ДЕЛЕГИРАН РЕГЛАМЕНТ (ЕС) № 499/2014 НА КОМИСИЯТА
от 11 март 2014 година
за допълване на регламенти (ЕС) № 1308/2013 и (ЕС) № 1306/2013 на Европейския парламент и на Съвета чрез изменение на Регламент за изпълнение (ЕС) № 543/2011 на Комисията по отношение на секторите на плодовете и зеленчуците и на преработените плодове и зеленчуци
ЕВРОПЕЙСКАТА КОМИСИЯ,
като взе предвид Договора за функционирането на Европейския съюз,
като взе предвид Регламент (ЕС) № 1308/2013 на Европейския парламент и на Съвета от 17 декември 2013 г. за установяване на обща организация на пазарите на селскостопански продукти и за отмяна на регламенти (ЕИО) № 922/72, (ЕИО) № 234/79, (ЕО) № 1037/01 и (ЕО) № 1234/07 на Съвета (1), и по-специално член 37, буква в), подточка iv) и буква г), подточка xiii), член 173, параграф 1, букви б), в) и е), член 181, параграф 2 и член 231, параграф 1 от него,
като взе предвид Регламент (ЕС) № 1306/2013 на Европейския парламент и на Съвета от 17 декември 2013 г. относно финансирането, управлението и мониторинга на общата селскостопанска политика и за отмяна на регламенти (ЕИО) № 352/78, (ЕО) № 165/94, (ЕО) № 2799/98, (ЕО) № 814/00, (ЕО) № 1290/05 и (ЕО) № 485/2008 на Съвета (2), и по-специално член 64, параграф 6 от него,
като има предвид, че:
(1)
Регламент за изпълнение (ЕС) № 543/2011 (3) на Комисията беше приет въз основа на Регламент (ЕО) № 1234/2007 (4) на Съвета, който беше отменен и заменен с Регламент (ЕС) № 1308/2013.
(2)
Регламент (ЕС) № 1308/2013 съдържа някои нови разпоредби относно секторите на плодовете и зеленчуците и на преработените плодове и зеленчуци. Тези разпоредби трябва да бъдат допълнени по отношение на финансовите вноски на членовете на организация на производители в сектора на плодовете и зеленчуците („организация на производители“), предлагането на пазара на цялата продукция чрез организацията на производители, възлагането на дейности на външни изпълнители, демократичната отчетност, определянето на тавани за разходите за управление и предотвратяване на кризи, условията за презасаждане на овощни градини като мярка за управление и предотвратяване на кризи, някои елементи на процедурата в случай на неспазване на критериите за признаване и прилагането на системата на входни цени, както и условия за предоставяне на гаранция.
(3)
Член 160 от Регламент (ЕС) № 1308/2013 предвижда уставът на организацията на производителите да изисква от производителите, които са нейни членове, да предлагат на пазара цялата си съответна продукция посредством организацията на производителите. За да се осигури гъвкавост в сектора на плодовете и зеленчуците, е целесъобразно да се позволи на производителите при определени условия да предлагат на пазара продукцията си извън организацията на производителите.
(4)
Съгласно член 26 от Регламент за изпълнение (ЕС) № 543/2011 основната дейност на организацията на производители е свързана с концентриране на предлагането и предлагане на пазара на продуктите на членовете ѝ, за които е призната. Необходимо е да се изясни как се извършва тази дейност, по-специално в случай на възлагане на дейности на външни изпълнители. Освен това, за да се позволи на държавите членки да осъществяват необходимия контрол, организациите на производители следва да съхраняват водената отчетност, която осигурява възможност на държавите членки да установяват, че организацията на производители е изпълнила своите задачи.
(5)
Член 27 от Регламент за изпълнение (ЕС) № 543/2011 изисква организацията на производители да продължава да бъде отговорна за възложените на външни изпълнители дейности. Целесъобразно е по-подробното уточняване на средствата, чрез които се гарантира, че възложените на външни изпълнители дейности продължават да бъдат контролирани от организацията на производители, която е възложила тези дейности.
(6)
Член 31 от Регламент за изпълнение (ЕС) № 543/2011 изисква от държавите членки да предприемат всички мерки, които считат за необходими, за да предотвратят злоупотреба с власт или влияние от страна на един или няколко от членовете на организация на производители. Организациите на производители следва да предоставят доказателства на държавите членки за своята демократична отчетност по отношение на производители, които са техни членове. Във връзка с това следва да се ограничи максималният процент за правото на глас и дяловете, които всяко физическо или юридическо лице може да притежава в организация на производители.
(7)
Член 153, параграф 2, буква б) от Регламент (ЕС) № 1308/2013 изисква уставът на организацията на производители да предвижда налагането на задължение на членовете за финансови вноски, необходими за нейното финансиране. За да се гарантира, че членовете на организацията на производители заплащат финансовите вноски, необходими за създаването и захранването на оперативния фонд, предвиден в член 32 от регламента, е необходимо да се предвиди включване на такова задължение в устава на организацията на производители.
(8)
С цел да се избегнат ситуации, в които мерките за предотвратяване и управление на кризи видят до неравномерно финансиране в рамките на асоциация на организации на производители, на равнището на всяка членуваща организация на производители следва да се изчислят тавани на разходите за предотвратяване и управление на кризи по оперативните програми на асоциации на организации на производители. Освен това следва да се установят и условия за презасаждане на овощни градини като мярка за управление и предотвратяване на кризи. За да се избегне неравномерно финансиране на оперативни програми, следва да се определи максимален процент на разходите, които могат да се предвидят за презасаждане на овощни градини.
(9)
В член 114 от Регламент за изпълнение (ЕС) № 543/2011 се установяват санкциите, които да се прилагат при неспазване на критериите за признаване. Съгласно член 154, параграф 4 от Регламент (ЕС) № 1308/2013 държавите членки трябва да извършват редовни проверки, за да потвърдят, че организациите на производители спазват критериите за признаване, налагат санкции на тези организации при неспазване или нередности и при необходимост вземат решение за оттегляне на признаването. По-ефективна би била системата, при която се прави разграничаване на съществените и незначителните нередности при спазването на критериите за признаване, като така би се избегнало различното тълкуване от страна на държавите членки. Поради това е целесъобразно да се установи опростена процедура или система със степени на санкции, както се предвижда в член 64 от Регламент (ЕС) № 1306/2013, за да се избегне неправомерното възползване от подпомагане от Съюза от страна на организации на производители, които вече не отговарят на изискванията за признаване.
(10)
Член 181 от Регламент (ЕС) № 1308/2013 предвижда прилагане на Митническия кодекс за митническо оформяне на стоки по системата на входни цени. Тъй като въпросните стоки са малотрайни и стойността им в момента на митническото оформяне невинаги е установена, е необходимо на Комисията да се предостави възможност да приеме правила с цел проверка на достоверността на декларираната входна цена на съответна партида спрямо фиксирана стойност при вноса, за да се ускорят процедурите за митническо оформяне. Освен това опитът, придобит при прилагането на системата на входни цени, показа, че е целесъобразно да се поиска предоставяне на гаранция, когато митническата стойност, определена в съответствие с договорната стойност, посочена в член 29 от Регламент (ЕИО) № 2913/92 на Съвета (5), надвишава с повече от 8 % стандартната стойност при вноса, изчислена от Комисията.
(11)
Поради това Регламент за изпълнение (ЕС) № 543/2011 следва да бъде съответно изменен.
(12)
За да се гарантира плавен преход при оперативните програми, одобрени съгласно Регламент (ЕО) № 1234/2007, в новите правила на Регламент (ЕС) № 1308/2013 следва да бъдат предвидени преходни разпоредби.
(13)
Разпоредбите относно предотвратяването и управлението на кризи следва да се прилагат от 1 януари 2014 г., т.е. датата, от която се прилагат съответните нови разпоредби на Регламент (ЕС) № 1308/2013. С цел да се осигури възможност на организациите на производители да се адаптират към новите правила относно изискванията за възлагане на дейности на външни изпълнители и за демократична отчетност, съответните разпоредби следва да се прилагат едва от 1 януари 2015 г. Член 181 от Регламент (ЕС) № 1308/2013 се прилага от 1 октомври 2014 г. нататък и поради това съответните нови разпоредби на този регламент относно проверката на достоверността на декларираната входна цена на партида и условията за предоставяне на гаранция следва да се прилагат от същата дата,
ПРИЕ НАСТОЯЩИЯ РЕГЛАМЕНТ:
Член 1
Регламент за изпълнение (ЕС) № 543/2011 се изменя, както следва:
1.
В член 26, параграф 1 се добавят следните втора и трета алинеи:
„Пускането на пазара се извършва от организацията на производители или под контрола на организацията на производители в случай на възлагане на дейности на външни изпълнители съгласно член 27. Това включва решението за продукта, който ще се продава, избора на канал на разпространение и освен ако продажбата не се извършва чрез търг, договарянето на неговото количество и цена.
Организациите на производители съхраняват водената отчетност, включително счетоводни документи, в продължение на поне 5 години, с които се доказва, че организацията на производители е концентрирала предлагането и е пускала на пазара продуктите на членове, за които е призната“
2.
Вмъква се следният член 26а:
„Член 26а
Предлагане на пазара на продукцията извън организацията на производители
Когато организацията на производители позволява това и когато се спазват условията, определени от организацията на производители, членуващите производители могат:
1)
да продават не повече от определен процент от своята продукция или продукти пряко или извън стопанства на производители, в които участват, на потребители за техни лични нужди, като процентите се определят от държавите членки в размер на не по-малко от 10 %;
2)
да предлагат на пазара сами или чрез друга организация на производители, определена от тяхната собствена организация, количества продукти, които са незначителни спрямо обема на предлаганата на пазара продукция от собствената им организация;
3)
да предлагат на пазара сами и чрез друга организация на производители, определена от тяхната собствена организация, продукти, които поради своите характеристики не се включват обичайно в търговската дейност на съответната организация на производители.“
3.
Член 27 се заменя със следния текст:
„Член 27
Възлагане на дейности на външни изпълнители
1. Дейностите, чието възлагане на външни изпълнители може да бъде разрешено от държавите членки в съответствие с член 155 от Регламент (ЕС) № 1308/2013 на Европейския парламент и на Съвета (6), са свързани с целите на организациите на производители, определени в член 152, параграф 1, буква в) от посочения регламент, и могат да включват, наред с другото, събиране, съхраняване, пакетиране и предлагане на пазара на продукта на членовете на организацията на производители.
2. Организация на производители, която възлага дейност на външни изпълнители, сключва търговско споразумение чрез писмен договор с друг субект, включително един или няколко от своите членове или дъщерно дружество, с цел извършване на съответната дейност. Организацията на производители продължава да бъде отговорна за гарантиране на изпълнението на възложената на външни изпълнителни дейност, както и за контрола върху цялостното управление и наблюдението на търговското споразумение за извършване на дейността.
3. Контролът върху цялостното управление и наблюдението, посочени в параграф 2, се извършват ефективно, като се изисква договорът за възлагане на дейности на външни извършители:
а)
да позволява на организацията на производители да издава обвързващи инструкции и да включва условия, позволяващи на организацията на производители да прекратява договора, ако доставчикът на услуги не спазва сроковете и условията на договора за възлагане на дейности на външни изпълнители,
б)
да съдържа подробни условия, включително задължения за докладване и крайни срокове, които позволяват на организацията на производители да извършва оценка и да упражнява действителен контрол над възложените на външни изпълнители дейности.
Договорите за възлагане на дейности на външни изпълнители, както и докладите, посочени в буква б), се съхраняват от организацията на производители поне 5 години за целите на последващи проверки и са достъпни за всички членове при поискване от тяхна страна.
(6) Регламент (ЕС) № 1308/2013 на Европейския парламент и на Съвета от 17 декември 2013 г. за установяване на обща организация на пазарите на селскостопански продукти и за отмяна на регламенти (ЕИО) № 922/72, (ЕИО) № 234/79, (ЕО) № 1037/01 и (ЕО) № 1234/2007 на Съвета (ОВ L 347, 20.12.2013 г., стр. 671).“" 						
4.
Член 31 се заменя със следния текст:
„Член 31
Демократична отчетност на организациите на производители
1. Държавите членки определят максимален процент за правото на глас и дяловете, които всяко физическо или юридическо лице може да притежава в организация на производители. Максималният процент за право на глас и дялове трябва да бъде под 50 % от общите права на глас и под 50 % от дяловете. В надлежно обосновани случаи държавите членки могат да определят по-висок максимален процент за дяловете, които юридическо лице може да притежава в организация на производители, при условие че е избегната всякаква възможност за злоупотребата с власт от страна на това юридическо лице.
Посредством дерогация от първа алинея, когато организации на производители изпълняват оперативна програма към 17 май 2014 г., максималният процент на дяловете, определен от държавата членка за изпълнението на първа алинея, се прилага едва след края на срока на оперативната програма.
2. Органите на държавите членки извършват проверки на правата на глас и дяловете, включващи проверки на самоличността на физическите или юридическите лица, притежаващи дялове на членовете на организацията на производители, които от своя страна са юридически лица.
3. Когато организация на производители е ясно обособена част от юридическо лице, държавите членки приемат мерки, с които се ограничават или забраняват правомощията на това юридическо лице да изменя, одобрява или отхвърля решения на организацията на производители.“
5.
В член 53 се добавя следният параграф 3:
„3. Уставът на организация на производители в сектора на плодовете и зеленчуците изисква членуващите в нея производители да заплащат финансовите вноски, предвидени в нейния учредителен акт, за създаването и попълването на оперативния фонд, предвиден в член 32 от Регламент (ЕС) № 1308/2013.“
6.
В член 62 се добавя следният параграф 5:
„5. Таванът на разходите за управление и предотвратяване на кризи, посочен в член 33, параграф 3, четвърта алинея от Регламент (ЕС) № 1308/2013, по оперативните програми на асоциации на организации на производители се изчислява на равнището на всяка членуваща организация на производители.“
7.
Вмъква се следният член 89а:
„Член 89а
Презасаждане на овощни градини поради задължително изкореняване
Когато държавите членки включат в националната си стратегия презасаждането на овощни градини поради задължително изкореняване по съображения, свързани със здравето на човека или растенията, като мярка при кризи, те определят видовете и при необходимост сортовете, които са допустими за тази мярка, и условията, свързани с нейното прилагане. В случай на изкореняване поради съображения, свързани със здравето на растенията, мерките, предприети от държавите членки за презасаждане на овощни градини, са съобразени с Директива 2000/29/ЕО на Съвета (7).
За презасаждането на овощни градини не се изразходват повече от 20 % от общите разходи по оперативната програма. Държавите членки могат да вземат решение за определяне на по-нисък процент.
(7) Директива 2000/29/ЕС на Съвета от 8 май 2000 г. относно защитните мерки срещу въвеждането в Общността на вредители по растенията или растителните продукти и срещу тяхното разпространение в Общността (ОВ L 169, 10.7.2000 г., стр. 1).“" 						
8.
Член 114 се заменя със следния текст:
„Член 114
Неспазване на критериите за признаване
1. Ако държава членка установи, че организация на производители не спазва някой от критериите за признаване, свързани с изискванията от членове 21, 23, член 26, параграфи 1 и 2 и член 31, тя изпраща на въпросната организация на производители, не по-късно от 2 месеца след установяване на неспазването, предупредително писмо с препоръчана поща, в което се посочва установената нередност, коригиращите мерки и срокът, в рамките на който се предприемат тези мерки, като той не трябва да надвишава 4 месеца. От момента на установяване на неспазването държавите членки преустановяват плащанията на помощи, докато не бъдат предприети удовлетворяващи ги коригиращи мерки.
2. Неспазването на критериите за признаване, посочени в параграф 1, в рамките на определения от държавата членка срок, води до спиране на признаването на организацията на производители. Държавата членка уведомява организацията на производители за периода на спиране, който не надвишава 12 месеца от датата на получаване на предупредителното писмо от страна на организацията на производители. Тази мярка се прилага, без да се засяга прилагането на хоризонталното национално законодателство, което може да предвижда спирането на такива действия след започване на свързани съдебни производства.
В периода на спиране на признаването организацията на производители може да продължи да извършва дейност, но плащанията на помощи се преустановяват до отмяната на спирането на признаването. Годишната стойност на помощта се намалява с 2 % за всеки започнат календарен месец, през който е спряно признаването.
Спирането на признаването се прекратява в деня на проверката, която показва, че въпросните критерии за признаване са изпълнени.
3. Ако критериите не са изпълнени до края на срока за спиране на признаването, определен от компетентния орган на държавата членка, държавата членка оттегля признаването, считано от датата, на която условията за признаване не са изпълнени, или, ако не е възможно тази дата да бъде установена, от датата на установяване на нередността. Тази мярка се прилага, без да се засяга прилагането на хоризонталното национално законодателство, което може да предвижда спирането на такива действия след започване на свързани съдебни производства. Дължимите помощи не се изплащат, а неправомерно платените помощи се възстановяват.
4. Ако държава членка установи, че организация на производители не спазва някой от другите критерии за признаване, установени в член 154 от Регламент (ЕС) № 1308/2013, освен посочените в параграф 1, тя изпраща на въпросната организация на производители, не по-късно от 2 месеца след установяване на неспазването, предупредително писмо с препоръчана поща, в което се посочва установената нередност, коригиращите мерки и срокът, в рамките на който се предприемат тези мерки, като той не трябва да надвишава 4 месеца.
5. Непредприемането на коригиращите мерки, посочени в параграф 4, в рамките на определения от държавата членка срок, води до временно преустановяване на плащанията и намаляване на размера на годишната помощ с 1 % за всеки започнат календарен месец, който надвишава този срок. Тази мярка се прилага, без да се засяга прилагането на хоризонталното национално законодателство, което може да предвижда спирането на такива действия след започване на свързани съдебни производства.
6. Когато обаче организация на производители предостави на държавата членка доказателства, че поради природни бедствия, неблагоприятни климатични условия, болести или нашествия от вредители, въпреки че е предприела необходимите мерки за предотвратяване на риска, тя не е в състояние да спазва условията за признаване, предвидени в член 154, параграф 1, буква б) от Регламент (ЕС) № 1308/2013 по отношение на минималния обем или стойност на предлаганата на пазара продукция, определени от държавата членка, държавата членка може за въпросната година да приложи дерогация от минималния обем или стойност на предлаганата на пазара продукция за тази организация на производители.
7. В случаите когато се прилагат параграфи 1, 2, 4 и 5, държавите членки може да извършват плащания след крайния срок, посочен в член 70, когато това е необходимо за прилагането на този член. Тези плащания обаче не могат да бъдат извършвани по-късно от 15 октомври през втората година след годината на изпълнение на програмата.“
9.
Член 137 се заменя със следния текст:
„Член 137
Основа за входни цени
1. Член 181, параграф 1 от Регламент (ЕС) № 1308/2013 се прилага по отношение на продуктите, изброени в приложение XVI.
2. Когато митническата стойност на продуктите, изброени в част A на приложение XVI, се определя според договорната стойност, посочена в член 29 от Регламент (ЕИО) № 2913/92, и тази митническа стойност е по-висока с повече от 8 % от фиксираната стойност, изчислена от Комисията като стандартната стойност при вноса в момента на съставяне на декларацията за допускане на продуктите за свободно обращение, вносителят трябва да предостави гаранцията, посочена в член 248, параграф 1 от Регламент (ЕИО) № 2454/93. За тази цел размерът на вносното мито, което в крайна сметка би се дължало за продуктите, изброени в част А от приложение XVI, се равнява на дължимото мито, ако въпросният продукт е бил класифициран въз основа на съответната стандартна стойност при вноса.
Първа алинея не се прилага, когато съответната стандартна стойност при вноса е по-висока от входните цени, изброени в приложение I, част III, раздел I, приложение 2 към Регламент (ЕИО) № 2658/87 на Съвета (8) и когато заявителят изисква незабавното вписване в сметките на размера на митото, което може в крайна сметка да е дължимо за стоките, вместо предоставяне на гаранция.
3. Когато митническата стойност на продуктите, изброени в част А от приложение XVI, се изчислява в съответствие с член 30, параграф 2, буква в) от Регламент (ЕИО) № 2913/92, приспадането на митото се извършва при условията, предвидени в член 136, параграф 1 от настоящия регламент. В такъв случай вносителят предоставя гаранция съгласно член 248, параграф 1 от Регламент (ЕИО) № 2454/93, която е равна на размера на митото, което той би платил, ако класификацията на продуктите се правеше на основата на стандартната стойност при вноса.
4. Митническата стойност на стоките, внесени на консигнация, се определя директно в съответствие с член 30, параграф 2, буква в) от Регламент (ЕИО) № 2913/92, като за тази цел по време на срока, в който е в сила, се прилага стандартната стойност при вноса, изчислена в съответствие с член 136.
5. Вносителят разполага с един месец от продажбата на въпросните продукти, като се спазва максималният срок от четири месеца от датата на приемане на декларацията за допускане за свободно обращение, да докаже, че партидата е освободена според условия, потвърждаващи правилното определяне на цените, посочени в член 29 от Регламент (ЕИО) № 2913/92, или да определи митническата стойност, посочена в член 30, параграф 2, буква в) от този регламент. Неспазването на един от тези крайни срокове води до загуба на предоставената гаранция, без да се засяга прилагането на параграф 6.
Предоставената гаранция се освобождава, при условие че се предоставя удовлетворяващо митническите органи доказателство за условията на освобождаване. В противен случай гаранцията се задържа посредством плащане на вносни мита.
За да се докаже, че партидата е освободена съгласно условията, посочени в първа алинея, освен фактурата вносителят предоставя всички документи, необходими за извършването на съответната митническа проверка по отношение на продажбата и освобождаването на всеки продукт от въпросната партида, включително документите, свързани с транспорта, застраховката, обработката и съхраняването на партидата.
Когато пазарните стандарти, посочени в член 3, изискват сортът на продукта или търговският вид на плодовете и зеленчуците да бъдат посочени на опаковката, сортът на продукта или търговският вид на плодовете и зеленчуците, които съставляват част от партидата, се посочват на документите, свързани с транспорта, фактурите и ордера за доставка.
6. Максималният срок от четири месеца, посочен в параграф 5, първа алинея, може да бъде удължен от компетентните органи на държавата членка максимум с три месеца по искане на вносителя, което трябва да бъде надлежно обосновано.
Ако при проверка компетентните органи на държавите членки установят, че изискванията на настоящия член не са спазени, те събират дължимото мито по член 220 от Регламент (ЕИО) № 2913/92. Размерът на митата, които следва да бъдат събрани или които остава да бъдат събрани, включва лихва от датата на допускане на стоките за свободно обращение до датата на събиране на дължимите мита. Прилаганият лихвен процент е този, който е в сила за операциите по събиране на вземания съгласно националното законодателство.
(8) Регламент (ЕИО) № 2658/87 на Съвета от 23 юли 1987 г. относно тарифната и статистическа номенклатура и Общата митническа тарифа (ОВ L 256, 7.9.1987 г., стр. 1).“" 						
Член 2
Преходни разпоредби
Когато държава членка е одобрила оперативна програма съгласно член 64, параграф 2, трета алинея от Регламент за изпълнение (ЕС) № 543/2011 преди 20 януари 2014 г., тази оперативна програма се счита за одобрена съгласно Регламент (ЕО) № 1234/2007.
Без да се засягат членове 65 и 66 от изменя Регламент за изпълнение (ЕС) № 543/2011, по искане на организация на производители оперативна програма, одобрена съгласно Регламент (ЕО) № 1234/2007, може:
а)
да продължи да се изпълнява до приключването ѝ;
б)
да бъде изменена, така че да отговаря на изискванията на Регламент (ЕС) № 1308/2013; или
в)
да бъде заменена с нова оперативна програма, одобрена съгласно Регламент (ЕС) № 1308/2013.
Член 3
Влизане в сила и прилагане
Настоящият регламент влиза в сила в деня след публикуването му в Официален вестник на Европейския съюз.
Член 1, параграфи 6 и 7 и член 2 се прилагат от 1 януари 2014 г.
Член 1, параграф 9 се прилага от 1 октомври 2014 г.
Член 1, параграфи 3 и 4 се прилагат от 1 януари 2015 г.
Настоящият регламент е задължителен в своята цялост и се прилага пряко във всички държави членки.
Съставено в Брюксел на 11 март 2014 година.
DELEGIRANA UREDBA KOMISIJE (EU) št. 499/2014
z dne 11. marca 2014
o dopolnitvi Uredbe (EU) št. 1308/2013 in (EU) št. 1306/2013 Evropskega parlamenta in Sveta s spreminjanjem Izvedbene uredbe Komisije (EU) št. 543/2011 za sektorja sadja in zelenjave ter predelanega sadja in zelenjave
EVROPSKA KOMISIJA JE -
ob upoštevanju Pogodbe o delovanju Evropske unije,
ob upoštevanju Uredbe (EU) št. 1308/2013 Evropskega parlamenta in Sveta z dne 17. decembra 2013 o vzpostavitvi skupne ureditve trgov kmetijskih proizvodov in razveljavitvi uredb Sveta (EGS) št. 922/72, (EGS) št. 234/79, (ES) št. 1037/2001 in (ES) št. 1234/2007 (1) ter zlasti člena 37(c)(iv) in (d)(xiii), člena 173(1)(b), (c) in (f), člena 181(2) in člena 231(1) Uredbe,
ob upoštevanju Uredbe (EU) št. 1306/2013 Evropskega parlamenta in Sveta z dne 17. decembra 2013 o financiranju, upravljanju in spremljanju skupne kmetijske politike in razveljavitvi uredb Sveta (EGS) št. 352/78, (ES) št. 165/94, (ES) št. 2799/98, (EC) No 814/2000, (ES) št. 1290/2005 in (ES) št. 485/2008 (2) ter zlasti člena 64(6) Uredbe,
ob upoštevanju naslednjega:
(1)
Izvedbena uredba Komisije (EU) št. 543/2011 (3) je bila sprejeta na podlagi Uredbe Sveta (ES) št. 1234/2007 (4), ki je bila razveljavljena in jo je nadomestila Uredba (EU) št. 1308/2013.
(2)
Uredba (EU) št. 1308/2013 vključuje nove določbe glede sektorja sadja in zelenjave ter predelanega sadja in zelenjave. Te določbe je treba nadomestiti v zvezi s finančnim prispevkom članov organizacije proizvajalcev v sektorju sadja in zelenjave (v nadaljnjem besedilu: organizacija proizvajalcev), trženjem celotne proizvodnje prek organizacije proizvajalcev, zunanjega izvajanja dejavnosti, demokratičnim nadzorom, določanjem zgornjih mej odhodka za obvladovanje in preprečevanje krize, pogoji za ponovno zasaditev sadovnjaka kot ukrepa za preprečevanje in obvladovanje krize, nekaterimi elementi postopka v primeru neupoštevanja meril za priznanje in uporabo sistema vhodnih cen ter pogoji za polog varščine.
(3)
Člen 160 Uredbe (EU) št. 1308/2013 določa, da morajo statuti organizacij proizvajalcev zahtevati, da proizvajalci, ki so člani organizacije proizvajalcev, svojo celotno proizvodnjo tržijo prek organizacije proizvajalcev. Da se omogoči prožnost sektorja za sadje in zelenjavo, je primerno proizvajalcem pod določenimi pogoji dovoliti, da svoje proizvode tržijo zunaj organizacije proizvajalcev.
(4)
V skladu s členom 26 Izvedbene uredbe (EU) št. 543/2011 glavna dejavnost organizacije proizvajalcev zadeva koncentracijo ponudbe in dajanje proizvodov njenih članov, za katere je priznana, na trg. Treba je pojasniti, kako je ta dejavnost izvedena, zlasti v primeru zunanjega izvajanja. Da se državam članicam omogoči izvajanje potrebnih nadzorov, morajo organizacije proizvajalcev hraniti evidence, prek katerih lahko država članica preveri, ali je organizacija proizvajalcev izvedla svoje naloge.
(5)
Člen 27 Izvedbene Uredbe (EU) št. 543/2011 določa, da morajo organizacije proizvajalcev ostati odgovorne za dejavnosti, za katere najamejo podizvajalce. Primerno je podrobno določiti sredstva za zagotovitev, da dejavnosti, oddane v zunanje izvajanje, ostanejo pod nadzorom organizacije proizvajalcev, ki je navedene dejavnosti oddala v zunanje izvajanje.
(6)
Člen 31 Izvedbene Uredbe (EU) št. 543/2011 določa, da države članice sprejmejo vse ukrepe, ki jih štejejo za nujne, za preprečitev zlorabe moči ali vpliva enega ali več članov v zvezi z upravljanjem in delovanjem organizacije proizvajalcev, kar vključuje glasovalne pravice. Organizacije proizvajalcev morajo državam članicam zagotoviti dokaze svojega demokratičnega nadzora v zvezi s svojimi proizvajalci člani. V ta namen je treba najvišji odstotek glasovalnih pravic in deležev, ki jih ima lahko posameznik ali pravna oseba v organizaciji proizvajalcev, omejiti.
(7)
Člen 153(2)(b) Uredbe (EU) št. 1308/2013 določa, da so v statutu organizacij proizvajalcev določeni tudi finančni prispevki članov za financiranje organizacije proizvajalcev. Da se zagotovi plačevanje finančnih prispevkov članov organizacije proizvajalcev, ki so potrebni za ustanovitev in zagotovitev operativnih skladov iz člena 32 navedene uredbe, je treba takšne obveznosti vključiti v statute organizacij proizvajalcev.
(8)
Da bi se izognili situacijam, ko ukrepi preprečevanja in obvladovanja krize privedejo do neenakomernega financiranja znotraj združenja organizacij proizvajalcev, je treba meje odhodkov obvladovanja in preprečevanja krize v okviru operativnih programov združenj proizvajalcev izračunati na ravni vsakega člana organizacije proizvajalcev. Določiti je treba tudi pogoje za ponovno zasaditev sadovnjakov kot ukrepa za preprečevanje in obvladovanje krize. Da bi se izognili neenakomernemu financiranju operativnih programov, je treba določiti najvišji odstotek odhodka, ki se lahko nameni za ponovno zasaditev sadovnjakov.
(9)
Člen 114 Izvedbene uredbe (EU) št. 543/2011 določa sankcije za neupoštevanje meril za priznanje. V skladu s členom 154(4) Uredbe (EU) št. 1308/2013 morajo države članice v rednih časovnih obdobjih opravljati preglede, s katerimi preverijo, ali priznane organizacije proizvajalcev spoštujejo merila za priznanje, v primeru nespoštovanja ali nepravilnosti naložijo tem organizacijam kazni ter po potrebi odločijo, ali je treba priznanje preklicati. Sistem, ki bi razlikoval med večjimi in manjšimi neizpolnjevanji meril za priznanje, bi bil bolj učinkovit in bi preprečil različne razlage po državah članicah. Zato je primerno, da se določita poenostavljen postopek in postopno nalaganje sankcij, kot je navedeno v členu 64 Uredbe (EU) št. 1306/2013, ter s tem prepreči neupravičeno koriščenje podpore Unije organizacij proizvajalcev, ki ne izpolnjujejo meril za priznanje.
(10)
Člen 181 Uredbe (EU) št. 1308/2013 določa uporabo carinskega zakonika za carinjenje blaga, za katerega se uporablja sistem vhodne cene. Ker je zadevno blago pokvarljivo in njegova vrednost v trenutku carinjenja ni vedno določena, je treba Komisiji dovoliti, da sprejme pravila za preveritev resničnosti navedene vhodne cene pošiljke s pavšalno uvozno vrednostjo, da se pospešijo postopki carinjenja. Izkušnje z uporabo sistema vhodne cene potrjujejo, da je primerno zahtevati polog varščine, če carinska vrednost, določena v skladu s transakcijsko vrednostjo iz člena 29 Uredbe Sveta (EGS) št. 2913/92 (5), za več kot 8 % presega standardno uvozno vrednost, ki jo je izračunala Komisija.
(11)
Izvedbeno uredbo (EU) št. 543/2011 bi bilo zato treba ustrezno spremeniti.
(12)
Za zagotovitev nemotenega prehoda operacijskih programov, odobrenih z Uredbo (ES) št. 1234/2007, na nova pravila iz Uredbe (EU) št. 1308/2013, je treba zagotoviti prehodne določbe.
(13)
Določbe o preprečevanju in obvladovanju krize veljajo od 1. januarja 2014 naprej, ko v veljavnost stopijo povezane nove določbe Uredbe (EU) št. 1308/2013. Da se organizacijam proizvajalcev omogoči prilagoditev novim pravilom glede zahtev zunanjega izvajanja dejavnosti in demokratičnega nadzora, začnejo zadevne določbe veljati šele s 1. januarjem 2015. Člen 181 Uredbe (EU) št. 1308/2013 velja od 1. oktobra 2014 in zato začnejo veljati s tem datumom tudi zadevne nove določbe te uredbe glede preverjanja resničnosti navedene vhodne cene pošiljke ter glede pogojev za polog varščine -
SPREJELA NASLEDNJO UREDBO:
Člen 1
Izvedbena uredba (EU) št. 543/2011 se spremeni:
1.
V členu 26(1) se dodata drugi in tretji pododstavek:
„Dajanje na trg izvede organizacija proizvajalcev oziroma se izvede pod njenim nadzorom, če so dejavnosti oddane v zunanje izvajanje v skladu s členom 27. Imeti mora sklep o izdelku za prodajo, podatke o izbiri distribucijske verige in, razen pri prodaji na dražbi, podatke o pogajanjih glede količine in cene izdelka.
Organizacije proizvajalcev hranijo evidenco vsaj pet let, vključno z računovodskimi dokumenti, ki dokazujejo, da je organizacija proizvajalcev skoncentrirala ponudbo in dajala na trg izdelke članov, za katere je priznana.“
2.
Vstavi se člen 26a:
„Člen 26a
Trženje proizvodnje zunaj organizacije proizvajalcev
Kadar organizacija proizvajalcev to odobri in kadar je to v skladu s pogoji, ki jih določi organizacija proizvajalcev, lahko proizvajalci člani:
1.
prodajo največ določen odstotek svoje proizvodnje ali proizvodov neposredno na svojih kmetijskih gospodarstvih ali zunaj njih potrošnikom za njihove osebne potrebe, pri čemer ta odstotek določijo države članice na ravni, ki ni nižja od 10 %;
2.
sami ali prek druge organizacije proizvajalcev, ki jo določi njihova lastna organizacija, tržijo take količine izdelkov, ki so nepomembne glede na obseg tržne proizvodnje njihove organizacije;
3.
sami ali prek druge organizacije proizvajalcev, ki jo določi njihova lastna organizacija, tržijo proizvode, ki jih zaradi njihovih značilnosti njihova organizacija s svojimi trgovskimi dejavnostmi navadno ne pokriva.“
3.
Člen 27 se nadomesti z naslednjim besedilom:
„Člen 27
Zunanje izvajanje
1. Dejavnosti, za katere država članica dovoli, da se oddajo v zunanje izvajanje v skladu s členom 155 Uredbe (EU) št. 1308/2013 Evropskega parlamenta in Sveta (6), se nanašajo na cilje organizacije proizvajalcev iz člena 152(1)(c) navedene uredbe in lahko med drugim vključujejo zbiranje, skladiščenje, pakiranje in trženje izdelka članov organizacije proizvajalcev.
2. Organizacija proizvajalcev, ki odda dejavnost v zunanje izvajanje, s pisno pogodbe sklene poslovni dogovor z drugim subjektom, vključno z enim ali več svojih članov ali odvisno družbo za zagotavljanje zadevne dejavnosti. Organizacija proizvajalcev ostane odgovorna za zagotavljanje izvajanja dejavnosti, ki se izvaja zunaj, ter celotnega upravljavskega nadzora in nadzora nad poslovnim dogovorom za izvajanje dejavnosti.
3. Celotni upravljavski nadzor in nadzor nad poslovnim dogovorom iz odstavka 2 sta učinkovita in zahtevata, da pogodba za zunanje izvajanje:
(a)
omogoča organizacijam proizvajalcev, da izdajo zavezujoča navodila, ter vsebuje določbe, ki organizaciji proizvajalcev omogočajo prekinitev pogodbe, če izvajalec storitev ne izpolni pogojev iz pogodbe za zunanje izvajanje;
(b)
določa podrobne pogoje, vključno z obveznostmi poročanja in roki, ki organizaciji proizvajalcev omogočajo oceno in resničen nadzor nad dejavnostmi, oddanimi v zunanje izvajanje.
Pogodbe za zunanje izvajanje in poročila iz točke (b) obdrži organizacija proizvajalcev vsaj 5 let, da se opravijo naknadni pregledi in se vsem članom na zahtevo omogoči dostop do njih.
(6) Uredba (EU) št. 1308/2013 Evropskega parlamenta in Sveta z dne 17. decembra 2013 o vzpostavitvi skupne ureditve trgov kmetijskih proizvodov in razveljavitvi uredb Sveta (EGS) št. 922/72, (EGS) št. 234/79, (ES) št. 1037/2001 in (ES) št. 1234/2007 (UL L 347, 20.12.2013, str. 671).“" 						
4.
Člen 31 se nadomesti z naslednjim besedilom:
„Člen 31
Demokratični nadzor organizacij proizvajalcev
1. Države članice določijo najvišji odstotek glasovalnih pravic in deležev, ki jih ima lahko posameznik ali pravna oseba v organizaciji proizvajalcev. Najvišji odstotek glasovalnih pravic in deležev mora biti pod 50 % vseh glasovalnih pravic in pod 50 % deležev. V ustrezno utemeljenih primerih lahko države članice določijo višji odstotek deležev, ki jih imajo lahko pravne osebe v organizaciji proizvajalcev, da se v vsakem primeru prepreči zloraba moči takšne pravne osebe.
Z odstopanjem od prvega pododstavka se v primeru, da organizacije proizvajalcev izvajajo operativni program 17. maja 2014, najvišji odstotek deležev, ki ga določi država članica z izvajanjem prvega pododstavka, uporablja šele po koncu operativnega programa.
2. Organi držav članic izvajajo preglede glasovalnih pravic in lastniških deležev, vključno s preverjanji identitete posameznikov ali pravnih oseb, ki imajo deleže članov organizacije proizvajalcev, ki so sami pravne osebe.
3. Kadar je organizacija proizvajalcev jasno opredeljen del navedene pravne osebe, države članice sprejmejo ukrepe, s katerimi se omejijo ali prepovejo pooblastila pravne osebe za spremembo, odobritev ali zavrnitev odločitev organizacije proizvajalcev.“
5.
Členu 53 se doda odstavek 3:
„3. Statuti organizacij proizvajalcev v sektorju sadja in zelenjave zahtevajo, da proizvajalci člani plačajo finančne prispevke, ki so določeni v njihovih pravilih združenja za ustanovitev in zagotovitev operativnih skladov iz člena 32 Uredbe (EU) št. 1308/2013.“
6.
V členu 62 se doda naslednji odstavek 5:
„5. Zgornje meje za odhodke obvladovanja in preprečevanja krize iz četrtega odstavka člena 33(3) Uredbe (EU) št. 1308/2013 se v okviru operativnih programov združenj proizvajalcev izračunajo na ravni vsakega člana organizacije proizvajalcev.“
7.
Vstavi se člen 89a:
„Člen 89a
Ponovna zasaditev sadovnjakov po obvezni izkrčitvi
Če države članice v svojo nacionalno strategijo vključijo ponovno zasaditev sadovnjakov, po obvezni izkrčitvi zaradi zdravstvenih ali fitosanitarnih razlogov kot kriznega ukrepa, določijo upravičene vrste in po potrebi sorte ter pogoje v zvezi z uporabo navedenega ukrepa. V primeru izkrčitve zaradi fitosanitarnih razlogov morajo biti ukrepi, ki jih države članice sprejmejo za ponovno zasaditev sadovnjakov, v skladu z Direktivo Sveta 2000/29/ES (7).
Ponovna zasaditev sadovnjakov ne zajema več kot 20 % skupnih odhodkov operativnih programov. Države članice lahko določijo nižji odstotek.
(7) Direktiva Sveta 2000/29/ES z dne 8. maja 2000 o varstvenih ukrepih proti vnosu organizmov, škodljivih za rastline ali rastlinske proizvode, v Skupnost in proti njihovemu širjenju v Skupnosti (UL L 169, 10.7.2000, str. 1).“" 						
8.
Člen 114 se nadomesti z naslednjim besedilom:
„Člen 114
Neizpolnjevanje meril za priznanje
1. Če država članica ugotovi, da organizacija proizvajalcev ne izpolnjuje enega od meril za priznanje, povezanih z zahtevami iz člena 21, 23, 26(1) in (2) ter člena 31, bo zadevni organizaciji proizvajalcev najpozneje v dveh mesecih po ugotovljenem neizpolnjevanju po priporočeni pošti poslala opozorilno pismo, v katerem navede ugotovljeno neizpolnjevanje, popravne ukrepe in obdobja, v katerih bodo ti ukrepi izvedeni, in sicer ta čas ne sme biti daljši od štirih mesecev. Od trenutka, ko je neizpolnjevanje ugotovljeno, države članice odložijo izplačila pomoči, dokler niso popravni ukrepi ustrezno sprejeti.
2. Neizpolnjevanje meril za priznanje iz odstavka 1 v obdobju, ki ga določi država članica, vodi k začasnemu preklicu priznanja organizacije proizvajalcev. Države članice obvestijo organizacijo proizvajalcev o obdobju začasnega preklica, ki ni daljši od 12 mesecev in začne veljati na dan, ko organizacija proizvajalcev prejme opozorilno pismo. To ne vpliva na izvajanje horizontalne nacionalne zakonodaje, ki lahko določa prekinitev takšnega ukrepa, potem ko se začnejo s tem povezani pravni postopki.
Med začasnim preklicem priznanja lahko organizacija proizvajalcev nadaljuje s svojo dejavnostjo, vendar so plačila pomoči zadržana do odprave preklica priznanja. Letni znesek pomoči se zmanjša za 2 % za vsak začeti koledarski mesec, v katerem je bilo priznanje začasno preklicano.
Preklic se odpravi na dan pregleda, ki pokaže, da so bila zadevna merila za priznanje izpolnjena.
3. Če merila do konca obdobja preklica, ki so ga določili pristojni organi države članice, niso izpolnjena, država članica prekliče priznanje, ki začne veljati z datumom, če pogoji za priznanje niso bili izpolnjeni ali v primeru, da datuma ni mogoče določiti, od datuma, ko je bilo neizpolnjevanje ugotovljeno. To ne vpliva na izvajanje horizontalne nacionalne zakonodaje, ki lahko določa prekinitev takšnega ukrepa, potem ko se začnejo s tem povezani pravni postopki. Neplačana pomoč se ne izplača, neupravičeno izplačana pomoč pa se izterja.
4. Če država članica ugotovi, da organizacija proizvajalcev ne izpolnjuje katerega drugega merila za priznanje iz člena 154 Uredbe (EU) št. 1308/2013 razen navedenih v odstavku 1, bo zadevni organizaciji proizvajalcev najpozneje v dveh mesecih po ugotovljenem neizpolnjevanju s priporočeno pošto poslala opozorilno pismo, v katerem navede ugotovljeno neizpolnjevanje, popravne ukrepe in obdobje, v katerem bodo ti ukrepi izvedeni, in sicer to obdobje ne sme biti daljše od štirih mesecev.
5. Neupoštevanje popravljalnih ukrepov iz odstavka 4 v obdobju, ki ga je določila država članica, je razlog za začasno ustavitev plačil in znižanje letnega zneska pomoči za 1 % za vsak začeti koledarski mesec, ki presega navedeno obdobje. To ne vpliva na izvajanje horizontalne nacionalne zakonodaje, ki lahko določa prekinitev takšnega ukrepa, potem ko se začnejo s tem povezani pravni postopki.
6. Vendar v primeru, da organizacija proizvajalcev državi članici predloži dokaz, da zaradi naravnih nesreč, različnih podnebnih dogodkov, bolezni ali napadov škodljivcev kljub sprejetju potrebnih ukrepov za preprečevanje tveganj ne more izpolniti meril za priznanje iz člena 154(1)(b) Uredbe (EU) št. 1308/2013 glede najmanjše količine ali vrednosti tržne proizvodnje, ki ju določijo države članice, država članica za zadevno leto lahko odstopi od najmanjše količine ali vrednosti tržne proizvodnje za to organizacijo proizvajalcev.
7. V primerih, za katere veljajo odstavki 1, 2, 4 in 5, države članice lahko izvedejo plačila po roku, določenem v členu 70, če je to potrebno za uporabo tega člena. Vendar morajo biti ta poznejša plačila izvedena najpozneje 15. oktobra v drugem letu, ki sledi letu izvajanja programa.“
9.
Člen 137 se nadomesti z naslednjim besedilom:
„Člen 137
Osnova vhodne cene
1. Člen 181(1) Uredbe (EU) št. 1308/2013 se uporablja za izdelke iz Priloge XVI.
2. Če je carinska vrednost iz dela A Priloge XVI, določena v skladu s transakcijsko vrednostjo iz člena 29 Uredbe (EGS) št. 2913/92, več kot za osem odstotkov višja od pavšalne vrednosti, ki jo je izračunala Komisija kot standardno uvozno vrednost v času deklaracije za sprostitev izdelkov v promet, mora uvoznik položiti varščino iz člena 248(1) Uredbe (EGS) št. 2454/93. Za ta namen je višina uvozne dajatve, ki se v končni fazi lahko zahteva za izdelke iz dela A Priloge XVI, enaka znesku dajatve, ki bi se plačala, če bi bil zadevni proizvod razvrščen na podlagi zadevne standardne uvozne vrednosti.
Prvi pododstavek se ne uporablja, kadar je standardna uvozna vrednost višja od vhodnih cen, naštetih v Prilogi 2 k Oddelku I dela III Priloge I k Uredbi Sveta (EGS) št. 2658/87 (8) ter kadar deklarant zahteva takojšen vpis v račune zneska dajatev, ki ga je treba plačati za blago, namesto pologa varščine.
3. Če je carinska vrednost izdelkov iz dela A Priloge XVI izračunana v skladu s členom 30(2)(c) Uredbe (EGS) št. 2913/92, se dajatev odšteje, kot je določeno v členu 136(1) te uredbe. Če uvoznik položi varščino iz člena 248(1) Uredbe (EGS) št. 2454/93 enako znesku dajatev, ki bi jih plačal, če je bila razvrstitev izdelkov opravljena na podlagi veljavne standardne uvozne vrednosti.
4. Carinska vrednost blaga, ki se uvozi v okviru komisijske prodaje, se neposredno določi v skladu s členom 30(2)(c) Uredbe (EGS) št. 2913/92, v ta namen pa se uporablja standardna uvozna vrednost, izračunana v skladu s členom 136 v obdobjih veljavnosti.
5. Uvoznik ima na voljo en mesec od prodaje zadevnih izdelkov, vendar največ štiri mesece od datuma sprejema deklaracije za sprostitev v prosti promet, da dokaže, da je bila serija prodana pod pogoji, ki potrjujejo ustreznost cen iz člena 29 Uredbe (EGS) št. 2913/92, ali da določi carinsko vrednost iz člena 30(2)(c) navedene uredbe. Neupoštevanje enega ali drugega roka pomeni izgubo položene varščine brez poseganja v uporabo odstavka 6.
Predložena varščina se sprosti do obsega, za katerega je carinskim organom predloženo zadovoljivo dokazilo o odprodaji. V nasprotnem primeru se varščina zaseže za plačilo uvoznih dajatev.
Da uvoznik dokaže, da je serijo prodal pod pogoji iz prvega pododstavka, omogoči dostop do računa in vseh dokumentov, ki so potrebni za izvedbo zadevnega carinskega nadzora glede prodaje in odprodaje vsakega izdelka zadevne serije, vključno z dokumenti glede prevoza, zavarovanja, ravnanja in skladiščenja serije.
Kadar tržni standardi iz člena 3 zahtevajo, da se sorta proizvoda ali trgovinska vrsta sadja in zelenjave navedeta na embalaži, mora biti sorta proizvoda ali trgovinska vrsta sadja in zelenjave, ki sta del serije, označena na dokumentih, ki se nanašajo na prevoz, račune in nalog za dostavo.
6. Štirimesečni rok iz prvega pododstavka odstavka 5 lahko na ustrezno utemeljeno zahtevo uvoznika za to pristojni organi držav članic podaljšajo za največ tri mesece.
Če za to pristojni organi pri preverjanju ugotovijo, da zahteve tega člena niso bile izpolnjene, zahtevajo plačilo dajatve v skladu s členom 220 Uredbe (EGS) št. 2913/92. Znesek dajatve, ki bo izterjan ali ostane odprt za izterjavo, vključuje obresti od dneva, ko je bilo blago sproščeno v prost promet, do dneva izterjave. Uporabi se obrestna mera za postopke izterjave, ki je v veljavi po nacionalni zakonodaji.
(8) Uredba Sveta (EGS) št. 2658/87 z dne 23. julija 1987 o tarifni in statistični nomenklaturi ter skupni carinski tarifi (UL L 256, 7.9.1987, str. 1).“" 						
Člen 2
Prehodne določbe
Kadar država članica odobri operativni program v skladu s tretjim pododstavkom člena 64(2) Izvedbene uredbe (EU) št. 543/2011 pred 20. januarjem 2014, se navedeni operativni program šteje za sprejetega v skladu z Uredbo (ES) št. 1234/2007.
Brez poseganja v člena 65 in 66 Izvedbene uredbe (EU) št. 543/2011 lahko operacijski program, odobren z Uredbo (ES) št. 1234/2007, na zahtevo organizacije proizvajalcev:
(a)
nadaljuje z delovanjem do svojega zaključka;
(b)
se spremeni, da izpolni zahteve iz Uredbe (EU) št. 1308/2013 ali
(c)
se nadomesti z novim operativnim programom, odobrenim z Uredbo (EU) št. 1308/2013.
Člen 3
Začetek veljavnosti in uporaba
Ta uredba začne veljati dan po objavi v Uradnem listu Evropske unije.
Člen 1(6) in (7) ter člen 2 se uporabljata od 1. januarja 2014.
Člen 1(9) se uporablja od 1. oktobra 2014.
Člen 1(3) in (4) se uporablja od 1. januarja 2015.
Ta uredba je v celoti zavezujoča in se neposredno uporablja v vseh državah članicah.
V Bruslju, 11. marca 2014