РЕШЕНИЕ НА КОМИСИЯТА
от 16 октомври 2013 година
относно Държавна помощ № SA.18211 (C 25/2005) (ex NN 21/2005), предоставена от Словашката република на Frucona Košice a.s.
(нотифицирано под номер C(2013) 6261)
(само текстът на словашки език е автентичен)
(текст от значение за ЕИП)
(2014/342/ЕС)
ЕВРОПЕЙСКАТА КОМИСИЯ,
като взе предвид Договора за функционирането на Европейския съюз, и по-специално член 108, параграф 2, първа алинея от него (1),
като прикани заинтересованите страни да представят мненията си съгласно горепосочените разпоредби и като взе предвид техните мнения (2),
като има предвид, че:
I. ПРОЦЕДУРА
1. ПРОИЗВОДСТВОТО ПРЕД КОМИСИЯТА
(1)
С писмо от 15 октомври 2004 г., заведено на 25 октомври 2004 г., Комисията получи жалба относно държавна помощ, за която се твърди, че е предоставена неправомерно на Frucona Košice, a. s.. Жалбоподателят изпрати допълнителна информация на 3 февруари 2005 г. Среща с него се състоя на 24 май 2005 г.
(2)
Въз основа на информацията, предоставена от жалбоподателя, Комисията изиска с писмо от 6 декември 2004 г. от Словакия да я информира относно оспорваната мярка. С писмо от 4 януари 2005 г., заведено на 17 януари 2005 г., Словакия информира Комисията за вероятно незаконна помощ, отпусната на „Frucona Košice“ a.s. в контекста на споразумение с кредитори, и поиска от нея да одобри въпросната помощ като оздравителна програма за предприятие във финансови затруднения. С писмо от 24 януари 2005 г., заведено на 28 януари 2005 г., Словакия предостави на Комисията допълнителна информация. С писмо от 9 февруари 2005 г. Комисията изиска допълнителна информация, която ѝ бе предоставена в писмо от 4 март 2005 г., заведено на 10 март 2005 г. На 12 май 2005 г. се състоя среща със словашките власти.
(3)
С писмо от 5 юли 2005 г. Комисията извести Словакия за решението си да образува производство по реда на член 108, параграф 2 от ДФЕС във връзка с помощта.
(4)
Решението на Комисията да образува производство беше публикувано в Официален вестник на Европейския съюз (3). Комисията покани заинтересованите страни да представят мненията си по мярката.
(5)
Словашките власти представиха наблюденията си в писмо от 10 октомври 2005 г., заведено на 17 октомври 2005 г. С писмо от 24 октомври 2005 г., заведено на 25 октомври, Комисията получи мнението от една от заинтересованите страни (бенефициера). То беше препратено на Словакия, за да ѝ се даде възможност да реагира; мнението на Словакия беше получено с писмо от 16 декември 2005 г., заведено на 20 декември 2005 г. На 28 март 2006 г. се състоя среща с бенефициера, на която му бе предоставена възможност да изложи позицията си. С писмо от 5 Май 2006 г., заведено на 8 Май 2006 г., Словакия предостави на Комисията допълнителна информация.
(6)
На 7 юни 2006 г. Комисията прие решение, с което се разпорежда възстановяване на помощта (4). След тази дата в хода на контактите със словашките власти относно изпълнението на това решение Комисията беше уведомена за резултата от националното съдебно производство, свързано с размера на дълга, който да бъде записан в споразумението с кредиторите. Тази информация следва да бъде взета предвид в настоящото решение.
2. ПРОИЗВОДСТВОТО ПРЕД ОБЩИЯ СЪД
(7)
На 12 януари 2007 г.„Frucona Košice“ a.s. обжалва решението пред Общия съд на Европейския съюз, като оспори inter alia класифицирането на опрощаването на дълг като държавна помощ, твърдейки, че е в съответствие с принципа на частния кредитор в пазарни условия. С решение от 7 декември 2010 г. (дело T-11/07) Общият съд отхвърли аргументите на жалбоподателя и потвърди решението на Комисията с основанието, че фалитът би бил по-изгоден за държавата отколкото споразумението с кредиторите.
3. ПРОИЗВОДСТВОТО ПРЕД СЪДА
(8)
„Frucona Košice“ a.s. обжалва решението на Общия съд пред Съда, твърдейки по-конкретно, че в решението на Общия съд не е направена правилна оценка на прилагането от Комисията на теста на частния кредитор и недопустимо е направен опит обосновката на съда да се замени с тази на Комисията по отношение на теста на частния кредитор (дело C-73/11 P).
(9)
На 24 януари 2013 г. Съдът отмени решението на Общия съд. Съдът заключи, че Комисията е допуснала явна грешка при преценката, като не е взела предвид продължителността на процедурата за фалит в преценката си на теста на частния кредитор или ако е взела предвид този фактор, не е изложила достатъчно основания за своето решение. Делото е върнато в Общия съд за решение относно твърденията на дружеството във връзка с процедурата по принудително събиране на данъците, по която все още не е било постановено решение.
4. ОТМЯНА
(10)
С оглед на решението на Съда, Комисията счита за уместно да отмени първоначалното решение от 7 юни 2006 г. и да го замени с настоящото решение с цел да се коригират установените от Съда недостатъци.
II. ПОДРОБНО ОПИСАНИЕ НА ПОМОЩТА
1. ДРУЖЕСТВОТО
(11)
Бенефициер на финансовата помощ е „Frucona Košice“ a. s., дружество, което се занимава с производство на спирт и спиртни напитки, безалкохолни напитки, плодови и зеленчукови консерви и оцет. След като загубва своя лиценз, бенефициерът спира производството на спирт и спиртни напитки. Независимо от това той продължава да е активен на пазара на едро на спирт и спиртни напитки. Предприятието се намира в регион, който отговаря на условията за предоставяне на регионална помощ по реда на член 107, параграф 3, буква а) от ДФЕС.
(12)
По време на разглежданите събития бенефициерът е имал около 200 души персонал. В бележките си по решението за откриване на официално производство дружеството предостави на Комисията данни за оборота си (включително акцизни сборове и ДДС), които са изведени в таблицата по-долу.
Таблица 1
Оборот в различни производствени сфери, включително акцизни сборове и ДДС [SKK]
2002
2003
2004
Оцет
28 029 500
27 605 100
11 513 600
Производство на плодове и зеленчуци
37 112 500
32 584 500
22 696 400
Зеле
2 878 340
503 030
201 310
Газирани безалкохолни напитки
9 373 800
17 601 600
17 560 100
Негазирани безалкохолни напитки
2 877 700
6 420 420
7 920 010
Сокове - 100 %
51 654 900
43 421 600
22 706 600
Спирт
696 193 500
743 962 700
728 837 400
Сайдер
1 495 640
106 360
0
Сироп
5 928 100
6 502 920
5 199 540
Други продукти/услуги
59 476 000
99 635 000
63 680 000
ОБЩО
895 019 980
978 343 230
880 314 960 (5)
(13)
Тези данни се различават значително от данните, предоставени на Комисията от словашките власти и посочени в решението за образуване на официално производство (6). В отговора си на бележките на бенефициера след откриването на официалното производство словашките власти не оспорват точността на посочените по-горе данни. Според словашките власти бенефициерът отговаря на критериите за средно по размер предприятие.
2. ПРИЛОЖИМО НАЦИОНАЛНО ЗАКОНОДАТЕЛСТВО
(14)
Оспорваната мярка е опростено данъчно задължение от данъчна служба Košice IV по силата на споразумение с кредитори. Този процес е уреден в Закон № 328/91 за фалитите и споразуменията с кредитори („Закон за фалитите“).
(15)
Споразумението с кредитори е процес, осъществяван под надзора на съда, който подобно на фалита, има за цел уреждане на финансовото състояние на предприятия длъжници (7). По реда на процедура за фалит предприятието престава да съществува и или активите му се продават на нов собственик, или предприятието се ликвидира. За разлика от нея, в процедурата по споразумение предприятието длъжник продължава да търгува без промяна на собствеността.
(16)
Процедурата по споразумение се стартира от предприятието длъжник. Целта е да се постигне споразумение с кредиторите, по силата на което предприятието длъжник изплаща част от дълга си, а останалата част му се опрощава. Споразумението следва да се одобри от упражняващия надзор съд.
(17)
Кредиторите, чиито вземания са обезпечени, например чрез ипотека, действат като отделни кредитори. За да се приеме предложението за споразумение, всички отделни кредитори трябва да гласуват за него, докато при останалите кредитори е достатъчно и квалифицирано мнозинство. С други думи, отделните кредитори гласуват индивидуално и имат право на вето по предложението.
(18)
Отделните кредитори имат привилегировано положение и при производството по обявяване във фалит. Претенциите на отделните кредитори могат да бъдат удовлетворени по всяко време в хода на процедурата по фалит и всички средства от продажбата на обезпечените активи при процедурата по фалит са предназначени изключително за покриване на претенциите на отделните кредитори. Ако претенциите на отделните кредитори не могат да се покрият от тази продажба, оставащата за изплащане сума се включва във втората група заедно с претенциите на останалите кредитори. Кредиторите от втората група се обезщетяват на pro rata принцип.
(19)
По реда на Закона за фалитите предприятието, подаващо заявление за споразумение с кредитори, е задължено да представи на осъществяващия надзора съд списък от мерки за преструктурирането си и за непрекъснатото финансиране на дейността си след споразумението.
(20)
По реда на Закон 511/92 за администрирането на данъците и таксите и за изменения в системата на местните финансови органи („Закон за данъчната администрация“) предприятията могат да поискат от данъчните власти отсрочване на плащането на данъците. Върху отсрочената сума се начислява лихва, а самото задължение се обезпечава.
(21)
Законът за данъчната администрация регулира и принудителното събиране на данъците, чиято цел е да се удовлетворят данъчните вземания на държавата чрез продажба на недвижимо имущество, движими активи или на предприятието като цяло.
3. ФАКТИТЕ
(22)
В периода между ноември 2002 г. и ноември 2003 г. бенефициерът се е възползвал от възможността, предоставена му по разпоредбите на Закона за данъчната администрация, да отсрочи задължението си да плаща акцизни сборове върху спирт (8). Общият размер на разсрочените данъчни задължения възлиза на 477 015 759 SKK (12,6 милиона EUR). Преди да одобри отсрочването на тези задължения, спазвайки разпоредбите на закона, данъчният орган е обезпечил всяко едно от вземанията си с активи на бенефициера. Словашките власти посочват, че стойността на обезпеченията по счетоводството на бенефициера е възлизала на 397 476 726 SKK (10,5 милиона EUR). От своя страна бенефициерът твърди, че стойността на обезпеченията по експертна оценка от края на 2003 г. е била 193 940 000 SKK (5 милиона EUR). Това, според бенефициера, е стойността на активите, включени в обезпечението (движими и недвижими активи и вземания), изчислена по така наречени цени на експерти.
(23)
Считано от 1 януари 2004 г., изменения в Закона за данъчна администрация ограничават правото да се изиска отсрочено плащане на данъчни задължения само до един път годишно. Бенефициерът използва тази възможност за акцизните сборове от декември 2003 г., дължими през януари 2004 г. Затова пък не е в състояние да изплати и няма право да отложи изплащането на акцизните сборове от януари 2004 г., дължими на 25 февруари 2004 г. В резултат на това, бенефициерът се превръща в предприятие длъжник по смисъла на Закона за фалитите. В резултат на това бенефициерът губи лиценза си за производство и преработка на спирт.
(24)
На 8 март 2004 г. бенефициерът подава искова молба до компетентния окръжен съд за споразумение с кредиторите. След като установява, че всички необходими законови изисквания са спазени, на 29 април 2004 г. окръжният съд взема решение да даде ход на процедурата. На заседанието от 9 юли 2004 г. кредиторите гласуват в полза на споразумението, предложено от бенефициера. На 14 юли 2004 г. споразумението е одобрено с решение на осъществяващия надзора окръжен съд.
(25)
През август 2004 г. данъчният орган подава жалба срещу решението на окръжния съд. Със свое решение от 25 октомври 2004 г. Върховният съд отхвърля жалбата и потвърждава решението на окръжния съд, което влиза в сила от 23 юли 2004 г. Впоследствие прокуратурата обжалва отново решението на окръжния съд по реда на извънредна процедура по обжалване.
(26)
Кредиторите, включително данъчния орган, се договарят с бенефициера за следните мерки: бенефициерът изплаща 35 % от дълга в рамките на един месец от датата на влизане в сила на споразумението, а кредиторите му опрощават останалите 65 %. Следователно всички кредитори са третирани еднакво. Таблицата по-долу дава конкретните суми за всеки кредитор.
Таблица 2
Задължения на бенефициера преди и след процедурата по споразумение [SKK]
Кредитор
Дълг преди
споразумението
Дълг след
споразумението (9)
Опростена сума
Публичен
Данъчен орган
640 793 831
224 277 841
416 515 990
Частен
Tetra Pak a.s.
1 004 208
351 498
652 710
MTM-obaly, s. r. o.
317 934
111 277
206 657
Merkant družstvo
332 808
116 483
216 325
Vetropack, s. r. o.
2 142 658
749 930
1 392 728
ОБЩО
644 591 439 (10)
225 607 029
418 984 410
(27)
Включеният в процедурата по споразумение иск на данъчните органи е на стойност 640 793 831 SKK (16,86 милиона EUR) и включва основно неизплатени акцизни сборове за периода май 2003 г. - март 2004 г., дължим ДДС за периода януари-април 2004 г. и начислените глоби и лихви. Данъчният орган опрощава сума, възлизаща на 416 515 990 SKK (11 милиона EUR). Споразумението гарантира на данъчните органи 244 277 841 SKK (5,86 милиона EUR).
(28)
В процедурата по споразумение данъчният орган действа като отделен кредитор и, като такъв, гласува отделно. По този начин, за да може споразумението да влезе в сила, данъчният орган е трябвало да гласува в негова полза. Привилегированото положение на данъчния орган се дължи на факта, че някои от вземанията му са обезпечени във връзка с отсрочката за плащане на данъчни задължения от бенефициера през 2002 г. и 2003 г. (вж. подточка 17). Всички останали кредитори са гласували в полза на предложеното споразумение. Техните вземания са били обикновени необезпечени търговски вземания.
(29)
В предложението си за споразумение, според изискванията на Закона за фалитите, бенефициерът описва мерки по преструктурирането си, отнасящи се до производството и дистрибуцията, както и работната ръка (включително съкращения).
(30)
В областта на организацията и работната ръка, бенефициерът предлага следните мерки: създаване на обща производствена група за всички производствени дейности, преструктуриране на транспортния отдел чрез отстраняване на най-амортизираните превозни средства и преструктуриране на търговските дейности. Тези мерки се придружават от съкращаване на 50 души работна ръка през периода март-май 2004 г. През същия период други 50 души следва да работят за 60 % от заплащането си.
(31)
В областта на производството и технологиите бенефициерът обявява, че тъй като предприятието е изгубило лиценза си за производство на спирт, съответните производствени мощности ще се отдават под наем от април 2004 г. Бенефициерът планира да намали или прекрати производството на някои непечеливши безалкохолни напитки и декларира, че въвеждането на всеки нов продукт в тази сфера ще бъде предхождано от анализ на рентабилността на производството.
(32)
Бенефициерът споменава и следните мерки: преструктуриране на разходите в резултат на по-ниските производствени разходи след прекратяване на производството на спирт и съкращаване на транспортния парк на предприятието, както и продажбата на старо оборудване за вторични суровини.
(33)
Освен това бенефициерът планира да продаде административна сграда, магазин и почивна база, като споменава и възможността да продаде или отдаде под наем подразделението си за производство на оцет. В наблюденията си по решението за образуване на производство словашките власти потвърждават, че продажбата на административната сграда, магазина и почивната база, не са се състояли.
(34)
Бенефициерът планира интензивна продажба на готова продукция от складовете си (11).
(35)
Според предложението бенефициерът ще финансира споразумението със свои средства (продажба на стокова наличност) в размер на 110 милиона SKK и чрез външно финансиране под формата на кредит от търговска банка в размер на 100 милиона SKK. Според представената от бенефициера информация в отговор на откриването на производство оставащият дълг е изплатен с приходи от нова емисия акции (21 милиона SKK; 0,56 милиона EUR), приходи от продажба на стокова наличност (110 милиона SKK; 2.9 милиона EUR) и текущ кредит по доставка от „Old Herold“ s.r.o. (100 милиона SKK; 2,6 милиона EUR). Падежът на фактурите за „Old Herold“ s.r.o. е 40 дни, което според бенефициера е дълъг период от време предвид нестабилното му финансово положение. Удълженият падеж дава възможност на бенефициера да натрупа необходимите средства в брой.
(36)
След образуване на производството словашките власти информираха Комисията, че по споразумението с кредиторите на 17 декември 2004 г. на данъчния орган са изплатени 224 277 841 SKK. Словашките органи потвърдиха, че са спрели прилагането на споразумението за опрощаване на дълг, докато продължава производството на Европейската комисия.
(37)
В рамките на контактите във връзка с изпълнението на решението на Комисията, което постановява възстановяване на помощта, словашките органи информираха Комисията за резултата от посочената в подточка 25 извънредна процедура по обжалване: със свое решение от 27 април 2006 г. Върховният съд на Словашката република частично отменя решението на компетентния окръжен съд от 14 юли 2004 г., потвърждаващо споразумението с кредиторите на основание, че просрочените задължения за пътен данък в размер на 424 490 SKK са включени неправомерно в споразумението. Върховният съд отхвърли жалбата по отношение на останалата част. Със свое решение от 18 август 2006 г. компетентният окръжен съд изпълни решението на Върховния съд от 27 април 2006 г., като посочва, че коригираната сума, дължима на данъчния орган, възлиза на 640 369 341,4 милиона SKK (35 % от които представляват 224 129 269,1 милиона SKK).
III. РЕШЕНИЕ ЗА ОБРАЗУВАНЕ НА ПРОИЗВОДСТВО ПО РЕДА НА ЧЛЕН 108, ПАРАГРАФ 2 ОТ ДФЕС
(38)
В решението си да открие производство Комисията изрази съмнения за държавна помощ под формата на спорното опрощаване. По-точно, тя счита, че поведението на данъчния орган по време на процедурата по споразумение не издържа на теста за частен кредитор в пазарни условия. В частност, Комисията установи, че данъчният орган е в различно правно положение спрямо другите кредитори, тъй като е с обезпечени вземания и е можел да даде ход на принудително събиране на данъци. Комисията се съмнява дали процедурата по споразумение е довела до възможно най-добрия за държавата изход в сравнение с процедурата за фалит или процедурата по принудително събиране на данъци.
(39)
Освен това Комисията изрази съмнения за съвместимостта на оспорваната помощ с вътрешния пазар. На първо място повдигна съмнения дали помощта може да се счита за съвместима с оздравителна програма, както претендират словашките власти. Оздравителната програма може да се изразява само в парична помощ под формата на гаранции по заеми или кредити. Оспорваната мярка обаче е опрощаване на дълг, което съответства на неподлежащи на връщане безвъзмездни средства. Освен това, мярката не е предприета с цел бенефициерът да представи план за преструктуриране или план за ликвидация, или да изплати изцяло помощта в срок от шест месеца от разрешението за оздравителната програма.
(40)
Освен това Комисията разгледа съвместимостта на оспорваната мярка с помощ за преструктуриране и изрази съмнения относно спазването на две от основните изисквания: наличие на план за преструктуриране, който да гарантира дългосрочна жизненост в рамките на разумни срокове и ограничаване на помощта до необходимия минимум.
IV. БЕЛЕЖКИ ОТ ЗАИНТЕРЕСОВАНИТЕ ЛИЦА
(41)
Наред с фактите, описани в Част II по-горе, бенефициерът предостави и следната информация.
(42)
Бенефициерът изтъква, че причина за финансовите му трудности в началото на 2004 г. са промените в Закона за данъчната администрация, които са ограничили правото му за отсрочване на плащането на данъчни задължения до веднъж годишно. Това е била важна промяна за бенефициера, който, по негови думи, е разчитал на същия механизъм в предходни години.
(43)
Относно делото по същество, бенефициерът първо е представил мнение, че Комисията не е компетентна да разглежда оспорваната мярка, тъй като мярката е влязла в сила преди датата на присъединяване и не е прилагана след присъединяването. Твърденията, че мярката е влязла в сила преди присъединяването, се основават на факта, че на процедурата по споразумение е даден ход на 8 март 2004 г., както посочва бенефициерът, а съдът я одобрява на 29 април 2004 г., т.е. преди присъединяването на Словакия към Европейския съюз. Освен това се упоменава, че данъчните органи са дали съгласието си в рамките на преговорите, предхождащи даването на ход на процедурата по споразумение. През декември 2003 г. се е провела среща с представители на Данъчна дирекция на Словашката република, а на 3 февруари 2004 г. местният данъчен орган изпраща на бенефициера писмо, в което, както се твърди, е потвърдена възможността за пристъпване към споразумение.
(44)
Бенефициерът също посочва, че дори Комисията да продължава да твърди, че е компетентна по случая, оспорваната мярка не представлява държавна помощ, тъй като е спазен принципът на частния кредитор в пазарни условия.
(45)
Бенефициерът твърди на първо място, че сравнението на процедурата по споразумение с процедурата по принудително събиране на данъци е подвеждащо, тъй като даването на ход на първата изключва или суспендира втората. Следователно принудителното събиране на данъчни задължения не е било опция за данъчния орган. Освен това, според бенефициера, ако той не е бил предложил ход на процедура по споразумение, след няколко седмици или месеци е щял да бъде задължен по силата на законодателството за фалит да стартира процедура за фалит или процедура за споразумение с кредитори.
(46)
На второ място бенефициерът изтъква, че решението на държавата да избегне обявяването му във фалит и вместо това да прибегне до споразумение отговаря на теста за частен кредитор в пазарни условия. Като доказателство бенефициерът представя становища от двама одитори и един синдик, че данъчните органи биха получили повече и биха го получили по-бързо по реда на процедурата за споразумение, отколкото по процедурата за фалит. Освен това бенефициерът представя допълнителни материали и статистически данни, според които процедурата за фалит в Словакия продължава средно между три и седем години и носи съвсем ограничени средства от продажбата на активи (12).
(47)
Бенефициерът обосновава анализа си основно на доклад на одиторското предприятие „EKORDA“, с дата от 7 юли 2004 г., с който, както се твърди, данъчният орган е разполагал преди гласуването на кредиторите на 9 юли 2004 г. Няма доказателства, обаче, представени в полза на последното твърдение.
(48)
Според доклада на „EKORDA“, приходите от продажба на активи при фалит биха възлизали в най-добрия случай на 204 милиона SKK (5,3 милиона EUR), а след приспадане на различни такси, възлизащи на 45 милиона SKK - само на 159 милиона SKK (4,2 милиона EUR). Бенефициерът е коригирал сумата на таксите за приспадане (на 36 милиона SKK) и е получил стойност от 168 милиона SKK (4,4 милиона EUR). Дори данъчният орган, в качеството си на единствен отделен кредитор и най-голям кредитор, да получи повечето от тези средства, те пак ще са по-малко, отколкото е получил след споразумението.
(49)
За да получи тези резултати, „EKORDA“ използва за основа счетоводната стойност към 31 март 2004 г. на недвижимите активи, стоковата наличност, паричните средства в брой и краткосрочните вземания след корекция, като отразява тяхната невъзстановимост и ниска стойност. Одиторът „EKORDA“ е коригирал номиналната стойност на активите на бенефициера по т.нар. процент при ликвидация на всеки един актив при продажба в случай на фалит (45 % от недвижимите активи, 20 % от стоковата наличност и краткосрочните вземания и 100 % от паричните средства в брой).
(50)
„EKORDA“ изтъква бъдещите данъчни приходи от дейността на бенефициера (13), развитието на заетостта в региона и на хранителната промишленост в Словакия като много важни фактори в полза на това бенефициерът да продължи да упражнява стопанска дейност.
(51)
Бенефициерът посочва още два доклада. Одиторът, госпожа Марта Кохова, заключава, че максималният приход от продажбата на активите, които обаче не са оценени, би възлизал на 100 милиона SKK (2,6 милиона EUR), от които след приспадане на таксите от 22 милиона SKK биха останали само 78 милиона SKK (2 милиона EUR). Госпожа Холовачова, синдик, е цитирана като автор на изказването, че по нейно мнение процедурата за споразумение е по-изгодна за кредиторите, отколкото фалита. Едно от съображенията е, че кредиторът има интерес длъжникът му да продължи дейността си (бъдещи приходи от търговия или от данъци).
(52)
На трето място следва да се имат предвид дългосрочни съображения като например бъдещите данъчни постъпления. Твърди се, че принципът на правния прецедент, изключващ социално-политическото значение от теста за частен кредитор в пазарни условия, не може да се приложи за случаи, когато публичен орган отчита бъдещи данъчни приходи (14). Според бенефициера положението на публичния орган в неговия случай е сходно с това на кредитор в пазарни условия, който има интерес от оцеляване на клиента му. След това бенефициерът се позовава на съдебната практика във връзка с принципа на частния инвеститор в пазарни условия.
(53)
Бенефициерът заключава, че тестът за частен кредитор в пазарни условия е издържан и оспорваната мярка не представлява държавна помощ.
(54)
Ако обаче Комисията заключи друго, бенефициерът твърди, че оспорваната мярка е съвместима с помощ за преструктуриране. Бенефициерът твърди, че още преди постигането на споразумение данъчният орган е проверил възможността представения от бенефициера бизнесплан да възстанови дългосрочната жизнеспособност на предприятието. Според бенефициера отсъствието на официален план за преструктуриране е без значение, в случай на оценка ex post от страна на Комисията, тъй като към днешна дата Комисията може да се увери, че бенефициерът действително е стопански активен. Същевременно обаче бенефициерът счита, че в случай на оценка ex ante е необходим подробен план за преструктуриране. След това той накратко описва предприетите мерки по преструктуриране: увеличение на собствения капитал, съкращения и продажба на стокова наличност. Бенефициерът счита, че прекратяването на производството на спирт и спиртни напитки и отдаването под наем на производствените активи на предприятието „Old Herold“ s.r.o. представляват мерки по преструктуриране. Макар първоначално спирането на производството да се е наложило поради загуба на лиценз, бенефициерът не е кандидатствал за нов лиценз след споразумението.
(55)
Според бенефициера е спазено и изискването приносът му към преструктурирането на предприятието да е значителен.
(56)
Накрая, бенефициерът напомня, че факта, че е стопански активен в подпомаган регион, където е един от най-значимите работодатели, следва да се отчита при прилагане на насоките за помощ при преструктуриране.
V. БЕЛЕЖКИ ОТ СТРАНА НА СЛОВАШКАТА РЕПУБЛИКА
(57)
В отговора си относно стартирането на разследването словашките власти предоставят някои бележки по фактическата страна, които вече са цитирани в част II по-горе.
(58)
Словашките власти потвърдиха, че в момента на гласуване на споразумението данъчният орган не е отчел аспекта на държавна помощ. Данъчният орган не е разглеждал споразумението като форма на държавна помощ и затова от бенефициера не е изискано да представи план за преструктуриране, който е различен от бизнесплана, представян в съда по законодателството за несъстоятелност. б
(59)
В отговор на бележките, представени от бенефициера, словашките власти предоставиха следните бележки.
(60)
Словашките власти не намират за уместни в настоящия случай бележките на бенефициера по средната продължителност на процедурата за фалит и средната възвръщаемост от продажбата на активи при процедура за обявяване във фалит. Според тях като се отчита малкият брой кредитори и наличието на активи с положителна стойност при ликвидация, която надхвърля сумата, изплатена на държавата по споразумението, процедурата за фалит би приключила в по-кратък от средния за страната срок и приходите за данъчните органи биха били по-високи, отколкото при споразумението. На 21 юни 2004 г. местните данъчни органи са извършили проверка в предприятието и са установили, че към 17 юни 2004 г. бенефициерът е разполагал със суми в брой в размер на 161,3 милиона SKK, вземания в размер на 62,8 милиона SKK, складова наличност спирт и спиртни напитки на стойност от 84 милиона SKK и недвижими активи със счетоводна стойност 200 милиона SKK.
(61)
Словашките власти считат, че принудителното събиране на данъчни задължения е било действителна възможност за данъчните органи. Те потвърждават, че данъчните органи са имали възможност да дадат ход на тази процедура преди сключването на споразумение, както биха постъпили, ако съдът бе отказал да потвърди споразумението (тъй като данъчните органи, в качеството си на отделен кредитор, не би трябвало да гласуват в негова полза).
(62)
Словашките власти не са съгласни с твърдението на бенефициера, че финансовите му затруднения се дължат на промените в Закона за данъчната администрация. Според словашките власти финансовите затруднения на бенефициера се дължат на финансовата му стратегия да използва средствата от косвени данъци, за да осъществява стопанската си дейност, докато това, което бенефициерът е трябвало да прави е просто да събира данъците от клиентите си и да ги превежда в държавния бюджет.
(63)
Словашките власти не са съгласни, че срещата в Данъчна дирекция през декември 2003 г. е доказателство за предварителното съгласие за споразумение от страна на данъчните органи. Те прилагат писмо от 6 юли 2004 г., което е изпратено от Данъчна дирекция до подчинените ѝ данъчни органи, в което се посочва, че последните не трябва да приемат споразумението, предложено от бенефициера, тъй като е неблагоприятно за държавата. В това писмо се цитира друго по-общо писмо от 15 януари 2004 г. от Министерството на финансите до Данъчната дирекция, в което министерството иска от дирекцията да гарантира, че няма да се приемат предложения за споразумения с кредитори, които биха задължили данъчните органи да опрощават данъчни задължения. Освен това словашките власти тълкуват писмото от 3 февруари 2004 г., цитирано от бенефициера (виж подточка 43), като изрично несъгласие с предложението за споразумение при 35 %.
(64)
Словашките власти потвърждават, че бенефициерът не е плащал навреме акцизи от януари 2001 до март 2004 г. и редовно е отсрочвал данъчните си задължения.
(65)
Според словашките власти значителните разлики в оценките на двата одиторски доклада (виж подточки 48 и 51) пораждат съмнения за достоверността и на двата. В частност, властите изразяват съмнение за определения от „EKORDA“ процент при ликвидация на краткотрайни активи. Той следва да е по-висок от 20 %.
(66)
В заключение, според словашките власти бенефициерът не е съставил надежден план за преструктуриране и мерките, предложени в контекста на процедурата за споразумение, не могат да се приемат като мерки по преструктуриране.
VI. ОЦЕНКА
1. КОМПЕТЕНТНОСТ НА КОМИСИЯТА
(67)
Тъй като част от разглежданите събития по настоящия случай датират от времето преди присъединяването на Словакия към Европейския съюз на 1 май 2004 г., първата задача на Комисията бе да определи дали е компетентна за действие по спорната мярка.
(68)
Мерки, влезли в сила преди присъединяването, които не се прилагат след него, не могат да са предмет на разследване от Комисията нито по реда на процедурата за временен механизъм, уредена в приложение IV, точка 3 от Договора за присъединяване, нито по процедурите по член 108 от ДФЕС. Нито Договорът за присъединяване, нито Договорът за функционирането на Европейския съюз задължават или оправомощават Комисията да разглежда подобни мерки.
(69)
Затова пък мерки, влезли в сила след присъединяването, ясно попадат в компетентността на Комисията. За да се определи точно моментът на влизане в сила на една мярка, съответстващият критерий е правно обвързващият акт, с който компетентен национален орган отпуска помощ (15).
(70)
Бенефициерът твърди, че оспорваната мярка е влязла в сила преди присъединяването и не се е прилагала след това (вж. подточка 43).
(71)
Комисията не може да приеме аргументите, изтъкнати от бенефициера. Предложението да се даде ход на процедура по споразумение, не е на органа, предоставящ безвъзмездната помощ, а действие на бенефициера. Решението на съда да даде ход на процедура по споразумение също така не е действие на органа, предоставящ безвъзмездната помощ. Това решение само е позволило на бенефициера и на неговите кредитори да продължат преговорите по споразумението, но категорично не представлява предоставяне на безвъзмездна помощ. Няма представено доказателство, че на срещата през декември 2003 г. Данъчна дирекция е изразила съгласието си с оспорваната мярка. Напротив, словашките власти отричат наличие на предварително споразумение. В писмото от 3 февруари 2004 г. изрично и ясно се отказва предложението за споразумение на ниво от 35 %.
(72)
Решението на компетентния орган да опрости част от вземанията си е взето на 9 юли 2004 г., когато данъчният орган е приел предложението за споразумение на бенефициера.
(73)
Съответно отпада въпросът дали мярката се прилага след присъединяването.
(74)
На тези основания Комисията счита, че е компетентна да оцени оспорваната мярка по реда на член 108 от ДФЕС.
2. НАЛИЧИЕ НА ДЪРЖАВНА ПОМОЩ ПО СМИСЪЛА НА ЧЛЕН 107, ПАРАГРАФ 1 ОТ ДФЕС
(75)
Член 107, параграф 1 от ДФЕС определя за несъвместима с вътрешния пазар всяка помощ, отпусната от държава членка или с държавни средства под каквато и да е форма, която нарушава или заплашва да наруши условията за конкуренция, като облагодетелства определени предприятия или производството на определени стоки и засяга търговията между държави членки.
(76)
Опрощаване на задължение към държавен орган, какъвто са данъчните органи, представлява форма на разполагане с държавни средства. Тъй като мярката е в полза само на едно предприятие, тя е селективна.
(77)
До събитията, довели до откриване на процедура по неплатежоспособност, бенефициерът е работил в условията на пазара на спирт и спиртни напитки, безалкохолни напитки и консервирани плодове и зеленчуци. През 2003 г. бенефициерът е бил третият по големина производител на спирт и спиртни напитки в Словакия. След загубата на лиценза си за производство на спирт и спиртни напитки през март 2004 г. бенефициерът е активен на пазара на едро на спирт и спиртни напитки, произведени от друго предприятие - „Old Herold“ s.r.o., което работи с производствени мощности, наети от бенефициера. Във всички пазарни сегменти, в които бенефициерът е бил активен преди споразумението и е активен в момента, се осъществява търговия между държавите членки.
(78)
В решението си да започне официална процедура по разследване, Комисията изказва съмнения за това, че мярката нарушава или заплашва да наруши условията на конкуренция, като предоставя на бенефициера предимство, което последният не би бил способен да получи в пазарни условия. С други думи Комисията се съмнява, че държавата е действала като частен кредитор в пазарни условия за бенефициера.
(79)
Установено е, че споразумението с кредиторите съдържа едни и същи условия за частни кредитори и за данъчните органи (публичен кредитор). 35 % от задълженията е трябвало да бъдат изплатени на кредиторите в рамките на определен срок, което бенефициерът всъщност е направил. Останалите 65 % от задълженията са опростени.
(80)
Позицията на данъчните органи, обаче, като кредитор в този случай е необичайно силна и не може да се отъждествява с тази на типичен кредитор при процедура за фалит. Правното и икономическо положение на данъчните органи преди споразумението с кредиторите е било по-добро от това на частните кредитори. Не само че с над 99 % от всички претенции, заявени в процедурата за фалит, данъчните органи са очевидно доминиращият кредитор с решаващо значение, но и, което е по-важно, са отделен кредитор. Техните претенции могат да бъдат удовлетворени по всяко време в хода на процедурата за фалит чрез постъпленията от продажбата на обезпечените активи: както се посочва в подточка 18 по-горе, тези постъпления са предназначени изключително за покриване на претенциите на отделните кредитори. Следователно, налага се да се проучи в подробности, дали данъчните органи са използвали всички средства, с които са разполагали, за да получат изплащане на вземанията си във възможно най-голяма степен, както би постъпил частен кредитор в пазарни условия.
(81)
Условията, обаче, на които трябва да отговаря една мярка, за да попадне в обхвата на понятието „помощ“ по смисъла на член 107 ДФЕС, не са изпълнени, ако предприятието получател е могло да получи същото предимство като предимството, което му е предоставено посредством държавните средства, при обстоятелства, съответстващи на нормалните пазарни условия (16). Тази преценка се извършва по принцип с прилагането на критерия за частния кредитор. Когато публичен кредитор предоставя облекчения на условията за плащане по отношение на свои вземания от предприятие, подобни облекчения на условията за плащане представляват държавна помощ по смисъла на член 107, параграф 1 от ДФЕС, когато предприятието получател, предвид значението на така предоставеното икономическо предимство, явно не би получило подобни облекчения от частен кредитор, който се намира в положение, възможно най-близко до това на публичния кредитор, и който търси възможност да получи плащане на дължимите му суми от длъжник във финансови затруднения (17).
(82)
Приложимостта на критерия за частния оператор на пазара зависи в крайна сметка от това дали съответната държава членка предоставя икономическо предимство на предприятие като действа в качество, различно от качеството ѝ на носител на публична власт. От това следва, че ако държавата членка се позовава в хода на административната процедура на посочения критерий, в случай на съмнение тя трябва да докаже недвусмислено и въз основа на обективни и проверими доказателства, че приетата мярка произтича от действията ѝ в качеството на частен оператор на пазара. Тези доказателства трябва ясно да сочат, че съответната държава членка е взела решение за действие предварително или едновременно с предоставянето на икономическото предимство. В това отношение могат да се изискват доказателства, че решението се основава на икономически оценки, сравними с тези, каквито би извършил разумен частен оператор на пазара, който се намира във възможно най-близко положение до положението на държавата членка. При все това обаче, икономически оценки, направени след предоставяне на посоченото предимство, установяване впоследствие на реалната рентабилност на направената от съответната държава членка инвестиция или по-късни обосновки на избора на действително възприетия способ не са достатъчни (18).
(83)
Накратко Словашката република посочва, че според нея мярката представлява държавна помощ. Тя признава, че при приемане на споразумението въпросът за държавна помощ просто не е бил разглеждан и е поискала оспорваната мярка да се третира като помощ за преструктуриране. Следователно се оказва, че в този случай не са спазени изискванията на цитираната по-горе съдебна практика и оспорваната мярка представлява държавна помощ по смисъла на член 107, параграф 1 от ДФЕС.
(84)
Бенефициерът е този, който твърди, че мерките не представляват помощ, и представя документите, описани по-горе, в частност и два доклада от одитори.
(85)
Въз основа на представената информация от бенефициера и от държавните органи на Словашката република Комисията установи следната фактическа страна за финансовото състояние на бенефициера през въпросната година от значение за провеждане на теста за частен кредитор в пазарни условия. Комисията не може да провери в счетоводството на бенефициера данните, предоставени от него към 31 март 2004 г., както и тези, предоставени от словашките власти към 17 юни 2004 г. Въпреки това Комисията не намира основание за съмнение в достоверността на тези цифри.
Таблица 3
Финансово състояние на бенефициера през 2003-2004 г. [милиони SKK]
31.12.2003 (19)
31.3.2004 (20)
28.4.2004 (21)
17.6.2004 (22)
31.12.2004 (23)
Дълготрайни активи (24)
208
205
204
200
200
Стокова наличност
119
209
176
84
52
Парични средства в брой
3
50
94
161
27
Краткосрочни търговски вземания
128
98 (25)
80
63 (26)
97
(86)
Комисията ще проучи първо доказателствата, представени от бенефициера, в подкрепа на това, че процедурата за фалит ще остави на данъчните органи по-малко, отколкото процедурата по споразумение (раздел 2.1). След това Комисията ще проучи положението във връзка с принудителното събиране на данъци (раздел 2.2). Накрая Комисията ще проучи другите доказателства, представени от словашките органи и от бенефициера (раздел 2.3).
(87)
Както се посочва в подточка 37, размерът на задължението, което следва да бъде включено в споразумението, е намален вследствие на извънредната процедура по обжалване.Същевременно обаче следва да се отбележи, че това решение е постановено няколко години след решението за сключване на споразумение. За целите на теста за частен кредитор в пазарни условия, наличната информация по времето, когато хипотетичен кредитор би преценявал кои са най-подходящите действия, продължава да бъде стандартът, спрямо който се измерва поведението на публичния кредитор. Поради тази причина направеният по-долу анализ използва цифрите от споразумението, сключено на 23 юли 2004 г.
2.1. Сравнение на процедурите за споразумение и за фалит
(88)
За да се определи дали на бенефициера е предоставено предимство, Комисията трябва да направи обща преценка, като вземе предвид всяко доказателство, имащо отношение към случая, което ѝ позволява да определи дали предприятието бенефициер явно не би получило подобни облекчения от частен кредитор (27). С други думи тя трябва да проучи дали за данъчния орган е било по-добре да приеме предложените в споразуменията условия или е било по-изгодно да се образува производство за фалит.
(89)
Комисията не приема доклада на „EKORDA“ за надежден източник при сравняване на предложението за споразумение с евентуална процедура за фалит. В това отношение словашките власти са съгласни с Комисията.
(90)
В самото начало Комисията отбелязва, че в доклада си от 7 юли 2004 г. (само два дни преди срещата на кредиторите) „EKORDA“ е използвала при изчисленията си състоянието на активите на бенефициера към 31 март 2004 г. От таблица 3 става ясно, че след 31 март 2004 г. стойностите на различните активи се променят изключително много. В частност, продадена е голяма част от стоковата наличност, което е довело до нарастване на паричните средства в брой. Тези промени са от голямо значение при прилагане на процентите при ликвидация, които варират от 20 % за складова наличност и краткосрочни вземания до 100 % за парични средства в брой. Ако приемем, че процентите при ликвидация, изведени от „EKORDA“, са точни (което Комисията оспорва поради изложените по-долу причини) и приложим същата методология като „EKORDA“, таблицата по-долу показва как биха изглеждали резултатите от изчисленията на „EKORDA“, ако се вземат стойностите от 28 април 2004 г. и 17 юни 2004 г., т.е. все така преди срещата на кредиторите от 9 юли 2004 г.
Таблица 4
Сравнение на вероятните приходи от продажбата на активите на бенефициера при процедура за фалит [милиони SKK]
Състояние към:
31.3.2004 г.
28.4.2004 г.
17.6.2004 г.
Процент при ликвидация [%]
Счетоводна стойност
Приходи
Счетоводна стойност
Приходи
Счетоводна стойност
Приходи
Дълготрайни активи
45
205
92
204
92
200
90
Стокова наличност
20
209
42
176
35
84
17
Краткосрочни търговски вземания
20
98 (28)
20
86 (29)
17
37 (30)
7
Парични средства в брой
100
50
50
94
94
161
161
Общо
204
238
275
(91)
Следва да се отбележи, че представеният на съда бизнесплан от бенефициера предвижда, че продажбата на стокова наличност за сумата от 110 милиона SKK е планирана за периода март-май 2004 г. Следователно „EKORDA“ следва да е била наясно, че структурата на активите на бенефициера ще претърпи значителни промени след 31 март 2004 г., но не е отчела това по никакъв начин.
(92)
Ако счетоводната стойност на активите на бенефициера от 28 април 2004 г. е била взета предвид, щеше да се установи, че приходите от продажбата на активите на бенефициера при процедура за фалит ще са по-високи от разчета в доклада (238 милиона SKK или 6,3 милиона EUR вместо 204 милиона SKK или 5,3 милиона EUR). Анализът на цифрите от юни 2004 г. би позволил да се направи заключението, че вероятните приходи от продажбата на активите на бенефициера при процедура за фалит ((275 милиона SKK; 7,2 милиона EUR) биха били по-високи от предложеното в споразумението, както и че данъчните органи следва да упражнят правото си на вето и да отхвърлят предложението, като по този начин се прекрати споразумението. И отново, Комисията посочва, че горните резултати са получени посредством допусканията и методологията на „EKORDA“.
(93)
Комисията, обаче, не може да приеме използваната от „EKORDA“ методология и не счита допусканията на бенефициера за надеждни. Това заключение е в тон със съмненията на словашките власти, описани в подточки 60 и 65.
(94)
Като начало, „EKORDA“ не пояснява никъде в доклада си как е определила трите процента при ликвидация. Целта на процентите при ликвидация е да се изчисли остатъчната стойност на активите, продадени при производство по ликвидация, като се отчита естеството на продажбата, напр. активите са продадени поотделно, при ограничения във времето и др. Следователно се допуска, че стойността на активите чрез продажба при ликвидация обикновено е по-ниска от счетоводната стойност в зависимост от вида на активите. Процентът при ликвидация е процентният дял от стойността на активите при ликвидация спрямо счетоводната стойност.
(95)
Освен това, процентът при ликвидация на дълготрайните активи, а именно 45 %, също изглежда твърде малък. Според бенефициера стойността на заложените в полза на данъчните органи активи е възлизала на 194 милиона SKK (31). Тази стойност, според бенефициера, отразява цената, изчислена от независими експерт-оценители в края на 2003 г. - началото на 2004 г. От гледна точка на Комисията подобна „оценка на експерт-оценител“ следва да отразява общата стойност на въпросния актив, т.е. цената, на която може да бъде продаден на пазара в определено време. Следва да се припомни, че експертната стойност на тези активи е изчислена с цел да се установи тяхната стойност като гаранция за словашките власти срещу отсроченото плащане на данъчни задължения от бенефициера, както се изисква от разпоредбите на Закона за данъчната администрация. От доклада на „EKORDA“ не става ясно защо приходите от продажбата на дълготрайни активи при фалит биха възлизали само на 45 % от счетоводната им стойност от 205 милиона SKK, докато самият бенефициер оценява въпросните активи много по-високо.
(96)
В отговор на аргумента на бенефициера, че би било трудно да се намери купувач, тъй като повечето от заложените машини се използват изключително в производството на спирт и спиртни напитки, безалкохолни напитки или консервени продукти, Комисията има следните две забележки. Първата е, че според нея, така наречената „оценка на експерт-оценител“ на заложеното недвижимо имущество е 105 милиона SKK, което само по себе си е повече от прогнозираните от „EKORDA“ приходи (92 милиона SKK). Втората е, че сегашното развитие на предприятието показва, че някои от тези производствени активи бързо са намерили потребител в лицето на „Old Herold“ s.r.o. В действителност, след като бенефициерът е изгубил лиценза си за производство на спирт и спиртни продукти, неговите производствени активи са отдадени под наем на „Old Herold“. Следователно се оказва, че е имало незабавен интерес от конкурент към въпросните производствени активи.
(97)
Що се отнася до стоковата наличност, словашките власти считат, че процентът при ликвидация следва да е по-висок от 20 %.
(98)
През 2004 г. бенефициерът е успял да получи 110 милиона SKK от продажбата на складова наличност (виж подточка 35), т.е. повече от 50 % от счетоводната стойност на складовата наличност, на която „EKORDA“ основава оценката си. Това е сериозен знак, че процентът при ликвидация от 20 % е силно занижен. Промените в счетоводния баланс за 2004 г. относно стойността на складовата наличност поддържат това заключение. Освен това самият бенефициер оценява в бизнесплана си приходите от продажбата на стокова наличност през периода март-май 2004 г. на 110 милиона SKK (виж подточка 35). В „EKORDA“ не са се съобразили с тази оценка. Накрая, самата стопанска дейност на бенефициера подсказва, че стоковата наличност включва крайни продукти или полуготови продукти, които могат лесно да бъдат реализирани пред дистрибутори или потребители, което е в подкрепа на използването на по-висок процент при ликвидация.
(99)
Комисията счита, че процентът при ликвидация на стокова наличност следва да е 52 %. Тази цифра се основава на разчета на бенефициера за приходите, които би получил от продажбата на стокова наличност за целите на финансиране на споразумението (т.е. 110 милиона SKK). Отчитайки счетоводната стойност по това време (209 милиона SKK), единственият възможен процент при ликвидация на стокова наличност е най-малко 52 % (52 % от 209 милиона прави 110 милиона SKK).
(100)
Относно краткосрочните вземания, в „EKORDA“ са използвали двойно коригиране. Първо са коригирани спрямо счетоводната си стойност с 59 % (счетоводната стойност е 166 милиона SKK, а стойността, използвана в изчисленията на „EKORDA“, е 98 милиона SKK), а след това е използван и ниския процент при ликвидация от 20 %. Тази методология може да се постави под въпрос. Коригирането на счетоводната стойност на вземания може да бъде приемливо с цел отразяване на действителната им стойност в определен период от време. От „EKORDA“, обаче, нямат никакво обяснение защо приемат, че приходите при фалит/ликвидация биха били само една пета (20 милиона SKK) от сумата, която самият бенефициер счита, че може да получи от длъжниците си (98 милиона SKK).
(101)
Счетоводната стойност на краткосрочните вземания въз основа на цифрите от март 2004 г. (166 милиона SKK) е била коригирана на 98 милиона SKK от „EKORDA“, заради несъбираеми или нискокачествени вземания. Освен това, обаче, в „EKORDA“ прилагат процент при ликвидация от едва 20 % към коригираната счетоводна стойност. Ако 59-те % на „EKORDA“ за коригиране на счетоводната стойност на краткосрочните вземания се приложат към счетоводната стойност въз основа на цифрите от юни 2004 г. (63 милиона SKK), резултатът е 37 милиона SKK. Съгласно предоставената от словашките власти информация, обаче, са налице подлежащи на принудително изпълнение вземания от 63 милиона SKK. Поради тази причина е съмнително дали всъщност коригирането на тяхната счетоводна стойност е необходимо.
(102)
Във всеки случай няма очевидна причина, поради която ликвидационната стойност да е дори по-ниска от коригираната стойност. Поради това Комисията счита, че очакваните приходи от краткосрочните вземания със сигурност не са по-малки от коригираната стойност от 37 милиона SKK.
(103)
Предвид горното, Комисията направи корекции в разчетите на „EKORDA“ и извърши нова оценка, като използва цифрите от юни 2004 г. Тази оценка ясно показва, че вероятните приходи от продажбата на активите на бенефициера при процедура за фалит биха били много по-високи от прогнозираните в доклада на „EKORDA“. Таблицата по-долу представя обобщение на цифрите.
Таблица 5
Сравнение на вероятните приходи от продажбата на активите на бенефициера при процедура за фалит
Стойности на „EKORDA“ в съпоставка с коригираните стойности на Комисията (в милиони SKK)
EKORDA
(31.3.2004 г.)
Корекция
(17.6.2004 г.)
Счетоводна стойност
Приходи
Счетоводна стойност
Приходи
Дълготрайни активи
205
92
200
194 (32)
Стокова наличност
209
42
84
43 (33)
Краткосрочни търговски вземания
98 (34)
20
63
37 (35)
Парични средства в брой
50
50
161
161
Общо
562
204
508
435
(104)
Разходите при процедура за фалит, съгласно бележките на бенефициера в решението за откриване, следва да представляват 18 % от очакваната стойност на постъпленията от продажбата на активите на бенефициера в тази процедура. Това, според бенефициера, е подходящ процент предвид доклада на Световната банка от 2004 г. (36). Следователно, при прилагане на този процент спрямо коригираната от Комисията стойност на вероятните приходи от продажбата на активите на бенефициера, разходите за процедурата за фалит биха възлезли на 78,3 милиона SKK. Когато тази сума се приспадне от коригираните приходи от продажбата на активите на бенефициера, резултатът е по-висок от сумата, получена от данъчните органи по споразумението (435 милиона 78,3 милиона = 356,7 милиона; сумата, договорена по споразумението, възлиза на 224,3 милиона SKK).
(105)
Както се посочва в таблица 5, вероятните приходи от продажбата на активите на бенефициера са 435 милиона SKK. Като се има предвид, че данъчните органи биха получили почти 100 % от приходите от продажбата (37), и дори да се допуснат разходи във връзка с фалита в размер до 18 % от тези постъпления съгласно твърдението на бенефициера, данъчните органи все пак биха получили 132,4 милиона SKK повече отколкото по споразумението.
(106)
Освен това, при прилагане на много ниските проценти при ликвидация на „EKORDA“ спрямо стойността на активите на бенефициера към юни 2004 г., вероятните приходи от продажбата на тези активи (след приспадане на разходите от 18 % във връзка с процедурата за фалит) биха били 225,5 милиона SKK, което е повече от сумата, договорена от данъчния орган по споразумението (38).
(107)
Накрая следва да се отбележи, че словашките власти не са съгласни с твърдението на бенефициера, че данъчните органи са разполагали с доклада на „EKORDA“ преди срещата на кредиторите от 9 юли 2004 г. и по този начин са могли да го използват като база за своето решение. Данъчните органи, обаче, наистина са разполагали с резултатите от своя собствена проверка от юни 2004 г., които показват, че „Frucona“ е притежавала значителни активи, както се посочва в таблица 3. Въз основа на тези данни в писмо от 6 юли 2004 г., което е изпратено от Данъчна дирекция на Словашката република до подчинените ѝ данъчни органи, се посочва, че последните не трябва да приемат споразумението, предложено от бенефициера, тъй като е неблагоприятно за държавата.
(108)
Представените от бенефициера доклади на останалите експерти не отговарят на стандартите, необходими да се докаже, че е изпълнен критерият за частния кредитор. По-конкретно, в никой от докладите не се посочва базата (която в някои от случаите е изключително ниска), използвана за установяване на процентите при ликвидация. Освен това, може да се отбележи, че по отношение на доклада на госпожа Кохова, чиито заключения се различават съществено от тези на „EKORDA“, не е ясна целта на този доклад, нито обхванатият период, нито допусканията, на които се основава. Докладът на синдика, госпожа Холовачова, посочва само, че по принцип процедурата по споразумение е по-изгодна за кредиторите отколкото процедурата за фалит. Следователно, информацията в тези два доклада не може да се използва нито за да подкрепи, нито за да отхвърли твърдението на бенефициера, че е издържан тестът за частен кредитор в пазарни условия.
(109)
В допълнение на това, що се отнася до аргументите във връзка с продължителността на процедурата за фалит, обстоятелствата на този случай трябва да бъдат взети предвид при разглеждането на евентуалните последствия от продължителността на процедурата за фалит върху процеса на вземане на решение от страна на хипотетичен частен кредитор.
(110)
Фактът, че държавата е в привилегировано положение спрямо останалите кредитори поради факта, че нейните вземания са обезпечени с дълготрайни активи на бенефициера, е друг важен аспект в този случай. По делото HAMSA съдът потвърди, че статутът на обезпечен кредитор е факторът, който следва да бъде взет предвид при прилагане на критерия за частния кредитор (39). В съответствие с параграф 31, алинея 1, буква е) от Закона за фалитите, претенциите на отделен кредитор могат да бъдат удовлетворени по всяко време в хода на процедурата по фалит от продажбата на обезпечените активи. Следователно, по отношение на заложените в полза на данъчните органи активи продължителността на процедурата по фалит като цяло е без значение според Комисията, тъй като тези претенции биха могли да бъдат удовлетворени независимо от хода на тази процедура.
(111)
По-конкретно, дори да вземат определената от бенефициера стойност на обезпечените активи, данъчните органи биха получили удовлетворение на ранен етап посредством продажбата на обезпеченията в размер на най-малко 194 милиона SKK или 86 % от предложената в споразумението с кредиторите сума. Само ако е съществувала някаква възможност да не получат пълния размер по споразумението, данъчните органи е трябвало да обмислят дали си заслужава да изчакат края на процедурата за фалит. Освен това, при окончателното разпределение данъчните органи биха получили около 99 % от приходите от продажбата на останалите активи (185 милиона SKK при най-лошия сценарий, т.е. прилагане на процентите при ликвидация, определени от „EKORDA“; виж таблица 4). На данъчните органи би следвало да е било ясно, че възстановените вземания в резултат на това биха били доста над сумата, която се предлага по споразумението, и че само за малка част от тази сума в сравнение със сумата по споразумението би се наложило изчакване.
(112)
Следователно може да се направи заключението, че информацията относно продължителността на процедурата за фалит в Словакия нямаше да повлияе съществено на решението на хипотетичен частен кредитор.
(113)
Освен това във всеки случай при приемането на споразумението бенефициерът е имал: i) много малък брой кредитори и ii) активи, чиято ликвидационна стойност е по-висока от сумата, договорена с държавата по споразумението (както е показано в таблица 5, вероятните приходи от продажбата само на необезпечени активи са 241 милиона SKK).
(114)
Броят на кредиторите, участващи в споразумението, е малък - само пет. От тези петима кредитори четирима са частни и техният дял от общите вземания е едва 0,6 % (3 797 608 SKK от 644 166 949 SKK), както е показано в таблица 2. Следователно държавата е най-големият кредитор с 99,4 % от общите вземания. Подобни обстоятелства биха намалили значително риска от несъгласие между кредиторите и от последващо производство и следователно биха довели до съкращаване на продължителността на процедурата за фалит.
(115)
Що се отнася до аргумента на бенефициера, въз основа на доклада на Световната банка за условията за бизнес, наречен „Осъществяване на бизнес през 2004 г.“, в който се твърди, че процедурата за фалит в Словакия продължава средно 4,8 години, следва да се отбележи, че в доклада се цитира общият показател „закриване на предприятие“, който измерва общото време на процедурата за фалит, както и правомощията на съда при процедура за фалит. Тази продължителност не е непременно същата като средната продължителност на процедурата за фалит. Самите власти в Словакия изразиха становището, че предвид обстоятелствата на този случай, продължителността на процедурата за фалит би била по-кратка от средната (виж подточка 60). Тази оценка от страна на словашките власти е особено уместна предвид факта, че въпросната процедура ще се проведе съгласно правото и практиката в сферата на фалитите в Словакия. Освен това, самото словашко правителство е кредитор на бенефициера.
(116)
В допълнение, продължителността на процедурата за фалит в представените от бенефициера доклади варира значително от две до над шест години (40). Ето защо оценките на продължителността на процедурата за фалит в Словакия, които бенефициерът е представил на Комисията, са обобщени и не отчитат спецификите на въпросния случай. Някои от тях са приблизителни и до известна степен не съответстват една на друга.
(117)
Що се отнася до конкретния пример със словашкото дружество в същия сектор като бенефициер, чиято процедура за фалит е продължила над пет години, следва да се отбележи, че бенефициерът не е успял да покаже по какъв начин този пример е свързан с този случай и по-специално дали дружеството е било в същото или в много сходно правно и материално положение като бенефициера (41). Предвид факта, че бенефициерът е имал един голям кредитор с привилегирован статут - държавата, и редица активи със значителна стойност, процедурата за фалит в случая с бенефициера би могла да приключи сравнително бързо и по този начин да бъде предпочетена от най-големия кредитор - държавата.
(118)
На последно място, дори да допуснем, че процедурата за фалит би продължила от четири до пет години, както твърди бенефициерът, разликата между сумите, които вероятно ще бъдат възстановени, и сумите, договорени при споразумението, е толкова голяма, че продължителността на тази процедура не би играла важна роля при решението на частен кредитор дали да приеме споразумението или не. Предвид сконтовия процент от 5.14 % (42), текущата стойност на бъдещите парични потоци в размер на 356,7 милиона SKK дори след пет години е 277,6 милиона SKK, т.e. доста над договорената при споразумението сума. При такива условия процедурата за фалит би трябвало да отнеме над 9 години, за да може текущата стойност да бъде по-ниска от сумата, договорена при споразумението. Толкова дълга ликвидационна процедура не би била счетена за вероятна в този случай от никой частен оператор на пазара. Освен това, текущата стойност на общата сума, която следва да бъде възстановена, би нараснала допълнително, ако се вземе предвид фактът, че вероятно значителна част от задължението е щяла да бъде погасена по-рано чрез продажбата на обезпечените активи (вж. подточка 111111).
(119)
Въз основа на наличните доказателства може да се стигне до заключението, че частен кредитор не би сключил споразумение при условията, договорени от данъчните органи в този случай. Предвид факта, че данъчните органи могат да бъдат удовлетворени като отделен кредитор във всеки един момент в хода на процедурата за фалит и освен това да получат над 99 % от приходите, разпределени между останалите кредитори (поради размера на иска им в сравнение с останалите кредитори), може да се заключи, че почти целият размер на приходите, получени при процедурата за фалит, ще бъде за данъчните органи и, както беше посочено по-горе, би бил повече от сумата, договорена при споразумението между кредиторите.
2.2. Сравнение между споразумение с кредиторите и принудително събиране на данъци
(120)
За разлика от частните кредитори, данъчният орган е разполагал с възможност да даде ход, по своя инициатива, на процедура по принудително събиране на данъчни задължения, като пристъпи към разпродажба на недвижимите имоти, машините или предприятието като цяло. По смисъла на цитираната в подточка 82 по-горе съдебна практика няма доказателства в подкрепа на факта, че данъчният орган е обмислил този вариант и е стигнал до заключението, че той не би бил толкова изгоден колкото сключването на споразумение.
(121)
Във всеки случай, Комисията счита за неуместен аргумента на бенефициера, че процедурата по споразумение предпазва предприятието от принудително събиране на данъчни задължения. Както потвърждават словашките власти, принудителното събиране на данъчни задължения е било действителна опция за данъчните органи, било преди да се даде ход на процедурата по споразумение, било след ветото на данъчния орган на предложеното споразумение. Следователно, при прилагане на теста за частен кредитор в пазарни условия тази възможност следва да се отчете. Бенефициерът не сравнява предложеното споразумение с възможния резултат при принудително събиране на данъци.
(122)
Комисията използва за основа на своя анализ данните, предоставени от бенефициера и от словашките власти. В този контекст следва да се отбележи, че словашките власти са потвърдили, че залогът в полза на данъчните органи възлиза на 397 милиона SKK, както е посочено в решението за даване на ход на официалната процедура по разследване. Тази стойност е изведена от счетоводството на бенефициера. От своя страна, бенефициерът твърди, че стойността на заложените активи по „оценка на експерт-оценител“ възлиза на 194 милиона SKK (виж подточка 22). За Комисията не е задължително да установи коя от посочените стойности е вярна, но тя може да направи следните заключения.
(123)
Първо, залогът компенсира отсроченото плащане на данъчни задължения от бенефициера, както се изисква от разпоредбите на Закона за данъчната администрация. Ако стойността на активите на бенефициера наистина възлиза само на половината от залога, както излиза от предоставеното от бенефициера експертно становище, то тогава обезпечението, изисквано от държавата за това отсрочване, е недостатъчно. При това положение, допуснатото от данъчните органи отсрочване на плащането на данъчни задължения между ноември 2002 г. и ноември 2003 г., възлизащо общо на 477 милиона SKK, по всяка вероятност не е издържало теста за частен кредитор в пазарни условия. За целите на разясняване на настоящия случай, за Комисията не се налага да определя дали тези мерки не представляват държавна помощ. Може само да се отбележи, че ако по-ранните отсрочени плащания представляват държавна помощ, не може да се счита, че е спазен принципът на частния кредитор в пазарни условия, когато тези отсрочени суми са опростени (частично) на по-късен етап.
(124)
Второ, дори предоставените от бенефициера по-ниски стойности да бъдат приложени при изчисляване на приходите от процедура по принудително събиране на данъци, частният кредитор в пазарни условия би предпочел тази процедура пред процедурата по споразумение, ако е имал възможност.
(125)
При процедура по принудително събиране на данъци данъчните органи имат право да продадат направо активите на длъжника (вземания и други краткотрайни активи, движими и недвижими активи). В момента, когато данъчните органи гласуват в полза на споразумението, бенефициерът разполага със стокова наличност на стойност 43 милиона SKK, изискуеми вземания на стойност минимум 37 милиона SKK и парични средства в брой - 161 милиона SKK (виж подточка 5). Следва да се отбележи, че само стойността на тези краткотрайни активи (241 милиона SKK; 6,3 милиона EUR) (43) надвишава приходите, предложени по споразумението (224,3 милиона SKK; 5,93 милиона EUR). Освен тях, бенефициерът е разполагал с други активи, чиято стойност е била минимум 194 милиона SKK.
(126)
Освен това при процедурата по принудително събиране на данъци няма да се плащат административни такси, както би било при фалит. Това е процедура, на която данъчните органи дават ход и която управляват, така че може да се очаква, че ще приключи бързо.
(127)
Поради това Комисията заключи, че процедурата по принудително събиране на данъци би довела до по-висок приход отколкото споразумението.
2.3. Допълнителни доказателства
(128)
Комисията взема под внимание писмото, предоставено от словашките власти, изпратено от директора на Данъчна дирекция до подчинения му директор на въпросната данъчна служба (виж подточка 63). Писмото ясно показва, че Данъчна дирекция (която е влязла преди това в пряк контакт с бенефициера) се противопоставя на споразумението и изрично дава указания на местния данъчен орган да не гласува за споразумението. Посочената причина в писмото е, че предложеното споразумение е „неизгодно“ за държавата.
(129)
Словашките власти също така показаха, че в началото на 2004 г. Министерството на финансите е издало ясни инструкции към данъчните органи да не приемат предложения, включващи опрощаване на данъчни задължения, респективно вземания (44). Този избор е свързан с изменението на Закона за данъчната администрация от 1 януари 2004 г., за да се укрепи дисциплината при събиране на данъчните задължения.
(130)
Освен това следва да се отбележи, че самият данъчен орган е подал жалба срещу споразумението още на 2 август 2004 г., т.е. по-малко от месец след договаряне на споразумението.
(131)
Бенефициерът твърди, че данъчните органи са оповестили съгласието си за споразумение още преди бенефициерът да даде ход на процедурата. Комисията счита, че представените от бенефициера доказателства сочат тъкмо противното. В писмо от 3 февруари 2004 г. до бенефициера директорът на данъчния орган пише, че макар по принцип да не се противопоставя на процедурата по споразумение, не е съгласен с предложението на бенефициера за споразумение, при което се изплащат само 35 % от данъчните задължения.
(132)
Въз основа на това доказателство, Комисията не може да заключи нищо друго, освен че словашките власти са против споразумението, предложено от бенефициера, и са били против него преди даване ход на процедурата по споразумение на 8 март 2004 г., преди гласуването на кредиторите на 9 юли 2004 г. и след като съдът е одобрил споразумението.
(133)
Бенефициерът твърди, че следва да се отчитат дългосрочни последици, като например продължаване на данъчните приходи за държавата (виж подточка 52).
(134)
Първо трябва да се отбележи, че тестът за частен кредитор в пазарни условия се различава от теста за частен инвеститор в пазарни условия. Докато частният инвеститор в пазарни условия е в състояние да реши дали да влезе в отношения с определено предприятие и ще се ръководи при вземане на това решение от дългосрочни стратегически цели, за да получи подходяща възвръщаемост на инвестицията си (45), то „частният кредитор в пазарни условия“, оказал се в отношения с неплатежоспособно предприятие по реда на търговското или гражданско право, ще се стреми да получи суми, които длъжникът вече му дължи (46), при възможно най-изгодни условия относно изплащания размер и времева рамка. Следователно мотивацията на хипотетичния частен кредитор в пазарни условия и частен инвеститор в пазарни условия ще е различна. Затова и по принципа на правния прецедент са определени два отделни теста за тези две ситуации.
(135)
На второ място, по използваната аналогия с кредитора - доставчик е важно да се отбележи, че по природа неговите вземания и вземанията на държавата се различават фундаментално. Тъй като отношенията на доставчик с неплатежоспособно предприятие са изключително договорни, той може да претърпи действителни загуби от изгубения стопански контрагент. Ако неплатежоспособното предприятие се ликвидира или продаде, доставчикът ще трябва да търси нов клиент или да се договаря с новия собственик. Рискът се увеличава, когато доставчикът е в голяма зависимост от неплатежоспособното предприятие. Такъв кредитор със сигурност трябва да прецени бъдещето. За разлика от него, отношенията на държавата с неплатежоспособни предприятия се основават на гражданското право и следователно не зависят от волята на едната или другата страна. За всеки един нов собственик, влязъл във владение на активите на ликвидирано предприятие, данъчните задължения възникват автоматично, както и плащането им. Освен това държавата никога не зависи само от един единствен данъкоплатец. Накрая, най-важното е, че държавата не се ръководи от гарантиране на печалба при събиране на вземанията и не действа на търговски принцип и с търговски съображения. Затова цитираната аналогия не е добре обоснована.
(136)
Комисията заключава, че положението на държавата в настоящия случай не може да се сравнява с положението на хипотетичен частен инвеститор в пазарни условия или с това на хипотетичен зависим от пазарните условия кредитор. Във всеки случай загубата на бъдещи данъчни приходи не може да бъде отчитана при прилагане принципа на частния кредитор в пазарни условия (47).
(137)
На последно място, от прегледа на данъчните задължения, представени от бенефициера, се вижда, че голямата част данъци, изплатени от бенефициера след 1995 г., са косвени данъци (акцизни сборове и ДДС). Тъй като тези данъци се плащат от крайния потребител, ликвидацията на бенефициера не би оказала никакво влияние върху събирането им, тъй като потребителите ще продължават да купуват обложените продукти (в този случай основно спирт и спиртни напитки) от други производители. Следователно аргументът на бенефициера за отчитане на значителни бъдещи данъчни загуби не е убедителен.
(138)
Комисията заключава, че никое от другите доказателства, представени от бенефициера, не показва, че то би повлияло на поведението на хипотетичния частен кредитор. Следователно, нищо в този раздел не променя оценката на Комисията по отношение на поведението, което се разглежда в раздел 2.1 или раздел 2.2.
2.4. Заключение
(139)
Въз основа на изложените доказателства Комисията заключава, че в този случай не са изпълнени изискванията на теста за частен кредитор в пазарни условия, както и че държавата е предоставила на бенефициера предимство, което последният не би бил способен да получи в пазарни условия.
(140)
На тези основания Комисията счита, че опрощаването на задълженията, договорено от местните данъчни органи съгласно споразумението, представлява държавна помощ по смисъла на член 107, параграф 1 от ДФЕС.
3. СЪВМЕСТИМОСТ НА ПОМОЩТА: ДЕРОГАЦИЯ ПО РЕДА НА ЧЛЕН 107, ПАРАГРАФ 3 ОТ ДФЕС
(141)
Основната цел на мярката държавна помощ е да се помогне на предприятие в затруднение. В такъв случай, ако са спазени съответните условия, се допуска кандидатстване за дерогация по реда на член 107, параграф 3, буква в) от ДФЕС, който допуска разрешаване на помощите, които имат за цел да улеснят развитието на някои икономически дейности или на някои икономически региони, доколкото тези помощи не засягат по неблагоприятен начин условията на търговия до степен, която противоречи на общия интерес.
(142)
С оглед стопанските дейности, включени в портфейла на бенефициера, Комисията прецени дали в този случай се прилагат специалните правила за селско стопанство. Като отчита информацията за оборота на бенефициера, предоставена от словашките власти, в решението си да даде ход на официална процедура по разследване Комисията заключи, че повечето продукти на бенефициера не попадат в обхвата на Приложение I към ДФЕС и следователно за тях се прилагат общите норми за държавна помощ.
(143)
В бележките си по решението за ход на производство бенефициерът оспорва данните за оборотите му, предоставени предварително от словашките власти (виж таблица 1), но не оспорва решението на Комисията да обоснове оценката си на общите норми за държавна помощ. Без да се впуска в определение дали посочените данни от бенефициера са точни (48), Комисията провери, дали заключенията ѝ, изложени по-горе, са обосновани в светлината на така предоставените данни. Комисията заключи, че голямата част от оборота на бенефициера се дължи на продукти, които не попадат в обхвата на Приложение I към ДФЕС. Следователно за него се отнасят общите норми за държавна помощ, а не конкретните за отделен отрасъл.
(144)
Оздравителните програми и помощта за преструктуриране са регламентирани в насоките на Комисията за държавна помощ за оздравяване или преструктуриране на предприятия в затруднение (49) („нови насоки“), заменящи предходния текст, приет през 1999 г. (50) („насоки от 1999 г.“).
(145)
Преходните разпоредби на новите насоки предвиждат, че те се прилагат при оценка на всяка една помощ за оздравяване или преструктуриране, отпусната без разрешение от Комисията (незаконна помощ), когато част или цялата помощ е отпусната след 1 октомври 2004 г., датата на публикуване на новите насоки в Официален вестник на Европейския съюз (точка 104, първа алинея). Когато обаче въпросната помощ е отпусната незаконно преди 1 октомври 2004 г., разследването ще се провежда на основание прилаганите препоръки към датата на отпускане на помощта (точка 104, втора алинея).
(146)
Одобрението на споразумението от страна на данъчния орган е с дата 9 юли 2004 г. и е влязло в сила на 23 юли 2004 г. Това означава, че незаконната помощ е отпусната преди 1 октомври 2004 г. Следователно за тази помощ се прилагат насоките от 1999 г., които са били приложими към датата на отпускане на помощта.
(147)
Бенефициерът е средно предприятие по смисъла на Регламент на Комисията (ЕО) № 70/2001 относно прилагане на членове 87 и 88 от Договора за ЕО към държавна помощ за малки и средни предприятия (51).
3.1. Допустимост на предприятието
(148)
По реда на точка 5, буква в) от насоките от 1999 г., едно предприятие се приема, че е в затруднение, когато отговаря на критериите на вътрешното държавно законодателство за подлагане на процедура по колективна несъстоятелност.
(149)
Бенефициерът е страна по процедура за споразумение, която се прилага за предприятия в неплатежоспособност, според определението в Закона за фалитите. Следователно има право на оздравителна програма или помощ за преструктуриране.
3.2. Оздравителна програма
(150)
Оспорваната мярка бе първоначално описана от словашките власти като оздравителна програма. В съответствие с насоките от 1999 г. Комисията изрази съмнения за съвместимостта на тази помощ с оздравителна програма на основание заключенията от Част III по-горе.
(151)
Нито словашките власти, нито бенефициерът предоставиха коментари по тези съмнения. В това отношение на Комисията не бяха предоставени нови факти.
(152)
Тъй като цитираните съмнения не са били разсеяни, Комисията заключава, че тази помощ не отговаря на оздравителна програма по смисъла на насоките от 1999 г.
3.3. Помощ за преструктуриране
(153)
На основания, изложени в Част III, Комисията изрази съмнения относно съвместимостта на тази помощ с помощ за преструктуриране по смисъла на насоките от 1999 г.
(154)
Комисията отбелязва, че словашките власти, които имат задължението докажат съвместимостта на държавната помощ с вътрешния пазар, не са представили нови факти в подкрепа на това заключение. Комисията разгледа внимателно бележките, предоставени от бенефициера.
3.3.1. Възстановяване жизнеността на предприятието в дългосрочен план
(155)
Според насоките от 1999 г. отпускането на помощ за преструктуриране се обвързва и зависи от изпълнението на постижим и последователен план за преструктуриране с цел възстановяване жизнеността на предприятието в дългосрочен план. Държавата членка се обвързва с този план, който задължително се одобрява от Комисията. Когато предприятие не приложи този план, действията му се разглеждат като злоупотреба с помощ.
(156)
По същество, планът за преструктуриране се изготвя така, че да позволи на бенефициера да възстанови жизнеността си в дългосрочен план за разумен срок от време и въз основа на реалистични допускания за бъдещите му работни условия. Планът описва условията, при които са възникнали затрудненията на бенефициера, и подходящите мерки за справяне с тези трудности. Операциите по преструктуриране не могат да се ограничават само до финансова помощ, предназначена да компенсира лоши кредити и минали загуби, без да обръща внимание на причините за затрудненията.
(157)
За предприятия, работещи в подпомагани райони, и за малки и средни предприятия насоките от 1999 г. уреждат по-гъвкаво спазване на условията по разрешаване на помощ, особено по отношение на прилагането на компенсиращи мерки и съдържанието на мониторинговите доклади. Независимо от това, тези предприятия не се освобождават от изискването да съставят план за преструктуриране, нито държавата членка - от задължението да постави като условие за отпускане на помощ за преструктуриране изпълнението на план за преструктуриране.
(158)
След даване на ход на официалната процедура по разследване словашките органи потвърдиха, че бизнеспланът, който бенефициерът е бил задължен да състави като условие за откриване на процедура по споразумение, е разглеждан само от компетентния съд, т.е. не и от отпускащия помощ орган, като нито съдът, нито данъчните органи са следели за изпълнението на плана.
(159)
Противно на това твърдение, бенефициерът твърди, че данъчните органи са проучили в каква степен въпросният бизнесплан може да възстанови жизнеността на предприятието в дългосрочен план преди да одобрят споразумението, но не е представил никакво доказателство в подкрепа на това твърдение.
(160)
Освен това бенефициерът твърди, че отсъствието на официален план за преструктуриране е без значение при оценка ex post за отпусната помощ от Комисията, тъй като Комисията вече може да се увери, че бенефициерът действително е възстановил жизнеспособността си. Според бенефициера, официален план за преструктуриране може да се изисква само при оценка ex ante, за която могат да се прилагат само насоките от 1999 г.
(161)
Тази аргументация не е правилна. Насоките от 1999 г. се отнасят до оценка на съвместимостта както на законна, така и на незаконна помощ. Условието преструктуриращата помощ да е подчинена на създаване на обоснован план за преструктуриране е в сила при всяка една оценка. Комисията извършва оценката си въз основа на наличната информация към момента на отпускане на помощта.
(162)
Може да се заключи, че като отпускащ помощта орган данъчният орган не е имал възможността да оцени план за преструктуриране и да постави като условие за опрощаване на вземанията си надлежния мониторинг на този план. Оттук следва, че първото формално условие, което се прилага напълно и при оценка ex post, не е спазено.
(163)
Колкото до същността на бизнесплана, словашките власти не са предоставили информация, която да разсее съмненията на Комисията относно това, че този план представлява действителен план за преструктуриране по реда на насоките от 1999 г.
(164)
Комисията потвърждава заключението си, че е взела решение да открие официална процедура по разследване. Представеният бизнесплан е само план, констатиращ острия проблем на бенефициера с нарастващите му данъчни задължения към държавата. Планът не анализира изобщо обстоятелствата, довели до трудностите на бенефициера, нито финансовото състояние на предприятието по това време и финансовото му бъдеще. Тъй като този анализ отсъства, бенефициерът не предлага никакви конкретни стъпки срещу отделните причини за затрудненията. Единствената подробно описана мярка засяга предложеното финансово преструктуриране чрез споразумението с кредиторите.
(165)
В плана не се упоменава увеличението на собствения капитал на бенефициера, което пък е цитирано от бенефициера като една от мерките по преструктуриране. Нищо в документите не показва, че увеличаването на капитала чрез „Hydree Slovakia“ може да се приеме като мярка, гарантираща, че в дългосрочен план бенефициерът повече няма да прибегне до стратегията си да финансира производството си със средства от неизплатени ДДС и акцизни сборове, което отново да доведе до същите трудности. Словашките власти също потвърждават, че увеличаването на капитала по никакъв начин не намалява риска от повторение на същите финансови трудности. Съмненията стават още по-основателни предвид факта, че увеличението на капитала възлиза общо на 21 милиона SKK, докато преструктурираният дълг е бил 644 милиона SKK.
(166)
Увеличаването на капитала не е доказателство, че пазарът възприема бенефициера като икономически субект, възстановил жизнеспособността си в дългосрочен план. Комисията отбелязва, че независимо от положените усилия, бенефициерът не е получил кредит от частна банка.
(167)
Освен това Комисията отбелязва, че отдаването под наем на производствени мощности на конкурент на бенефициера - „Old Herold“ s.r.o., е ясно мотивирано от факта, че бенефициерът е загубил лиценза си за производство на спирт и спиртни напитки, а не от факта, че това производство е губещо и следователно трябва да се преструктурира. Вярно е, че бенефициерът е имал право да подаде заявление за нов лиценз след финализиране на споразумението, но не го е направил. В същото време обаче, Комисията отбелязва, че бенефициерът продължава да продава продукцията, произведена от „Old Herold“, които използват мощностите и търговската марка на бенефициера, като дори планира да увеличи тези продажби, както е декларирано в счетоводния отчет за периода 29 април - 30 декември 2004 г. Следователно отдаването под наем на тези производствени активи не може да се счита за мярка по преструктуриране, тъй като според всички налични данни не е имало необходимост от преструктуриране на тази част от производството.
(168)
Колкото до останалите мерки, предложени в бизнесплана, съмненията на Комисията си остават в сила. Това са мерки, които се предприемат в нормалния ход на стопанските операции, а не са мерки за рационализиране (напр. продажбата на старо оборудване или превозни средства). Двете предложени структурни мерки (прекратяване на производството на непечеливши безалкохолни продукти и продажба на недвижима собственост) са описани много общо и без конкретно упоменаване на продукти или срокове. Словашките власти потвърждават, че към 10 октомври 2005 г. обявените за продажба недвижими имоти (административна сграда, магазин и почивна станция) не са продадени, т.е. тази планирана мярка не е изпълнена, както е заявено.
(169)
Комбинацията от отсъствие на официален план за преструктуриране и истински анализ на трудностите, мерките за отстраняване на тези трудности и пазарните условия и възможности, водят Комисията до заключението, че представеният от бенефициера бизнесплан не е истински план за преструктуриране по реда на насоките от 1999 г. (52). Следователно, съмненията на Комисията, че бенефициерът е способен да възстанови жизнеспособността на предприятието в дългосрочен план, остават в сила.
3.3.2. Стриктно ограничаване на помощта до възможния минимум
(170)
Макар заключението на Комисията, че при отсъствието на действителен план за преструктуриране съмненията за жизнеспособността на предприятието в дългосрочен план остават в сила, да е достатъчно да се заключи, че въпросната помощ е несъвместима с вътрешния пазар, Комисията ще анализира също така и другия основен критерий от насоките от 1999 г., а именно помощта да е стриктно ограничена до възможния минимум.
(171)
По смисъла на точка 40 от насоките от 1999 г. размерът и интензитетът на помощта са стриктно ограничени до необходимия за преструктурирането минимум, като се отчитат наличните финансови средства на бенефициера. Очакванията са бенефициерът да има значителен принос за преструктурирането, като използва свои средства.
(172)
Разходите по преструктуриране възлизат на общия размер на преструктурирания по споразумението дълг. Бенефициерът е изплатил 35 % от тази сума.
(173)
Словашките власти не дават допълнителни разяснения в отговор на изразените от Комисията съмнения по въпроса. Бенефициерът разяснява как е изплатил оставащия дълг след приемане на споразумението (виж подточки 30-35). Според него собственият му принос възлиза на 231 милиона SKK (6,1 милиона EUR).
(174)
Първо, наличните средства на бенефициера превишават размера на остатъчния след споразумението дълг. Това означава, че помощта не е стриктно ограничена до необходимия минимум.
(175)
По-важното е обаче, че Комисията счита, че предоставеният от „Old Herold“ кредит не може, по смисъла на насоките от 1999 г., да се счита за личен принос на бенефициера. Вземанията представляват постоянен източник за финансиране дейността на предприятието. Това са краткосрочни кредити, които трябва да се изплащат. Само когато доставчиците се ангажират с падеж на плащането по-късно от нормалното, може да се твърди, че предприятието разполага с допълнителни средства за преструктуриране и това отсрочване представлява сигнал, че пазарът вярва във възстановяването на жизнеспособността на предприятието.
(176)
Бенефициерът по никакъв начин не е доказал, че отсрочването на плащането от „Old Herold“ е значително по-дълго от нормалната практика между бенефициера и доставчиците му. Падеж за плащане от 40 дни изглежда стандартна практика, особено като се има предвид, че се прилага за бенефициера след споразумението. По този начин бенефициерът вече не е имал финансови трудности. Самата цел на споразумението е да позволи на бенефициера да се справи с финансовите си проблеми.
(177)
Следователно Комисията заключава, че удълженият падеж на плащане не може да се тълкува като принос към преструктурирането от външни източници.
(178)
Като се приспадне така отсроченото плащане, личният принос на бенефициера по смисъла на насоките от 1999 г. възлиза на 131 милиона SKK (3,4 милиона EUR), което съответства на 20 % от стойността на разходите за преструктуриране.
(179)
Насоките от 1999 г. не указват праг, над който приносът на бенефициера се счита за значителен.
(180)
Като отчита натрупаната практика на Комисията в прилагане на насоките от 1999 г., както и промяната в политиката на Комисията да въведе праг в тази област в насоките от 2004 г. (53), Комисията счита, че принос от 20 % е по-скоро малък. Подобен принос е приемлив по насоките от 1999 г. само ако са изпълнени всички останали условия за одобрение на помощ. Освен това Комисията следва да взема предвид такива критерии като това дали предприятието работи в подпомаган район, в каква степен източниците на финансиране отразяват доверието на пазара, а не само на самия бенефициер и акционерите му, относно дългосрочната жизнеспособност на предприятието или други особености на случая.
(181)
В светлината на изложението, направено по-горе, Комисията не приема, че в настоящия случай приносът на бенефициера е значим. В заключение, съмненията на Комисията дали приносът на бенефициера е значим и дали помощта е стриктно ограничена до необходимия минимум остават в сила.
3.4. Съвместимост на помощта: заключение
(182)
В заключение Комисията счита, че помощта е несъвместима с вътрешния пазар като оздравителна програма или помощ за преструктуриране. Освен това никоя дерогация от ДФЕС не е приложима в този случай.
VII. ЗАКЛЮЧЕНИЕ
(183)
Комисията счита, че Словашката република незаконно е опростила данъчни задължения на „Frucona Košice“ a.s., като е нарушила член 108, параграф 3 от ДФЕС. Тази помощ е несъвместима с вътрешния пазар и с която и да е дерогация от ДФЕС.
(184)
Макар прилагането на решението за опрощаване от данъчните органи да е суспендирано в очакване на решението по настоящото производство, Комисията счита, че предимството за бенефициера е създадено в момента, когато данъчните органи са решили да опростят част от вземанията си и по този начин са предоставили помощта на разположение на бенефициера. Този момент във времето е влизането в сила на споразумението с кредиторите на 23 юли 2004 г. Предимството на бенефициера пред конкурентите му е във факта, че данъчните органи не са наложили принудително изпълнение на данъчните си вземания.
(185)
За да се възстанови положението ex ante, държавната помощ следва да бъде възстановена. Предвид факта, че предимството е предоставено в момента на влизане в сила на споразумението с кредиторите на 23 юли 2004 г., размерът на помощта, която следва да бъде възстановена, е пълният размер на опростената сума съгласно това споразумение.
(186)
Върховният съд на Словашката република обаче е постановил, че просрочените задължения за пътен данък в размер на 424 490 SKK са включени неправомерно в споразумението. В резултат на това общият дълг по споразумението е намален с тази сума, а задълженията към данъчните органи, включени в споразумението съгласно корекциите, възлизат на 640 369 341 SKK.
(187)
Просрочените задължения за пътен данък, за които междувременно се е считало, че са опростени, са изплатени напълно на 2 август 2006 г. Това плащане следва да бъде взето предвид при изчислението на размера на помощта и лихвите по нея, които следва да бъдат възстановени,
ПРИЕ НАСТОЯЩОТО РЕШЕНИЕ:
Член 1
Решение 2007/254/ЕО се отменя.
Член 2
Държавната помощ, отпусната от Словашката република на „Frucona Košice“ a.s. и възлизаща на 416 515 990 SKK, е несъвместима с вътрешния пазар.
Член 3
1. Словашката република предприема всички необходими мерки по възстановяване от бенефициера на неправомерно отпуснатата помощ, посочена в член 2, като взема предвид факта, че на 2 август 2006 г. по сметката на местните данъчни органи са изплатени просрочени задължения за пътен данък в размер на 424 490 SKK.
2. Възстановяването влиза в сила незабавно и съобразно процедурата на националното законодателство, при условие че то гарантира незабавно и ефективно изпълнение на решението.
3. Сумата за възстановяване включва лихва за целия период от датата, когато е предоставена на разположение на „Frucona Košice“ a.s., до действителното ѝ възстановяване.
4. Лихвения процент се изчислява по реда на разпоредбите на глава V от Регламент (ЕО) № 794/2004 на Комисията от 21 април 2004 г. относно прилагането на Регламент (ЕО) № 659/1999 на Съвета за установяване на подробни правила за прилагането на член 93 от Договора за ЕО (54). Лихвеният процент се изчислява с натрупване за целия период, упоменат в параграф 3.
Член 4
В срок от два месеца от нотификацията на настоящото решение Словашката република информира Комисията за приетите мерки по прилагането му. Тя предоставя тази информация като използва въпросника от приложението към настоящото решение.
Член 5
Адресат на настоящото решение е Словашката република.
Съставено в Брюксел на 16 октомври 2013 година.
SKLEP KOMISIJE
z dne 16. oktobra 2013
o državni pomoči št. SA.18211 (C 25/2005) (ex NN 21/2005), ki jo je Slovaška republika odobrila družbi Frucona Košice a.s.
(notificirano pod dokumentarno številko C(2013) 6261)
(Besedilo v slovaškem jeziku je edino verodostojno)
(Besedilo velja za EGP)
(2014/342/EU)
EVROPSKA KOMISIJA
ob upoštevanju Pogodbe o delovanju Evropske unije, zlasti prvega pododstavka člena 108(2) Pogodbe (1),
po pozivu zainteresiranim stranem, naj predložijo svoje pripombe v skladu z navedeno določbo, in ob upoštevanju teh pripomb (2),
ob upoštevanju naslednjega:
I. POSTOPEK
1. POSTOPEK PRED KOMISIJO
(1)
Komisija je v dopisu z dne 15. oktobra 2004, evidentiranem 25. oktobra 2004, prejela pritožbo v zvezi z domnevno nezakonito državno pomočjo družbi Frucona Košice, a.s. Pritožnik je dodatne informacije poslal 3. februarja 2005. Sestanek s pritožnikom je potekal 24. maja 2005.
(2)
Na podlagi informacij, ki jih je predložil pritožnik, je Komisija z dopisom z dne 6. decembra 2004 zaprosila Slovaško, naj ji zagotovi informacije o spornem ukrepu. Slovaška je odgovorila z dopisom z dne 4. januarja 2005, evidentiranim 17. januarja 2005, v katerem je Komisijo obvestila o morebitni nezakoniti državni pomoči družbi Frucona Košice, a.s. v okviru prisilne poravnave, in jo zaprosila, naj to pomoč odobri kot pomoč za reševanje družbe v finančnih težavah. Slovaška je dodatne informacije poslala z dopisom z dne 24. januarja 2005, evidentiranim 28. januarja 2005. Komisija je za dodatne informacije zaprosila z dopisom z dne 9. februarja 2005, odgovor nanj pa je prejela z dopisom z dne 4. marca 2005, evidentiranim 10. marca 2005. Sestanek s slovaškimi organi je potekal 12. maja 2005.
(3)
Komisija je z dopisom z dne 5. julija 2005 Slovaški sporočila, da bo glede pomoči začela postopek v skladu s členom 108(2) PDEU.
(4)
Sklep Komisije o začetku postopka je bil objavljen v Uradnem listu Evropske unije (3). Komisija je pozvala zainteresirane strani, naj predložijo svoje pripombe glede ukrepa.
(5)
Slovaški organi so svoje ugotovitve predložili z dopisom z dne 10. oktobra 2005, evidentiranim 17. oktobra 2005. Komisija je pripombe ene zainteresirane strani (upravičenca) prejela z dopisom z dne 24. oktobra 2005, evidentiranim 25. oktobra 2005. Posredovala jih je Slovaški in ji dala možnost odgovora; Slovaška je svoje pripombe poslala z dopisom z dne 16. decembra 2005, evidentiranim 20. decembra 2005. Sestanek z upravičencem, na katerem je imel možnost pojasniti svoje predložene pripombe, je potekal 28. marca 2006. Slovaška je dodatne informacije poslala z dopisom z dne 5. maja 2006, evidentiranim 8. maja. 2006.
(6)
Komisija je sklep o vračilu pomoči sprejela 7. junija 2006 (4). Komisija je bila po tem datumu v okviru svojih stikov s slovaškimi organi glede izvrševanja tega sklepa obveščena o izidu nacionalnega sodnega postopka v zvezi z zneskom dolga, ki bo vključen v prisilno poravnavo. Te informacije je treba upoštevati v tem sklepu.
2. POSTOPEK PRED SPLOŠNIM SODIŠČEM
(7)
Družba Frucona Košice, a.s. se je 12. januarja 2007 pritožila na sodbo Splošnega sodišča Evropske unije, v katerem je med drugim izpodbijala opredelitev odpisa dolga kot državne pomoči s trditvijo, da je bilo v skladu z načelom upnika v tržnem gospodarstvu. Splošno sodišče je s sodbo z dne 7. decembra 2010 (zadeva T-11/07) zavrnilo trditve tožeče stranke in potrdilo sklep Komisije z utemeljitvijo, da bi bil stečaj za državo ugodnejši od prisilne poravnave.
3. POSTOPEK PRED SODIŠČEM
(8)
Družba Frucona Košice, a.s. je zoper sodbo Splošnega sodišča pri Sodišču vložila pritožbo, v kateri je trdila zlasti, da Splošno sodišče ni pravilno ocenilo merila zasebnega vlagatelja, kakor ga je uporabila Komisija, in nedopustno skušalo s svojo presojo nadomestiti presojo Komisije v zvezi z merilom zasebnega upnika (zadeva C-73/11 P).
(9)
Sodišče je 24. januarja 2013 razveljavilo sodbo Splošnega sodišča. Sodišče je razsodilo, da je Komisija storila očitno napako pri presoji, ker v svoji presoji merila zasebnega upnika ni upoštevala trajanja stečajnega postopka oziroma, če je ta dejavnik upoštevala, ni navedla zadostnih razlogov za svojo odločitev. Zadeva je bila vrnjena Splošnemu sodišču za presojo tožbenih razlogov družbe v zvezi z davčno izvršbo, o kateri sodišče še ni presodilo.
4. RAZVELJAVITEV
(10)
Glede na sodbo Sodišča Komisija meni, da je primerno razveljaviti prvotno odločbo z dne 7. junija 2006 in jo nadomestiti s tem sklepom, da se odpravijo pomanjkljivosti, ki jih je ugotovilo Sodišče.
II. PODROBEN OPIS POMOČI
1. DRUŽBA
(11)
Prejemnik finančne podpore je družba Frucona Košice, a.s., družba, ki se je ukvarjala s proizvodnjo žganih pijač in pijač na osnovi žganih pijač, brezalkoholnih pijač, konzerviranega sadja in zelenjave ter kisa. Ker je družba izgubila dovoljenje, ne proizvaja več žganih pijač in pijač na osnovi žganih pijač. Kljub temu je še naprej aktivna na trgu na debelo za žgane pijače in pijače na osnovi žganih pijač. Družba ima sedež v regiji, ki je upravičena do regionalne pomoči v skladu s členom 107(3)(a) PDEU.
(12)
V času zadevnih dogodkov je upravičenec zaposloval približno 200 oseb. Družba je v pripombah na sklep o začetku formalnega postopka preiskave Komisiji predložila podatke o prometu (vključno s trošarinami in DDV), ki so prikazani v naslednji preglednici.
Preglednica 1
Promet v različnih delih proizvodnje, vključno s trošarinami in DDV (SKK)
2002
2003
2004
Kis
28 029 500
27 605 100
11 513 600
Proizvodnja sadja in zelenjave
37 112 500
32 584 500
22 696 400
Zelje
2 878 340
503 030
201 310
Brezalkoholne pijače z dodanim ogljikovim dioksidom
9 373 800
17 601 600
17 560 100
Brezalkoholne pijače brez dodanega ogljikovega dioksida
2 877 700
6 420 420
7 920 010
Sokovi - 100 %
51 654 900
43 421 600
22 706 600
Žgane pijače
696 193 500
743 962 700
728 837 400
Jabolčnik
1 495 640
106 360
0
Sirup
5 928 100
6 502 920
5 199 540
Drugi proizvodi/storitve
59 476 000
99 635 000
63 680 000
SKUPAJ
895 019 980
978 343 230
880 314 960 (5)
(13)
Ti podatki se bistveno razlikujejo od podatkov, ki jih je Komisija prejela od slovaških organov in so navedeni v sklepu o začetku formalnega postopka preiskave (6). Slovaški organi v svojem odgovoru na pripombe upravičenca po začetku formalnega postopka preiskave niso izpodbijali točnosti navedenih številk. Po mnenju slovaških organov upravičenec izpolnjuje merila za srednje veliko podjetje.
2. VELJAVNA NACIONALNA ZAKONODAJA
(14)
Pri spornem ukrepu gre za odpis davčnega dolga, ki ga je davčni urad Košice IV opravil v okviru prisilne poravnave. Ta postopek ureja zakon št. 328/91 o stečajnem postopku in postopku prisilne poravnave (v nadaljnjem besedilu: zakon o stečajnem postopku).
(15)
Postopek prisilne poravnave je postopek pod nadzorom sodišča, ki je - tako kot stečajni postopek - namenjen ureditvi finančnega položaja zadolženih družb (7). V skladu s stečajnim postopkom družba preneha obstajati, njeno premoženje pa se proda novemu lastniku ali pa se družba likvidira. Nasprotno pa v skladu s postopkom poravnave zadolžena družba nadaljuje svoje poslovanje brez spremembe lastništva.
(16)
Postopek prisilne poravnave sproži zadolžena družba. Cilj je doseči dogovor z upniki, s katerim zadolžena družba odplača del svojega dolga, preostanek pa se odpiše. Dogovor mora odobriti nadzorno sodišče.
(17)
Upniki, katerih terjatve so zavarovane, npr. s hipoteko, ravnajo kot ločeni upniki. Da se predlog prisilne poravnave sprejme, morajo zanj glasovati vsi ločeni upniki, medtem ko pri drugih upnikih zadostuje kvalificirana večina. Ločeni upniki torej glasujejo posamično in imajo pravico vložitve veta na predlog.
(18)
Ločeni upniki so v privilegiranem položaju tudi v stečajnem postopku. Terjatve ločenih upnikov so lahko izplačane kadar koli med postopkom stečaja in ves izkupiček od prodaje zavarovanih sredstev v stečajnem postopku je namenjen izključno izplačilu terjatev ločenih upnikov. Če terjatev ločenih upnikov s to prodajo ni mogoče izplačati, se neporavnani zneski vključijo v drugo skupino k terjatvam drugih upnikov. V drugi skupini so upniki poplačani sorazmerno.
(19)
V skladu z zakonom o stečajnem postopku mora družba, ki zaprosi za prisilno poravnavo, nadzornemu sodišču predložiti seznam ukrepov za svojo reorganizacijo in nadaljnje financiranje svoje dejavnosti po prisilni poravnavi.
(20)
V skladu z zakonom št. 511/92 o upravljanju davkov in dajatev ter spremembah v sistemu lokalnih finančnih organov (v nadaljnjem besedilu: zakon o davčni službi) lahko družba davčne organe zaprosi za odlog plačila davkov. Na odloženi znesek se zaračunavajo obresti, odloženi dolg pa mora biti zavarovan.
(21)
Zakon o davčni službi ureja tudi postopek davčne izvršbe, katerega cilj je povrniti davčne terjatve države s prodajo nepremičnin, premičnin ali podjetja v celoti.
3. DEJSTVA
(22)
V obdobju od novembra 2002 do novembra 2003 je upravičenec izkoristil odlog obveznosti plačila trošarine na žgane pijače, ki ga je omogočal zakon o davčni službi (8). V celoti je odloženi davek znašal 477 015 759 SKK (12,6 milijona EUR). Davčni urad je pred odobritvijo odloga teh plačil v skladu z zakonom vse svoje terjatve zavaroval s premoženjem upravičenca. Slovaški organi trdijo, da je vrednost teh jamstev na podlagi računov upravičenca znašala 397 476 726 SKK (10,5 milijona EUR). Upravičenec pa trdi, da je vrednost jamstev po oceni izvedencev ob koncu leta 2003 znašala 193 940 000 SKK (5 milijonov EUR). Po mnenju upravičenca je to vrednost zavarovanih sredstev (premičnin, nepremičnin in terjatev), izražena v tako imenovanih izvedenskih cenah.
(23)
S 1. januarjem 2004 je bilo v skladu s spremenjenim zakonom o davčni službi za odlog davka mogoče zaprositi samo še enkrat letno. Upravičenec je to priložnost izkoristil za trošarino za december 2003, zapadlo januarja 2004. Vendar pa ni mogel plačati ali odložiti plačila trošarine za januar 2004, zapadle 25. februarja 2004. Zaradi tega je upravičenec v skladu z zakonom o stečajnem postopku postal zadolžena družba. Izgubil je tudi dovoljenje za proizvodnjo in predelavo žganih pijač.
(24)
Upravičenec je dne 8. marca 2004 na pristojnem okrožnem sodišču vložil predlog za prisilno poravnavo. Okrožno sodišče je po ugotovitvi, da so izpolnjene vse potrebne zakonske zahteve, z odločbo z dne 29. aprila 2004 začelo postopek prisilne poravnave. Na obravnavi dne 9. julija 2004 so upniki glasovali za predlog prisilne poravnave, ki ga je oblikoval upravičenec. Prisilna poravnava je bila potrjena 14. julija 2004 z odločbo nadzornega okrožnega sodišča.
(25)
Davčni urad se je avgusta 2004 pritožil zoper to pritrdilno odločitev sodišča. Vrhovno sodišče je z odločbo z dne 25. oktobra 2004 sklenilo, da pritožba ni dopustna, in odločbo okrožnega sodišča, s katero je bila prisilna poravnava odobrena, razglasilo za veljavno in izvršljivo s 23. julijem 2004. Javni tožilec se je pozneje pritožil zoper odločbo okrožnega sodišča v nadaljnjem pritožbenem postopku z izrednimi pravnimi sredstvi.
(26)
Upniki, vključno z davčnim uradom, so z upravičencem sklenili naslednji dogovor: 35 % dolga naj bi upravičenec poplačal v roku enega meseca od začetka učinkovanja prisilne poravnave, preostalim 65 % dolga pa naj bi se upniki odrekli. Vsi upniki so bili torej obravnavani pod enakimi pogoji. Dejanski zneski na upnika so navedeni v naslednji preglednici:
Preglednica 2
Stanje dolgov upravičenca pred poravnavo in po njej (SKK)
Upnik
Dolg pred
prisilno poravnavo
Dolg po
prisilni poravnavi (9)
Odpisani znesek
Javni
Davčni urad
640 793 831
224 277 841
416 515 990
Zasebni
Tetra Pak a.s.
1 004 208
351 498
652 710
MTM-obaly, s. r. o.
317 934
111 277
206 657
Merkant družstvo
332 808
116 483
216 325
Vetropack, s. r. o.
2 142 658
749 930
1 392 728
SKUPAJ
644 591 439 (10)
225 607 029
418 984 410
(27)
Terjatve davčnega urada, vključene v postopek prisilne poravnave, so znašale 640 793 831 SKK (16,86 milijona EUR) in so obsegale neplačane trošarine za obdobje od maja 2003 do marca 2004, DDV za obdobje od januarja do aprila 2004, vključno s penali in obrestmi. Terjatve, ki jih je davčni urad odpisal, so znašale 416 515 990 SKK (11 milijonov EUR). Davčnemu uradu je v skladu s prisilno poravnavo pripadlo 224 277 841 SKK (5,86 milijona EUR).
(28)
V postopku prisilne poravnave je davčni urad deloval kot ločeni upnik in kot tak glasoval ločeno. Da bi bila prisilna poravnava izvedena, je moral davčni urad glasovati za poravnavo. Davčni urad je bil v privilegiranem položaju zato, ker je bilo nekaj njegovih terjatev, ki so bile vključene v postopek poravnave, zavarovanih v zvezi z odlogom davčnega dolga upravičenca v obdobju 2002-2003 (glej odstavek 17). Vsi drugi upniki so glasovali za predlagano poravnavo. Njihove terjatve so bile običajne trgovinske terjatve, ki niso bile zavarovane.
(29)
Upravičenec je v svojem predlogu za prisilno poravnavo v skladu z zahtevami zakona o stečajnem postopku navedel reorganizacijske ukrepe v zvezi s proizvodnjo, distribucijo in delovno silo (vključno s presežki).
(30)
Na področjih organizacije in delovne sile je upravičenec načrtoval naslednje ukrepe: ustanovitev splošne proizvodne skupine za vse proizvodne dejavnosti, reorganizacijo prevoznih zmogljivosti z izločitvijo vozil z najnižjo preostalo vrednostjo in reorganizacijo trgovinskih dejavnosti. Poleg teh ukrepov naj bi bilo v obdobju od marca do maja 2004 odpuščenih 50 presežnih delavcev. Nadaljnjih 50 delavcev naj bi v tem obdobju prejemalo 60-odstotno plačilo.
(31)
Glede proizvodnega in tehničnega področja je upravičenec navedel, da bodo zadevni proizvodni obrati od aprila 2004 dani v najem, ker je družba izgubila dovoljenje za proizvodnjo žganih pijač. Upravičenec je načrtoval zmanjšanje ali opustitev proizvodnje nekaterih nedonosnih brezalkoholnih pijač in navedel, da bo pred vsakršno uvedbo novih izdelkov v tej kategoriji opravljena analiza njihove donosnosti.
(32)
Upravičenec navaja tudi naslednje ukrepe: prestrukturiranje stroškov, ki naj bi bilo posledica nižjih proizvodnih stroškov zaradi opustitve proizvodnje žganih pijač in odprave dela lastnih prevoznih sredstev družbe ter prodaje stare opreme za odpadni material.
(33)
Upravičenec je načrtoval tudi prodajo upravne zgradbe, trgovine in rekreacijskega objekta, navedel pa je tudi možnost prodaje ali oddajanja obrata za proizvodnjo kisa. Slovaški organi so v pripombah na sklep o začetku formalnega postopka preiskave potrdili, da prodaja upravne zgradbe, trgovine in rekreacijskega objekta ni bila opravljena.
(34)
Upravičenec je načrtoval intenzivno prodajo svojih zalog pripravljenih izdelkov (11).
(35)
V skladu s tem predlogom naj bi upravičenec financiral dogovor z lastnimi sredstvi (prodaja zalog) v višini 110 milijonov SKK in z zunanjim financiranjem v obliki posojila poslovne banke v višini 100 milijonov SKK. Po informacijah, ki jih je upravičenec predložil v odgovoru na začetek formalnega postopka preiskave, je bil neporavnani dolg nazadnje poravnan s prihodki od izdaje novih delnic (21 milijonov SKK; 0,56 milijona EUR), s prihodki od prodaje zalog (110 milijonov SKK; 2,9 milijona EUR) in posojilom dobavitelja družbe Old Herold s.r.o. (100 milijonov SKK; 2,6 milijona EUR). Zapadlost računov družbe Old Herold s.r.o. je bila 40 dni, kar je bilo po mnenju upravičenca dolgo obdobje glede na njegovo negotovo finančno stanje. Zaradi te podaljšane zapadlosti je upravičenec uspel zbrati potrebna denarna sredstva.
(36)
Slovaški organi so po začetku formalnega postopka preiskave Komisijo obvestili, da je bil v okviru prisilne poravnave 17. decembra 2004 davčnemu uradu plačan znesek v višini 224 277 841 SKK. Slovaški organi so potrdili, da so zadržali odpis dolga, dogovorjen v postopku prisilne poravnave, dokler teče postopek pred Evropsko komisijo.
(37)
Slovaški organi so Komisijo v okviru njunih stikov v zvezi z izvrševanjem sklepa Komisije o vračilu pomoči obvestili o izidu pritožbenega postopka z izrednimi pravnimi sredstvi iz uvodne izjave 25: vrhovno sodišče Slovaške republike je z odločbo z dne 27. aprila 2006 delno razveljavilo sklep pristojnega okrožnega sodišča z dne 14. julija 2004, s katerim je potrdilo prisilno poravnavo, ker je bil neplačan davek na motorna vozila v višini 424 490 SKK napačno vključen v prisilno poravnavo. V preostalem je vrhovno sodišče izredno pravno sredstvo zavrnilo. Pristojno okrožno sodišče je s sklepom z dne 18. avgusta 2006 izvršilo sklep vrhovnega sodišča z dne 27. aprila 2006 in popravljeni znesek, dolgovan lokalnemu davčnemu organu, določilo na 640 369 341,4 SKK (pri čemer 35 % tega zneska znaša 224 129 269,1 SKK).
III. SKLEP O ZAČETKU POSTOPKA V SKLADU S ČLENOM 108(2) TFEU
(38)
Komisija je v svojem sklepu o začetku formalnega postopka preiskave izrazila dvom, da sporni odpis ne vključuje nobene državne pomoči. Menila je zlasti, da ravnanje davčnega urada v postopku poravnave ni bilo v skladu z merilom upnika v tržnem gospodarstvu. Natančneje, Komisija je ugotovila, da je bil davčni urad v drugačnem pravnem položaju kot drugi upniki, ker so bile njegove terjatve zavarovane in bi lahko sprožil postopek davčne izvršbe. Komisija je podvomila, da je bil v primerjavi s stečajnim postopkom ali postopkom davčne izvršbe postopek prisilne poravnave najboljša možna rešitev za državo.
(39)
Komisija je nato izrazila pomisleke glede združljivosti sporne pomoči z notranjim trgom. Najprej je izrazila pomisleke glede tega, da bi pomoč veljala za pomoč za reševanje, kot so trdili slovaški organi. Pomoč za reševanje je lahko samo likvidnostna podpora v obliki jamstev za posojilo ali posojil. Pri spornem ukrepu pa gre za odpis dolga, kar ustreza nepovratnim sredstvom. Poleg tega ukrep ni bil odobren v pričakovanju, da bo upravičenec predstavil načrt za prestrukturiranje ali likvidacijo ali da bo vrnil pomoč v celoti v roku šestih mesecev od odobritve ukrepa za reševanje.
(40)
Komisija je nato proučila združljivost spornega ukrepa kot pomoči za prestrukturiranje in izrazila pomisleke glede izpolnjevanja dveh glavnih pogojev: obstoja načrta za prestrukturiranje, ki v razumnem roku zagotavlja povrnitev dolgoročne sposobnosti preživetja, in omejitve pomoči na najmanjšo potrebno.
IV. PRIPOMBE ZAINTERESIRANIH STRANI
(41)
Poleg informacij o dejstvih iz dela II je upravičenec predložil naslednje pripombe.
(42)
Upravičenec trdi, da je njegove finančne težave na začetku leta 2004 povzročila sprememba zakona o davčni službi, s katero se je možnost zaprositve za odlog davkov omejila na enkrat letno. Za upravičenca, ki se je po lastnih trditvah v prejšnjih letih zanašal na to možnost, je bila to bistvena sprememba.
(43)
Glede vsebine zadeve je upravičenec sprva trdil, da Komisija ni pristojna za preverjanje izpodbijanega ukrepa, ker je ukrep začel veljati pred datumom pristopa in se ni uporabljal po pristopu. Ukrep naj bi začel veljati pred pristopom, ker se je postopek prisilne poravnave začel 8. marca 2004, sodišče pa ga je po trditvah upravičenca odobrilo 29. aprila 2004, torej pred pristopom Slovaške republike k Evropski uniji. Poleg tega naj bi davčni organi svoje strinjanje s predlagano prisilno poravnavo potrdili v pogajanjih pred začetkom postopka prisilne poravnave. Sestanek z davčno upravo Slovaške republike je potekal decembra 2003, lokalni davčni urad pa je 3. februarja 2004 upravičencu poslal dopis, v katerem naj bi domnevno potrdil možnost uvedbe postopka prisilne poravnave.
(44)
Upravičenec je nato trdil, da izpodbijani ukrep, tudi če Komisija meni, da je pristojna za ukrepanje, ni bil državna pomoč, ker je bilo upoštevano načelo upnika v tržnem gospodarstvu.
(45)
Prvič, upravičenec trdi, da je primerjava postopka prisilne poravnave s postopkom davčne izvršbe zavajajoča, ker sprožitev prvega postopka izključuje ali prekine drugi postopek. Zato davčni urad ni izbral postopka davčne izvršbe. Poleg tega upravičenec navaja, da bi bil, če ne bi prostovoljno začel postopka prisilne poravnave, čez nekaj tednov ali mesecev v skladu z zakonodajo o nesolventnosti zakonsko zavezan k začetku stečajnega postopka ali postopka prisilne poravnave.
(46)
Drugič, upravičenec trdi, da je odločitev države, da se izogne stečaju in namesto tega poišče rešitev v postopku prisilne poravnave, zadovoljila merilo upnika v tržnem gospodarstvu. Kot dokazilo je predložil izjave dveh revizorjev in stečajnega upravitelja, da bi davčni urad prejel več in hitreje v postopku prisilne poravnave kot v stečajnem postopku. Poleg tega je predložil dodatno gradivo in statistične podatke, ki kažejo, da stečajni postopek na Slovaškem traja povprečno od 3 do 7 let, iztržek od prodaje premoženja pa je precej omejen (12).
(47)
Analiza upravičenca temelji predvsem na poročilu revizijske družbe EKORDA z dne 7. julija 2004, ki naj bi ga davčni urad domnevno imel na voljo pred glasovanjem upnikov 9. julija 2004. Vendar pa ni bilo predloženo nobeno dokazilo, ki bi to dejansko potrjevalo.
(48)
Po poročilu revizijske družbe EKORDA naj bi prihodek od prodaje premoženja v primeru stečaja v najboljšem primeru znašal 204 milijone SKK (5,3 milijona EUR), po odbitku različnih pristojbin v višini 45 milijonov SKK pa samo 159 milijonov SKK (4,2 milijona EUR). Upravičenec je sam popravil znesek pristojbin, ki naj bi bile odbite (36 milijonov SKK), in izračunal znesek 168 milijonov SKK (4,4 milijona EUR). Čeprav bi davčni urad kot edini ločeni in daleč največji upnik prejel večino tega prihodka, bi to bilo še vedno manj od tega, kar je prejel po prisilni poravnavi.
(49)
Revizijska družba EKORDA je do tega rezultata prišla na podlagi knjigovodske vrednosti osnovnih sredstev, zalog, denarnih sredstev in kratkoročnih poslovnih terjatev po prilagoditvi dne 31. marca 2004, iz katere sta razvidni njihova neizterljivost in nizka vrednost. Revizijska družba EKORDA je nominalno vrednost sredstev upravičenca prilagodila s tako imenovanim likvidacijskim faktorjem za vse sestavne dele sredstev v primeru prodaje v stečajnem postopku (45 % za osnovna sredstva, 20 % za zaloge in kratkoročne poslovne terjatve ter 100 % za denarna sredstva).
(50)
Revizijska družba EKORDA prihodnji davčni prihodek iz dejavnosti upravičenca (13), gibanje na področju zaposlovanja v regiji in gibanje živilskopredelovalne industrije na Slovaškem navaja kot zelo pomembne dejavnike, ki podpirajo nadaljevanje dejavnosti upravičenca.
(51)
Upravičenec navaja tudi dve drugi poročili. Revizorka Marta Kochová je ugotovila, da bi najvišji možni prihodek od prodaje premoženja, ki pa ni bilo ocenjeno, znašal 100 milijonov SKK (2,6 milijona EUR), po odbitku pristojbin v višini 22 milijonov SKK pa samo 78 milijonov SKK (2 milijona EUR). Stečajna upraviteljica ga. Holovačová naj bi navedla, da je po njenem mnenju postopek prisilne poravnave na splošno bolj ugoden za upnike kot stečaj. Eden od dejavnikov je, da je upnik zainteresiran za nadaljevanje gospodarske dejavnosti dolžnika (prihodnji prihodki od trgovine ali od davkov).
(52)
Tretjič, upravičenec zatrjuje, da bi bilo treba upoštevati dolgoročne dejavnike, kot je prihodnji davčni prihodek. Zagovarja se, da se sodna praksa, ki izključuje socialno-politične dejavnike iz merila upnika v tržnem gospodarstvu, ne uporablja, kadar javni organ upošteva izračun prihodnjega davčnega prihodka (14). Po trditvah upravičenca je položaj javnega organa v tem primeru primerljiv s položajem upnika v tržnem gospodarstvu, ki je dobavitelj, zainteresiran za preživetje svoje stranke. Upravičenec se nato sklicuje na sodno prakso v zvezi z načelom upnika v tržnem gospodarstvu.
(53)
Upravičenec ugotavlja, da je bilo merilo upnika v tržnem gospodarstvu izpolnjeno in da sporni ukrep ni državna pomoč.
(54)
Če pa bi Komisija vseeno sprejela drugačen sklep, upravičenec trdi, da je sporni ukrep združljiv kot pomoč za prestrukturiranje. Upravičenec trdi, da je davčni urad preveril zmožnost njegovega poslovnega načrta za ponovno vzpostavitev dolgoročne sposobnosti preživetja, preden je privolil v dogovor. Dejstvo, da ni bilo formalnega načrta za prestrukturiranje, po trditvah upravičenca ni pomembno, če Komisija zadevo ocenjuje naknadno, saj lahko zdaj vidi, ali je upravičenec dejansko postal sposoben preživetja. Vendar pa upravičenec meni, da je pri predhodnem ocenjevanju potreben podroben načrt za prestrukturiranje. Nato na kratko opiše izvedene ukrepe za prestrukturiranje: povečanje lastnega kapitala, odpuščanje delavcev in prodaja zalog. Upravičenec meni, da sta bila ustavitev proizvodnje žganih pijač in pijač na osnovi žganih pijač ter oddaja proizvodnih sredstev v najem družbi Old Herold s.r.o. dejansko ukrepa za prestrukturiranje. Čeprav je bil prvotni razlog za ustavitev proizvodnje izguba dovoljenja, upravičenec po prisilni poravnavi ni zaprosil za novo dovoljenje.
(55)
Po mnenju upravičenca je bila izpolnjena tudi zahteva glede njegovega bistvenega prispevka k prestrukturiranju.
(56)
Nazadnje upravičenec trdi, da bi bilo treba pri uporabi smernic za pomoč za prestrukturiranje upoštevati, da opravlja dejavnost v regiji, ki je prejemnica pomoči, in da je eden največjih regionalnih delodajalcev.
V. PRIPOMBE SLOVAŠKE REPUBLIKE
(57)
Slovaški organi so v svojem odgovoru na začetek formalnega postopka preiskave predložili nekaj pripomb na dejstva, navedena že v delu II.
(58)
Slovaški organi so potrdili, da davčni urad ob glasovanju o postopku dogovora ni upošteval vidika državne pomoči. Davčni urad dogovora ni obravnaval kot obliko državne pomoči in zato upravičencu ni bilo treba predložiti načrta za prestrukturiranje, ki se razlikuje od poslovnega načrta, predloženega sodišču v skladu z zakonodajo o nesolventnosti.
(59)
V odgovoru na pripombe upravičenca so slovaški organi predložili naslednje pripombe.
(60)
Slovaškim organom se v tej zadevi ne zdijo ustrezne pripombe upravičenca o povprečni dolžini stečajnega postopka in povprečnem iztržku od prodaje premoženja v stečajnem postopku. Po njihovih trditvah bi bil glede na majhno število upnikov in sredstva s pozitivno likvidacijsko vrednostjo, ki je bila višja od vsote, izplačane državi po prisilni poravnavi, stečajni postopek zaključen prej kot v povprečnem obdobju in izkupiček davčnega urada bi bil višji kot pri prisilni poravnavi. Lokalni davčni urad je 21. junija 2004 v družbi opravil pregled in ugotovil, da je imel 17. junija 2004 upravičenec denarna sredstva v višini 161,3 milijona SKK, terjatve v višini 62,8 milijona SKK, zaloge žganih pijač in pijač na osnovi žganih pijač v vrednosti 84 milijonov SKK in osnovna sredstva s knjigovodsko vrednostjo v višini 200 milijonov SKK.
(61)
Slovaški organi menijo, da je bil postopek davčne izvršbe primerna druga možnost za davčni urad. Potrjujejo, da bi davčni urad ta postopek lahko začel pred postopkom prisilne poravnave, kar bi lahko storil tudi, če sodišče prisilne poravnave ne bi potrdilo (ker davčni urad kot ločeni upnik zanjo ne bi glasoval).
(62)
Slovaški organi se ne strinjajo s trditvijo upravičenca, da je njegove finančne težave povzročila sprememba zakona o davčni službi. Po njihovem mnenju je upravičenec zašel v težave zaradi finančne strategije uporabe posrednih davkov pri vodenju poslov, namesto tega pa bi moral od svojih strank preprosto izterjati davke in jih prenesti v državni proračun.
(63)
Slovaški organi se ne strinjajo, da je sestanek z davčno upravo decembra 2003 dokaz predhodnega strinjanja davčnega urada s prisilno poravnavo. Predložili so dopis z dne 6. julija 2004, ki ga je davčna uprava poslala davčnemu uradu, v katerem je navedeno, da naj se ne strinja s prisilno poravnavo, ki jo je predlagal upravičenec, ker za državo ni ugodna. Ta dopis se je nato skliceval na bolj splošen dopis z dne 15. januarja 2004, ki ga je minister za finance poslal davčni upravi in v katerem je od nje zahteval, naj zagotovi, da predlogi za prisilno poravnavo, v okviru katerih bi davčni organi odpisali davčne terjatve, ne bodo sprejeti. Poleg tega so slovaški organi dopis z dne 3. februarja 2004, na katerega se je skliceval upravičenec (glej odstavek 43), razlagali kot izrecno nestrinjanje s prisilno poravnavo v višini 35 %.
(64)
Slovaški organi trdijo, da upravičenec ni pravočasno plačal trošarin v obdobju od januarja 2001 do marca 2004 in je že prej vedno odlagal svoje davčne obveznosti.
(65)
Po mnenju slovaških organov je zaradi velikih razlik med ocenami iz revizijskih poročil (glej uvodni izjavi 48 in 51) vprašljiva verodostojnost obeh poročil. Pomisleke imajo zlasti glede likvidacijskega faktorja, ki ga je za gibljiva sredstva določila revizijska družba EKORDA. Ta faktor bi moral biti višji od 20 %.
(66)
Nazadnje slovaški organi menijo, da upravičenec ni pripravil načrta za prestrukturiranje, ki bi omogočal preživetje, ukrepi, predlagani v okviru postopka prisilne poravnave, pa ne morejo šteti za ukrepe za prestrukturiranje.
VI. OCENA
1. PRISTOJNOST KOMISIJE
(67)
Ker so se nekateri pomembni dogodki zgodili pred pristopom Slovaške republike k Evropski uniji 1. maja 2004, je morala Komisija najprej ugotoviti, ali je pristojna za odločanje v zvezi s spornim ukrepom.
(68)
Komisija ukrepov pomoči, ki so začeli veljati pred pristopom in se po njem ne uporabljajo, ne more proučiti niti na podlagi postopka začasnega mehanizma iz točke 3 Priloge IV pristopne pogodbe niti na podlagi postopka iz člena 108 PDEU. Pristopna pogodba in Pogodba o delovanju Evropske unije od Komisije ne zahtevata ali je ne pooblaščata, da pregleda te ukrepe.
(69)
Vendar pa v pristojnost Komisije nedvomno sodijo ukrepi, ki so začeli veljati po pristopu. Ustrezno merilo za ugotavljanje začetka veljavnosti posameznega ukrepa je pravno zavezujoči akt, s katerim se pristojni nacionalni organ zaveže, da bo odobril pomoč (15).
(70)
Upravičenec je trdil, da je sporni ukrep začel veljati pred pristopom in se po pristopu ne uporablja (glej uvodno izjavo 43).
(71)
Komisija ne more sprejeti argumentov upravičenca. Predlog za začetek postopka prisilne poravnave ni dejanje organa, ki dodeljuje pomoč, temveč upravičenca. Odločitev sodišča o začetku postopka prisilne poravnave tudi ni dejanje organa, ki dodeljuje pomoč. Ta odločitev je upravičencu in njegovim upnikom samo omogočila začetek pogajanj o prisilni poravnavi, nedvomno pa ni pomenila dodelitve pomoči. Nobenega dokaza ni, da se je davčna uprava na sestanku decembra 2003 strinjala s spornim ukrepom. Prav nasprotno, slovaški organi so zanikali kakršen koli predhodni sporazum. V dopisu z dne 3. februarja 2004 je jasno zavrnjen predlog za poravnavo v višini 35 %.
(72)
Odločitev pristojnega organa, da odpiše del terjatev, je bila sprejeta 9. julija 2004, ko je davčni urad privolil v poravnavo, ki jo je predlagal upravičenec.
(73)
Skladno s tem se vprašanje, ali je ukrep veljaven po pristopu, ne pojavlja več.
(74)
Komisija zato ugotavlja, da je pristojna za oceno spornega ukrepa v skladu s členom 108 PDEU.
2. OBSTOJ DRŽAVNE POMOČI V SMISLU ČLENA 107(1) PDEU
(75)
V skladu s členom 107(1) PDEU je vsaka pomoč, ki jo dodeli država članica, ali kakršna koli vrsta pomoči iz državnih sredstev, ki izkrivlja ali bi lahko izkrivljala konkurenco z dajanjem prednosti posameznim podjetjem ali proizvodnji posameznega blaga, nezdružljiva z notranjim trgom, kolikor prizadene trgovino med državami članicami.
(76)
Odpis dolga do javnega organa, kot je davčni urad, vključuje državna sredstva. Ukrep je selektiven, ker koristi posamezni družbi.
(77)
Do dogodkov, ki so povzročili postopek zaradi nesolventnosti, je upravičenec deloval na trgu za proizvodnjo žganih pijač in pijač na osnovi žganih pijač, brezalkoholnih pijač ter sadja in zelenjave v pločevinkah. Leta 2003 je bil tretji največji proizvajalec žganih pijač in pijač na osnovi žganih pijač na Slovaškem. Odkar je marca 2004 izgubil dovoljenje za proizvodnjo žganih pijač in pijač na osnovi žganih pijač, je dejaven na trgu na debelo za žgane pijače in pijače na osnovi žganih pijač, ki jih druga družba, Old Herold s.r.o., proizvaja v najetih proizvodnih obratih upravičenca. V vseh segmentih, v katerih je bil upravičenec dejaven pred postopkom prisilne poravnave in v katerih je dejaven sedaj, poteka trgovina med državami članicami.
(78)
V sklepu o začetku formalnega postopka preiskave je imela Komisija pomisleke glede tega, ali je ukrep izkrivljal oziroma bi lahko izkrivljal konkurenco, ker je bila upravičencu dodeljena prednost, ki je drugače na trgu ne bi mogel pridobiti. Komisija je torej podvomila, ali je država v zvezi z upravičencem ravnala kot upnik v tržnem gospodarstvu.
(79)
Ugotovljeno je bilo, da so bili v prisilni poravnavi enaki pogoji za poravnavo dolga tako za zasebne upnike kot za davčni urad (javnega upnika): 35 % dolga naj bi bilo plačanega upnikom v določenem obdobju, in to zahtevo je prejemnik izpolnil. Preostalih 65 % naj bi bilo odpisanih.
(80)
Vendar pa je bil davčni urad kot upnik v tej zadevi v neobičajno močnem položaju in ga ni mogoče enačiti s položajem običajnega upnika v stečajnem postopku. Pred prisilno poravnavo je bil davčni urad pravno in ekonomsko v ugodnejšem položaju kot zasebni upniki. Davčni urad je bil z več kot 99 % vseh zahtevkov, registriranih v stečajnem postopku, očitno prevladujoč in odločilen upnik ter, kar je še pomembneje, ločeni upnik. Njegovi zahtevki bi lahko bili poravnani kadar koli med stečajnim postopkom s prihodkom od prodaje zavarovanega premoženja: kot je opisano v uvodni izjavi 18, naj bi se ti prihodki uporabili izključno za poravnavo terjatev ločenega upnika. Zato je treba podrobno proučiti, ali je davčni urad izkoristil vsa sredstva, ki jih je imel na voljo za najvišje možno povračilo svojih terjatev, kot bi to storil upnik v tržnem gospodarstvu.
(81)
Pogoji, ki jih mora izpolnjevati ukrep, da bi ga bilo mogoče opredeliti kot pomoč v smislu člena 107 PDEU, niso izpolnjeni, če lahko upravičena družba isto ugodnost, kot je ta, ki ji je bila dodeljena z državnimi sredstvi, prejme v okoliščinah, ki ustrezajo običajnim tržnim pogojem (16). Ta presoja se načeloma opravi ob uporabi merila zasebnega upnika. Če javni upnik družbi zagotovi olajšave plačil dolga, takšne olajšave plačil predstavljajo državno pomoč v smislu člena 107(1) PDEU, če družba ob upoštevanju s tem priznanih gospodarskih prednosti takšnih olajšav očitno ne bi prejela od zasebnega upnika, ki je v podobnem položaju kot javni upnik in ki želi doseči poplačilo zneskov, ki mu jih dolguje dolžnik s finančnimi težavami (17).
(82)
Uporaba merila zasebnega akterja na trgu je na koncu odvisna od zadevne države članice, ki gospodarske prednosti družbi ni dodelila kot javni organ, ampak v drugačni funkciji. Če se država članica v upravnem postopku sklicuje na to merilo, mora v primeru dvoma nedvoumno in na podlagi objektivnih in preverljivih elementov dokazati, da je izvedeni ukrep sprejela kot zasebni akter na trgu. Na podlagi teh dokazov mora biti jasno razvidno, da je zadevna država članica odločitev o ukrepu sprejela istočasno z dodelitvijo gospodarske prednosti. V zvezi s tem bi bili lahko potrebni dokazi, na podlagi katerih bi bilo razvidno, da ta odločitev temelji na ekonomskih ocenah, primerljivih s tistimi, ki bi jih v okoliščinah obravnavane zadeve opravil racionalni zasebni akter na trgu, ki je v zelo podobnem položaju kot država članica. Za dokaz pa ne morejo zadostovati ekonomske ocene, izvedene po dodelitvi take prednosti, naknadna ugotovitev, da je bil uporabljeni postopek zadevne države članice dejansko koristen, ali naknadne utemeljitve dejansko uporabljenega postopka (18).
(83)
Skratka, Slovaška republika trdi, da je po njenem mnenju ta ukrep državna pomoč. Priznala je, da se ob sklenitvi dogovora vprašanje državne pomoči preprosto ni obravnavalo, in zahtevala, da se sporni ukrep obravnava kot pomoč za reševanje. Zato se zdi, da v tej zadevi zahteve navedene sodne prakse niso bile izpolnjene in da sporni ukrep pomeni državno pomoč v smislu člena 107(1) PDEU.
(84)
Upravičenec je tisti, ki je trdil, da pri tem ukrepu ni bilo pomoči, in je predložil navedene dokumente, zlasti poročili dveh revizorjev.
(85)
Na podlagi informacij, ki so jih predložili upravičenec in slovaški organi, je Komisija ugotovila naslednja dejstva o finančnem stanju upravičenca v zadevnem letu, pomembna za uporabo merila upnika v tržnem gospodarstvu. Komisija zneskov za 31. marec 2004, ki jih je predložil upravičenec, in zneskov za 17. junij 2004, ki so jih predložili slovaški organi, ne more preveriti v računovodskem izkazu upravičenca. Vendar pa Komisija nima razlogov, da bi dvomila o teh podatkih.
Preglednica 3
Finančno stanje upravičenca v obdobju 2003-2004 [v milijonih (SKK)
31.12.2003 (19)
31.3.2004 (20)
28.4.2004 (21)
17.6.2004 (22)
31.12.2004 (23)
Dolgoročna sredstva (24)
208
205
204
200
200
Zaloge
119
209
176
84
52
Denarna sredstva
3
50
94
161
27
Kratkoročne poslovne terjatve
128
98 (25)
80
63 (26)
97
(86)
Komisija bo najprej proučila dokaze, ki jih je upravičenec predložil v podporo trditvi, da bi imel davčni urad pri stečajnem postopku manj koristi kot pri postopku prisilne poravnave (oddelek 2.1). Nato bo Komisija proučila stanje glede na davčno izvršbo (oddelek 2.2). Nazadnje bo Komisija proučila druge dokaze, ki so jih predložili slovaški organi in upravičenec (oddelek 2.3).
(87)
Kot je bilo opisano v uvodni izjavi 37, je bil znesek dolga, ki je bil vključen v postopek prisilne poravnave, zmanjšan na podlagi pritožbenega postopka z izrednimi pravnimi sredstvi. Treba pa je opozoriti, da je bila ta sodba podana nekaj let po sprejetju odločitve o sodelovanju v postopku prisilne poravnave. Za namene merila upnika v tržnem gospodarstvu standard za presojo ravnanja javnega upnika ostajajo informacije, ki so bile na voljo takrat, ko bi hipotetični upnik ocenjeval, kateri postopek bi bil najprimernejši. V naslednji analizi so zato uporabljene številke v prisilni poravnavi, kot je bila potrjena 23. julija 2004.
2.1 Primerjava prisilne poravnave in stečaja
(88)
Da bi Komisija lahko ocenila, ali je bila upravičencu dejansko dodeljena prednost, mora ob upoštevanju vseh zadevnih dokazov v tej zadevi opraviti celovito oceno, s pomočjo katere bo lahko ugotovila, ali upravičena družba takšnih olajšav očitno ne bi prejela od zasebnega upnika (27). Proučiti mora torej, ali je imel davčni urad večje koristi, ker je sprejel pogoje prisilne poravnave, kot bi jih imel, če bi začel stečajni postopek.
(89)
Komisija meni, da poročilo revizijske družbe EKORDA ni zanesljivo izhodišče za primerjavo predlagane prisilne poravnave s hipotetičnim stečajnim postopkom. Slovaški organi se glede tega strinjajo s Komisijo.
(90)
Komisija najprej ugotavlja, da je revizijska družba EKORDA v poročilu z dne 7. julija 2004 (le dva dni pred sestankom upnikov) za izračun uporabila stanje sredstev upravičenca dne 31. marca 2004. Iz preglednice 3 je razvidno, da se je obseg različnih sredstev po 31. marcu 2004 bistveno spremenil. Predvsem je bil prodan velik del zalog, zaradi česar so se povečala denarna sredstva. Te spremembe so zelo pomembne pri uporabi likvidacijskih faktorjev, ki se gibljejo od 20 % za zaloge in kratkoročne poslovne terjatve do 100 % za denarna sredstva. Tudi če bi bili likvidacijski faktorji, ki jih je izračunala revizijska družba EKORDA, pravilni (kar Komisija iz razlogov v nadaljevanju izpodbija), in z uporabo metodologije, ki jo je uporabila revizijska družba EKORDA, naslednja preglednica prikazuje, kako drugačen bi bil rezultat izračuna te revizijske družbe, če bi temeljil na zneskih z dne 28. aprila 2004 in 17. junija 2004, torej vseeno še pred sestankom upnikov 9. julija 2004.
Preglednica 4
Primerjava verjetnega izkupička od prodaje sredstev upravičenca v stečajnem postopku (v milijonih SKK)
Stanje dne:
31.3.2004
28.4.2004
17.6.2004
Likvidacijski faktor (%)
Knjigovodska vrednost
Izkupiček
Knjigovodska vrednost
Izkupiček
Knjigovodska vrednost
Izkupiček
Dolgoročna sredstva
45
205
92
204
92
200
90
Zaloge
20
209
42
176
35
84
17
Kratkoročne terjatve
20
98 (28)
20
86 (29)
17
37 (30)
7
Denarna sredstva
100
50
50
94
94
161
161
Skupaj
204
238
275
(91)
Opozoriti je treba, da je bila v poslovnem načrtu, ki ga je upravičenec predložil sodišču, za obdobje od marca do maja 2004 predvidena prodaja zalog v vrednosti 110 milijonov SKK. Revizijska družba EKORDA je torej morala vedeti, da se bodo sredstva upravičenca po 31. marcu 2004 precej spremenila, a tega ni upoštevala
(92)
Če bi bila upoštevana knjigovodska vrednost sredstev upravičenca z dne 28. aprila 2004, bi bilo na podlagi tega ugotovljeno, da bi bil verjetni izkupiček od prodaje sredstev upravičenca v stečajnem postopku višji od zneska, ocenjenega v poročilu (238 milijonov SKK ali 6,3 milijona EUR namesto 204 milijonov SKK ali 5,3 milijona EUR). Na podlagi analize, pri kateri bi bile uporabljene številke iz junija 2004, bi bila mogoča očitna ugotovitev, da bi bil verjetni izkupiček od prodaje sredstev upravičenca v stečajnem postopku (275 milijonov SKK; 7,2 milijona EUR) višji od zneska, predlaganega v okviru prisilne poravnave, in da bi davčni urad moral uporabiti svojo pravico veta ter zavrniti predlog, s čimer bi se zaključil postopek dogovora. Komisija ponovno poudarja, da so bili navedeni rezultati pridobljeni z uporabo predpostavk in metodologije revizijske družbe EKORDA.
(93)
Vendar pa Komisija ne more sprejeti metodologije, ki jo je uporabila revizijska družba EKORDA, predpostavke v njeni analizi pa se ji ne zdijo verodostojne. To ugotovitev potrjujejo pomisleki slovaških organov, navedeni v uvodnih izjavah 60 in 65.
(94)
Revizijska družba EKORDA v svojem poročilu ne pojasni, kako je določila tri likvidacijske faktorje. Namen likvidacijskih faktorjev je izračun preostale vrednosti sredstev, prodanih v likvidacijskem postopku, pri čemer je upoštevana narava prodaje, tj. sredstva, prodana ločeno, pod časovnim pritiskom itd. Zato se predvideva, da je vrednost sredstev pri prodaji v okviru likvidacije običajno nižja od knjigovodske vrednosti, odvisno od vrste sredstev. Likvidacijski faktor je odstotni delež vrednosti sredstev, pridobljene z likvidacijo, v primerjavi s knjigovodsko vrednostjo.
(95)
Poleg tega se zdi, da je 45-odstotni likvidacijski faktor za dolgoročna sredstva prenizek. Po trditvah upravičenca je bila vrednost njegovih sredstev, zastavljenih davčnemu uradu, 194 milijonov SKK (31). Ta vrednost je po trditvah upravičenca izražena v cenah, ki so jih izračunali neodvisni izvedenci konec leta 2003 oziroma na začetku leta 2004. Po mnenju Komisije naj bi takšna „izvedenska cena“ običajno izražala splošno vrednost sredstev, približek cene, po kateri bi se lahko sredstva v določenem trenutku prodala. Spomniti je treba, da je bila izvedenska cena teh sredstev določena, da bi lahko njihovo vrednost ocenili kot jamstvo za slovaške organe za odloženi davčni dolg upravičenca, kot to zahteva zakon o davčni službi. Revizijska družba EKORDA ne pojasni, zakaj bi izkupiček od prodaje dolgoročnih sredstev pri stečaju znašal samo 45 % njihove knjigovodske vrednosti v višini 205 milijonov SKK, medtem ko je upravičenec sam vrednost teh sredstev ocenil precej višje.
(96)
V zvezi s trditvijo upravičenca, da bi bilo težko najti kupca, ker je bila večina zastavljenih strojev namenjena izključno proizvodnji žganih pijač in pijač na osnovi žganih pijač, brezalkoholnih pijač in proizvodov v pločevinkah, je imela Komisija naslednji pripombi. Prvič, „izvedenska cena“ zastavljenih nepremičnin je bila 105 milijonov SKK, kar je samo po sebi več kot celotni izkupiček, ki ga je predvidela revizijska družba EKORDA (92 milijonov SKK) Drugič, dejanski razvoj dogodkov v družbi kaže, da se je za del teh proizvodnih sredstev hitro našel novi uporabnik, in sicer družba Old Herold s.r.o. Ko je upravičenec izgubil dovoljenje za proizvodnjo žganih pijač in pijač na osnovi žganih pijač, je njegova proizvodna sredstva najela družba Old Herold. Zato se zdi, da so konkurenti takoj pokazali zanimanje za ta proizvodna sredstva.
(97)
Glede zalog slovaški organi sami menijo, da bi moral biti likvidacijski faktor višji od 20 %.
(98)
Upravičenec je lahko dobil 110 milijonov SKK od prodaje zalog leta 2004 (glej odstavek 35), tj. več kot 50 % knjigovodske vrednosti zalog, ki jo je revizijska družba EKORDA uporabila kot izhodišče za oceno. To je močan pokazatelj, da je bil 20-odstotni likvidacijski faktor prenizek. Spremembe bilance stanja leta 2004 v zvezi z zalogami potrjujejo to ugotovitev. Poleg tega je upravičenec v poslovnem načrtu sam ocenil izkupiček od prodaje zalog v obdobju od marca do maja 2004 na 110 milijonov SKK (glej odstavek 35). Revizijska družba EKORDA te ocene ni upoštevala. Iz vrste dejavnosti upravičenca je mogoče sklepati, da so bili v zalogah končni izdelki ali polizdelki, ki bi jih bilo mogoče prodati neposredno distributerjem ali potrošnikom, kar je še dodaten argument za uporabo višjega likvidacijskega faktorja.
(99)
Komisija meni, da bi moral biti likvidacijski faktor za zaloge 52-odstotni. Ta številka temelji na oceni, ki jo je upravičenec podal za izkupiček od prodaje zalog za namene financiranja prisilne poravnave (tj. 110 milijonov SKK). Ob upoštevanju tedanje knjigovodske vrednosti (209 milijonov SKK) je bil edini mogoči likvidacijski faktor za zaloge najmanj 52-odstotni (52 % od 209 milijonov je 110 milijonov).
(100)
Revizijska družba EKORDA je v zvezi s kratkoročnimi terjatvami uporabila dvojno prilagoditev. Najprej je njihovo knjigovodsko vrednost prilagodila za 59 % (knjigovodska vrednost je bila 166 milijonov SKK, vrednost, ki jo je EKORDA uporabila pri izračunih, pa 98 milijonov SKK), nato pa je uporabila nizki 20-odstotni likvidacijski faktor. Ta metodologija je vprašljiva. Sprejemljiva je prilagoditev knjigovodske vrednosti terjatev, tako da izraža njihovo dejansko vrednost v določenem obdobju. Vendar pa revizijska družba EKORDA ne pojasni, zakaj bi izkupiček pri stečaju/likvidaciji znašal samo petino (20 milijonov SKK) zneska, za katerega je upravičenec sam menil, da bi ga lahko izterjal od svojih dolžnikov (98 milijonov SKK).
(101)
Revizijska družba EKORDA je knjigovodsko vrednost kratkoročnih terjatev na podlagi številk iz marca 2004 (166 milijonov SKK) prilagodila na 98 milijonov SKK, da bi jo popravila za neizterljive terjatve ali terjatve nizke kakovosti. Vendar pa je revizijska družba EKORDA poleg tega za prilagojeno knjigovodsko vrednost uporabila le 20-odstotni likvidacijski faktor. Če se 59-odstotni faktor revizijske družbe EKORDA za prilagoditev knjigovodske vrednosti kratkoročnih terjatev uporabi za knjigovodsko vrednost na podlagi številk iz junija 2004 (63 milijonov SKK), je rezultat 37 milijonov SKK. V skladu z informacijami, ki so jih predložili slovaški organi, pa je imela družba terjatve v višini 63 milijonov SKK, ki so bile izvršljive. Zaradi tega je vprašljivo, ali je potrebna kakršna koli prilagoditev njihove knjigovodske vrednosti.
(102)
Vsekakor ni nobenega očitnega razloga za to, da bi morala biti likvidacijska vrednost celo nižja od prilagojene številke. Komisija zato meni, da pričakovani izkupiček od kratkoročnih terjatev zagotovo ni nižji od prilagojene številke 37 milijonov EUR.
(103)
Glede na navedeno je Komisija prilagodila ocene revizijske družbe EKORDA in na podlagi podatkov iz junija 2004 opravila novo oceno. Ta ocena jasno kaže, da bi bil izkupiček od prodaje sredstev upravičenca v stečajnem postopku precej višji od izkupička, predvidenega v poročilu revizijske družbe EKORDA. Številke so povzete v preglednici.
Preglednica 5
Primerjava verjetnega izkupička od prodaje sredstev upravičenca v stečajnem postopku
Primerjava številk revizijske družbe EKORDA in popravljenih številk Komisije (v milijonih SKK)
EKORDA
(31.3.2004)
Popravek
(17.6.2004)
Knjigovodska vrednost
Izkupiček
Knjigovodska vrednost
Izkupiček
Dolgoročna sredstva
205
92
200
194 (32)
Zaloge
209
42
84
43 (33)
Kratkoročne terjatve
98 (34)
20
63
37 (35)
Denarna sredstva
50
50
161
161
Skupaj
562
204
508
435
(104)
Stroški stečajnega postopka bi morali v skladu s pripombami upravičenca na sklep o začetku postopka znašati 18 % ocenjene vrednosti izkupička od prodaje sredstev upravičenca v tem postopku. Po mnenju upravičenca je to ustrezna stopnja glede na poročilo Svetovne banke iz leta 2004 (36). Če bi ta odstotek uporabili za popravljeno vrednost verjetnega izkupička od prodaje sredstev upravičenca, kot jo je določila Komisija, bi stroški stečajnega postopka znašali 78,3 milijona EUR. Če bi ta znesek odšteli od popravljenega izkupička od prodaje sredstev upravičenca, je dobljeni rezultat višji od zneska, ki ga je davčni urad prejel v okviru prisilne poravnave (435 milijonov - 78,3 milijona = 356,7 milijona; znesek, dogovorjen v okviru prisilne poravnave, je znašal 224,3 milijona SKK).
(105)
Kot je navedeno v preglednici 5, je predvideni izkupiček od prodaje sredstev upravičenca znašal 435 milijonov SKK. Ob upoštevanju, da bi davčni urad prejel skoraj 100 % od izkupička od prodaje (37), in tudi, če bi stroški stečaja znašali do 18 % tega izkupička, kakor je trdil upravičenec, bi davčni urad še vedno prejel 132,4 milijona SKK več kot v okviru prisilne poravnave.
(106)
Tudi če bi uporabili zelo nizke likvidacijske faktorje, ki jih je revizijska družba EKORDA podala za vrednost sredstev upravičenca junija 2004, bi verjetni izkupiček od prodaje teh sredstev (ko bi odšteli stroške stečajnega postopka - 18 %) znašal 225,5 milijona SKK, kar je še vedno več od zneska, s katerim se je davčni urad strinjal v okviru prisilne poravnave (38).
(107)
Nazadnje je treba opozoriti, da se slovaški organi niso strinjali s trditvijo upravičenca, da naj bi imel davčni urad poročilo revizijske družbe EKORDA na voljo pred sestankom upnikov 9. julija 2004 in bi ga lahko uporabil za utemeljitev svoje odločitve. Davčni urad je imel na voljo rezultate lastnega pregleda iz junija 2004, ki so pokazali, da so bila sredstva družbe Frucona precejšnja, kot je razvidno iz preglednice 3. Na podlagi teh podatkov je davčna uprava v dopisu lokalnemu davčnemu uradu z dne 6. julija 2004 navedla, da naj se davčni urad ne strinja s prisilno poravnavo, ki jo je predlagal upravičenec, ker za državo ni ugodna.
(108)
Drugi poročili izvedencev, ki ju je predložil upravičenec, nista zadostili standardu, potrebnemu za dokaz, da je izpolnjeno merilo upnika na trgu. Zlasti nobeno poročilo ne navaja, na kakšni podlagi so bili določeni likvidacijski faktorji, ki so bili v nekaterih primerih izredno nizki. Poleg tega je mogoče ugotoviti, da glede poročila gospe Kochové, ki je podala precej drugačne ugotovitve kot revizijska družba EKORDA, ni jasno, zakaj je bilo to poročilo sestavljeno ter na katerem obdobju in predpostavkah temelji. V poročilu stečajne upraviteljice gospe Holovačové je navedeno le, da je postopek prisilne poravnave na splošno bolj ugoden za upnike kot stečajni postopek. Zato na podlagi informacij iz teh dveh poročil ni mogoče potrditi ali ovreči trditve upravičenca, da je bilo merilo upnika v tržnem gospodarstvu izpolnjeno.
(109)
Poleg tega je treba v zvezi s trditvami glede trajanja stečajnega postopka upoštevati okoliščine te zadeve pri proučevanju učinka, ki bi ga morebitno trajanje stečajnega postopka lahko imelo na postopek odločanja hipotetičnega zasebnega upnika.
(110)
Dejstvo, da je bila v primerjavi z drugimi upniki država v privilegiranem položaju, saj je bil njen dolg zavarovan z nekratkoročnimi sredstvi upravičenca, je v tej zadevi prav tako pomemben vidik. V zadevi HAMSA je Sodišče potrdilo, da je status zavarovanega upnika pomemben dejavnik, ki ga je treba upoštevati pri uporabi merila zasebnega upnika (39). V skladu z oddelkom 31(1)(e) zakona o stečajnem postopku so lahko zahtevki ločenega upnika poravnani kadar koli med stečajnim postopkom s prihodkom od prodaje zavarovanega premoženja. Zato po mnenju Komisije v zvezi s sredstvi, zastavljenimi davčnemu uradu, trajanje stečajnega postopka na splošno ni pomembno, saj bi bili zahtevki lahko poravnani ne glede na potek stečajnega postopka.
(111)
Tudi ob upoštevanju vrednosti zavarovanih sredstev, kot jo je ocenil upravičenec, bi lahko bili zahtevki davčnega urada poravnani s prodajo jamstev v višini vsaj 194 milijonov SKK ali 86 % zneska, predlaganega v postopku prisilne poravnave. Le če bi obstajala možnost, da davčni urad ne prejme celotnega zneska, dogovorjenega v postopku prisilne poravnave, bi moral davčni urad proučiti, ali se splača čakati na konec stečajnega postopka. Poleg tega bi ob končni razdelitvi upnikom davčni urad prejel približno 99 % izkupička od prodaje preostalih sredstev (185 milijonov SKK v najslabšem primeru, tj. z uporabo likvidacijskih faktorjev revizijske družne EKORDA; glej preglednico 4). Davčnemu uradu bi moralo biti jasno, da bi bil tako povrnjen dolg precej višji od zneska, ponujenega v okviru prisilne poravnave, in da bi bilo v nasprotju s prisilno poravnavo čakanje potrebno samo pri majhnem delu skupnega zneska.
(112)
Zato je mogoče skleniti, da informacije o trajanju stečajnih postopkov na Slovaškem ne bi pomembno vplivale na odločitev hipotetičnega zasebnega upnika.
(113)
Poleg tega je imel upravičenec v času prisilne poravnave: (i) zelo malo upnikov in (ii) sredstva z likvidacijsko vrednostjo, ki je bila višja od zneska, za katerega se je država dogovorila v okviru prisilne poravnave (kot je prikazano v preglednici 5, je bil verjetni izkupiček samo od prodaje nezavarovanih sredstev 241 milijonov SKK).
(114)
Upnikov v postopku prisilne poravnave ni bilo veliko, samo pet. Od teh petih upnikov so bili štirje zasebni in njihov delež skupnega dolga je bil samo 0,6 % (3 797 608 SKK od 644 166 949 SKK), kot je navedeno v preglednici 2. Država je bila torej največji upnik z 99,4 % vseh zahtevkov. Zaradi takšnih okoliščin bi bila nevarnost, da se med upniki pojavijo nesoglasja, manjša, pravdni spor pa bi bil krajši, zaradi česar bi bil krajši tudi stečajni postopek.
(115)
Glede argumenta upravičenca, ki temelji na poročilu Svetovne banke z naslovom „Doing business in 2004“ (Poslovanje v letu 2004), v katerem je navedeno, da povprečni stečajni postopek na Slovaškem traja 4,8 leta, je treba opozoriti, da poročilo navaja „kazalnik zaprtja podjetja“, ki meri skupni čas, potreben za dokončanje stečajnega postopka, pa tudi sodne pristojnosti v stečajnem postopku. Ta čas ni nujno enak povprečnemu trajanju stečajnega postopka. Slovaški organi sami so menili, da bi bil glede na okoliščine v tej zadevi stečajni postopek krajši od povprečja (glej odstavek 60). Glede na to, da bi bil zadevni postopek izveden v skladu s slovaškim zakonom o stečajnem postopku in njihovo prakso, je ta ocena slovaških organov še posebej pomembna. Poleg tega je bila slovaška vlada upnik upravičenca.
(116)
Trajanje stečajnega postopka v poročilih, ki jih je predložil upravičenec, je precej različno - od dveh do več kot šestih let (40). Zato so bile ocene trajanja stečajnega postopka na Slovaškem, ki jih je upravičenec predložil Komisiji, splošne in niso upoštevale posebnosti obravnavane zadeve. Nekatere ocene so bile samo približne in v določeni meri med seboj niso bile usklajene.
(117)
Glede posebnega primera slovaške družbe, ki je delovala v istem sektorju kot upravičenec in pri kateri je stečajni postopek trajal več kot pet let, je treba opozoriti, da upravičenec ni dokazal povezave med primerom in to zadevo ter zlasti, ali je bila družba v enakem ali zelo podobnem pravnem in materialnem položaju kot upravičenec (41). Glede na to, da je imel upravičenec enega velikega upnika v privilegiranem položaju, državo, in številna sredstva z visoko ocenjeno vrednostjo, bi bil lahko v primeru upravičenca stečajni postopek zaključen relativno hitro, zato bi morala biti to tudi izbrana možnost največjega upnika, države.
(118)
Tudi ob predpostavki, da bi stečajni postopek trajal štiri do pet let, kot je to trdil upravičenec, je bila razlika med verjetnim izterjanim zneskom in zneskom, dogovorjenim v okviru prisilne poravnave, tako velika, da trajanje postopka ne bi pomembno vplivalo na odločitev zasebnega upnika glede sprejetja prisilne poravnave. Ob upoštevanju diskontne stopnje 5,14 % (42) sedanja vrednost prihodnjega denarnega toka v višini 356,7 milijonov SKK tudi po petih letih znaša 277,6 milijonov SKK, tj. precej več od zneska, dogovorjenega v okviru prisilne poravnave. Pod takimi pogoji bi moral stečajni postopek trajati več kot 9 let, da bi bila sedanja vrednost nižja od zneska, dogovorjenega v okviru prisilne poravnave. V tem primeru pa noben zasebni akter na trgu ne bi menil, da bi postopek likvidacije lahko trajal toliko časa. Poleg tega bi bila sedanja vrednost skupnega izterjanega zneska še večja, če bi upoštevali, da bi bil precejšen del dolga verjetno odplačan že prej s pomočjo prodaje zavarovanih sredstev (glej odstavek 111)).
(119)
Na podlagi razpoložljivih dokazov je mogoče skleniti, da zasebni upnik v tej zadevi ne bi privolil v prisilno poravnavo pod pogoji, s katerimi se je strinjal davčni urad; glede na to, da bi bilo mogoče državni urad kot ločenega upnika izplačati kadar koli med stečajnim postopkom in bi poleg tega dobil več kot 99 % izkupička, razdeljenega ostalim upnikom (zaradi višine njegovih terjatev v primerjavi z drugimi upniki), je mogoče skleniti, da bi skoraj ves izkupiček iz stečajnega postopka pripadel davčnemu uradu, ta izkupiček pa bi bil, kot je bilo dokazano, višji od zneska, dogovorjenega v postopku prisilne poravnave.
2.2 Primerjava prisilne poravnave in davčne izvršbe
(120)
Davčni urad je imel za razliko od zasebnih upnikov pravico, da na lastno pobudo sproži davčno izvršbo s prodajo nepremičnin, strojev ali podjetja v celoti. V smislu sodne prakse iz uvodne izjave 82 ni bil predložen noben dokaz, ki bi kazal na to, da je davčni urad proučil to možnost in sklenil, da je manj ugodna od sprejetja predloga prisilne poravnave.
(121)
Komisiji se zdi argument upravičenca, da postopek prisilne poravnave družbo ščiti pred postopkom davčne izvršbe, nepomemben. Kot so potrdili slovaški organi, je imel davčni urad dejansko možnost postopka davčne izvršbe, in sicer pred sprožitvijo postopka dogovora ali po vetu davčnega urada na predlagani dogovor. Zato je treba to možnost upoštevati pri uporabi merila upnika v tržnem gospodarstvu. Upravičenec predlagane prisilne poravnave ne primerja z možnim izidom davčne izvršbe.
(122)
Komisija se pri analizi opira na podatke, ki so jih predložili upravičenec in slovaški organi. Glede na to se ugotavlja, da so slovaški organi potrdili, da je zastava v korist davčnega urada znašala 397 milijonov SKK, kot je navedeno v sklepu o začetku formalnega postopka preiskave. Ta vrednost naj bi bila pridobljena iz računovodskih izkazov upravičenca. Upravičenec pa trdi, da je vrednost zastavljenih sredstev, izražena v „izvedenskih cenah“, 194 milijonov SKK (glej odstavek 22). Komisiji ni treba ugotavljati, kateri znesek je pravilen, lahko pa ugotovi naslednje.
(123)
Prvič, zastava je bila protivrednost odloženega davčnega dolga upravičenca v skladu z zahtevami zakona o davčni službi. Če bi vrednost sredstev upravičenca dejansko znašala samo polovico zastave, kot je navedeno v izvedenskem mnenju, ki ga je predložil upravičenec, so bila jamstva, ki jih je zahtevala država za te odloge, nezadostna. V teh okoliščinah torej odlogi plačila davkov v skupnem znesku 477 milijonov SKK, ki jih je davčni urad odobril v obdobju od novembra 2002 do novembra 2003, najverjetneje niso zadostili merilu upnika v tržnem gospodarstvu. Za to zadevo Komisiji ni treba ugotoviti, ali ti ukrepi ne vsebujejo elementov državne pomoči. Če pa so prejšnji odlogi že pomenili državno pomoč, se ni mogoče več sklicevati na načelo upnika v tržnem gospodarstvu, ko se odloženi dolgovi pozneje (delno) odpišejo.
(124)
Tudi če bi bili pri izračunu izkupička od postopka davčne izvršbe uporabljeni nižji zneski, ki jih je predložil upravičenec, bi upnik v tržnem gospodarstvu, če bi imel možnost, raje izbral ta postopek kot postopek prisilne poravnave.
(125)
Pri davčni izvršbi lahko davčni urad neposredno proda sredstva upravičenca (terjatve in druga kratkoročna sredstva, premičnine ter nepremičnine). Ko je davčni urad glasoval za prisilno poravnavo, je imel upravičenec zaloge v vrednosti 43 milijonov SKK, izvršljive terjatve v višini vsaj 37 milijonov SKK in denarna sredstva v višini 161 milijonov SKK (glej preglednico 5). Opozoriti je treba, da bi samo vrednost teh kratkoročnih sredstev (241 milijonov SKK; 6,3 milijona EUR) (43) presegala izkupiček, predlagan v okviru prisilne poravnave (224,3 milijonov SKK; 5,93 milijona EUR). Poleg tega je imel upravičenec druga sredstva, katerih vrednost je bila vsaj 194 milijonov SKK.
(126)
Pri davčni izvršbi tudi ne bi bilo upravnih pristojbin kot pri stečajnem postopku. Gre za postopek, ki ga sproži in nadzira sam davčni urad, zato je mogoče domnevati, da bi bil opravljen hitro.
(127)
Komisija zato ugotavlja, da bi bil iztržek pri davčni izvršbi na sredstva upravičenca višji kot pri prisilni poravnavi.
2.3 Drugi dokazi
(128)
Komisija opozarja na dopis direktorja davčne uprave podrejenemu direktorju zadevnega davčnega urada, ki so ga predložili slovaški organi (glej odstavek 63). Ta dopis jasno dokazuje, da je davčna uprava (ki je imela že prej neposredne stike z upravičencem) nasprotovala predlagani prisilni poravnavi in dala lokalnemu davčnemu uradu jasna navodila, naj glasuje proti prisilni poravnavi. V dopisu je bil naveden razlog, da predlagani dogovor za državo „ni ugoden“.
(129)
Slovaški organi so tudi prikazali, da je ministrstvo za finance na začetku leta 2004 dalo davčnim organom jasno navodilo, naj ne sprejemajo dogovorov, v katerih se predlaga odpis terjatev davčnih uradov (44). Ta politika je bila podana v okviru spremembe zakona o davčni službi s 1. januarjem 2004, da bi se izboljšala disciplina pri pobiranju davkov.
(130)
Poleg tega je treba opozoriti, da se je davčni urad sam pritožil proti prisilni poravnavi že 2. avgusta 2004, manj kot en mesec po tem, ko se je strinjal s prisilno poravnavo.
(131)
Po trditvah upravičenca je davčni urad nakazal, da se strinja s prisilno poravnavo, še preden je upravičenec začel postopek. Komisija meni, da dokazi, ki jih je predložil upravičenec, kažejo ravno nasprotno. Direktor davčnega urada v dopisu z dne 3. februarja 2004 upravičencu sporoča, da načeloma sicer ni proti uporabi postopka prisilne poravnave, se pa ne strinja s predlogom upravičenca glede prisilne poravnave, pri kateri bi bilo poplačanih 35 % dolga.
(132)
Komisija lahko na podlagi tega dokaza zgolj ugotovi, da so slovaški organi nasprotovali prisilni poravnavi, ki jo je predlagal upravičenec, in sicer so ji nasprotovali že pred začetkom postopka prisilne poravnave dne 8. marca 2004, pred glasovanjem upnikov dne 9. julija 2004, pa tudi po tem, ko je sodišče prisilno poravnavo odobrilo.
(133)
Upravičenec je trdil, da je treba upoštevati dolgoročne učinke, kot so neprekinjeni davčni prihodki za državo (glej odstavek 52).
(134)
Najprej je treba poudariti, da se merilo upnika v tržnem gospodarstvu razlikuje od merila vlagatelja v tržnem gospodarstvu. Vlagatelj v tržnem gospodarstvu se lahko odloči, ali bo vzpostavil odnos z zadevno družbo, pri tem pa ga bodo vodile dolgoročne strateške možnosti glede ustreznega donosa njegove naložbe (45), „upnik v tržnem gospodarstvu“, ki je že v poslovnem odnosu ali javnopravnem razmerju z nesolventno družbo, pa si bo prizadeval povrniti zneske, ki mu jih ta že dolguje (46), pod čim bolj ugodnimi pogoji, kar zadeva obseg povračila in časovni okvir. Razlogi hipotetičnega upnika v tržnem gospodarstvu in vlagatelja v tržnem gospodarstvu se torej razlikujejo. Zato je sodna praksa opredelila različni merili za obe situaciji.
(135)
Drugič, kar zadeva analogijo z upnikom-dobaviteljem, je treba opozoriti, da se narava njegovih terjatev in narava terjatev države bistveno razlikujeta. Ker odnosi med dobaviteljem in nesolventnim podjetjem temeljijo izključno na pogodbah, bi lahko dobavitelju izguba poslovnega partnerja resnično škodila. Če bi bila plačilno nesposobna družba likvidirana ali razprodana, bi si moral dobavitelj poiskati novo stranko ali skleniti pogodbo z novim lastnikom. Tveganje je večje, če je zelo odvisen od nesolventnega podjetja. Tak upnik bo gotovo upošteval prihodnost. Nasprotno pa razmerje med državo in nesolventnim podjetjem temelji na javnem pravu in torej ni odvisno od volje strank. Vsak nov lastnik, ki bi prevzel sredstva likvidiranega podjetja, bi bil samodejno zavezan k plačevanju davkov. Poleg tega ni država nikoli odvisna le od enega davkoplačevalca. Kar je najpomembneje, države pri pobiranju davkov ne vodi dobiček in se pri tem ne vede in ne razmišlja tržno. Gornja analogija torej ni ustrezno utemeljena.
(136)
Komisija ugotavlja, da se položaj države v tej zadevi ne more primerjati s položajem hipotetičnega vlagatelja v tržnem gospodarstvu ali s položajem hipotetičnega odvisnega upnika v tržnem gospodarstvu. Izguba prihodnjih davkov se pri uporabi načela upnika v tržnem gospodarstvu zato ne more upoštevati (47).
(137)
Nazadnje je iz pregleda davkov, ki ga je predložil upravičenec, razvidno, da so bili davki, ki jih je upravičenec plačal od leta 1995, večinoma posredni davki (trošarine in DDV). Ker te davke plačujejo končni potrošniki, likvidacija upravičenca ne bi vplivala na njihovo pobiranje, saj bi potrošniki še naprej kupovali obdavčene proizvode (v tem primeru predvsem žgane pijače in pijače na osnovi žganih pijač) drugih proizvajalcev. Argument upravičenca v zvezi z veliko prihodnjo davčno izgubo zato ni verodostojen.
(138)
Komisija ugotavlja, da noben drug dokaz, ki ga je predložil upravičenec, ne dokazuje vpliva na ravnanje hipotetičnega zasebnega upnika. Zato noben argument iz tega oddelka ne vpliva na oceno tega ravnanja, ki jo je Komisija podala v oddelkih 2.1 ali 2.2.
2.4 Sklepne ugotovitve
(139)
Na podlagi navedenih dokazov Komisija ugotavlja, da v tej zadevi ni bilo zadoščeno merilu upnika v tržnem gospodarstvu in da je država upravičencu dodelila prednost, ki je drugače na trgu ne bi mogel pridobiti.
(140)
Zato Komisija ugotavlja, da odpis dolga, s katerim se je lokalna davčna uprava strinjala v okviru prisilne poravnave, pomeni državno pomoč v smislu člena 107(1) PDEU.
3. ZDRUŽLJIVOST POMOČI: ODSTOPANJE V SKLADU S ČLENOM 107(3) PDEU
(141)
Osnovni cilj ukrepa je pomagati družbi v težavah. V takih primerih se lahko uporabi izjema iz člena 107(3)(c) PDEU, ki dovoljuje državno pomoč za olajševanje razvoja določenih gospodarskih dejavnosti, kadar takšna pomoč ne spreminja trgovinskih pogojev v obsegu, ki bi bil v nasprotju s skupnimi interesi, in če so izpolnjeni ustrezni pogoji.
(142)
Glede na portfelj proizvodnje upravičenca je Komisija ocenila, ali v zadevnem primeru veljajo posebna pravila, ki se uporabljajo za kmetijstvo. Na podlagi informacij o prometu upravičenca, ki so jih predložili slovaški organi, je Komisija v sklepu o začetku formalnega postopka preiskave sklenila, da večina proizvodov upravičenca ne sodi v Prilogo I k PDEU in da se torej uporabljajo splošna pravila o državni pomoči.
(143)
Upravičenec je v svojih pripombah na sklep o začetku formalnega postopka preiskave izpodbijal podatke o prometu, ki so jih pred tem predložili slovaški organi (glej preglednico 1), ni pa izpodbijal odločitve Komisije, da svojo oceno utemelji na splošnih pravilih o državni pomoči. Komisija ni imela namena ugotavljati, ali so podatki, ki jih je predložil upravičenec, pravilni (48), je pa preverila, ali bi njen prej navedeni sklep veljal tudi ob upoštevanju novih podatkov. Komisija ugotavlja, da upravičenec večino svojega prometa ustvari s proizvodi, ki ne sodijo v Prilogo I k PDEU. Uporabljajo se torej splošna pravila o državni pomoči in ne pravila, ki veljajo za določen sektor.
(144)
Pomoč za reševanje in prestrukturiranje podjetij v težavah trenutno urejajo smernice Skupnosti o državni pomoči za reševanje in prestrukturiranje podjetij v težavah (49) (v nadaljnjem besedilu: nove smernice), ki so nadomestile prejšnje besedilo, sprejeto leta 1999 (50) (v nadaljnjem besedilu: smernice iz leta 1999).
(145)
Prehodne določbe novih smernic določajo, da se nove smernice uporabljajo pri ocenjevanju kakršne koli pomoči za reševanje ali prestrukturiranje, dodeljene brez odobritve Komisije (nezakonita pomoč), če je bil del pomoči ali vsa pomoč dodeljena po 1. oktobru 2004, torej po objavi novih smernic v Uradnem listu Evropske unije (točka 104, prvi pododstavek). Če pa je bila pomoč nezakonito odobrena pred 1. oktobrom 2004, bo proučena na podlagi smernic, ki so se uporabljale v času dodelitve pomoči (točka 104, drugi pododstavek).
(146)
Davčni urad je predlog prisilne poravnave sprejel 9. julija 2004, potrjen pa je bil 23. julija 2004. To pomeni, da je bila pomoč nezakonito odobrena pred 1. oktobrom 2004. Zato veljajo smernice iz leta 1999, ki so se uporabljale, ko je bila ta pomoč odobrena.
(147)
Upravičenec je srednje velika družba v smislu Uredbe Komisije (ES) št. 70/2001 o uporabi členov 87 in 88 Pogodbe ES pri pomoči za majhna in srednje velika podjetja (51).
3.1 Upravičenost družbe do pomoči
(148)
V skladu s točko 5(c) smernic iz leta 1999 za podjetje velja, da je v težavah, kadar v skladu z nacionalno zakonodajo izpolnjuje merila, po katerih je predmet postopkov za primer kolektivne plačilne nesposobnosti.
(149)
Upravičenec je bil stranka v postopku prisilne poravnave, ki se v skladu z opredelitvijo v zakonu o stečajnem postopku uporablja samo za plačilno nesposobne družbe. Zato je upravičen do pomoči za reševanje in prestrukturiranje.
3.2 Pomoč za reševanje
(150)
Slovaški organi so sporni ukrep najprej opisali kot pomoč za reševanje. V skladu s smernicami iz leta 1999 je Komisija izrazila pomisleke o združljivosti te pomoči kot pomoči za reševanje na podlagi razlogov, navedenih v delu III.
(151)
Slovaški organi in upravičenec niso imeli pripomb na te pomisleke. V zvezi s tem Komisiji niso bila predložena nobena nova dejstva.
(152)
Ker ti pomisleki niso bili odpravljeni, Komisija ugotavlja, da ta pomoč ni združljiva kot pomoč za reševanje v smislu smernic iz leta 1999.
3.3 Pomoč za prestrukturiranje
(153)
Komisija je izrazila pomisleke o združljivosti te pomoči kot pomoči za prestrukturiranje v smislu smernic iz leta 1999 na podlagi razlogov, navedenih v delu III.
(154)
Komisija ugotavlja, da slovaški organi, ki nosijo dokazno breme glede združljivosti državne pomoči z notranjim trgom, niso predložili nobenih novih dejstev v podporo tej ugotovitvi. Komisija je ustrezno upoštevala pripombe, ki jih je predložil upravičenec.
3.3.1 Vrnitev dolgoročne sposobnosti preživetja
(155)
V skladu s smernicami iz leta 1999 mora biti odobritev pomoči za prestrukturiranje povezana in pogojena z izvajanjem izvedljivega in celovitega načrta za prestrukturiranje, s katerim bi podjetje spet postalo dolgoročno sposobno preživetja. Država članica se zaveže temu načrtu, ki ga mora potrditi Komisija. Če družba načrta ne uresniči, to velja za zlorabo pomoči.
(156)
Načrt za prestrukturiranje mora biti tak, da upravičencu omogoči ponovno vzpostavitev dolgoročne sposobnosti preživetja podjetja v razumnem času in na podlagi realističnih predpostavk glede pogojev prihodnjega poslovanja. V načrtu morajo biti opisane okoliščine, ki so povzročile težave upravičenca, in opredeljeni ustrezni ukrepi za reševanje teh težav. Ukrepi za prestrukturiranje ne smejo biti omejeni samo na finančno pomoč za pokritje dolgov in preteklih izgub, ampak morajo obravnavati tudi osnovne razloge za težave.
(157)
Smernice iz leta 1999 za družbe z območij, ki prejemajo pomoč, ter za mala in srednje velika podjetja določajo, da so lahko zanje pogoji za odobritev pomoči manj strogi, kar zadeva izvajanje izravnalnih ukrepov in vsebino poročil o spremljanju. Kljub temu pa družbe na podlagi teh dejavnikov niso izvzete iz obveznosti priprave načrta za prestrukturiranje, države članice pa ne iz obveznosti, da morajo odobritev pomoči za prestrukturiranje pogojevati z izvajanjem načrta za prestrukturiranje.
(158)
Po začetku formalnega postopka preiskave so slovaški organi potrdili, da je poslovni načrt, ki ga je moral upravičenec pripraviti in je bil pogoj za začetek postopka prisilne poravnave, proučilo samo pristojno sodišče, ne pa organ, ki je pomoč odobril, ter da sodišče in davčni urad nista spremljala izvajanja načrta.
(159)
V nasprotju s to potrditvijo je upravičenec trdil, da je davčni urad pred odobritvijo dogovora proučil zmožnost poslovnega načrta za ponovno vzpostavitev dolgoročne sposobnosti preživetja, vendar ni predložil nobenih dokazov, ki bi podprli to trditev.
(160)
Upravičenec je trdil tudi, da dejstvo, da ni bilo formalnega načrta za prestrukturiranje, ni pomembno, če Komisija ocenjuje pomoč naknadno, saj lahko zdaj presodi, ali je upravičenec dejansko postal sposoben preživetja. Po mnenju upravičenca se lahko formalni načrt za prestrukturiranje zahteva samo pri predhodnem ocenjevanju, ki je tudi edina vrsta ocenjevanja, za katero se lahko uporabijo smernice iz leta 1999.
(161)
Ta trditev ni pravilna. Smernice iz leta 1999 se uporabljajo za ocenjevanje združljivosti priglašene pomoči, pa tudi nezakonite pomoči. Ne glede na to, kdaj se opravlja ocenjevanje, velja pogoj, da je pomoč za prestrukturiranje odvisna od priprave načrta za prestrukturiranje, ki bi omogočal preživetje. Komisija mora oceno opraviti na podlagi informacij, ki so bile na voljo takrat, ko je bila pomoč odobrena.
(162)
Lahko se ugotovi, da davčni urad kot organ, ki je pomoč odobril, ni imel nobene priložnosti, da bi ovrednotil načrt prestrukturiranja in da bi odpis terjatev pogojil z ustrezno spremljanim izvajanjem takega načrta. Torej ni bil izpolnjen prvi formalni pogoj, ki se v celoti uporablja tudi za naknadno ocenjevanje.
(163)
V zvezi z vsebino poslovnega načrta slovaški organi niso predložili nobenih informacij, ki bi odpravile pomisleke Komisije glede tega, ali gre za resnični načrt za prestrukturiranje, kakor ga zahtevajo smernice iz leta 1999.
(164)
Komisija lahko le potrdi svojo ugotovitev iz sklepa o začetku formalnega postopka preiskave. Predloženi poslovni načrt je samo načrt za rešitev akutne težave upravičenca z vedno večjim dolgom državi. Načrt nikakor ne analizira okoliščin, ki so povzročile težave upravičenca, ali pa takratnega finančnega položaja družbe in njenih finančnih možnosti. Ker te analize ni bilo, upravičenec ni predlagal nobenih konkretnih ukrepov za reševanje posameznih razlogov, ki so povzročili te težave. Edini podrobno opisani ukrep je predlagano finančno prestrukturiranje s prisilno poravnavo.
(165)
V načrtu sploh ni omenjeno povečanje lastnega kapitala upravičenca, ki ga je upravičenec navedel kot enega od ukrepov za prestrukturiranje. V dokumentaciji ni nobenega dokaza za to, da bi bilo treba povečanje kapitala, ki ga je opravila družba Hydree Slovakia, šteti za ukrep, ki bi zagotavljal, da upravičenec dolgoročno ne bo ponovil strategije financiranja proizvodnje z dolgovanim DDV in trošarinskim dolgom, kar je nazadnje povzročilo njegove težave. Slovaški organi so sami potrdili, da povečanje kapitala nikakor ne zmanjšuje tveganja, da se bodo finančne težave ponovile. Ti pomisleki so še toliko resnejši ob upoštevanju, da je povečanje kapitala znašalo 21 milijonov SKK, preoblikovani dolg pa je znašal 644 milijonov SKK.
(166)
Povečanje kapitala samo po sebi ni dokaz zaupanja trga v povrnitev dolgoročne sposobnosti preživetja upravičenca. Komisija ugotavlja, da upravičenec ni mogel pridobiti nobenega posojila zasebnih bank, čeprav si je za to dejavno prizadeval.
(167)
Poleg tega je upravičenec očitno dal proizvodne obrate v najem tekmecu, družbi Old Herold s.r.o., zato, ker je izgubil svoje dovoljenje za proizvodnjo žganih pijač in proizvodov na osnovi žganih pijač, in ne zato, ker bi ta proizvodnja povzročala izgube in bi jo bilo treba zato prestrukturirati. Res je, da bi lahko upravičenec po zaključku prisilne poravnave sam zaprosil za novo dovoljenje, vendar tega ni storil. Vendar pa Komisija ugotavlja, da upravičenec še naprej prodaja proizvode, ki jih v njegovih proizvodnih obratih proizvaja Old Herold, in da to počne pod lastno blagovno znamko, prodajo pa namerava celo povečati, kakor je navedeno v letnem poročilu za obdobje od 29. aprila 2004 do 30. decembra 2004. Dajanje teh proizvodnih sredstev v najem zato ne more šteti za ukrep za prestrukturiranje, ker glede na vse razpoložljive dokaze prestrukturiranje tega dela proizvodnje ni bilo potrebno.
(168)
Ostali ukrepi, predlagani v poslovnem načrtu, niso odpravili pomislekov Komisije. Ti ukrepi so samo dejavnosti pri normalnem poslovanju, ne pa ukrepi za racionalizacijo (prodaja stare opreme in vozil). Predlagana strukturna ukrepa (opustitev proizvodnje nedonosnih brezalkoholnih proizvodov in prodaja nekaterih nepremičnin) sta bila opisana zelo nejasno, brez natančno opredeljenih proizvodov ali časovnega okvira. Slovaški organi so potrdili, da nepremičnine, predvidene za prodajo (upravna stavba, trgovina in rekreacijski objekt), do 10. oktobra 2005 niso bile prodane, torej ta načrtovani ukrep ni bil uresničen, kakor je bilo napovedano.
(169)
Glede na to, da ni bilo formalnega načrta za prestrukturiranje in dejanske analize težav, ukrepov za odpravljanje teh težav ter tržnih pogojev in možnosti, Komisija sklepa, da poslovni načrt, ki ga je predložil upravičenec, ni resnični načrt prestrukturiranja, kakor ga zahtevajo smernice iz leta 1999 (52). Zato pomisleki Komisije glede tega, da bo upravičenec znova dosegel dolgoročno sposobnost preživetja, niso bili odpravljeni.
3.3.2 Pomoč, omejena na najnižji potrebni znesek
(170)
Čeprav je ugotovitev Komisije, da ima brez prejetega resničnega načrta za prestrukturiranje še vedno pomisleke glede dolgoročne sposobnosti preživetja, sama po sebi dovolj za sklep, da pomoč ni združljiva s skupnim trgom, bo Komisija analizirala tudi drugo osrednje merilo smernic iz leta 1999, in sicer da mora biti pomoč omejena na najnižji potrebni znesek.
(171)
V skladu s točko 40 smernic iz leta 1999 morata biti obseg in intenzivnost pomoči omejena na najnižji znesek, potreben za izvedbo prestrukturiranja ob upoštevanju obstoječih finančnih virov upravičenca. Od upravičenca se pričakuje, da iz lastnih sredstev znatno prispeva k prestrukturiranju.
(172)
Stroški prestrukturiranja so bili enaki skupnemu znesku dolga, preoblikovanega s prisilno poravnavo. Upravičenec je plačal 35 % tega zneska.
(173)
Slovaški organi v odgovor na pomisleke, ki jih je v zvezi s tem izrazila Komisija, niso predložili nobene nadaljnje razlage. Upravičenec je pojasnil, kako je financiral plačilo dolga, ki je ostal po prisilni poravnavi (glej uvodne izjave 30-35). Po trditvah upravičenca je njegov prispevek znašal 231 milijonov SKK (6,1 milijona EUR).
(174)
Prvič, sredstva, ki jih je imel upravičenec na voljo, so presegala znesek dolga, ki je ostal po prisilni poravnavi. Iz tega sledi, da pomoč ni bila omejena na najnižji potrebni znesek.
(175)
Še pomembneje pa je, da po mnenju Komisije posojilo, ki ga je zagotovila družba Old Herold, ne šteje za lasten prispevek upravičenca v smislu smernic iz leta 1999. Obveznosti so stalen vir financiranja dejavnosti podjetja. Gre za kratkoročna posojila, ki pa jih je treba vrniti. Družbam so za prestrukturiranje na voljo dodatni viri, samo če se dobavitelji strinjajo, da plačila zapadejo pozneje kot običajno; taki odlogi so znak, da trg verjame v povrnitev sposobnosti preživetja družbe.
(176)
Upravičenec ni dokazal, da je bil odlog plačila, v katerega je privolila družba Old Herold, znatno daljši od običajne trgovske prakse med upravičencem in njegovimi dobavitelji. Zdi se, da je 40-dnevni rok zapadlosti običajna praksa, zlasti glede na to, da je bil upravičencu odobren po prisilni poravnavi. Takrat upravičenec torej ni bil več v finančnih težavah. Namen prisilne poravnave je bil prav to, da bi upravičencu pomagali iz finančnih težav.
(177)
Komisija zato ugotavlja, da se to podaljšanje zapadlosti ne more šteti kot prispevek k prestrukturiranju iz zunanjih virov.
(178)
Brez tega odloga lastni prispevek upravičenca v smislu smernic iz leta 1999 znaša 131 milijonov SKK (3,4 milijona EUR), kar je 20 % stroškov za prestrukturiranje.
(179)
Smernice iz leta 1999 niso vsebovale nobenih pragov, ki bi določali, kdaj prispevek upravičenca velja za znatnega.
(180)
Komisija glede na svojo prakso pri uporabi smernic iz leta 1999 in spremembe njene politike, na podlagi katerih so bili pragovi uvedeni v novih smernicah (53), meni, da je prispevek v višini 20 % prenizek. V skladu s smernicami iz leta 1999 bi bil tak prispevek lahko sprejet, če bi bili izpolnjeni vsi ostali pogoji za odobritev pomoči. Komisija bi morala upoštevati merila, kot so na primer, ali je družba dejavna na območju, ki prejema pomoč, koliko viri financiranja odražajo zaupanje trga, ne pa samega upravičenca in njegovih delničarjev, v dolgoročno sposobnost preživetja družbe, in druge posebnosti primera.
(181)
Ob upoštevanju navedenega se Komisija v zadevnem primeru ne more strinjati, da je prispevek upravičenca znaten. Komisija ugotavlja, da njeni pomisleki glede tega, ali je bil lastni prispevek upravičenca znaten in ali je bila pomoč omejena na najnižji potrebni znesek, niso odpravljeni.
3.4 Združljivost pomoči: sklepna ugotovitev
(182)
Komisija ugotavlja, da pomoč ni združljiva z notranjim trgom kot pomoč za reševanje ali prestrukturiranje. Poleg tega se za to zadevo ne uporablja nobeno drugo odstopanje iz PDEU.
VII. SKLEPNE UGOTOVITVE
(183)
Komisija meni, da je Slovaška republika nezakonito odobrila odpis davčnega dolga družbi Frucona Košice, a.s., pri čemer je kršila člen 108(3) PDEU. Ta pomoč z notranjim trgom ni združljiva po nobenem odstopanju iz PDEU.
(184)
Čeprav je davčni urad začasno ustavil izvajanje odpisa, dokler teče zadevni postopek pred Komisijo, Komisija ugotavlja, da je upravičenec dobil prednost, ko se je davčni urad odločil, da se bo odrekel delu svojih terjatev in tako upravičencu zagotovil pomoč. To se je zgodilo z začetkom veljavnosti prisilne poravnave dne 23. julija 2004. Upravičenec je imel prednost pred konkurenti, ker davčni urad ni uveljavil svojih davčnih terjatev.
(185)
Da se ponovno vzpostavi predhodni položaj, mora upravičenec vrniti državno pomoč. Glede na to, da je bila pomoč dodeljena ob začetku veljavnosti prisilne poravnave dne 23. julija 2004, mora vrniti celoten znesek odpisanega dolga, kakor je bil določen s prisilno poravnavo.
(186)
Vrhovno sodišče Slovaške republike je odločilo, da je bil neplačan davek na motorna vozila v višini 424 490 SKK napačno vključen v prisilno poravnavo. Skupni dolg v postopku prisilne poravnave, od katerega je bil odštet ta znesek in znesek, dolgovan davčnemu uradu, ki je bil popravljen in upoštevan pri prisilni poravnavi, je znašal 640 369 341 SKK.
(187)
Davek na motorna vozila, ki se je medtem že obravnaval kot odpisan, je bil v celoti plačan 2. avgusta 2006. To je treba upoštevati pri izračunu zneska pomoči in s tem povezanih obresti, ki ga je še treba vrniti -
SPREJELA NASLEDNJI SKLEP:
Člen 1
Odločba 2007/254/ES se razveljavi.
Člen 2
Državna pomoč v višini 416 515 990 SKK, ki jo je Slovaška republika izvedla v korist družbe Frucona Košice, a.s., je nezdružljiva s skupnim trgom.
Člen 3
1. Slovaška republika sprejme vse potrebne ukrepe, da upravičenec vrne nezakonito odobreno pomoč iz člena 2, pri čemer upošteva, da je bil znesek v višini 424 490 SKK, ki ustreza davku na motorna vozila, na račun lokalnega davčnega urada vplačan dne 2. avgusta 2006.
2. Vračilo se izvede nemudoma in v skladu z nacionalnim pravom, če to omogoča takojšnjo in učinkovito izvršitev tega sklepa.
3. Znesek, ki ga je treba vrniti, vključuje obresti za celotno obdobje od datuma, ko je bil dan na razpolago družbi Frucona Kašice, a.s., do datuma njegovega vračila.
4. Obresti se izračunajo na podlagi obrestnoobrestnega računa v skladu s poglavjem V Uredbe Komisije (ES) št. 794/2004 z dne 21. aprila 2004 o izvajanju Uredbe Sveta (ES) št. 659/1999 o določitvi podrobnih pravil za uporabo člena 93 Pogodbe ES (54). Obrestna mera se uporabi na podlagi obrestno obrestnega računa za celotno obdobje iz odstavka 3.
Člen 4
Slovaška republika v dveh mesecih po uradnem obvestilu o tem sklepu Komisijo obvesti o ukrepih, ki jih je sprejela za izvršitev tega sklepa. Informacije predloži z uporabo vprašalnika, priloženega v Prilogi k temu sklepu.
Člen 5
Ta sklep je naslovljen na Slovaško republiko.
V Bruslju, 16. oktobra 2013