РЕШЕНИЕ ЗА ИЗПЪЛНЕНИЕ НА КОМИСИЯТА
от 12 декември 2014 година
относно равностойността на надзорните и регулаторните изисквания на някои трети държави и територии за целите на третирането на експозиции съгласно Регламент (ЕС) № 575/2013 на Европейския парламент и на Съвета
(текст от значение за ЕИП)
(2014/908/ЕС)
ЕВРОПЕЙСКАТА КОМИСИЯ,
като взе предвид Договора за функционирането на Европейския съюз,
като взе предвид Регламент (ЕС) № 575/2013 на Европейския парламент и на Съвета от 26 юни 2013 година относно пруденциалните изисквания за кредитните институции и инвестиционните посредници и за изменение на Регламент (ЕС) № 648/2012 (1), и по-специално член 107, параграф 4, член 114, параграф 7, член 115, параграф 4, член 116, параграф 5 и член 142, параграф 2 от него,
като има предвид, че:
(1)
Институциите трябва да спазват капиталови изисквания, които отразяват по подходящ начин рисковете, поети от тези институции, включително по отношение на кредитния риск, като се взема предвид различният географски контекст, в който те извършват дейността си. При условие че всички други фактори са еднакви, кредитният риск, поеман от институциите, свързан с експозициите към субекти, намиращи се извън Съюза, се определя от качеството на съответната регулаторна рамка и надзора, прилагани в съответната трета държава.
(2)
Съгласно член 107, параграф 3 от Регламент (ЕС) № 575/2013 на институциите се позволява да третират експозициите към инвестиционни посредници, кредитни институции и борси от трети държави като експозиции към институции само когато третата държава прилага пруденциални и надзорни изисквания към съответния субект, които са поне равностойни на прилаганите в Съюза.
(3)
В член 114, параграф 7, член 115, параграф 4 и член 116, параграф 5 от Регламент (ЕС) № 575/2013 се определят специфичните рискови тегла на експозициите към централни правителства и централни банки, регионални правителства, местни органи на власт и субекти от публичния сектор, разположени в трети държави, които прилагат надзорни и регулаторни мерки, най-малкото равностойни на прилаганите в Съюза.
(4)
В член 153 от Регламент (ЕС) № 575/2013 е установена формула за изчисляване на размера на рисково претеглените експозиции за експозиции към предприятия, институции, централни правителства и централни банки съгласно вътрешнорейтингов подход и подробно се определят параметрите за изчисляване, включително и коефициентът на корелация. В член 153, параграф 2 от Регламент (ЕС) № 575/2013 е установен коефициентът на корелация, приложим за големи предприятия от финансовия сектор. В съответствие с член 142, параграф 1, точка 4, буква б) от посочения регламент и за да отговаря на определението за „голямо предприятие от финансовия сектор“, предприятието от финансовия сектор или едно от неговите дъщерни предприятия трябва да се регулира от законодателството на трета държава, прилагаща пруденциални надзорни изисквания, които са поне равностойни на прилаганите в Съюза.
(5)
За да се определят подходящите рисково претеглени експозиции за изчисляване на капиталовите изисквания за кредитен риск, свързан с експозиции към някои категории субекти, намиращи се в трети държави, Комисията направи оценка на равностойността на надзорните и регулаторни мерки на трети държави спрямо съответните надзорни и регулаторни мерки в Съюза.
(6)
Равностойността се определя посредством ориентиран към резултатите анализ на регулаторните и надзорните мерки на третата държава, който проверява капацитета ѝ за постигане на същите общи цели като тези на регулаторните и надзорните мерки на Съюза. Целите се отнасят по-специално до стабилността и надеждността на националната финансова система и световната финансова система като цяло; ефективността и адекватността на защитата на вложителите и другите потребители на финансови услуги; сътрудничеството между различните участници във финансовата система, включително регулаторните и надзорните органи; независимостта и ефективността на надзора, и ефективното въвеждане и прилагане на международно признатите стандарти. С цел да се постигнат общите цели на надзорните и регулаторните мерки на Съюза, надзорните и регулаторните разпоредби на третата държава следва да отговарят на редица оперативни, организационни и надзорни стандарти, отразяващи основните елементи на надзорните и регулаторните изисквания на Съюза, приложими за съответните категории финансови институции. Като взе предвид независимите оценки на международните организации, като например тези, изготвени от Базелския комитет по банков надзор, Международния валутен фонд и Международната организация на комисиите по ценни книжа, Комисията направи оценка на надзорните и регулаторните мерки на някои трети държави, приложими по отношение на кредитните институции, инвестиционните посредници и борсите. Този анализ даде на Комисията възможност да оцени равностойността на мерките на трети държави за целите на определянето на третирането на съответните категории експозиции, посочени в членове 107, 114, 115, 116 и 142 от Регламент (ЕС) № 575/2013.
(7)
За целите на членове 114, 115 и 116 от Регламент (ЕС) № 575/2013 равностойността следва да се определя според надзорните и регулаторните мерки, приложими по отношение на кредитните институции, тъй като тези мерки обикновено определят рисковите тегла за изчисляване на капиталовите изисквания за кредитен риск.
(8)
За целите на член 142, параграф 1, точка 4, буква б) от Регламент (ЕС) № 575/2013, оценката на равностойността се ограничава до надзорните и регулаторните мерки, приложими за предприятия от трети държави с основна дейност, сравнима с тази на кредитна институция или инвестиционен посредник, в съответствие с определението, дадено в член 4, параграфи 1, точка 27 от посочения регламент.
(9)
Вследствие на оценката става изглежда, че Австралия, Бразилия, Канада, Китай, Гърнзи, Хонконг, Индия, остров Ман, Япония, Джърси, Мексико, Монако, Саудитска Арабия, Сингапур, Южна Африка, Швейцария и Съединените американски щати разполагат с надзорни и регулаторни мерки, които отговарят на определен набор от оперативни, организационни и надзорни стандарти, отразяващи основните елементи на надзорните и регулаторните мерки на Съюза, приложими по отношение на кредитните институции. Поради това е целесъобразно надзорните и регулаторните изисквания за кредитните институции, намиращи се в тези трети държави и територии, да се третират като най-малко равностойни на тези, прилагани в Съюза за целите на член 107, параграф 4 и член 142, параграф 1, точка 4, буква б) от Регламент (ЕС) № 575/2013.
(10)
Вследствие на оценката става изглежда, че Австралия, Бразилия, Канада, Китай, Мексико, Саудитска Арабия, Сингапур, Южна Африка и Съединените американски щати разполагат с надзорни и регулаторни мерки, които отговарят на определен набор от оперативни, организационни и надзорни стандарти, отразяващи основните елементи от надзорните и регулаторните мерки на Съюза, приложими по отношение на инвестиционните посредници. Поради това е целесъобразно надзорните и регулаторните изисквания, които се прилагат за инвестиционните посредници, намиращи се в тези трети държави и територии, да се третират като най-малко равностойни на тези, прилагани в Съюза за целите на член 107, параграф 4, и член 142, параграф 1, точка 4, буква б).
(11)
Вследствие на оценката става изглежда, че Бразилия, Канада, Китай, Индия, Япония, Мексико, Саудитска Арабия, Сингапур, Южна Африка и Съединените американски щати разполагат с надзорни и регулаторни мерки, които отговарят на определен набор от оперативни стандарти, отразяващи основните елементи от надзорните и регулаторните мерки на Съюза, приложими по отношение на борсите. Поради това е целесъобразно надзорните и регулаторните изисквания на тези трети държави, прилагани по отношение на борсите, да се третират като най-малко равностойни на прилаганите в Съюза за целите на член 107, параграф 4 от Регламент (ЕС) № 575/2013 с ограничаване до експозициите към борси, намиращи се в тези трети държави.
(12)
Единствената цел на настоящото решение е да се определи равностойността за целите на определянето на рисковите тегла съгласно членове 107, 114, 115, 116 и 142 от Регламент (ЕС) № 575/2013.
(13)
Списъкът на третите държави и територии, считани за равностойни за целите на настоящото решение, не е окончателен. Комисията, със съдействието на Европейския банков орган, ще продължи редовното си наблюдение на развитието на надзорните и регулаторните мерки на трети държави и територии с цел актуализиране, по целесъобразност и поне веднъж на 5 години, на списъците на трети държави и територии, установени в настоящото решение, по-специално с оглед на непрекъснатото разработване на надзорни и регулаторни мерки, както в Съюза, така и в световен мащаб, и като се вземат предвид новите налични източници на информация в това отношение.
(14)
Редовният преглед на пруденциалните и надзорните изисквания, приложими в третите държави и територии, посочени в приложенията, следва да се извършва без да се засяга възможността Комисията да извърши конкретен преглед във връзка с отделна трета държава или територия по всяко време извън общия преглед, когато съответните настъпили промени налагат Комисията да направи нова оценка на признаването, предоставено с настоящото решение. Такава оценка може да доведе до оттегляне на признаването на равностойността.
(15)
Разпоредбите в настоящото решение са тясно свързани, тъй като те се отнасят до равностойността на надзорните и регулаторните изисквания на някои трети държави и територии за целите на третирането на експозиции съгласно Регламент (ЕС) № 575/2013. С оглед на съгласуването на посочените разпоредби, които следва да влязат в сила едновременно, и на осигуряването на възможност за цялостен поглед и лесен достъп до тях за институциите, които трябва да спазват произтичащите от тях задължения, е желателно някои актове за изпълнение, изисквани съгласно Регламент (ЕС) № 575/2013, да бъдат включени в едно решение.
(16)
Мерките, предвидени в настоящото решение, са в съответствие със становището на Европейския банков комитет.
(17)
С цел да се избегне внезапно увеличение на капиталовите изисквания за кредитните институции и инвестиционните посредници в Съюза, настоящото решение следва да влезе в сила на 1 януари 2015 г.,
ПРИЕ НАСТОЯЩОТО РЕШЕНИЕ:
Член 1
Равностойност на изискванията, прилагани за кредитните институции за целите на член 107, параграф 4 от Регламент (ЕС) № 575/2013
За целите на член 107, параграф 4 от Регламент (ЕС) № 575/2013 се счита, че третите държави и териториите, изброени в приложение I към настоящото решение, прилагат надзорни и регулаторни изисквания по отношение на кредитните институции, равностойни на тези, прилагани в Съюза.
Член 2
Равностойност на изискванията, прилагани за инвестиционните посредници за целите на член 107, параграф 4 от Регламент (ЕС) № 575/2013
За целите на член 107, параграф 4 от Регламент (ЕС) № 575/2013 се счита, че третите държави и териториите, изброени в приложение II към настоящото решение, прилагат надзорни и регулаторни изисквания за инвестиционните посредници, равностойни на тези, прилагани в Съюза.
Член 3
Равностойност на изискванията, прилагани за борсите за целите на член 107, параграф 4 от Регламент (ЕС) № 575/2013
За целите на член 107, параграф 4 от Регламент (ЕС) № 575/2013 се счита, че третите държави и териториите, изброени в приложение III към настоящото решение, прилагат надзорни и регулаторни изисквания за борсите, равностойни на тези, прилагани в Съюза.
Член 4
Равностойност на изискванията, прилагани за експозициите към централни правителства, централни банки, регионални правителства, местни органи на власт и субекти от публичния сектор за целите на членове 114, 115, 116 от Регламент (ЕС) № 575/2013
За целите на член 114, параграф 7, член 115, параграф 4 и член 116, параграф 5 от Регламент (ЕС) № 575/2013 се счита, че третите държави и териториите, изброени в приложение IV към настоящото решение, прилагат надзорни и регулаторни изисквания, равностойни на тези, прилагани за кредитните институции в Съюза.
Член 5
Равностойност на изискванията за кредитните институции и инвестиционните посредници за целите на член 142 от Регламент (ЕС) № 575/2013
За целите на член 142, параграф 2 от Регламент (ЕС) № 575/2013 се счита, че третите държави и териториите, изброени в приложение V към настоящото решение, прилагат надзорни и регулаторни изисквания, равностойни на тези, прилагани в Съюза.
Член 6
Влизане в сила
Настоящото решение влиза в сила на 1 януари 2015 г.
Съставено в Брюксел на 12 декември 2014 година.
IZVEDBENI SKLEP KOMISIJE
z dne 12. decembra 2014
o enakovrednosti nadzorniških in regulativnih zahtev nekaterih tretjih držav in ozemelj za namene obravnave izpostavljenosti v skladu z Uredbo (EU) št. 575/2013 Evropskega parlamenta in Sveta
(Besedilo velja za EGP)
(2014/908/EU)
EVROPSKA KOMISIJA JE -
ob upoštevanju Pogodbe o delovanju Evropske unije,
ob upoštevanju Uredbe (EU) št. 575/2013 Evropskega parlamenta in Sveta z dne 26. junija 2013 o bonitetnih zahtevah za kreditne institucije in investicijska podjetja ter o spremembi Uredbe (EU) št. 648/2012 (1) ter zlasti člena 107(4), člena 114(7), člena 115(4), člena 116(5) in člena 142(2) Uredbe,
ob upoštevanju naslednjega:
(1)
Institucije morajo izpolnjevati kapitalske zahteve, ki ustrezno odražajo tveganja, ki jih te institucije prevzemajo, vključno s kreditnim tveganjem, ob upoštevanju značilnosti različnih geografskih območij, v katerih poslujejo. Kreditno tveganje, ki ga prevzemajo institucije, povezano z izpostavljenostmi do subjektov, ki se nahajajo zunaj Unije, se pod pogojem, da so vsi drugi dejavniki enaki, določi na podlagi kakovosti ustreznega regulativnega okvira in nadzora, ki se izvaja v zadevni tretji državi.
(2)
Člen 107(3) Uredbe (EU) št. 575/2013 institucijam omogoča, da obravnavajo izpostavljenosti do investicijskih podjetij, kreditnih institucij in borz iz tretjih držav kot izpostavljenosti do institucije samo v primeru, da v tretji državi za ta subjekt veljajo bonitetne in nadzorniške zahteve, ki so vsaj enakovredne tistim, ki se uporabljajo v Uniji.
(3)
V členu 114(7), členu 115(4) in členu 116(5) Uredbe (EU) št. 575/2013 so določene posamezne uteži tveganja, ki se uporabljajo za izpostavljenosti do enot centralne ravni držav, centralnih bank, enot regionalne ali lokalne ravni držav in subjektov javnega sektorja na območju tretjih držav, ki uporabljajo nadzorniške in regulativne ureditve, vsaj enakovredne tistim, ki se uporabljajo v Uniji.
(4)
Člen 153 Uredbe (EU) št. 575/2013 določa formulo za izračun zneskov tveganju prilagojenih izpostavljenosti za izpostavljenosti do podjetij, institucij, enot centralne ravni držav in centralnih bank v skladu s pristopom na osnovi notranjih bonitetnih ocen (pristop IRB) ter podrobnosti o parametrih, ki jih je treba uporabiti za izračun, vključno s korelacijskim koeficientom. V členu 153(2) Uredbe (EU) št. 575/2013 je določen korelacijski koeficient, ki se uporablja za velike subjekte finančnega sektorja. Da se subjekt finančnega sektorja šteje za „velik subjekt finančnega sektorja“, mora v skladu s členom 142(1)(4)(b) navedene uredbe zanj ali za najmanj eno njegovo podrejeno družbo veljati zakonodaja tretje države, v kateri veljajo zahteve glede bonitetnega nadzora, ki so vsaj enakovredne tistim v Uniji.
(5)
Za določitev ustreznih tveganju prilagojenih izpostavljenosti za izračun kapitalskih zahtev za kreditno tveganje, povezano z izpostavljenostmi do določenih kategorij subjektov, ki se nahajajo v tretjih državah, je Komisija ocenila enakovrednost nadzorniških in regulativnih ureditev tretjih držav z ustrezno nadzorniško in regulativno ureditvijo v Uniji.
(6)
Enakovrednost je bila določena z analizo regulativnih in nadzorniških ureditev tretjih držav, ki temelji na rezultatih in s katero se preverja njihova sposobnost za dosego istih splošnih ciljev, kot se dosegajo z nadzorniško in regulativno ureditvijo Unije. Cilji se nanašajo zlasti na stabilnost in integriteto domačega in globalnega finančnega sistema v celoti; učinkovitost in ustreznost zaščite vlagateljev in drugih uporabnikov finančnih storitev; sodelovanje med različnimi akterji finančnega sistema, vključno z regulatorji in nadzorniki; neodvisnost in učinkovitost nadzora ter učinkovito izvajanje in izvrševanje ustreznih mednarodno dogovorjenih standardov. Za dosego istih splošnih ciljev, kot se dosegajo z nadzorniško in regulativno ureditvijo Unije, bi morala biti nadzorniška in regulativna ureditev tretje države skladna z vrsto operativnih, organizacijskih in nadzorniških standardov, ki odražajo bistvene elemente nadzorniških in regulativnih zahtev Unije, ki se uporabljajo za ustrezne kategorije finančnih institucij. Komisija je ob upoštevanju neodvisnih ocen, ki jih pripravljajo mednarodne organizacije, kot so Baselski odbor za bančni nadzor, Mednarodni denarni sklad in Mednarodno združenje nadzornikov trga vrednostnih papirjev, ocenila nadzorniške in regulativne ureditve nekaterih tretjih držav, ki se uporabljajo za kreditne institucije, investicijska podjetja in borze. Na podlagi te analize je Komisija ocenila enakovrednost ureditev tretjih držav za namene določitve obravnave zadevnih kategorij izpostavljenosti, navedenih v členih 107, 114, 115, 116 in 142 Uredbe (EU) št. 575/2013.
(7)
Za namene členov 114, 115 in 116 Uredbe (EU) št. 575/2013 bi bilo treba enakovrednost določiti s sklicevanjem na nadzorniške in regulativne ureditve, ki se uporabljajo za kreditne institucije, saj te ureditve ponavadi določajo uteži tveganja za izračun kapitalskih zahtev za kreditno tveganje.
(8)
Za namene člena 142(1)(4)(b) Uredbe (EU) št. 575/2013 je ocena enakovrednosti omejena na nadzorniške in regulativne ureditve, ki se uporabljajo za podjetja tretjih držav, katerih glavna dejavnost je primerljiva z dejavnostjo kreditne institucije ali investicijskega podjetja v skladu z opredelitvijo iz člena 4(1)(27) navedene uredbe.
(9)
Ocena kaže, da imajo Avstralija, Brazilija, Kanada, Kitajska, Guernsey, Hongkong, Indija, Otok Man, Japonska, Jersey, Mehika, Monako, Saudova Arabija, Singapur, Južna Afrika, Švica in ZDA vzpostavljene nadzorniške in regulativne ureditve, skladne z vrsto operativnih, organizacijskih in nadzorniških standardov, ki odražajo bistvene elemente nadzorniške in regulativne ureditve Unije, ki se uporablja za kreditne institucije. Zato je primerno, da se nadzorniške in regulativne zahteve za kreditne institucije, ki se nahajajo v navedenih tretjih državah oziroma na navedenih ozemljih, štejejo za vsaj enakovredne tistim, ki se uporabljajo v Uniji za namene člena 107(4) in člena 142(1)(4)(b) Uredbe (EU) št. 575/2013.
(10)
Ocena kaže, da imajo Avstralija, Brazilija, Kanada, Kitajska, Mehika, Saudova Arabija, Singapur, Južna Afrika in ZDA vzpostavljene nadzorniške in regulativne ureditve, skladne z vrsto operativnih, organizacijskih in nadzorniških standardov, ki odražajo bistvene elemente nadzorniške in regulativne ureditve Unije, ki se uporablja za investicijska podjetja. Zato je primerno, da se nadzorniške in regulativne zahteve za investicijska podjetja, ki se nahajajo v navedenih tretjih državah, štejejo za vsaj enakovredne tistim, ki se uporabljajo v Uniji za namene člena 107(4) in člena 142(1)(4)(b).
(11)
Ocena kaže, da imajo Brazilija, Kanada, Kitajska, Indija, Japonska, Mehika, Saudova Arabija, Singapur, Južna Afrika in ZDA vzpostavljene nadzorniške in regulativne ureditve, skladne z vrsto operativnih, organizacijskih in nadzorniških standardov, ki odražajo bistvene elemente nadzorniške in regulativne ureditve Unije, ki se uporablja za borze. Zato je primerno, da se nadzorniške in regulativne zahteve navedenih tretjih držav v zvezi z izpostavljenostmi do borz, ki se nahajajo v navedenih tretjih državah, štejejo za vsaj enakovredne tistim, ki se uporabljajo v Uniji za namene člena 107(4) Uredbe (EU) št. 575/2013.
(12)
Edini namen tega sklepa je ugotoviti enakovrednost za namene določitve uteži tveganja iz členov 107, 114, 115, 116 in 142 Uredbe (EU) št. 575/2013.
(13)
Seznam tretjih držav in ozemelj, ki se za namene tega sklepa štejejo za enakovredne, ni dokončen. Komisija bo ob pomoči Evropskega bančnega organa še naprej redno spremljala razvoj nadzorniških in regulativnih ureditev tretjih držav in ozemelj ter po potrebi oziroma vsaj vsakih 5 let posodabljala sezname tretjih držav in ozemelj, določenih v tem sklepu, pri čemer bo upoštevala zlasti nenehen razvoj nadzorniških in regulativnih ureditev v Uniji in na svetovni ravni ter nove razpoložljive vire ustreznih informacij.
(14)
Redni pregledi bonitetnih in nadzorniških zahtev, ki se uporabljajo v tretjih državah in ozemljih, navedenih v prilogah, ne bi smeli posegati v možnost Komisije, da kadar koli med splošnimi pregledi izvede poseben pregled v zvezi s posamezno tretjo državo ali ozemljem, če mora zaradi razvoja dogodkov ponovno oceniti, ali enakovrednost, priznana s tem sklepom, še obstaja. Takšna ponovna ocena bi lahko imela za posledico razveljavitev priznanja enakovrednosti.
(15)
Določbe v tem sklepu so med seboj tesno povezane, saj obravnavajo enakovrednost nadzorniških in regulativnih zahtev nekaterih tretjih držav in ozemelj za namene obravnave izpostavljenosti v skladu z Uredbo (EU) št. 575/2013. Za zagotovitev skladnosti med navedenimi določbami, ki bi morale začeti veljati hkrati, ter da se institucijam, za katere veljajo navedene obveznosti, omogoči celovit pregled nad določbami in enoten dostop do njih, je zaželeno, da se nekateri izvedbeni akti, ki se zahtevajo z Uredbo (EU) št. 575/2013, vključijo v en sklep.
(16)
Ukrepi, določeni v tem sklepu, so v skladu z mnenjem Evropskega odbora za bančništvo.
(17)
Da bi se izognili nenadnemu povečanju kapitalskih zahtev za kreditne institucije in investicijska podjetja v Uniji, bi moral ta sklep začeti veljati 1. januarja 2015 -
SPREJELA NASLEDNJI SKLEP:
Člen 1
Enakovrednost zahtev, ki se uporabljajo za kreditne institucije za namene člena 107(4) Uredbe (EU) št. 575/2013
Za namene člena 107(4) Uredbe (EU) št. 575/2013 se šteje, da tretje države in ozemlja iz Priloge I k temu sklepu uporabljajo nadzorniške in regulativne ureditve za kreditne institucije, enakovredne tistim, ki se uporabljajo v Uniji.
Člen 2
Enakovrednost zahtev, ki se uporabljajo za investicijska podjetja za namene člena 107(4) Uredbe (EU) št. 575/2013
Za namene člena 107(4) Uredbe (EU) št. 575/2013 se šteje, da tretje države iz Priloge II k temu sklepu uporabljajo nadzorniške in regulativne ureditve za investicijska podjetja, enakovredne tistim, ki se uporabljajo v Uniji.
Člen 3
Enakovrednost zahtev, ki se uporabljajo za borze za namene člena 107(4) Uredbe (EU) št. 575/2013
Za namene člena 107(4) Uredbe (EU) št. 575/2013 se šteje, da tretje države iz Priloge III k temu sklepu uporabljajo nadzorniške in regulativne ureditve za borze, enakovredne tistim, ki se uporabljajo v Uniji.
Člen 4
Enakovrednost zahtev, ki se uporabljajo za izpostavljenosti do enot centralne ravni držav, centralnih bank, enot regionalne ali lokalne ravni držav in subjektov javnega sektorja, za namene členov 114, 115 in 116 Uredbe (EU) št. 575/2013
Za namene člena 114(7), člena 115(4) in člena 116(5) Uredbe (EU) št. 575/2013 se šteje, da tretje države in ozemlja iz Priloge IV k temu sklepu uporabljajo nadzorniške in regulativne ureditve, enakovredne tistim, ki se uporabljajo v Uniji.
Člen 5
Enakovrednost zahtev, ki se uporabljajo za kreditne institucije in investicijska podjetja za namene člena 142 Uredbe (EU) št. 575/2013
Za namene člena 142(2) Uredbe (EU) št. 575/2013 se šteje, da tretje države in ozemlja iz Priloge V k temu sklepu uporabljajo nadzorniške in regulativne ureditve, enakovredne tistim, ki se uporabljajo v Uniji.
Člen 6
Začetek veljavnosti
Ta sklep začne veljati 1. januarja 2015.
V Bruslju, 12. decembra 2014