РЕШЕНИЕ 2012/700/ОВППС НА СЪВЕТА
от 13 ноември 2012 година
в рамките на Европейската стратегия за сигурност в подкрепа на изпълнението на Плана за действие от Картахена за 2010-2014 г., приет от държавите - страни по Конвенцията от 1997 г. за забрана на използването, складирането, производството и трансфера на противопехотни мини и за тяхното унищожаване
СЪВЕТЪТ НА ЕВРОПЕЙСКИЯ СЪЮЗ,
като взе предвид Договора за Европейския съюз, и по-специално член 26, параграф 2 и член 31, параграф 1 от него,
като има предвид, че:
(1)
Съюзът следва да се стреми към постигане на тясно сътрудничество във всички области на международните отношения с оглед, наред с другото, опазване на мира, предотвратяване на конфликти и укрепване на международната сигурност, в съответствие с целите и принципите на Устава на Организацията на обединените нации (ООН).
(2)
На 12 декември 2003 г. Европейският съвет прие Европейска стратегия за сигурност, в която се определят глобалните предизвикателства и заплахи и се призовава за основан на правила международен ред с ефективно многостранно сътрудничество и добре функциониращи международни институции.
(3)
Европейската стратегия за сигурност приема Устава на ООН за основополагаща рамка на международните отношения и пледира за укрепване на ролята на Организацията на обединените нации („ООН“) и за предоставяне на инструментите, които са ѝ необходими, за да изпълнява своите отговорности и да действа ефективно.
(4)
Резолюция 51/45 на Общото събрание на ООН от 10 декември 1996 г. призова всички държави да се стремят активно към ефективно правнообвързващо международно споразумение за забрана на използването, складирането, производството и трансфера на противопехотни мини.
(5)
Конвенцията за забрана на използването, складирането, производството и трансфера на противопехотни мини и за тяхното унищожаване („Конвенцията“) беше открита за подписване на 3 декември 1997 г. влезе в сила на 1 март 1999 г. Тя представлява единственият цялостен международен инструмент за разрешаване на всички въпроси, свързани с противопехотните мини, включително тяхното използване, складиране и производство, търговията с тях, операциите за разминиране и помощта за жертвите.
(6)
На 23 юни 2008 г. Съветът прие Съвместно действие 2008/487/ОВППС (1) в подкрепа на всеобщото приемане и прилагане на Конвенцията. От 1 октомври 2012 г. 160 държави са изразили съгласието си да бъдат обвързани от Конвенцията.
(7)
На 3 декември 2009 г. държавите - страни по Конвенцията, приеха Плана за действие от Картахена за 2010-2014 г. („План за действие от Картахена“) за всеобщото приемане и прилагане на всички аспекти на Конвенцията. По този начин те отчетоха и насърчиха по-нататък цялостното участие и приноса към прилагането на Конвенцията от страна на Международната кампания за забрана на противопехотните мини, Международния комитет на Червения кръст („МКЧК“), националните организации на Червения кръст и Червения полумесец, Международната федерация на Червения кръст и Червения полумесец, ООН, Женевския международен център за хуманитарно разминиране, международните и регионалните организации, оцелелите жертви на мини и техните сдружения и други организации на гражданското общество, съгласно предвиденото в действие № 62 от Плана за действие от Картахена.
(8)
На 3 декември 2010 г. държавите - страни по Конвенцията, приеха „Директива на държавите - страни по Конвенцията за звеното за подпомагане на изпълнението“, в която страните по Конвенцията изразяват съгласието си звеното за подпомагане на изпълнението да предоставя консултации и техническа подкрепа на държавите - страни по Конвенцията, по въпросите на прилагането и всеобщото приемане на Конвенцията, да улесняват комуникацията между държавите - страни по Конвенцията и да насърчават комуникацията и информацията относно Конвенцията, насочени както към държавите, които не са страни по нея, така и към обществеността. На звеното за подпомагане на изпълнението беше възложено да поддържа връзка и да осъществява координация, когато е уместно, със съответните международни организации, участващи в работата на Конвенцията, в т.ч. с Международната кампания за забрана на противопехотните мини, МКЧК, Международната федерация на Червения кръст и Червения полумесец, ООН и Женевския международен център за хуманитарно разминиране.
(9)
На 2 декември 2011 г. Общото събрание на ООН прие Резолюция 66/29 относно изпълнението на Конвенцията за забрана на използването, складирането, производството и трансфера на противопехотни мини и за тяхното унищожаване. Общото събрание припомни, че по време на Втората конференция за преглед на Конвенцията международната общност направи преглед на прилагането на Конвенцията и че държавите - страни по Конвенцията, приеха Плана за действие от Картахена, като подчертаха значението на пълното и ефективно прилагане и спазване на Конвенцията, в т.ч. чрез изпълнението на Плана за действие от Картахена. Държавите - страни по Конвенцията, приканиха всички държави, които още не са направили това, да ратифицират или да се присъединят към Конвенцията и призоваха всички държави да останат ангажирани с въпроса на най-високо политическо равнище и да насърчават зачитането на Конвенцията чрез контакти на двустранно, подрегионално, регионално и многостранно равнище, както и чрез осведомяване, семинари и други средства.
(10)
През 2012 и 2013 г. ще бъдат проведени срещи на държавите - страни по Конвенцията. След това през 2014 г. международната общност ще се събере на Третата конференция за преглед на Конвенцията, за да направи оценка на напредъка в изпълнението на Плана за действие от Картахена. До това време има очаквания, че изпълнението на Плана за действие ще е допринесло значително за постигането на напредък с цел поставяне на край на страданията и смъртните случаи, причинени от противопехотни мини,
ПРИЕ НАСТОЯЩОТО РЕШЕНИЕ:
Член 1
1. С цел да подкрепи изпълнението на Плана за действие от Картахена за 2010-2014 г. („План за действие от Картахена“), приет от държавите - страни по Конвенцията за забрана на използването, складирането, производството и трансфера на противопехотни мини и за тяхното унищожаване („Конвенцията“) от 1997 г., в рамките на Европейската стратегия за сигурност и в съответствие с релевантните решения на международната общност, Съюзът преследва следните цели:
а)
подкрепя усилията на държавите - страни по Конвенцията, за прилагане на аспектите от Плана за действие от Картахена, свързани с помощта за жертвите;
б)
подкрепя усилията на държавите - страни по Конвенцията, за прилагане на аспектите от Плана за действие от Картахена, свързани с операциите за разминиране;
в)
насърчава всеобщото приемане на Конвенцията;
г)
демонстрира постоянната ангажираност на Съюза и неговите държави-членки с Конвенцията и решимостта им за сътрудничество и оказване на помощ на онези държави, които се нуждаят от подкрепа за изпълнение на ангажиментите си по Конвенцията, и да засилва ръководната роля на Съюза за осъществяване на виждането на Конвенцията за окончателно поставяне на край на страданието и смъртните случаи, причинени от противопехотни мини.
2. Всички цели, посочени в параграф 1, се следват по такъв начин, че да засилят исторически създалата се култура на Конвенцията на партньорство и сътрудничество между държавите, неправителствените и други организации и местните партньори, особено чрез работа в тясна връзка със съответните участници за увеличаване на конкретните прояви на това сътрудничество.
3. За постигане на посочените в параграф 1 цели Съюзът осъществява следните проекти:
а)
Помощ за жертвите: предоставяне на техническа подкрепа (до осем случая), провеждане на междинни оценки (до пет на брой) и изпълнение на последващи действия (до пет на брой).
б)
Операции за разминиране: провеждане на междинни оценки (до пет на брой) и изпълнение на последващи действия (до пет на брой);
в)
Всеобщо приемане на Конвенцията: подкрепа за специална група на високо равнище, която да изготви проучване по въпроса за граничната сигурност без противопехотни мини, и организация на работни срещи по въпросите на всеобщото приемане (до три на брой); и
г)
Демонстриране на ангажираността на Съюза: организиране на начални и заключителни прояви, осигуряване на достъпността на уебсайта на Конвенцията, предоставяне на широки възможности за ползване на помощта за жертвите, предоставяна от държавите - страни по Конвенцията, организиране на посещение от пресата и изготвяне на комуникационни материали и публикации.
В приложението към настоящия документ е изложено подробно описание на проектите.
Член 2
1. Върховният представител на Съюза по въпросите на външните работи и политиката на сигурност („върховният представител“) отговаря за изпълнението на настоящото решение.
2. Техническото изпълнение на проектите, посочени в член 1, параграф 3, се възлага на звеното за подпомагане на изпълнението, представлявано от Женевския международен център за хуманитарно разминиране. Звеното за подпомагане на изпълнението изпълнява тези задачи под ръководството на върховния представител. За тази цел върховният представител постига необходимите договорености с Женевския международен център за хуманитарно разминиране.
Член 3
1. Референтната финансова сума за изпълнението на мерките, посочени в член 1, параграф 3, е 1 030 000 EUR.
2. Разходите, финансирани чрез сумата, посочена в параграф 1, се управляват в съответствие с процедурите и правилата, приложими към общия бюджет на Европейския съюз.
3. Комисията упражнява надзор върху правилното управление на разходите, посочени в параграф 1. За целта тя сключва споразумение за финансиране с Женевския международен център за хуманитарно разминиране, в което се предвижда звеното за подпомагане на изпълнението да осигурява публичност на приноса на Съюза, съответстваща на неговия размер.
4. Комисията се стреми да сключи споразумението за финансиране, посочено в параграф 3, във възможно най-кратък срок след влизането в сила на настоящото решение. Тя информира Съвета за трудностите, възникнали по време на този процес, и за датата на сключване на споразумението за финансиране.
Член 4
Върховният представител докладва на Съвета за изпълнението на настоящото решение на базата на редовни доклади, изготвяни от звеното за подпомагане на изпълнението. Тези доклади служат за основа на оценката от страна на Съвета. Комисията предоставя информация по финансовите аспекти на изпълнението на настоящото решение.
Член 5
Настоящото решение влиза в сила в деня на приемането му.
Срокът на действието му изтича 24 месеца след датата на сключване на споразумението за финансиране, посочено в член 3, параграф 3, или шест месеца след датата на влизането му в сила, ако през този период не е сключено споразумение за финансиране.
Съставено в Брюксел на 13 ноември 2012 година.
SKLEP SVETA 2012/700/SZVP
z dne 13. novembra 2012
v okviru evropske varnostne strategije v podporo izvajanju Akcijskega načrta iz Cartagene (2010-2014), ki so ga sprejele države pogodbenice Konvencije o prepovedi uporabe, kopičenja zalog, proizvodnje in prenosa protipehotnih min in o njihovem uničenju iz leta 1997
SVET EVROPSKE UNIJE JE -
ob upoštevanju Pogodbe o Evropski uniji ter zlasti členov 26(2) in 31(1) Pogodbe,
ob upoštevanju naslednjega:
(1)
Unija bi si morala prizadevati za visoko stopnjo sodelovanja na vseh področjih mednarodnih odnosov, med drugim z namenom ohranjanja miru, preprečevanja sporov in krepitve mednarodne varnosti skladno z nameni in načeli Ustanovne listine Združenih narodov.
(2)
Evropski svet je 12. decembra 2003 sprejel evropsko varnostno strategijo, v kateri je opredelil svetovne izzive in grožnje ter pozval k na pravilih temelječemu mednarodnemu redu na temelju učinkovitega multilateralizma in dobro delujočih mednarodnih institucij.
(3)
Evropska varnostna strategija priznava Ustanovno listino Združenih narodov kot temeljni okvir za mednarodne odnose in zagovarja, da se Združeni narodi (ZN) okrepijo in usposobijo, da bodo lahko izpolnjevali svoje obveznosti in učinkovito delovali.
(4)
Resolucija Generalne skupščine Združenih narodov 51/45 z dne 10. decembra 1996 vse države poziva, naj si odločno prizadevajo za učinkovit, pravno zavezujoč mednarodni sporazum o prepovedi uporabe, kopičenja zalog, proizvodnje in prenosa protipehotnih min.
(5)
Konvencija o prepovedi uporabe, kopičenja zalog, proizvodnje in prenosa protipehotnih min in o njihovem uničenju (v nadaljnjem besedilu: Konvencija) je bila odprta za podpis 3. decembra 1997 in je začela veljati 1. marca 1999. Je edini celovit mednarodni instrument, ki ureja vse vidike protipehotnih min, vključno z njihovo uporabo, kopičenjem, proizvodnjo, trgovino, odstranjevanjem in pomočjo žrtvam.
(6)
Svet je 23. junija 2008 sprejel Skupni ukrep 2008/487/SZVP (1) v podporo vsesplošni uporabi in izvajanju Konvencije. Do 1. oktobra 2012 je 160 držav privolilo, da jih Konvencija zavezuje.
(7)
Države pogodbenice Konvencije so 3. decembra 2009 sprejele Akcijski načrt iz Cartagene (2010-2014) (v nadaljnjem besedilu: akcijski načrt iz Cartagene) o vsesplošni uporabi Konvencije in izvajanju vseh njenih vidikov. S tem načrtom so priznale in dodatno podprle polno sodelovanje in prispevek Mednarodne kampanje za prepoved kopenskih min, Mednarodnega odbora Rdečega križa, nacionalnih društev Rdečega križa in Rdečega polmeseca, Mednarodne federacije Rdečega križa in Rdečega polmeseca, ZN, Ženevskega mednarodnega centra za humanitarno odstranjevanje min, mednarodnih in regionalnih organizacij, preživelih žrtev min in njihovih organizacij ter drugih organizacij civilne družbe pri izvajanju Konvencije, kot je določeno v ukrepu št. 62 akcijskega načrta iz Cartagene.
(8)
Države pogodbenice Konvencije so 3. decembra 2010 sprejele direktivo držav pogodbenic za izvedbeno podporno pisarno (ISU), v kateri so se države pogodbenice dogovorile, da bi morala ISU svetovati in nuditi tehnično podporo državam pogodbenicam pri izvajanju in vsesplošni uporabi Konvencije, spodbujati komunikacijo med državami pogodbenicami ter spodbujati komunikacijo in informacije o Konvenciji v državah, ki niso pogodbenice Konvencije, in v javnosti. ISU je bila pooblaščena za ustrezno povezovanje in usklajevanje z ustreznimi mednarodnimi organizacijami, ki sodelujejo pri delu Konvencije, vključno z Mednarodno kampanjo za prepoved kopenskih min, Mednarodnim odborom Rdečega križa, Mednarodno federacijo Rdečega križa in Rdečega polmeseca, ZN in Ženevskim mednarodnim centrom za humanitarno odstranjevanje min.
(9)
Generalna skupščina Združenih narodov je 2. decembra 2011 soglasno sprejela resolucijo 66/29 o izvajanju Konvencije o prepovedi razvoja, proizvodnje, kopičenja zalog in uporabe kemičnega orožja ter o njegovem uničenju. Opozorila je, da je mednarodna skupnost na drugi revizijski konferenci konvencije pregledala izvajanje Konvencije in da so države pogodbenice sprejele akcijski načrt iz Cartagene, pri tem pa izpostavila pomen doslednega in učinkovitega izvajanja in spoštovanja Konvencije, med drugim z izvajanjem akcijskega načrta iz Cartagene. Države pogodbenice Konvencije so povabile vse države, ki še niso ratificirale Konvencije ali k njej še niso pristopile, naj to storijo, in pozvale vse države, naj to vprašanje še naprej pozorno spremljajo na najvišji politični ravni in si prizadevajo za spoštovanje Konvencije z dvostranskimi, subregionalnimi, regionalnimi in večstranskimi stiki, osveščanjem, seminarji in drugimi sredstvi.
(10)
V letih 2012 in 2013 se bodo sestale države pogodbenice Konvencije. Mednarodna skupnost se bo nato leta 2014 zbrala na tretji revizijski konferenci, da bi ocenila napredek pri izvajanju akcijskega načrta iz Cartagene. Po pričakovanjih naj bi do takrat z izvajanjem akcijskega načrta iz Cartagene dosegli znaten napredek v prizadevanju, da se konča trpljenje in prepreči nove žrtve zaradi protipehotnih min -
SPREJEL NASLEDNJI SKLEP:
Člen 1
1. V podporo izvajanju akcijskega načrta iz Cartagene (2010-2014) (v nadaljnjem besedilu: akcijski načrt iz Cartagene), ki so ga sprejele države pogodbenice Konvencije o prepovedi uporabe, kopičenja zalog, proizvodnje in prenosa protipehotnih min in o njihovem uničenju iz leta 1997 (v nadaljnjem besedilu: Konvencija), si Unija v okviru evropske varnostne strategije in v skladu z ustreznimi sklepi mednarodne skupnosti prizadeva za naslednje cilje:
(a)
podpreti prizadevanje držav pogodbenic Konvencije za izvajanje vidikov akcijskega načrta iz Cartagene, povezanih s pomočjo žrtvam;
(b)
podpreti prizadevanje držav pogodbenic Konvencije za izvajanje vidikov akcijskega načrta iz Cartagene, povezanih z odstranjevanjem min;
(c)
spodbujati vsesplošno uporabo Konvencije;
(d)
pokazati zavezanost Unije in njenih držav članic Konvenciji in njihovo odločenost, da sodelujejo s tistimi državami, ki potrebujejo podporo pri izpolnjevanju obveznosti iz Konvencije, in razširijo pomoč na te države, ter okrepiti vodilno vlogo Unije pri uresničevanju vizije Konvencije, da se za vedno konča trpljenje in preprečijo nove žrtve protipehotnih min.
2. Uresničevanje ciljev iz odstavka 1 poteka na način, ki dodatno prispeva k potrjevanju temeljev Konvencije, ki so partnerstvo in sodelovanje med državami, nevladnimi in drugimi organizacijami ter lokalnimi partnerji, zlasti preko tesnega sodelovanja z ustreznimi akterji, da se okrepijo nekateri elementi takšnega sodelovanja.
3. Da se uresničijo cilji iz odstavka 1, Unija izvede naslednje projekte:
(a)
pomoč žrtvam: zagotovitev tehnične pomoči v največ osmih primerih, izvedba največ petih vmesnih ocenjevanj in največ petih nadaljnjih ukrepov;
(b)
odstranjevanje min: izvedba največ petih vmesnih ocenjevanj in največ petih nadaljnjih ukrepov;
(c)
vsesplošna uporaba Konvencije: podpora projektni skupini na visoki ravni, izdelava študije o varnosti meje brez protipehotnih min in organizacija največ treh delavnic na temo vsesplošne uporabe; ter
(d)
izkaz zavezanosti Unije: priprava otvoritvenih in zaključnih prireditev, zagotavljanje dostopnosti spletne strani Konvencije, obveščanje javnosti o obveznostih držav pogodbenic Konvencije glede pomoči žrtvam, organizacija novinarskega obiska ter priprava gradiva in publikacij za javnost.
Podroben opis projektov se nahaja v Prilogi.
Člen 2
1. Za izvajanje tega sklepa je odgovoren visoki predstavnik Unije za zunanje zadeve in varnostno politiko (v nadaljnjem besedilu: visoki predstavnik).
2. Tehnično izvedbo projektov iz člena 1(3) izvede izvedbena podporna pisarna (ISU), ki jo zastopa Ženevski mednarodni center za humanitarno odstranjevanje min. ISU te naloge opravlja pod nadzorom visokega predstavnika. V ta namen visoki predstavnik sklene potrebne dogovore z Ženevskim mednarodnim centrom za humanitarno odstranjevanje min.
Člen 3
1. Referenčni finančni znesek za izvajanje projektov iz člena 1(3) znaša 1 030 000 EUR.
2. Odhodki, ki se financirajo iz zneska, določenega v odstavku 1, se upravljajo v skladu s postopki in pravili, ki se uporabljajo za splošni proračun Unije.
3. Komisija nadzira pravilno upravljanje odhodkov iz odstavka 1. V ta namen z Ženevskim mednarodnim centrom za humanitarno odstranjevanje min sklene sporazum o financiranju, v katerem se določi, da ISU zagotovi prepoznavnost prispevka Unije, ki ustreza njegovemu obsegu.
4. Komisija si prizadeva sporazum o financiranju iz odstavka 3 skleniti čim prej po začetku veljavnosti tega sklepa. Če ima Komisija pri tem kakšne težave, o tem obvesti Svet, obvesti ga tudi o datumu sklenitve sporazuma o financiranju.
Člen 4
Visoki predstavnik Svetu o izvajanju tega sklepa poroča na podlagi rednih poročil, ki jih pripravi ISU. Ta poročila so podlaga za oceno, ki jo pripravi Svet. Komisija zagotovi podatke o finančnih vidikih izvajanja tega sklepa.
Člen 5
Ta sklep začne veljati na dan njegovega sprejetja.
Veljati preneha 24 mesecev po sklenitvi sporazuma o financiranju iz člena 3(3) ali 6 mesecev po datumu začetka veljave, če v tem obdobju ni sklenjen sporazum o financiranju.
V Bruslju, 13. novembra 2012