ДИРЕКТИВА 2014/95/ЕС НА ЕВРОПЕЙСКИЯ ПАРЛАМЕНТ И НА СЪВЕТА
от 22 октомври 2014 година
за изменение на Директива 2013/34/EС по отношение на оповестяването на нефинансова информация и на информация за многообразието от страна на някои големи предприятия и групи
(текст от значение за ЕИП)
ЕВРОПЕЙСКИЯТ ПАРЛАМЕНТ И СЪВЕТЪТ НА ЕВРОПЕЙСКИЯ СЪЮЗ,
като взеха предвид Договора за функционирането на Европейския съюз, и по-специално член 50, параграф 1 от него,
като взеха предвид предложението на Европейската комисия,
след предаване на проекта на законодателния акт на националните парламенти,
като взеха предвид становището на Европейския икономически и социален комитет (1),
в съответствие с обикновената законодателна процедура (2),
като имат предвид, че:
(1)
В своето съобщение, озаглавено „Акт за единния пазар - Дванадесет лоста за насърчаване на растежа и укрепване на доверието - „Заедно за нов тип икономически растеж““, прието на 13 април 2011 г., Комисията определи необходимостта от повишаване до сходно високи равнища сред държавите членки на изискванията за прозрачност на социалната информация и информацията за околната среда, която предоставят предприятията във всички сектори. Това по никакъв начин не пречи на държавите членки да изискват по целесъобразност допълнителни подобрения на прозрачността на нефинансовата информация на предприятията, което поради естеството си предполага непрекъснати усилия.
(2)
Необходимостта от подобряване на оповестяването от страна на предприятията на социалната информация и информацията относно околната среда бе подчертана отново в Съобщението на Комисията, озаглавено „Обновена стратегия на ЕС за периода 2011 - 2014 г. за корпоративната социална отговорност“, прието на 25 октомври 2011 г., чрез представяне на законодателно предложение в областта.
(3)
В своите резолюции от 6 февруари 2013 г. относно съответно „Корпоративната социална отговорност: отчетно, прозрачно и отговорно поведение на стопанските субекти и устойчив растеж“ и „Корпоративната социална отговорност: насърчаване на интересите на обществото и действия, насочени към постигането на устойчиво и приобщаващо възстановяване“ Европейският парламент призна значението на оповестяването на информация, свързана с устойчивостта, като социални и екологични фактори, от страна на предприятията с цел определяне на рисковете за устойчивостта и увеличаване на доверието на инвеститори и потребители. В действителност оповестяването на нефинансовата информация е жизненоважно за управлението на прехода към устойчива глобална икономика чрез съчетаване на дългосрочната рентабилност със социалната справедливост и опазването на околната среда. В този контекст оповестяването на нефинансовата информация спомага за измерването, наблюдението и управлението на резултатите от дейността на предприятията и тяхното въздействие върху обществото. Ето защо Европейският парламент призова Комисията да представи законодателно предложение за оповестяване на нефинансова информация от предприятията, предоставящо възможност за висока степен на гъвкавост на действията, с цел да се отчита многоизмерният характер на корпоративната социална отговорност (КСО) и многообразието на прилаганите от предприятията политики, свързани с КСО, при наличие на достатъчна степен на съпоставимост, за да се отговори на потребностите на инвеститорите и другите заинтересовани страни, както и на необходимостта от предоставяне на потребителите на лесен достъп до информация относно въздействието на предприятията върху обществото.
(4)
Координирането на националните разпоредби относно оповестяването на нефинансова информация по отношение на някои големи предприятия е от значение за интересите на предприятията, акционерите и другите заинтересовани страни. В тези области е необходимо координиране, тъй като по-голямата част от тези предприятия работят в повече от една държава членка.
(5)
Необходимо е също така да се установи минимално правно изискване по отношение на степента на информацията, която следва да се предоставя на обществеността и органите от предприятията в Съюза. Предприятията, които са предмет на настоящата директива, следва да дават верен и цялостен поглед върху своите политики, резултати и рискове.
(6)
С цел повишаване на съгласуваността и съпоставимостта на нефинансовата информация, която се оповестява в Съюза, определени големи предприятия следва да изготвят нефинансова декларация, съдържаща информация, отнасяща се поне до въпросите, свързани с околната среда, служителите и социалните въпроси, зачитането на правата на човека, борбата с корупцията и подкупите. Декларацията следва да включва описание на политиките, резултатите и рисковете, свързани с тези въпроси, и тя следва да се включи в доклада за дейността на съответното предприятие. Нефинансовата декларация следва да включва и информация относно процесите на надлежна проверка, прилагани от предприятието, също така по отношение на веригите на доставки и веригите на подизпълнителите на предприятията, ако това е приложимо и пропорционално, с цел да се идентифицират, предотвратяват и смекчават съществуващите и потенциалните неблагоприятни въздействия. Следва да бъде възможно държавите членки да освобождават предприятията, които попадат в обхвата на настоящата директива, от задължението да изготвят нефинансова декларация, ако те представят отделен доклад, отнасящ се до същата финансова година и обхващащ същото съдържание.
(7)
Ако от дадено предприятие се изисква да изготви нефинансова декларация, тази декларация следва да съдържа по отношение на екологичните въпроси подробна информация относно текущото и предвидимото въздействие на дейността на предприятието върху околната среда и по целесъобразност върху здравето и безопасността, използването на енергия от възобновяеми и/или невъзобновяеми източници, емисиите на парникови газове, потреблението на вода и замърсяването на въздуха. По отношение на социалните въпроси и въпросите, свързани със служителите, предоставената в декларацията информация може да се отнася до предприетите действия за осигуряване на равенство между половете, прилагането на основните конвенции на Международната организация на труда, условията на труд, социалния диалог, зачитането на правото на информиране и консултиране на работниците, зачитането на синдикалните права, здравословните и безопасни условия на работното място, диалога с местните общности и/или действията, предприети с оглед на защитата и развитието на тези общности. По отношение на правата на човека, борбата с корупцията и подкупите нефинансовата декларация би могла да включва информация относно предотвратяването на нарушенията на правата на човека и/или наличните инструменти за борба с корупцията и подкупите.
(8)
Предприятията, които попадат в обхвата на настоящата директива, следва да предоставят подходяща информация във връзка с въпроси, които се открояват като най-вероятни причини за реализиране на основните рискове от тежки въздействия, наред с тези, които вече са се реализирали. Тежестта на тези въздействия следва да се преценява с оглед на техния мащаб и сериозност. Рисковете от неблагоприятни въздействия могат да произтичат от собствените действия на предприятието или могат да бъдат свързани с неговата дейност, а ако това е приложимо и пропорционално - с неговите продукти, услуги и стопански отношения, включително с неговата верига на доставки и неговата верига на подизпълнители. Това не следва да води до ненужна допълнителна административна тежест за малките и средните предприятия.
(9)
При предоставянето на тази информация предприятията, които попадат в обхвата на настоящата директива, могат да разчитат на националните рамки, на рамките, основани на нормите на Съюза, като например Схемата за екологично управление и одит (EMAS), или на международните рамки, като например Глобалния договор на Организацията на обединените нации (ООН), Ръководните принципи на ООН за бизнеса и правата на човека, прилагащи рамката на ООН „Утвърждаване, спазване и правни средства за защита“, Насоките за многонационалните предприятия на Организацията за икономическо сътрудничество и развитие (ОИСР), стандарта ISO 26000 на Международната организация по стандартизация, Тристранната декларация на Международната организация на труда относно принципите за многонационалните предприятия и социалната политика, Глобалната инициатива за отчитане или други признати международни рамки.
(10)
Държавите членки следва да осигурят съществуването на адекватни и ефективни механизми за гарантиране на оповестяването на нефинансова информация от предприятията в съответствие с настоящата директива. За тази цел държавите членки следва да гарантират, че са въведени ефективни национални процедури за налагане на спазването на задълженията, предвидени в настоящата директива, и че тези процедури са на разположение на всички физически и юридически лица, които имат законен интерес в съответствие с националното право да се осигури спазването на разпоредбите на настоящата директива.
(11)
В параграф 47 от заключителния документ на конференцията „Рио +20“ на Организацията на обединените нации, озаглавен „Бъдещето, което искаме“, се признава важността на корпоративната отчетност във връзка с устойчивостта и предприятията се насърчават, когато е целесъобразно, да разглеждат възможността за интегриране на информацията за устойчивото развитие в своя цикъл на отчитане. В нея също така се насърчават предприятията, заинтересованите правителства и заинтересованите страни с подкрепата на системата на Организацията на обединените нации, когато това е подходящо, да разработват модели за най-добри практики и да улесняват интегрирането на финансовата и нефинансовата информация, като вземат предвид опита от вече съществуващите рамки.
(12)
Достъпът на инвеститорите до нефинансова информация е стъпка към постигането до 2020 г. на пазарни и политически стимули, които благоприятстват бизнес инвестициите в ефективността съгласно Пътната карта за ефективно използване на ресурсите в Европа.
(13)
В заключенията си от 24 и 25 март 2011 г. Европейският съвет призова за намаляване на цялостната регулаторна тежест, по-специално за малките и средните предприятия (МСП), на европейско и на национално равнище, и предложи мерки за повишаване на производителността, а стратегията „Европа 2020“ за интелигентен, устойчив и приобщаващ растеж се стреми да подобри бизнес средата за МСП и да насърчи тяхната интернационализация. Така, в съответствие с принципа „мисли първо за малките“, новите изисквания за оповестяване следва да се прилагат само за определени големи предприятия и групи.
(14)
Обхватът на тези изисквания за оповестяване на нефинансова информация следва да бъде определен при отчитане на средния брой служители, общия счетоводен баланс и нетния оборот. МСП следва да бъдат освободени от допълнителни изисквания, а задължението да бъде оповестена нефинансова декларация следва да се прилага само за тези големи предприятия, които са дружества, извършващи дейност от обществен интерес, и за тези дружества, извършващи дейност от обществен интерес, които са предприятия майки на голяма група, чийто среден брой служители във всеки случай надвишава 500 човека, в случай на група на консолидирана база. Това не следва да пречи на държавите членки да изискват оповестяване на нефинансова информация от предприятия и групи, различни от предприятията, за които се прилага настоящата директива.
(15)
Много от предприятията, които попадат в обхвата на Директива 2013/34/ЕС на Европейския парламент и на Съвета (3), са членове на групи от предприятия. Консолидираните отчети за дейността следва да се изготвят така, че информацията за подобни групи от предприятия да може да бъде предоставяна на членовете и на трети лица. Следователно националното право, уреждащо консолидираните отчети за дейността, следва да бъде съгласувано с цел постигане на целите за съпоставимост и съгласуваност на информацията, която предприятията следва да публикуват в рамките на Съюза.
(16)
Одитори и одиторски дружества, които извършват задължителен одит, следва да проверяват само дали са предоставени нефинансовата декларация или отделният доклад. Освен това следва държавите членки да имат възможност да въведат изискване информацията, включена в нефинансовата декларация или отделния доклад, да се проверява от независим доставчик на одитни услуги.
(17)
С оглед да се улесни оповестяването на нефинансова информация от предприятията, Комисията следва да подготви необвързващи насоки, включително общи и секторни нефинансови ключови показатели за резултата от дейността. Комисията следва да взема предвид най-добрите практики в момента, международните тенденции и резултатите от свързаните с този въпрос инициативи на Съюза. Комисията следва да извършва подходящи консултации, включително със съответните заинтересовани страни. Когато разглежда екологичните аспекти, Комисията следва да обхване поне земеползването, ползването на водите, емисиите на парникови газове и ползването на материали.
(18)
Многообразието на компетенции и становища на членовете на административните, управителните и надзорните органи на предприятията спомага за доброто разбиране на организацията и дейностите на бизнеса на съответните предприятия. То дава възможност на членовете на тези органи да оспорват по конструктивен начин управленските решения и да бъдат по-отворени към новаторски идеи, като по този начин се намери противодействие на сходството на мнения на членовете, също познато като „групово мислене“. По този начин то допринася за ефективен надзор на управлението и успешно управление на предприятието. Следователно е важно да се повиши прозрачността по отношение на прилаганата политика за многообразие. По този начин пазарът ще бъде информиран за практиките за корпоративно управление и ще окаже индиректен натиск върху предприятията за по-многообразни управителни съвети.
(19)
Задължението да оповестяват политиката за многообразие по отношение на административните, управителните и надзорните органи във връзка с аспекти като например възраст, пол или образование и професионален опит следва да се прилага само за някои големи предприятия. Оповестяването на политиката за многообразие следва да бъде част от декларацията за корпоративно управление, както е установено в член 20 от Директива 2013/34/ЕС. Ако не се прилага политика за многообразие, не следва да съществува задължение да се въвежда такава, но декларацията за корпоративно управление следва да включва ясно обяснение защо това е така.
(20)
Отбелязват се инициативите на равнището на Съюза, включително отчитането по държави за няколко сектора, както и споменаването, направено от Европейския съвет в заключенията му от 22 май 2013 г. и от 19 и 20 декември 2013 г. на отчитане по държави от страна на големи дружества и групи, а също така подобните разпоредби в Директива 2013/36/ЕС на Европейския парламент и на Съвета (4), както и международните усилия за повишаване на прозрачността в областта на финансовото отчитане. В контекста на Г-8 и Г-20 беше поискано от ОИСР да изготви стандартизиран образец за отчитане, в който многонационалните предприятия да отчитат пред данъчните органи къде по света те реализират печалбата си и къде плащат данъци. Тези нови аспекти допълват предложенията, съдържащи се в настоящата директива, като са подходящи мерки за съответните си цели.
(21)
Доколкото целта на настоящата директива, а именно да се повиши полезността, последователността и съпоставимостта на информацията, оповестявана от някои големи предприятия и групи в целия Съюз, не може да бъде постигната в достатъчна степен от държавите членки, а поради своя ефект може да бъде по-добре постигната на равнището на Съюза, Съюзът може да приеме мерки в съответствие с принципа на субсидиарност, уреден в член 5 от Договора за Европейския съюз. В съответствие с принципа на пропорционалност, уреден в същия член, настоящата директива не надхвърля необходимото за постигане на тази цел.
(22)
Настоящата директива зачита основните права и съблюдава принципите, признати в частност от Хартата на основните права на Европейския съюз, включително правото на свободна стопанска инициатива, правото на зачитане на личния живот и защитата на личните данни. Настоящата директива трябва да се прилага в съответствие с тези права и принципи.
(23)
Поради това Директива 2013/34/ЕС следва да бъде съответно изменена,
ПРИЕХА НАСТОЯЩАТА ДИРЕКТИВА:
Член 1
Изменения на Директива 2013/34/ЕС
Директива 2013/34/ЕС се изменя, както следва:
1)
Вмъква се следният член:
„Член 19а
Нефинансова декларация
1. Големите предприятия, които са дружества, извършващи дейност от обществен интерес, и които към датите на своите балансови отчети надвишават критерия за среден брой служители през финансовата година от 500 човека, включват в доклада за дейността нефинансова декларация, съдържаща информация в степен, необходима за разбиране на развитието, резултатите, състоянието на предприятието и въздействието на неговата дейност, отнасяща се като минимум до екологичните и социалните въпроси и въпросите, свързани със служителите, зачитането на правата на човека, борбата с корупцията и подкупите, включително:
a)
кратко описание на бизнес модела на предприятието;
б)
описание на политиките, следвани от предприятието по отношение на тези въпроси, включително извършените процеси на надлежна проверка;
в)
резултата от тези политики;
г)
основните рискове, свързани с тези въпроси и имащи отношение към дейностите на предприятието, включително, когато е приложимо и пропорционално, неговите стопански отношения, продукти или услуги, които има вероятност да предизвикат неблагоприятни въздействия в тези области, и начина, по който предприятието управлява тези рискове;
д)
нефинансови ключови показатели за резултата от дейността, имащи отношение към конкретната стопанска дейност.
Когато предприятието не следва политиките по отношение на един или няколко от тези въпроси, нефинансовата декларация представя ясно и аргументирано обяснение за това.
Нефинансовата декларация, посочена в първа алинея, включва по целесъобразност и препратки и допълнителни обяснения за сумите, отчетени в годишните финансови отчети.
Държавите членки могат да разрешават да бъде пропускана информация, свързана с предстоящи промени или въпроси в процес на договаряне, в изключителни случаи, когато според надлежно обоснованото становище на членовете на административните, управителните и надзорните органи, действащи в рамките на компетенциите, които са им възложени съгласно националното право, и носещи колективна отговорност за това становище, оповестяването на подобна информация би било в сериозна вреда на търговската позиция на предприятието, при условие че подобен пропуск не пречи на обективното и балансирано разбиране на развитието, резултатите, състоянието на предприятието и въздействието на неговата дейност.
При изискването за оповестяване на информацията, посочена в първа алинея, държавите членки предвиждат предприятията да могат да се позовават на национални, основани на нормите на Съюза или международни рамки, като в такъв случай предприятията уточняват на кои конкретни рамки се позовават.
2. Предприятията, изпълняващи задължението по параграф 1, се считат за изпълнили задължението, свързано с анализа на нефинансова информация, установено в член 19, параграф 1, трета алинея.
3. Предприятие, което е дъщерно предприятие, се освобождава от задълженията, установени в параграф 1, ако това предприятие и неговите дъщерни предприятия са включени в консолидирания доклад за дейността или отделния доклад на друго предприятие, съставен в съответствие с член 29 и с настоящия член.
4. Когато дадено предприятие подготвя отделен доклад, отнасящ се за същата финансова година, независимо дали се позовава на национални, основани на нормите на Съюза или международни рамки, и обхващащ информацията, изисквана за нефинансовата декларация, предвидена в параграф 1, държавите членки могат да освободят това предприятие от задължението за изготвяне на нефинансова декларация, предвидено в параграф 1, при условие че този отделен доклад:
a)
се публикува заедно с доклада за дейността в съответствие с член 30; или
б)
се прави обществено достъпен в рамките на разумен срок, не по-дълъг от шест месеца след датата на счетоводния баланс, на уебсайта на предприятието, като това се посочва в доклада за дейността.
Параграф 2 се прилага mutatis mutandis за предприятията, които изготвят отделен доклад, както е посочено в първа алинея от настоящия параграф.
5. Държавите членки гарантират, че одиторът или одиторското дружество, които извършват задължителен одит, проверяват дали е предоставена нефинансовата декларация по параграф 1, или дали е предоставен отделният доклад по параграф 4.
6. Държавите членки могат да въведат изискване информацията в нефинансовата декларация по параграф 1 или в отделния доклад по параграф 4 да се проверява от независим доставчик на одитни услуги.“
2)
Член 20 се изменя, както следва:
a)
в параграф 1 се добавя следната буква:
„ж)
описание на политиката на многообразие, прилагана по отношение на административните, управителните и надзорните органи на предприятието във връзка с аспекти като например възраст, пол или образование и професионален опит, целите на тази политика на многообразие, как е била приложена и резултатите през отчетния период. Ако не се прилага такава политика, декларацията съдържа обяснение относно причините за това.“
;
б)
параграф 3 се заменя със следното:
„3. Одиторът или одиторското дружество, които извършват задължителен одит, изразяват становище в съответствие с член 34, параграф 1, втора алинея относно информацията, подготвяна по параграф 1, букви в) и г) от настоящия член, и проверяват дали е представена информацията по параграф 1, букви а), б), д), е) и ж) от настоящия член.“
;
в)
параграф 4 се заменя със следното:
„4. Държавите членки могат да освободят посочените в параграф 1 предприятия, емитирали само ценни книжа, различни от акции, допуснати до търговия на регулиран пазар по смисъла на член 4, параграф 1, точка 14 от Директива 2004/39/ЕО, от прилагането на параграф 1, букви а), б), д), е) и ж) от настоящия член, освен ако такива предприятия са емитирали акции, които се търгуват в многостранна търговска система по смисъла на член 4, параграф 1, точка 15 от Директива 2004/39/ЕО.“
;
г)
добавя се следният параграф:
„5. Независимо от член 40 за малките и средните предприятия не се прилага параграф 1, буква ж).“
3)
Вмъква се следният член:
„Член 29а
Консолидирана нефинансова декларация
1. Дружества, извършващи дейност в обществен интерес, които са предприятия майки на голяма група, надхвърляща към датите на своя балансов отчет на консолидирана основа критерия за среден брой на служителите през финансовата година от 500 човека, включват в консолидирания доклад за дейността консолидирана нефинансова декларация, съдържаща информация в степен, необходима за разбиране на развитието, резултатите, състоянието на групата и въздействието на нейната дейност, отнасяща се като минимум до екологичните и социалните въпроси и въпросите, свързани със служителите, зачитането на правата на човека, борбата с корупцията и подкупите, включително:
a)
кратко описание на бизнес модела на групата;
б)
описание на политиките, следвани от групата по отношение на тези въпроси, включително извършените процеси на надлежна проверка;
в)
резултата от тези политики;
г)
основните рискове, свързани с тези въпроси и имащи отношение към дейностите на групата, включително, когато е приложимо и пропорционално, нейните стопански отношения, продукти или услуги, които има вероятност да предизвикат неблагоприятни въздействия в тези области, и начина, по който групата управлява тези рискове;
д)
нефинансови ключови показатели за резултата от дейността, имащи отношение към конкретната стопанска дейност.
Когато групата не следва политиките по отношение на един или няколко от тези въпроси, консолидираната нефинансова декларация представя ясно и аргументирано обяснение за това.
Консолидираната нефинансова декларация, посочена в първа алинея, също така по целесъобразност включва препратки и допълнителни обяснения за сумите, отчетени в консолидираните финансови отчети.
Държавите членки могат да позволят да бъде пропускана информация, свързана с предстоящи промени или въпроси в процес на договаряне в изключителни случаи, когато според надлежно обоснованото становище на членовете на административните, управителните и надзорните органи, действащи в рамките на компетенциите, които са им възложени съгласно националното право и носещи колективна отговорност за това становище, оповестяването на подобна информация би било в сериозна вреда на търговската позиция на групата, при условие че подобен пропуск не пречи на обективното и балансирано разбиране за развитието, резултатите, състоянието на групата и въздействието на нейната дейност.
При изискването за оповестяване на информацията, посочена в първа алинея, държавите членки предвиждат предприятието майка да може да се позовава на национални, основани на нормите на Съюза или международни рамки и в такъв случай предприятието майка уточнява на кои конкретни рамки се позовава.
2. Предприятие майка, изпълняващо задължението по параграф 1, се счита за изпълнило задължението, свързано с анализа на нефинансова информация, посочено в член 19, параграф 1, трета алинея и в член 29.
3. Предприятие майка, което също така е дъщерно предприятие, се освобождава от задължението, установено в параграф 1, ако същото освободено предприятие майка и неговите дъщерни предприятия са включени в консолидирания доклад за дейността или в отделния доклад на друго предприятие, съставен в съответствие с член 29 и с настоящия член.
4. Когато дадено предприятие майка изготвя отделен доклад за същата финансова година, който се отнася до цялата група, независимо дали той се позовава на национални, основани на нормите на Съюза или международни рамки, и обхваща информацията, изисквана за консолидираната нефинансова декларация, както е предвидено в параграф 1, държавите членки могат да освободят това предприятие майка от задължението за изготвяне на консолидираната нефинансова декларация, предвидена в параграф 1, при условие че подобен отделен доклад:
a)
се публикува заедно с консолидирания доклад за дейността в съответствие с член 30; или
б)
се прави обществено достъпен в рамките на разумен срок, не по-дълъг от шест месеца след датата на балансовия отчет, на уебсайта на предприятието майка, като това се посочва в консолидирания доклад за дейността.
Параграф 2 се прилага mutatis mutandis за предприятията, които изготвят отделен доклад, както е посочено в първа алинея от настоящия параграф.
5. Държавите членки гарантират, че одиторът или одиторското дружество, които извършват задължителен одит, проверяват дали е предоставена консолидираната нефинансова декларация по параграф 1 или дали е предоставен отделният доклад по параграф 4.
6. Държавите членки могат да въведат изискване информацията в консолидираната нефинансова декларация по параграф 1 или в отделния доклад по параграф 4 да се проверява от независим доставчик на одитни услуги.“
4)
В член 33 параграф 1 се заменя със следното:
„1. Държавите членки гарантират, че членовете на административните, управителните и надзорните органи на дадено предприятие, като действат в рамките на компетенциите, които са им възложени съгласно националното право, имат колективно задължение да направят необходимото:
a)
годишните финансови отчети, докладът за дейността, декларацията за корпоративно управление, когато е предоставена отделно, и докладът по член 19а, параграф 4; както и
б)
консолидираните финансови отчети, консолидираните доклади за дейността, консолидираната декларация за корпоративно управление, когато е предоставена отделно, и докладът по член 29а, параграф 4,
да се съставят и публикуват в съответствие с изискванията на настоящата директива и когато е приложимо, с международните счетоводни стандарти, приети в съответствие с Регламент (ЕО) № 1606/2002.“
5)
В член 34 се добавя следният параграф:
„3. Настоящият член не се прилага за нефинансовата декларация по член 19а, параграф 1 и консолидираната нефинансова декларация по член 29а, параграф 1 или за отделните доклади по член 19а, параграф 4 и член 29а, параграф 4.“
6)
В член 48 преди последната алинея се вмъква следната алинея:
„Докладът също така разглежда, при отчитане на промените в ОИСР и резултатите от свързани европейски инициативи, възможността за въвеждане на задължение, изискващо големите предприятия да изготвят годишен доклад по държави за всяка държава членка и трета държава, в която извършват дейност, съдържащ информация, отнасяща се като минимум до реализираните печалби, платените данъци върху печалбите и получените публични субсидии.“
Член 2
Насоки относно отчитането
Комисията изготвя незадължителни насоки относно методологията за докладване на нефинансова информация, включително нефинансови ключови показатели за резултата от дейността, с общ и секторен характер, с цел да се способства за подходящо, полезно и съпоставимо оповестяване на нефинансова информация от предприятията. При осъществяването на тези действия Комисията провежда консултации със съответните заинтересовани страни.
Комисията публикува насоките до 6 декември 2016 г.
Член 3
Преглед
Комисията представя доклад на Европейския парламент и на Съвета относно прилагането на настоящата директива, включващ, наред с други аспекти, нейния обхват, по-специално по отношение на големите предприятия, които не са регистрирани за търговия на регулиран пазар, нейната ефективност и предоставеното равнище на насоки и методи. Докладът се публикува до 6 декември 2018 г. и при необходимост се придружава от законодателни предложения.
Член 4
Транспониране
1. Държавите членки въвеждат в сила законовите, подзаконовите и административните разпоредби, необходими, за да се съобразят с настоящата директива до 6 декември 2016 г. Те незабавно съобщават на Комисията за това.
Държавите членки предвиждат разпоредбите на първа алинея да се прилагат за всички предприятия, попадащи в обхвата на член 1, за финансовата година, започваща на 1 януари 2017 г., или през календарната 2017 година.
Когато държавите членки приемат тези разпоредби, в тях се съдържа позоваване на настоящата директива или то се извършва при официалното им публикуване. Условията и редът на позоваване се определят от държавите членки.
2. Държавите членки съобщават на Комисията текста на основните разпоредби от националното право, които те приемат в областта, уредена с настоящата директива.
Член 5
Влизане в сила
Настоящата директива влиза в сила на двадесетия ден след публикуването ѝ в Официален вестник на Европейския съюз.
Член 6
Адресати
Адресати на настоящата директива са държавите членки.
Съставено в Страсбург на 22 октомври 2014 година.
DIREKTIVA 2014/95/EU EVROPSKEGA PARLAMENTA IN SVETA
z dne 22. oktobra 2014
o spremembi Direktive 2013/34/EU glede razkritja nefinančnih informacij in informacij o raznolikosti nekaterih velikih podjetij in skupin
(Besedilo velja za EGP)
EVROPSKI PARLAMENT IN SVET EVROPSKE UNIJE STA -
ob upoštevanju Pogodbe o delovanju Evropske unije in zlasti člena 50(1) Pogodbe,
ob upoštevanju predloga Evropske komisije,
po posredovanju osnutka zakonodajnega akta nacionalnim parlamentom,
ob upoštevanju mnenja Evropskega ekonomsko-socialnega odbora (1),
v skladu z rednim zakonodajnim postopkom (2),
ob upoštevanju naslednjega:
(1)
Komisija je v svojem sporočilu z naslovom „Akt za enotni trg - Dvanajst pobud za okrepitev rasti in zaupanja -,Skupaj za novo rast'“, ki je bilo sprejeto 13. aprila 2011, ugotovila, da je treba preglednost socialnih in okoljskih informacij, ki jih dajejo na voljo podjetja v vseh sektorjih, dvigniti na primerljivo visoko raven v vseh državah članicah. To je popolnoma skladno z možnostjo, da lahko države članice, če je ustrezno, zahtevajo dodatno izboljšanje preglednosti nefinančnih informacij v podjetjih, pri čemer gre za proces, ki po svoji naravi nikoli ni zaključen.
(2)
Komisija je v svojem sporočilu z naslovom „Obnovljena strategija EU za družbeno odgovornost podjetij za obdobje 2011-2014“, ki je bilo sprejeto 25. oktobra 2011, ponovno poudarila potrebo po izboljšanem razkrivanju socialnih in okoljskih informacij podjetij s predstavitvijo zakonodajnega predloga na tem področju.
(3)
Evropski parlament je v svojih resolucijah z dne 6. februarja 2013 o družbeni odgovornosti gospodarskih družb: upravičljivo, pregledno in odgovorno poslovno ravnanje in trajnostna rast ter o spodbujanju interesov družbe in poti k trajnostnemu in vključujočemu okrevanju priznal, kako pomembno je, da podjetja širijo informacije o trajnosti, kot so socialni in okoljski dejavniki, za prepoznavanje tveganj za trajnost in krepitev zaupanja vlagateljev in potrošnikov. Dejansko je razkritje nefinančnih informacij nujen korak k obvladovanju prehoda na trajnostno globalno gospodarstvo, ki povezuje dolgoročno donosnost s socialno pravičnostjo in varstvom okolja. V tem pogledu razkritje nefinančnih informacij pripomore k merjenju, spremljanju in upravljanju uspešnosti podjetij ter njihovega vpliva na družbo. Zato je Evropski parlament Komisijo pozval, naj predloži zakonodajni predlog o razkritju nefinančnih informacij podjetij, ki bo omogočal visoko stopnjo prožnosti pri ukrepanju, da bo mogoče upoštevati večdimenzionalno naravo družbene odgovornosti podjetij in raznovrstnost politik družbene odgovornosti podjetij, ki jih izvajajo podjetja, in ustrezno stopnjo primerljivosti, da bo zadovoljevala potrebe vlagateljev in drugih zainteresiranih strani ter potrebo, da se potrošnikom zagotovi enostaven dostop do informacij o vplivu podjetij na družbo.
(4)
Usklajenost nacionalnih določb o razkrivanju nefinančnih informacij v zvezi z nekaterimi velikimi podjetji je enako pomembna za interese podjetij, delničarjev in drugih zainteresiranih strani. Uskladitev na navedenih področjih je potrebna, ker večina teh podjetij posluje v več kot eni državi članici.
(5)
Vzpostaviti je treba tudi določeno minimalno pravno zahtevo glede obsega informacij, ki bi jih morala podjetja v Uniji dati na voljo javnosti in organom. Podjetja, zajeta v tej direktivi, bi morala pošteno in celovito prikazati svoje politike, rezultate in tveganja.
(6)
Za izboljšanje skladnosti in primerljivosti razkritih nefinančnih informacij v Uniji bi morala nekatera velika podjetja pripraviti izjavo o nefinančnem poslovanju, v kateri bi morale biti navedene informacije vsaj o okoljskih, socialnih in kadrovskih zadevah, o spoštovanju človekovih pravic ter o zadevah v zvezi z bojem proti korupciji in podkupovanju. V tako izjavo bi bilo treba vključiti opis politik, rezultatov in tveganj na tem področju, izjava pa bi morala biti priložena poslovnemu poročilu zadevnega podjetja. Izjava o nefinančnem poslovanju bi morala vključevati tudi informacije o postopkih skrbnega pregleda, ki jih izvaja podjetje, tudi o njegovih dobavnih in podizvajalskih verigah, kjer je to ustrezno in sorazmerno, da bi tako opredelili, preprečili in omejili obstoječe in potencialne škodljive učinke. Države članice bi morale imeti možnost, da podjetja, za katera velja ta direktiva, izvzamejo iz obveznosti pripraviti izjavo o nefinančnem poslovanju, kadar se pripravi ločeno poročilo, ki se nanaša na isto poslovno leto in vsebuje iste informacije.
(7)
Kadar se od podjetij zahteva priprava izjave o nefinančnem poslovanju, bi morala taka izjava v zvezi z okoljskimi zadevami vsebovati podrobnosti o prisotnih in predvidljivih vplivih dejavnosti podjetja na okolje in, po potrebi, na zdravje in varnost ter podrobnosti o uporabi obnovljivih in/ali neobnovljivih virov energije, emisijah toplogrednih plinov, rabi vode in onesnaževanju zraka. Na področju socialnih in kadrovskih zadev se lahko informacije v izjavi nanašajo na ukrepe za zagotavljanje enakosti med spoloma, izvajanje temeljnih konvencij Mednarodne organizacije dela, delovne pogoje, socialni dialog, spoštovanje pravice delavcev do obveščenosti in posvetovanja, spoštovanje sindikalnih pravic, varnost in zdravje pri delu, dialog z lokalnimi skupnostmi in/ali sprejete ukrepe za zagotavljanje varstva in razvoja teh skupnosti. Na področju človekovih pravic, preprečevanja korupcije in podkupovanja bi lahko izjava o nefinančnem poslovanju vsebovala informacije o preprečevanju kršitev človekovih pravic in/ali o vzpostavljenih instrumentih za boj proti korupciji in podkupovanju.
(8)
Podjetja, za katera velja ta direktiva, bi morala zagotoviti primerne informacije v zvezi z zadevami, ki izstopajo kot tiste, ki bodo najverjetneje uresničile glavna tveganja resnih vplivov, skupaj s tistimi, ki so se že uresničila. Resnost takih učinkov bi morali presojati glede na njihovo razsežnost in pomembnost. Tveganja za škodljive učinke lahko izvirajo iz lastnih dejavnosti podjetja ali so povezana z njegovim delovanjem, pa tudi z njegovimi proizvodi, storitvami ali poslovnimi odnosi, kjer je to ustrezno in sorazmerno, vključno z dobavnimi in podizvajalskimi verigami. To ne bi smelo povzročiti nepotrebnega dodatnega upravnega bremena za mala in srednja podjetja (MSP).
(9)
Velika podjetja, za katera velja ta direktiva, lahko te informacije zagotovijo na podlagi nacionalnih okvirov, okvirov Unije, kot je sistem Skupnosti za okoljsko ravnanje in presojo (EMAS), ali mednarodnih okvirov, na primer pobude Združenih narodov (ZN) za globalni dogovor, vodilnih načel o podjetjih in človekovih pravicah: izvajanje okvira ZN za „varovanje, spoštovanje in pomoč“, smernic Organizacije za gospodarsko sodelovanje in razvoj (OECD) za večnacionalna podjetja, standarda ISO 26000 Mednarodne organizacije za standardizacijo, tristranske deklaracije o načelih večnacionalnih podjetij in socialne politike Mednarodne organizacije dela, pobude za globalno poročanje ali drugih priznanih mednarodnih okvirov.
(10)
Države članice bi morale zagotoviti obstoj primernih in učinkovitih sredstev, ki zagotavljajo, da podjetja razkrivajo nefinančne informacije v skladu s to direktivo. Zato bi morale države članice zagotoviti učinkovite nacionalne postopke, s katerimi se uveljavlja izpolnjevanje obveznosti iz te direktive, ter poskrbeti, da so ti postopki na voljo vsem fizičnim in pravnim osebam, ki imajo v skladu z nacionalnim pravom pravni interes za zagotavljanje spoštovanja določb te direktive.
(11)
V odstavku 47 končnega dokumenta konference ZN Rio+20 z naslovom „Prihodnost, ki si jo želimo“, se priznava pomen trajnostnega poročanja podjetij in spodbuja podjetja, naj obravnavajo vključitev informacij o trajnosti v cikel poročanja, kjer je to ustrezno. Poleg tega se industrijo, zainteresirane vlade in zadevne zainteresirane strani spodbuja, naj, kadar je to ustrezno, s pomočjo sistema ZN razvijejo modele najboljše prakse in omogočijo lažje sprejemanje ukrepov za vključevanje finančnih in nefinančnih informacij ob upoštevanju izkušenj, pridobljenih med izvajanjem obstoječih okvirov.
(12)
Dostop vlagateljev do nefinančnih informacij je korak naprej k doseganju cilja, da se do leta 2020 v okviru časovnega načrta za Evropo, gospodarno z viri, vzpostavijo tržne in politične spodbude, ki nagrajujejo poslovne naložbe v učinkovitost.
(13)
Evropski svet je v svojih sklepih s 24. in 25. marca 2011 pozval k splošnemu zmanjšanju regulativnega bremena, zlasti za MSP, na evropski in nacionalni ravni ter predlagal ukrepe za povečanje produktivnosti, cilj strategije Evropa 2020 za pametno, trajnostno in vključujočo rast pa je izboljšati poslovno okolje za MSP in spodbujati uveljavljanje MSP na mednarodni ravni. Zato bi se morale nove zahteve o razkritju v skladu z načelom „najprej pomisli na male“ uporabljati samo za določena velika podjetja in skupine.
(14)
Področje uporabe teh zahtev o razkritju nefinančnih informacij bi bilo treba opredeliti glede na povprečno število zaposlenih, bilančno vsoto in čisti promet. MSP bi morala biti izvzeta iz dodatnih zahtev, obveznost razkritja izjave o nefinančnem poslovanju pa bi morala veljati samo za velika podjetja, ki so subjekti javnega interesa, ter za subjekte javnega interesa, ki so nadrejeno podjetje velike skupine, v obeh primerih pa je povprečno število zaposlenih večje od 500, kadar gre za skupino na konsolidirani podlagi. To državam članicam ne bi smelo preprečiti, da zahtevajo razkritje nefinančnih informacij od podjetij in skupin, ki niso podjetja, za katere velja ta direktiva.
(15)
Številna podjetja, ki spadajo na področje uporabe Direktive 2013/34/EU Evropskega parlamenta in Sveta (3), so člani skupin podjetij. Konsolidirana poslovna poročila bi morala biti sestavljena tako, da se lahko informacije o takih skupinah podjetij sporočijo članom in tretjim osebam. Nacionalno pravo, ki ureja konsolidirana poslovna poročila, bi zato moralo biti usklajeno, da bi omogočilo doseganje cilja primerljivosti in skladnosti informacij, ki bi jih podjetja v Uniji morala objavljati.
(16)
Zakoniti revizorji in revizijska podjetja bi morali zgolj preveriti, da je bila predložena izjava o nefinančnem poslovanju ali ločeno poročilo. Poleg tega bi morale imeti države članice možnost zahtevati, da informacije v izjavi o nefinančnem poslovanju ali v ločenem poročilu preveri neodvisni izvajalec storitev dajanja zagotovil.
(17)
Da bi podjetjem olajšali razkrivanje nefinančnih informacij, bi morala Komisija pripraviti nezavezujoče smernice, vključno s splošnimi in sektorskimi nefinančnimi ključnimi kazalniki uspešnosti. Komisija bi morala upoštevati obstoječe primere najboljših praks, mednarodni razvoj dogodkov in rezultate s tem povezanih pobud Unije. Komisija bi morala opraviti ustrezna posvetovanja, med drugim z ustreznimi zainteresiranimi stranmi. Kar zadeva okoljske vidike, bi morala Komisija zajeti vsaj rabo zemljišč, vode in materialov ter emisije toplogrednih plinov.
(18)
Raznolikost sposobnosti in stališč članov upravnih, poslovodnih in nadzornih organov podjetij omogoča dobro razumevanje poslovne organizacije in zadev zadevnih podjetij. Člani teh organov lahko zato na konstruktiven način preizkušajo odločitve poslovodstva in so bolj odprti za inovativne zamisli, s čimer se preprečijo podobna stališča članov, kar je znano tudi kot pojav „skupinskega razmišljanja“. Raznolikost zato prispeva k učinkovitemu nadzoru poslovodstva in uspešnemu upravljanju podjetja. Zato je pomembno izboljšati preglednost politike raznolikosti, ki se izvaja. Tako bi bil trg obveščen o praksah upravljanja podjetij, ta pa bi bila pod posrednim pritiskom glede oblikovanja bolj raznolikih odborov.
(19)
Obveznost razkritja politik raznolikosti v zvezi z upravnimi, poslovodnimi in nadzornimi organi glede vidikov, kot so na primer starost, spol ali izobrazba in poklicne izkušnje, bi morala veljati samo za nekatera velika podjetja. Razkritje politike raznolikosti bi moralo biti vključeno v izjavo o upravljanju podjetja, kakor je določeno v členu 20 Direktive 2013/34/EU. Če se politika raznolikosti ne izvaja, njena uvedba ne bi smela biti obvezna, vendar bi morala izjava o upravljanju podjetja vsebovati jasno obrazložitev, zakaj se ne uvede.
(20)
Ugotavlja se, da obstajajo pobude na ravni Unije, vključno s poročanjem po posameznih državah za več sektorjev, da se je Evropski svet v svojih sklepih z 22. maja 2013 ter 19. in 20. decembra 2013 skliceval na poročanje po posameznih državah s strani velikih družb in skupin, da Direktiva 2013/36/EU Evropskega parlamenta in Sveta (4) vsebuje podobne določbe ter da obstajajo mednarodna prizadevanja za izboljšanje preglednosti finančnega poročanja. OECD je bila v okviru skupine G8 in G20 pozvana, da pripravi standardizirano podlago za poročanje, s katero bodo večnacionalna podjetja poročala davčnim organom po svetu, kjer ustvarjajo dobičke in plačujejo davke. Ta razvoj dogodkov dopolnjuje predloge iz te direktive, pri čemer gre v obeh primerih za primerne ukrepe glede na njihov namen.
(21)
Ker cilja te direktive, in sicer izboljšati ustreznost, skladnost in primerljivost informacij, ki jih razkrijejo določena velika podjetja in skupine v Uniji, države članice ne morejo zadovoljivo doseči, temveč se zaradi učinka lažje doseže na ravni Unije, lahko Unija sprejme ukrepe v skladu z načelom subsidiarnosti iz člena 5 Pogodbe o Evropski uniji. V skladu z načelom sorazmernosti iz navedenega člena ta direktiva ne presega tistega, kar je potrebno za doseganje navedenega cilja.
(22)
Ta direktiva spoštuje temeljne pravice in upošteva načela, ki jih priznava zlasti Listina Evropske unije o temeljnih pravicah, vključno s svobodo gospodarske pobude, spoštovanjem zasebnega življenja ter varstvom osebnih podatkov. To direktivo je treba izvajati v skladu s temi pravicami in načeli.
(23)
Direktivo 2013/34/EU bi bilo zato treba ustrezno spremeniti -
SPREJELA NASLEDNJO DIREKTIVO:
Člen 1
Spremembe Direktive 2013/34/EU
Direktiva 2013/34/EU se spremeni:
1.
vstavi se naslednji člen:
„Člen 19a
Izjava o nefinančnem poslovanju
1. Velika podjetja, ki so subjekti javnega interesa in katerih povprečno število zaposlenih v poslovnem letu je na dan bilance stanja večje od 500, v poslovno poročilo vključijo tudi izjavo o nefinančnem poslovanju, ki, kolikor je potrebno za razumevanje razvoja, uspešnosti in položaja podjetja ter učinka njegovih dejavnosti, vsebuje vsaj informacije o okoljskih, socialnih in kadrovskih zadevah, spoštovanju človekovih pravic ter zadevah v zvezi z bojem proti korupciji in podkupovanju, vključno z/s:
(a)
kratkim opisom poslovnega modela podjetja;
(b)
opisom politik podjetja glede navedenih zadev, med drugim v zvezi z izvajanjem postopkov skrbnega pregleda;
(c)
rezultati teh politik;
(d)
glavnimi tveganji v zvezi z navedenimi zadevami, ki so povezana z dejavnostmi podjetja, vključno z njegovimi poslovnimi odnosi, proizvodi ali storitvami, kadar je to ustrezno in sorazmerno, ki bi lahko povzročili resne škodljive učinke na teh področjih, ter načini, kako podjetje upravlja ta tveganja;
(e)
ključnimi nefinančnimi kazalniki uspešnosti, pomembnimi za posamezne dejavnosti.
Kadar podjetje ne izvaja politik v zvezi z eno ali več navedenimi zadevami, to v izjavi o nefinančnem poslovanju jasno in utemeljeno obrazloži.
Kadar je to ustrezno, izjava o nefinančnem poslovanju iz prvega pododstavka vsebuje tudi sklice na zneske v letnih računovodskih izkazih in dodatna pojasnila v zvezi z njimi.
V izjemnih primerih, ko bi glede na ustrezno utemeljeno mnenje članov upravnega, poslovodnega in nadzornega organa, ki delujejo v okviru pristojnosti, ki jim jih podeljuje nacionalno pravo, in so skupno odgovorni za to mnenje, razkritje informacij o predvidenih dogodkih ali zadevah, ki so predmet tekočih pogajanj, resno škodovalo poslovnemu položaju podjetja, lahko države članice dovolijo, da se takšne informacije izpustijo, če to ne onemogoči poštenega in uravnoteženega razumevanja razvoja, uspešnosti in položaja podjetja ter učinka njegovih dejavnosti.
Države članice določijo, da lahko podjetje zahtevane informacije iz prvega pododstavka razkrije na podlagi nacionalnih okvirov, okvirov Unije ali mednarodnih okvirov in v tem primeru navede, katere okvire je uporabilo.
2. Za podjetja, ki izpolnjujejo zahteve iz odstavka 1, se šteje, da so izpolnila obveznost glede analize nefinančnih informacij iz tretjega pododstavka člena 19(1).
3. Podjetje, ki je odvisno podjetje, je izvzeto iz obveznosti iz odstavka 1, če so podjetje in njegova odvisna podjetja vključena v konsolidirano poslovno poročilo ali ločeno poročilo drugega podjetja, pripravljeno v skladu s členom 29 in tem členom.
4. Kadar podjetje pripravlja ločeno poročilo za isto poslovno leto, ne glede na to, ali na podlagi nacionalnih okvirov, okvirov Unije ali mednarodnih okvirov, ki zajema informacije, potrebne za izjavo o nefinančnem poslovanju iz odstavka 1, lahko države članice to podjetje izvzamejo iz obveznosti priprave izjave o nefinančnem poslovanju, določene v odstavku 1, če se tako ločeno poročilo:
(a)
objavi skupaj s poslovnim poročilom v skladu s členom 30, ali
(b)
objavi na spletnem mestu podjetja v razumnem roku, ki ne presega šest mesecev po dnevu bilance stanja, poslovno poročilo pa se nanj sklicuje.
Odstavek 2 se smiselno uporablja za podjetja, ki pripravljajo ločeno poročilo iz prvega pododstavka tega odstavka.
5. Države članice zagotovijo, da zakoniti revizor ali revizijsko podjetje preveri, ali je bila predložena izjava o nefinančnem poslovanju iz odstavka 1 ali ločeno poročilo iz odstavka 4.
6. Države članice lahko zahtevajo, da informacije, navedene v izjavi o nefinančnem poslovanju iz odstavka 1 ali ločenem poročilu iz odstavka 4, preveri neodvisni izvajalec storitev dajanja zagotovil.“
;
2.
člen 20 se spremeni:
(a)
v odstavku 1 se doda naslednja točka:
„(g)
opis politike raznolikosti, ki se izvaja v zvezi z upravnimi, poslovodnimi in nadzornimi organi podjetja glede vidikov, kot so na primer starost, spol ali izobrazba in poklicne izkušnje, ciljev in načinov izvajanja te politike raznolikosti ter rezultatov v obdobju poročanja. Če se taka politika ne izvaja, se v izjavi za to navede obrazložitev.“
;
(b)
odstavek 3 se nadomesti z naslednjim:
„3. Zakoniti revizor ali revizijsko podjetje poda mnenje v skladu z drugim pododstavkom člena 34(1) v zvezi z informacijami, pripravljenimi na podlagi točk (c) in (d) odstavka 1 tega člena, ter preveri, ali so bile zagotovljene informacije iz točk (a), (b), (e), (f) in (g) odstavka 1 tega člena.“
;
(c)
odstavek 4 se nadomesti z naslednjim:
„4. Države članice lahko podjetja iz odstavka 1, ki so izdala le vrednostne papirje, ki niso delnice, sprejete v trgovanje na reguliranem trgu v smislu točke 14 člena 4(1) Direktive 2004/39/ES, izvzamejo iz uporabe točk (a), (b), (e), (f) in (g) odstavka 1 tega člena, razen če so takšna podjetja izdala delnice, s katerimi se trguje v večstranskem sistemu trgovanja v smislu točke 15 člena 4(1) Direktive 2004/39/ES.“
;
(d)
doda se naslednji odstavek:
„5. Ne glede na člen 40 se točka (g) odstavka 1 ne uporablja za mala in srednja podjetja.“
;
3.
vstavi se naslednji člen:
„Člen 29a
Konsolidirana izjava o nefinančnem poslovanju
1. Subjekti javnega interesa, ki so obvladujoča podjetja velike skupine, katere povprečno število zaposlenih v poslovnem letu je na dan bilance stanja na konsolidirani podlagi večje od 500, v konsolidirano poslovno poročilo vključijo tudi konsolidirano izjavo o nefinančnem poslovanju, ki, kolikor je potrebno za razumevanje razvoja, uspešnosti in položaja skupine ter učinka njenih dejavnosti, vsebuje vsaj informacije o okoljskih, socialnih in kadrovskih zadevah spoštovanju človekovih pravic ter zadevah v zvezi z bojem proti korupciji in podkupovanju, vključno z/s:
(a)
kratkim opisom poslovnega modela skupine;
(b)
opisom politik skupine glede navedenih zadev, med drugim v zvezi z izvajanjem postopkov skrbnega pregleda;
(c)
rezultati teh politik;
(d)
glavnimi tveganji v zvezi z navedenimi zadevami, ki so povezane z dejavnostmi skupine, vključno z njenimi poslovnimi odnosi, proizvodi ali storitvami, kadar je to ustrezno in sorazmerno, ki bi lahko povzročili resne škodljive učinke na teh področjih, ter načini, kako skupina upravlja ta tveganja;
(e)
ključnimi nefinančnimi kazalniki uspešnosti, pomembnimi za posamezne dejavnosti.
Kadar skupina ne izvaja politik v zvezi z eno ali več navedenimi zadevami, to v konsolidirani izjavi o nefinančnem poslovanju jasno in utemeljeno obrazloži.
Kadar je to ustrezno, konsolidirana izjava o nefinančnem poslovanju iz prvega pododstavka vsebuje tudi sklice na zneske v konsolidiranih računovodskih izkazih in dodatna pojasnila v zvezi z njimi.
V izjemnih primerih, ko bi glede na ustrezno utemeljeno mnenje članov upravnega, poslovodnega in nadzornega organa, ki delujejo v okviru pristojnosti, ki jim jih podeljuje nacionalno pravo, in so skupno odgovorni za to mnenje, razkritje informacij o predvidenih dogodkih ali zadevah, ki so predmet tekočih pogajanj, resno škodovalo poslovnemu položaju skupine, lahko države članice dovolijo, da se takšne informacije izpustijo, če to ne onemogoči poštenega in uravnoteženega razumevanja razvoja, uspešnosti in položaja skupine ter učinka njenih dejavnosti.
Države članice določijo, da lahko obvladujoče podjetje zahtevane informacije iz prvega pododstavka razkrije na podlagi nacionalnih okvirov, okvirov Unije ali mednarodnih okvirov in v tem primeru navede, katere okvire je uporabilo.
2. Za obvladujoče podjetje, ki izpolnjuje zahteve iz odstavka 1, se šteje, da je izpolnilo obveznost glede analize nefinančnih informacij iz tretjega pododstavka člena 19(1) in člena 29.
3. Obvladujoče podjetje, ki je hkrati odvisno podjetje, je izvzeto iz obveznosti iz odstavka 1, če so izvzeto obvladujoče podjetje in njegova odvisna podjetja vključena v konsolidirano poslovno poročilo ali ločeno poročilo drugega podjetja, pripravljeno v skladu s členom 29 in tem členom.
4. Kadar obvladujoče podjetje pripravlja ločeno poročilo za isto poslovno leto, v katerega je vključena celotna skupina, ne glede na to, ali na podlagi nacionalnih okvirov, okvirov Unije ali mednarodnih okvirov, ter ki zajema informacije, potrebne za konsolidirano izjavo o nefinančnem poslovanju iz odstavka 1, lahko države članice to obvladujoče podjetje izvzamejo iz obveznosti priprave konsolidirane izjave o nefinančnem poslovanju, določene v odstavku 1, če se tako ločeno poročilo:
(a)
objavi skupaj s konsolidiranim poslovnim poročilom v skladu s členom 30, ali
(b)
objavi na spletnem mestu obvladujočega podjetja v razumnem roku, ki ne presega šest mesecev po dnevu bilance stanja, konsolidirano poslovno poročilo pa se nanj sklicuje.
Odstavek 2 se smiselno uporablja za obvladujoča podjetja, ki pripravljajo ločeno poročilo iz prvega pododstavka tega odstavka.
5. Države članice zagotovijo, da zakoniti revizor ali revizijsko podjetje preveri, ali je bila predložena konsolidirana izjava o nefinančnem poslovanju iz odstavka 1 ali ločeno poročilo iz odstavka 4.
6. Države članice lahko zahtevajo, da informacije, navedene v konsolidirani izjavi o nefinančnem poslovanju iz odstavka 1 ali ločenem poročilu iz odstavka 4, preveri neodvisni izvajalec zavarovalniških storitev.“
;
4.
v členu 33 se odstavek 1 nadomesti z naslednjim:
„1. Države članice zagotovijo, da so člani upravnega, poslovodnega in nadzornega organa podjetja, ki delujejo v okviru pristojnosti, ki jim jih podeljuje nacionalno pravo, skupno odgovorni za zagotavljanje, da se:
(a)
letni računovodski izkazi, poslovno poročilo, izjava o upravljanju podjetja, če je predložena ločeno, in poročilo iz člena 19a(4), ter
(b)
konsolidirani računovodski izkazi, konsolidirana poslovna poročila, konsolidirana izjava o upravljanju podjetja, če je predložena ločeno, in poročilo iz člena 29a(4)
pripravijo in objavijo v skladu z zahtevami iz te direktive in, če je ustrezno, z mednarodnimi računovodskimi standardi, sprejetimi v skladu z Uredbo (ES) št. 1606/2002.“
;
5.
v členu 34 se doda naslednji odstavek:
„3. Ta člen se ne uporablja za izjavo o nefinančnem poslovanju iz člena 19a(1) in konsolidirano izjavo o nefinančnem poslovanju iz člena 29a(1) ali za ločeno poročilo iz členov 19a(4) in 29a(4).“
;
6.
v členu 48 se pred zadnjim odstavkom vstavi naslednji odstavek:
„V poročilu se ob upoštevanju razvoja dogodkov v OECD in rezultatov povezanih evropskih pobud preuči možnost uvedbe obveznosti za velika podjetja, da vsako leto predložijo poročilo po državah za vsako državo članico in tretjo državo, v kateri poslujejo, v katerem so navedene vsaj informacije o ustvarjenem dobičku, plačanem davku na dobiček in prejetih javnih subvencijah.“
Člen 2
Smernice za poročanje
Komisija pripravi nezavezujoče smernice o metodologiji za poročanje o nefinančnih informacijah, vključno s splošnimi in sektorskimi ključnimi nefinančnimi kazalniki uspešnosti, da bi podjetjem olajšala ustrezno, uporabno in primerljivo razkrivanje nefinančnih informacij. Komisija se pri tem posvetuje z ustreznimi zainteresiranimi stranmi.
Komisija objavi smernice do 6. decembra 2016.
Člen 3
Pregled
Komisija Evropskemu parlamentu in Svetu predloži poročilo o izvajanju te direktive, v katerega med drugimi vidiki vključi njeno področje uporabe, zlasti kar zadeva podjetja, ki ne kotirajo na borzi, njeno učinkovitost ter obseg usmeritev in metod, ki so dane na voljo. To poročilo objavi do 6. decembra 2018 in mu po potrebi priloži zakonodajne predloge.
Člen 4
Prenos
1. Države članice uveljavijo zakone in druge predpise, potrebne za uskladitev s to direktivo, do 6. decembra 2016. O tem takoj obvestijo Komisijo.
Države članice določijo, da se določbe iz prvega pododstavka uporabljajo za vsa podjetja s področja uporabe člena 1 za poslovno leto z začetkom 1. januarja 2017 ali v koledarskem letu 2017.
Države članice se v sprejetih predpisih sklicujejo na to direktivo ali pa sklic nanjo navedejo ob njihovi uradni objavi. Način sklicevanja določijo države članice.
2. Države članice sporočijo Komisiji besedila temeljnih določb nacionalne zakonodaje, sprejetih na področju, ki ga ureja ta direktiva.
Člen 5
Začetek veljavnosti
Ta direktiva začne veljati dvajseti dan po objavi v Uradnem listu Evropske unije.
Člen 6
Naslovniki
Ta direktiva je naslovljena na države članice.
V Strasbourgu, 22. oktobra 2014