РЕШЕНИЕ НА КОМИСИЯТА
от 27 октомври 2014 година
за определяне, съгласно Директива 2003/87/ЕО на Европейския парламент и на Съвета, на списък с отрасли и подотрасли, за които се смята, че са изложени на съществен риск от изместване на въглеродни емисии, за периода 2015-2019 година
(нотифицирано под номер С(2014) 7809)
(текст от значение за ЕИП)
(2014/746/ЕС)
ЕВРОПЕЙСКАТА КОМИСИЯ,
като взе предвид Договора за функционирането на Европейския съюз,
като взе предвид Директива 2003/87/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 13 октомври 2003 г. за установяване на схема за търговия с квоти за емисии на парникови газове в рамките на Общността и за изменение на Директива 96/61/ЕО (1) на Съвета, и по-специално член 10а, параграф 13 от нея,
като има предвид, че:
(1)
С Директива 2003/87/ЕО се предвижда провеждането на търг да бъде основният принцип при разпределянето на квоти за емисии на парникови газове на операторите на инсталации в обхвата на системата за търговия с емисии на ЕС (СТЕ на ЕС) от 2013 г. нататък. Допустимите оператори обаче продължат да получават безплатни квоти между 2013 и 2020 г. в съответствие с правилата, определени в Директива 2003/87/ЕО и Решение 2011/278/ЕС на Комисията (2).
(2)
Липсата на амбициозно международно споразумение за изменението на климата, имащо за цел да ограничи покачването на температурите в световен мащаб до 2 °C, би могла да подкопае ползата от предприеманите от Съюза действия. Липсата на обвързващи действия на международно равнище би могла да доведе до повишаване на емисиите на парникови газове в трети държави, в които промишлеността не е предмет на съизмерими ограничения по отношение на емисиите на въглерод („изместване на въглеродни емисии“). За справяне с риска от изместване на въглеродни емисии Директива 2003/87/ЕО предвижда, че в зависимост от резултата от международните преговори Комисията трябва да определи списък с отрасли и подотрасли, за които се смята, че са изложени на значителен риск от изместване на въглеродни емисии („списък на отрасли и подотрасли“). Тези отрасли и подотрасли, следва да получават безплатни квоти в размер на 100 % от количеството, определено в съответствие с Директива 2003/87/ЕО и Решение 2011/278/ЕС на Комисията, които подлежат на корекция с междуотрасловия корекционен коефициент, посочен в член 10а, параграф 5 на Директива 2003/87/ЕО и определен в приложение II към Решение 2013/448/ЕС на Комисията. (3)
(3)
В това отношение Комисията анализира до каква степен трети държави, имащи решаващ дял в световното производство на продукти в отрасли и подотрасли от списъка за изместване на въглеродни емисии, се ангажират с намаляването на емисиите на парникови газове в съответните отрасли, и дали техните ангажименти са сравними с тези на Съюза и се изпълняват в същата времева рамка. Освен това беше разгледана степента на съпоставимост на ефективността на инсталациите, разположени в тези държави, с ефективността инсталациите, разположени на територията на Съюза. Комисията заключи, че не може да се установи достатъчна съпоставимост на ангажимента за намаляване на емисиите на парникови газове, и поради това съпоставките на въглеродната ефективност, не са от значение.
(4)
Първият списък с отрасли и подотрасли, за които се смята, че са изложени на значителен риск от изместване на въглеродни емисии, беше изготвен за 2013 и 2014 г. с Решение № 2010/2/ЕС (4) на Комисията през 2009 г.
(5)
Оценката трябва да се основава на редица количествени и качествени критерии и на данни от последните три години. В това отношение Комисията използва данни от годините 2009, 2010 и 2011, тъй като данните от 2012 г. са налични само за някои от параметрите.
(6)
С цел да установи списъка на отрасли и подотрасли, Комисията направи оценка на риска от изместване на въглеродни емисии от отрасли и подотрасли за ниво NACE-4 на статистическата класификация на икономическите дейности в рамките на Съюза в съответствие с Регламент (ЕО) № 1893/2006 на Европейския парламент и на Съвета (5). Ниво NACE-4 е ниво с оптимална наличност на данни, определящо прецизно отраслите. Отраслите се обозначават с 4-цифрен код от класификацията NACE, а подотраслите се обозначават с код на ниво КПД (6 цифри) или Продком (8 цифри), което означава, че класирането на стоки, използвани за статистически данни за промишленото производство в Съюза, следва пряко от класификацията NACE.
(7)
Отраслите бяха оценени първо въз основа на количествените критерии, определени в член 10а, параграфи 15 и 16 от Директива 2003/87/ЕО. За да приложи тези количествени критерии, Комисията трябваше да определи сбора от преките и непреките допълнителни разходи, произтичащи от изпълнението на Директива 2003/87/ЕО.
(8)
Преките допълнителни разходи, предизвикани от количеството квоти, които даден отрасъл би трябвало да закупи, ако бъде преценено, че той не е изложен на съществен риск от изместване на въглеродни емисии, са изчислени въз основа на данните за преките емисии на CO2 на отраслово равнище. Данните в Дневника на Европейския съюз за трансакциите („ДЕСТ“) се считат за най-точния и прозрачен източник на данни за емисии на CO2 на ниво инсталации и поради това са използвани за изчисляване на преките разходи за отрасъла. За отрасли и парникови газове, обхванати от СТЕ на ЕС от 1 януари 2013 г., няма данни за емисиите на разположение в ДЕСТ. Затова в тези случаи Комисията използва данните относно преките емисии на CO2, предоставени от държавите членки в националните мерки за изпълнение (НМИ) съгласно Решение № 2011/278/ЕС.
(9)
С цел определяне на непреките допълнителни разходи Комисията събра данни за потреблението на електроенергия на равнище отрасъл от държавите членки, за да се гарантира, че няма двойно отчитане на потребената електроенергия в различни кодове по NACE. За определяне на емисиите, свързани с производството на електроенергия, потребена в различните отрасли, по отношение на списъка на отраслите и подотраслите, в Решение № 2010/2/ЕС, Комисията използва средния емисионен коефициент, получен въз основа на общия горивен микс, използван за производство на електроенергия, тъй като се счита, че той се основава на най-точни данни. Същият среден емисионен коефициент е използван за оценките, които са в основата на настоящото решение.
(10)
Освен това, за да определи преките и непреките допълнителни разходи, Комисията трябваше да направи оценка на средната цена на въглеродните емисии. При установяването на първия списък на отраслите и подотраслите за оценките е използвана предполагаема цена на въглеродните емисии от 30 EUR на тон на CO2-еквивалент. В периода на изпълнението на Решение № 2010/2/ЕС се наблюдава съществена разлика между цената на въглеродните емисии, предвидена за оценките и реалната цена, която е значително по-ниска. Въпреки това, в своето съобщение, озаглавено „Рамка за политика в областта на климата и енергетиката в периода от 2020 до 2030 г.“ (6) Комисията предложи безусловно намаление с 40 % на емисиите на парникови газове до 2030 г. в сравнение с 1990 г., както и съответна цел по отношение на възобновяемите енергийни източници. Комисията предложи също да се установи резерв за стабилност на пазара в СТЕ на ЕС. При тези обстоятелства се очаква, че в бъдеще цената на въглеродните емисии ще зависи по-силно от средносрочното и дългосрочното намаляване на емисиите. Поради това се счита за оправдано да продължи да се използва приетата цена на въглеродните емисии в размер на 30 EUR на тон CO2-еквивалент за оценките, които са в основата на настоящото решение.
(11)
Преките и непреките допълнителни разходи следва да се изчисляват като дял от брутната добавена стойност. За определянето на брутната добавена стойност на отраслово равнище са използвани данни от Структурната стопанска статистика на Евростат.
(12)
Освен това Комисията оцени интензивността на търговията за всеки отрасъл и подотрасъл въз основа на данни, получени от базата данни Comext на Евростат.
(13)
Общо Комисията оцени 245 промишлени отрасъла и 24 подотрасъла, класифицирани в разделите „Добивна промишленост“ и „Преработваща промишленост“ на класификацията NACE. Отраслите и подотраслите, изброени в точка 1 от приложението към настоящото решение, отговарят на критериите, изложени в член 10а, параграфи 15 и 16 от Директива 2003/87/ЕО и следва да се считат за изложени на значителен риск от изместване на въглеродни емисии.
(14)
Оценки въз основа на качествените критерии, заложени в член 10а, параграф 17 от Директива 2003/87/ЕО, са проведени в редица отрасли, за които не се смята, че са изложени на риск от изместване на въглеродни емисии въз основа на количествените критерии, заложени в член 10а, параграфи 15 и 16. Качествената оценка беше извършена в случаи, които отговарят на качествените критерии в контекста на определянето на предишния списък, в случаите на отраслите, смятани за гранични, и при поискване от представители на промишлеността.
(15)
В случая на отраслите „Облагородяване на прежди, платове и облекло“ (код по NACE 1330), „Производство на тухли, керемиди и други изделия от печена глина, за строителството“ (код 2332 по NACE), „Производство на изделия от гипс за строителството“ (код по NACE 2362), „Леене на чугун“ (код по NACE 2451) и „Леене на леки метали“ (2453), качествените оценки, извършени в контекста на определянето на предишния списък с отрасли и подотрасли, валиден за 2013 и 2014 г., бяха актуализирани. Беше направено заключението, че обстоятелствата, налагащи добавянето на тези отрасли към списъка на отраслите и подотраслите, все още са налице. Следователно тези отрасли следва да се смятат за изложени на съществен риск от изместване на въглеродни емисии и в периода 2015-2019 г.
(16)
Качествена оценка беше извършена за отрасъла „Производство на малц“ (код по NACE 1106), тъй като този отрасъл представлява граничен случай, във връзка с член 10а, параграф 16, буква б) от Директива 2003/87/ЕО. Като се вземат предвид нарастващите разходи, произтичащи от прилагането на Директива 2003/87/ЕО, оценката показа висока интензивност на търговията и значителен спад в рентабилността на отрасъла в Съюза. Ниската печалба ограничава възможностите на инсталациите да инвестират и да намаляват емисиите. Въз основа на комбинираното въздействие на тези фактори отрасълът следва да се счита за изложен на съществен риск от изместване на въглеродни емисии.
(17)
Отраслите, изброени в точка 2 от приложението, следва да се считат за изложени на съществен риск от изместване на въглеродни емисии въз основа на критериите за качество.
(18)
Тъй като списъкът на отраслите и подотраслите, за които се счита, че са изложени на съществен риск от изместване на въглеродни емисии, който ще бъде определен в приложението, ще бъде валиден за периода от 2015 до 2019 г., настоящото решение следва да се прилага от 1 януари 2015 г.
(19)
От съображения за правна сигурност и яснота Решение 2010/2/ЕО следва да бъде отменено, считано от 1 януари 2015 г.
(20)
Мерките, предвидени в настоящото решение, са в съответствие със становището на Комитета по изменение на климата,
ПРИЕ НАСТОЯЩОТО РЕШЕНИЕ:
Член 1
Отраслите и подотраслите, изброени в приложението, се считат за изложени на съществен риск от изместване на въглеродни емисии.
Член 2
Решение № 2010/2/ЕС се отменя, считано от 1 януари 2015 г.
Член 3
Настоящото решение се прилага от 1 януари 2015 г.
Член 4
Адресати на настоящото решение са държавите членки.
Съставено в Брюксел на 27 октомври 2014 година.
SKLEP KOMISIJE
z dne 27. oktobra 2014
o določitvi seznama sektorjev in delov sektorjev v skladu z Direktivo 2003/87/ES Evropskega parlamenta in Sveta, ki veljajo za izpostavljene visokemu tveganju premestitve emisij CO2, za obdobje med letoma 2015 in 2019
(notificirano pod dokumentarno številko C(2014) 7809)
(Besedilo velja za EGP)
(2014/746/EU)
EVROPSKA KOMISIJA JE -
ob upoštevanju Pogodbe o delovanju Evropske unije,
ob upoštevanju Direktive 2003/87/ES Evropskega parlamenta in Sveta z dne 13. oktobra 2003 o vzpostavitvi sistema za trgovanje s pravicami do emisije toplogrednih plinov v Skupnosti in o spremembi Direktive Sveta 96/61/ES (1) ter zlasti člena 10a(13) Direktive,
ob upoštevanju naslednjega:
(1)
Direktiva 2003/87/ES določa, da bi morale biti dražbe osnovno načelo za dodeljevanje pravic do emisije toplogrednih plinov upravljavcem naprav v okviru področja uporabe sistema EU za trgovanje z emisijami (EU ETS) od leta 2013 dalje. Vendar upravičeni upravljavci v obdobju med letoma 2013 in 2020 še naprej prejemajo brezplačne pravice v skladu s pravili, določenimi v Direktivi 2003/87/ES in Sklepu Komisije 2011/278/EU (2).
(2)
Neobstoj ambicioznega mednarodnega sporazuma o podnebnih spremembah, katerega cilj bi bila omejitev zvišanja svetovne temperature na manj kot 2 °C, bi lahko izničil koristi ukrepov Unije. Neobstoj zavezujočih ukrepov na mednarodni ravni bi lahko povzročil povečanje emisij toplogrednih plinov v tretjih državah, kjer za industrijo ne veljajo enake omejitve emisij CO2 (v nadaljnjem besedilu: premestitev emisij CO2). Zaradi tveganja premestitve emisij CO2 Direktiva 2003/87/ES določa, da bi morala Komisija ob upoštevanju rezultata mednarodnih pogajanj določiti seznam sektorjev in delov sektorjev, ki veljajo za izpostavljene visokemu tveganju premestitve emisij CO2 (v nadaljnjem besedilu: seznam sektorjev in delov sektorjev). Ti sektorji in deli sektorjev bi morali prejemati brezplačne pravice v višini 100 % količine, določene na podlagi Direktive 2003/87/ES in Sklepa 2011/278/EU, ob upoštevanju medsektorskega korekcijskega faktorja iz člena 10a(5) Direktive 2003/87/ES, kot je določen v Prilogi II k Sklepu Komisije 2013/448/EU (3).
(3)
V zvezi s tem je Komisija proučila stopnje zavezanosti tretjih držav, ki predstavljajo odločilni delež svetovne proizvodnje v sektorjih in delih sektorjev, za katere se šteje, da so izpostavljeni visokemu tveganju premestitve emisij CO2, k zmanjšanju emisij toplogrednih plinov v zadevnih sektorjih ter ali so navedene zaveze primerljive z zavezami Unije in se izvajajo v enakem časovnem okviru. Poleg tega je bilo proučeno tudi, v kolikšni meri je učinkovitost naprav, ki se nahajajo v navedenih državah, primerljiva z napravami, ki se nahajajo v Uniji. Komisija je ugotovila, da zavezanost k zmanjšanju emisij toplogrednih plinov ni dovolj primerljiva, zato tudi primerljivost učinkovitost glede emisij ogljika ni relevantna.
(4)
Leta 2009 je bil s Sklepom Komisije 2010/2/EU (4) določen prvi seznam sektorjev in delov sektorjev, ki veljajo za izpostavljene visokemu tveganju premestitve emisij CO2, za leti 2013 in 2014.
(5)
Ocena bi morala temeljiti na številnih kvantitativnih in kvalitativnih merilih ter na podatkih iz zadnjih treh let. Glede na to je Komisija uporabila podatke iz let 2009, 2010 in 2011, saj so bili podatki za leto 2012 na voljo le za nekatere parametre.
(6)
Da bi določila seznam sektorjev in delov sektorjev, je Komisija ocenila tveganje premestitve emisij CO2 za sektorje in dele sektorjev na ravni NACE-4 statistične klasifikacije gospodarskih dejavnosti v Uniji v skladu z Uredbo (ES) št. 1893/2006 Evropskega parlamenta in Sveta (5). NACE-4 je raven z optimalno razpoložljivostjo podatkov, na kateri so sektorji natančno opredeljeni. Sektor je označen na štirimestni ravni klasifikacije NACE, del sektorja pa na (šestmestni) ravni CPA oziroma (osemmestni) ravni Prodcom, tj. klasifikacija blaga, ki se uporablja za statistične podatke o industrijski proizvodnji v Uniji in je neposredno izpeljana iz klasifikacije NACE.
(7)
Sektorji so bili najprej ocenjeni na podlagi kvantitativnih meril iz člena 10a(15) in (16) Direktive 2003/87/ES. Da bi lahko uporabila navedena kvantitativna merila, je morala Komisija določiti znesek neposrednih in posrednih dodatnih stroškov, ki nastanejo zaradi izvajanja Direktive 2003/87/ES.
(8)
Neposredni dodatni stroški, ki nastanejo zaradi količine pravic, ki bi jih moral sektor kupiti, da ne bi veljal za izpostavljenega visokemu tveganju premestitve emisij CO2, so bili izračunani na podlagi podatkov o neposrednih emisijah CO2 na ravni sektorja. Podatki v evidenci transakcij Evropske unije (EUTL) veljajo za najbolj natančen in pregleden vir podatkov o emisijah CO2 na ravni naprave, zato se uporabljajo za izračun neposrednih stroškov za sektorje. Za sektorje in toplogredne pline, ki so v EU ETS vključeni šele od 1. januarja 2013, podatki o emisijah v EUTL niso na voljo. Zato je Komisija v navedenih primerih uporabila podatke o neposrednih emisijah CO2, ki so jih države članice predložile v nacionalnih izvedbenih ukrepih v skladu s Sklepom 2011/278/EU.
(9)
Za določitev posrednih dodatnih stroškov je Komisija zbrala podatke držav članic o porabi električne energije na ravni sektorja, pri čemer je zagotovila, da se poraba električne energije, ki se je nanašala na različne oznake NACE ni dvojno štela. Za določitev emisij za seznam sektorjev in delov sektorjev v Sklepu 2010/2/EU v zvezi s proizvodnjo električne energije, ki so jo posamezni sektorji porabili, je Komisija uporabila povprečen faktor emisije, izpeljan iz celotne mešanice goriv za proizvodnjo električne energije, saj je veljalo, da temelji na najbolj natančnih podatkih. Isti poprečni faktor emisije je bil uporabljen za ocene, na katerih temelji ta sklep.
(10)
Poleg tega je morala Komisija za določitev neposrednih in posrednih dodatnih stroškov oceniti povprečno ceno ogljika. Za določitev prvega seznama sektorjev in delov sektorjev je bila za ocene uporabljena predpostavljena cena ogljika v višini 30 EUR na tono ekvivalenta CO2. V času uporabe Sklepa 2010/2/EU je obstajala precejšnja razlika med predpostavljeno ceno ogljika, ki se je uporabila za ocene, in dejansko ceno ogljika, pri čemer je bila slednja precej nižja. Vendar je Komisija v svojem sporočilu z naslovom „Okvir podnebne in energetske politike za obdobje 2020-2030“ (6) predlagala neobvezen cilj za zmanjšanje emisij toplogrednih plinov v višini 40 % do leta 2030 glede na raven iz leta 1990 ter ustrezen cilj glede energije iz obnovljivih virov. Poleg tega je Komisija predlagala tudi vzpostavitev rezerve za stabilnost trga v EU ETS. V navedenih okoliščinah se pričakuje, da bo na ceno ogljika v prihodnosti močneje vplivalo srednje- in dolgoročno zmanjšanje emisij. Zato se zdi upravičeno, da se za ocene, na katerih temelji ta sklep, še naprej uporablja predpostavljena cena ogljika v višini 30 EUR na tono ekvivalenta CO2.
(11)
Neposredni in posredni dodatni stroški bi se morali izračunati kot delež bruto dodane vrednosti. Pri oceni bruto dodane vrednosti na ravni sektorja se uporabljajo podatki iz Eurostatove strukturne statistike podjetij.
(12)
Poleg tega je Komisija na podlagi podatkov iz Eurostatove podatkovne zbirke Comext za vsak sektor in del sektorja ocenila intenzivnost trgovine.
(13)
Komisija je ocenila skupno 245 industrijskih sektorjev in 24 delov sektorjev, ki se uvrščajo pod razdelka „Rudarstvo in kamnoseštvo“ ter „Predelovalne dejavnosti“ klasifikacije NACE. Sektorji in deli sektorjev iz točke 1 Priloge k temu sklepu izpolnjujejo merila iz člena 10a(15) in (16) Direktive 2003/87/ES ter bi morali veljati za izpostavljene visokemu tveganju premestitve emisij CO2.
(14)
Ocene na podlagi kvalitativnih meril iz člena 10a(17) Direktive 2003/87/ES so bile opravljene za številne sektorje, ki na podlagi kvantitativnih meril iz člena 10a(15) in (16) niso veljali za izpostavljene visokemu tveganju premestitve emisij CO2. Kvalitativna ocena je bila opravljena v primerih, ki so v okviru določitve prejšnjega seznama izpolnjevali kvalitativna merila, v primerih sektorjev, ki so veljali za mejne, in na zahtevo predstavnikov sektorja.
(15)
V primeru sektorjev „Dodelava tekstilij“ (oznaka NACE 1330), „Proizvodnja strešnikov, opeke in drugih gradbenih izdelkov iz žgane gline“ (oznaka NACE 2332), „Proizvodnja izdelkov iz mavca za gradbeništvo“ (oznaka NACE 2362), „Litje železa“ (oznaka NACE 2451) in „Litje lahkih kovin“ (2453) so bile posodobljene kvalitativne ocene, opravljene v okviru določitve prejšnjega seznama sektorjev in delov sektorjev, veljavne za leti 2013 in 2014. Ugotovljeno je bilo, da okoliščine, ki utemeljujejo vključitev navedenih sektorjev na seznam sektorjev in delov sektorjev, še vedno obstajajo. Zato bi navedeni sektorji morali veljati za izpostavljene visokemu tveganju premestitve emisij CO2 tudi za obdobje med letoma 2015 in 2019.
(16)
Za sektor „Proizvodnja slada“ (oznaka NACE 1106) je bila opravljena kvalitativna ocena, saj je ta sektor glede na člen 10a(16)(b) Direktive 2003/87/ES predstavljal mejni primer. Ob upoštevanju višjih stroškov zaradi izvajanja Direktive 2003/87/ES je ocena pokazala na visoko intenzivnost trgovine in občutno zmanjšanje donosnosti sektorja v Uniji. Nizke stopnje dobička omejujejo zmogljivost naprav za naložbe in zmanjšanje emisij. Glede na skupni vpliv navedenih dejavnikov bi moral sektor veljati za izpostavljenega visokemu tveganju premestitve emisij CO2.
(17)
Sektorji iz točke 2 Priloge bi morali na podlagi kvalitativnih meril veljati za izpostavljene visokemu tveganju premestitve emisij CO2.
(18)
Ker je v Prilogi določen seznam sektorjev in delov sektorjev, ki veljajo za izpostavljene visokemu tveganju premestitve emisij CO2, veljaven za obdobje med letoma 2015 in 2019, bi se moral ta sklep uporabljati od 1. januarja 2015.
(19)
Zaradi pravne varnosti in jasnosti bi bilo treba Sklep 2010/2/EU razveljaviti z učinkom od 1. januarja 2015.
(20)
Ukrepi iz tega sklepa so v skladu z mnenjem Odbora za podnebne spremembe -
SPREJELA NASLEDNJI SKLEP:
Člen 1
Sektorji in deli sektorjev, navedeni v Prilogi, veljajo za izpostavljene visokemu tveganju premestitve emisij CO2.
Člen 2
Sklep 2010/2/EU se razveljavi s 1. januarjem 2015.
Člen 3
Ta sklep se uporablja od 1. januarja 2015.
Člen 4
Ta sklep je naslovljen na države članice.
V Bruslju, 27. oktobra 2014