljena na države članice.
V Bruslju, 9. decembra 2014