РЕГЛАМЕНТ ЗА ИЗПЪЛНЕНИЕ (ЕС) 2015/293 НА КОМИСИЯТА
от 24 февруари 2015 година
за вписване на наименование в регистъра на защитените наименования за произход и защитените географски указания (Liliputas (ЗГУ)
ЕВРОПЕЙСКАТА КОМИСИЯ,
като взе предвид Договора за функционирането на Европейския съюз,
като взе предвид Регламент (ЕС) № 1151/2012 на Европейския парламент и на Съвета от 21 ноември 2012 г. относно схемите за качество на селскостопанските продукти и храни (1), и по-специално член 15, параграф 2 и член 52, параграф 3, буква б) от него,
като има предвид, че:
(1)
В съответствие с член 50, параграф 2, буква а) от Регламент (ЕС) № 1151/2012 заявлението за регистрация на наименованието „Liliputas“, подадено от Литва, бе публикувано в Официален вестник на Европейския съюз (2).
(2)
С уведомление за възражение от 13 септември 2013 г. и мотивирано възражение от 8 ноември 2013 г. Полша възрази срещу регистрацията съгласно член 51, параграф 2 от Регламент (ЕС) № 1151/2012. Възражението бе счетено за допустимо.
(3)
С писма от 8 януари 2014 г. Комисията прикани заинтересованите страни да проведат необходимите консултации, за да постигнат съгласие в съответствие с техните вътрешни процедури.
(4)
Литва и Полша не успяха да се споразумеят.
(5)
Съответно Комисията следва да приеме решение в съответствие с процедурата по член 52, параграф 3, буква б) от Регламент (ЕС) № 1151/2012.
(6)
В съответствие с член 10, параграф 1, буква в) от Регламент (ЕС) № 1151/2012 възразяващата страна твърди, че регистрацията на „Liliputas“ като защитено географско указание би поставило под въпрос съществуването на друго отчасти идентично наименование, на търговски марки и продукти, които са законно на полския пазар доста по-дълго от пет години преди датата, на която заявлението за регистрация на наименованието „Liliputas“ като защитено географско указание е било публикувано в Официален вестник на Европейския съюз (15 юни 2013 г.); според възразяващата страна, тази регистрация би била заплаха за съществуването на продукт с наименование „Liliput“, който представлява полско сирене с характеристики, подобни на тези на сиренето „Liliputas“ и чието име е подобно във фонетичен план на наименованието „Liliputas“.
(7)
Възразяващата страна твърди, че терминът „Liliput“ се използва обикновено в Полша за продукти с малък размер и се използва също за сирена. Сирене с наименование „Liliput“ се произвежда и търгува законно в Полша от 1971 г. В различни фирмени стандарти, технически инструкции и норми за използване на суровини сиренето „Liliput“ се посочва наред с други видове сирена, като Gouda, Edam и Emmental. Този термин, с който се нарича полското сирене, е добре известен на полските потребители и по никакъв начин не е свързан с литовското сирене. Следователно той трябва да се разглежда като родов термин за родово сирене в Полша. Що се отнася до продукта, полското сирене „Liliput“ притежава характеристики, външен вид и размери, сходни с тези на литовското сирене „Liliputas“. Освен това възразяващата страна твърди, че „Liliput“ и „Liliputas“ са сходни продукти с родови наименования. Следователно регистрацията на наименованието „Liliputas“ като защитено географско указание би попречило на полските производители да търгуват своите сирена „Liliput“ или, във всеки случай, да използват наименованието „Liliput“ за сирене.
(8)
Възразяващата страна твърди също така, че предложените за регистрация продукт и наименование не отговарят на изискванията по член 5, параграф 2 от Регламент (ЕС) № 1151/2012. Както е посочено в публикувания единен документ, сиренето е наречено „Liliputas“ заради размерите си. Следователно наименованието „Liliputas“ не указва, че продуктът произхожда от точно определено място, а както и полското сирене „Liliput“ се отнася само до малкия размер на сиренето. В допълнение, качествата на продукта не се дължат на географския му произход, а се дължат просто на зреенето му на малки пити. Приносът на местната микроскопична плесен Penicillium pallidum Smith за органолептичните характеристики на „Liliputas“ не е доказан. Освен това фактът, че продуктът е бил произвеждан съгласно държавния стандарт на СССР потвърждава, че производството му е било възможно навсякъде в СССР и че не е обвързано с определения географски район. Най-сетне „Liliputas“ следва да се смята за генеричен продукт.
(9)
Няколко полски производители на сирене са получили защитени търговски марки, съдържащи думата „Liliput“, като регистрираната марка със словни и фигуративни елементи „Cheesland Liliput“ и „Ser Liliput“ и заявената словна марка „Serenada Liliput“. Производството на полски „Liliput“ е значително: 2 762 тона през 2013 г., произведени в промишлени мащаби и предлагани на пазара в цяла Полша в 2 250 магазина, а 4,8 % от продукцията е била за износ към пазара на ЕС. 90 % от произведеното сирене „Liliput“ е защитено с някаква търговска марка. Според възразяващата страна регистрирането на наименованието „Liliputas“ като защитено географско указание би представлявало заплаха за съществуването на тези търговски марки.
(10)
Независимо от посочените по-горе твърдения, представени от възразяващата страна, регистрирането на наименованието „Liliputas“ като защитено географско указание е целесъобразно по следните причини.
(11)
Макар наименованието „Liliputas“ да се корени в малкия размер на сиренето, към което то се отнася, в Литва, след половин век употреба, е видно, че то вече не препраща към размера, а и успоредно с това се е изградила силна връзка с района на производство. Понастоящем в Литва наименованието „Liliputas“ безспорно се свързва с ръчно изработеното полутвърдо ферментирало висококачествено сирене, което се произвежда в село Belvederis. Литовските потребители не свързват това наименование с някое полско сирене или със стандартизирано индустриално производство на сирене. Поради това, макар да отсъства географска част, наименованието „Liliputas“ отговаря на определението по член 5, параграф 2 от Регламент (ЕС) № 1151/2012, според което защитеното географско указание е наименование, което идентифицира продукт с произход от специфично място, регион или държава.
(12)
Предвид гореизложеното „Liliputas“ не може да се разглежда като родово наименование. Наименованията, които са родови, макар да имат историческа връзка с мястото, в което продуктите, към които те се отнасят, са били произвеждани или търгувани най-напред, днес не са свързани по никакъв начин с този първоначално географски произход. За „Liliputas“ важи точно обратното. Отначало наименованието не е било свързвано с географски произход, но сега е тясно свързано със своя район на производство.
(13)
Качествата и реномето на продукта се отдават на неговия географски произход. Макар в публикувания единен документ да се посочва, че сиренето е получило наименованието „Liliputas“ заради размерите си, там все пак се уточнява, че неговият специфичен вкус и аромат се дължат на зреенето му на малки пити под въздействието на вътрешна микрофлора и микроскопичната плесен Penicillium pallidum Smith, която расте в избите в географския район. Тази плесен, която е специфична за избите в село Belvederis, е отговорна за млечната киселина, свежия вкус и характерния аромат на сиренето „Liliputas“. Районът притежава специални условия, които благоприятстват за запазването на тази плесен. Освен това фактът, че сиренето се произвежда ръчно, без машини, допринася за запазването и растежа на плесента. Освен това „Liliputas“ притежава доказана и солидна репутация на най-известния от всички литовски млечни продукти. Това е точно описано в публикувания единен документ.
(14)
Съответно разликите между „Liliputas“ и „Liliput“ са съвсем очевидни. „Liliputas“ не може да бъде разглеждан като генеричен продукт.
(15)
Що се отнася до твърдението, че след като „Liliputas“ е било регулирано от държавни стандарти на СССР, то е можело да се произвежда навсякъде в СССР, следва да се отбележи, че по онова време регулирането на продуктите с подобни стандарти е било задължително. В допълнение това обстоятелство не означава, че продуктът, както е описан в стандарта, посочен по инициатива на Литва, е бил произвеждан другаде. Във всеки случай, от 1969 г. до 1979 г. той получава множество награди, грамоти, медали и отличия за качество и е добре познат като литовско сирене, произвеждано в село Belvederis.
(16)
Терминът „Liliput“ е подобен във фонетичен план на термина „Liliputas“, за който е подадено заявление за регистрация. И двете наименования се коренят в малките размери на сиренето. Макар„Liliputas“ да е продукт с много отличителни характеристики, качества и репутация, в някои отношения сиренето „Liliput“ е подобно на сиренето „Liliputas“. Предвид близостта в наименованията и приликата между продуктите, прилагането на защитата по член 13 от Регламент (ЕС) № 1151/2012, при условие че наименованието „Liliputas“ бъде регистрирано, може да попречи на полските производители на сирене да използват термина „Liliput“.
(17)
Въз основа на събраната информация използването на термина „Liliput“ няма за цел въпросният продукт да се възползва от репутацията на наименованието „Liliputas“. Потребителите не са били или не са могли да бъдат подведени относно истинския произход на продуктите. В действителност двата продукта имат два отделни пазара, на които те са добре известни и правилно разпознавани. По тези причини и тъй като бе доказано, че терминът „Liliput“ се е използвал законно, последователно и справедливо най-малко 25 години преди заявлението за регистрация на наименованието „Liliputas“ да бъде подадено до Комисията, в интерес на безпристрастния подход и на общоприетата употреба следва да се предостави максималният преходен период, посочен в член 15, параграф 2 от Регламент (ЕС) № 1151/2012.
(18)
Това заключение не предполага обезателно, че ползването на термина „Liliput“ става незаконно. В съответствие с член 41, параграф 2 от Регламент (ЕС) № 1151/2012, ако бъде установено, като се вземат предвид всички фактори, и по-специално съществуващото положение в районите на потребление и съответните национални или правни актове на Съюза, че наименованието „Liliput“ се е превърнало в родов термин, ползването му няма да бъде препятствано от регистрирането на наименованието „Liliputas“.
(19)
По отношение на търговските марки, съдържащи термина „Liliput“, за които има подадени заявления, които са били регистрирани или които са се наложили в резултат на употреба при безкористното използване на територията на Съюза преди подаването на заявлението за регистрация на „Liliputas“ като защитено географско указание, съгласно член 14, параграф 2 от Регламент (ЕС) № 1151/2012, въпросните марки могат да продължат да се използват и подновяват за съответния продукт, при условие че се изпълняват общите изисквания по законодателството за търговските марки.
(20)
Предвид гореизложеното наименованието „Liliputas“ следва да бъде вписано в регистъра на защитените наименования за произход и защитените географски указания.
(21)
Мерките, предвидени в настоящия регламент, са в съответствие със становището на Комитета по политиката за качество на селскостопанските продукти,
ПРИЕ НАСТОЯЩИЯ РЕГЛАМЕНТ:
Член 1
Регистрира се наименованието „Liliputas“ (ЗГУ).
Наименованието по първата алинея се отнася за продукт от клас 1.3. „Сирена“ от приложение XI към Регламент за изпълнение (ЕС) № 668/2014 на Комисията (3).
Член 2
Терминът „Liliput“ може да се използва за обозначаване на сирене, което не съответства на спецификацията за „Liliputas“, за период от петнадесет години, считано от датата на влизане в сила на настоящия регламент.
Член 3
Настоящият регламент влиза в сила на двадесетия ден след деня на публикуването му в Официален вестник на Европейския съюз.
Настоящият регламент е задължителен в своята цялост и се прилага пряко във всички държави членки.
Съставено в Брюксел на 24 февруари 2015 година.
IZVEDBENA UREDBA KOMISIJE (EU) 2015/293
z dne 24. februarja 2015
o vpisu imena v register zaščitenih označb porekla in zaščitenih geografskih označb (Liliputas (ZGO))
EVROPSKA KOMISIJA JE -
ob upoštevanju Pogodbe o delovanju Evropske unije,
ob upoštevanju Uredbe (EU) št. 1151/2012 Evropskega parlamenta in Sveta z dne 21. novembra 2012 o shemah kakovosti kmetijskih proizvodov in živil (1) ter zlasti člena 15(2) in člena 52(3)(b) Uredbe,
ob upoštevanju naslednjega:
(1)
V skladu s členom 50(2)(a) Uredbe (EU) št. 1151/2012 je bil zahtevek Litve za registracijo imena „Liliputas“ objavljen v Uradnem listu Evropske unije (2).
(2)
V ugovoru z dne 13. septembra 2013 in utemeljenem ugovoru z dne 8. novembra 2013 je Poljska nasprotovala registraciji v skladu s členom 51(2) Uredbe (EU) št. 1151/2012. Ugovor se je štel za dopustnega.
(3)
Komisija je z dopisom z dne 8. januarja 2014 zainteresirane strani pozvala, naj začnejo ustrezna posvetovanja, da bi dosegle dogovor v skladu s svojimi notranjimi postopki.
(4)
Dogovor med Litvo in Poljsko ni bil dosežen.
(5)
Ker dogovor ni bil dosežen, bi morala Komisija sprejeti sklep v skladu s postopkom iz člena 52(3)(b) Uredbe (EU) št. 1151/2012.
(6)
V skladu s členom 10(1)(c) Uredbe (EU) št. 1151/2012 je vložnik ugovora trdil, da bi registracija imena „Liliputas“ kot zaščitene geografske označbe ogrozila obstoj delno enakega imena, blagovnih znamk ali proizvodov, ki so bili zakonito na poljskem trgu že precej dlje kot pet let pred datumom, ko je bil zahtevek za registracijo imena „Liliputas“ kot zaščitene geografske označbe objavljen v Uradnem listu Evropske unije (15. junij 2013); vložnik ugovora trdi, da bi ta registracija ogrozila obstoj proizvoda z imenom „Liliput“, ki je poljski sir s podobnimi lastnostmi kot sir „Liliputas“, njegovo ime pa je fonetično podobno imenu „Liliputas“.
(7)
Vložnik ugovora trdi, da se izraz „Liliput“ na Poljskem običajno uporablja za majhne proizvode, tudi za sir. Sir z imenom „Liliput“ na Poljskem zakonito proizvajajo in tržijo od leta 1971. V standardih, normah in tehničnih navodilih podjetij za uporabo surovin je sir „Liliput“ uvrščen med druge vrste sira, kot so gavda, edamec in ementalec. Ta izraz, ki se nanaša na poljski sir, je priljubljen med poljskimi potrošniki in nikakor ni povezan z litovskim sirom. Zato ga je treba obravnavati kot generični izraz za generični sir na Poljskem. Kar zadeva proizvod, ima poljski sir „Liliput“ podobne lastnosti, videz in dimenzije kot litovski sir „Liliputas“. Vložnik ugovora še navaja, da sta „Liliput“ in „Liliputas“ nenazadnje podobna proizvoda z generičnima imenoma. Registracija imena „Liliputas“ kot zaščitene geografske označbe bi poljskim proizvajalcem zato preprečila trženje njihovega sira „Liliput“ ali v vsakem primeru preprečila uporabo imena „Liliput“ za sir.
(8)
Vložnik ugovora trdi tudi, da proizvod in ime ne izpolnjujeta zahtev za registracijo iz člena 5(2) Uredbe (EU) št. 1151/2012. Kot je navedeno v objavljenem enotnem dokumentu, se sir imenuje „Liliputas“ zaradi svoje velikosti. Ime „Liliputas“ zato ne pomeni, da proizvod izvira iz točno določenega kraja, pač pa se tako kot poljski sir „Liliput“ nanaša samo na majhnost sira. Poleg tega značilnosti proizvoda niso povezane z njegovim geografskim poreklom, pač pa preprosto izvirajo iz zorenja v majhnih kroglah. Vpliv lokalne mikroskopske plesni Penicillium pallidum Smith na organoleptične lastnosti sira „Liliputas“ ni dokazan. Poleg tega naj bi dejstvo, da se je proizvod proizvajal v skladu z državnimi standardi v ZSSR (Zveza sovjetskih socialističnih republik), potrjevalo, da bi se lahko proizvajal kjer koli v ZSSR in da ni bil posebej povezan z določenim geografskim območjem. Sir „Liliputas“ bi tako morali obravnavati kot generični proizvod.
(9)
Številnim poljskim proizvajalcem sira je bila odobrena zaščita blagovnih znamk, ki vsebujejo besedo „Liliput“, na primer registrirani besedni in figurativni znamki „Cheesland Liliput“ in „Ser Liliput“ ter prijavljeni besedni znamki „Serenada Liliput“. Proizvodnja poljskega sira „Liliput“ je precejšnja: leta 2013 je bilo 2 762 ton proizvedenih v industrijskem obsegu in trženih po vsej Poljski v 2 250 trgovinah, 4,8 % proizvodnje pa je bilo izvožene na trg EU. 90 % proizvodnje sira „Liliput“ se trži pod blagovno znamko. Po mnenju vložnika ugovora bi registracija imena „Liliputas“ kot zaščitene geografske označbe ogrozila obstoj takšnih blagovnih znamk.
(10)
Kljub navedenim trditvam, ki jih je predložil vložnik ugovora, je ime „Liliputas“ primerno registrirati kot zaščiteno geografsko označbo iz naslednjih razlogov.
(11)
Čeprav uporaba imena „Liliputas“ verjetno izvira iz majhnosti tega sira, je jasno, da je v Litvi to ime v pol stoletja izgubilo to povezavo z velikostjo in hkrati razvilo tesno povezavo z območjem proizvodnje. V Litvi je ime „Liliputas“ zdaj nedvomno povezano z ročno proizvedenim poltrdim fermentiranim sirom visoke kakovosti, ki se proizvaja v vasi Belvederis. Litovski potrošniki tega imena ne povezujejo s poljskim sirom ali standardno industrijsko proizvodnjo sira. Čeprav ime „Liliputas“ ni geografsko opredeljeno, je v skladu z opredelitvijo iz člena 5(2) Uredbe (EU) št. 1151/2012, ki navaja, da je zaščitena geografska označba ime, ki opredeljuje proizvod s poreklom iz specifičnega kraja, regije ali države.
(12)
Glede na navedeno imena „Liliputas“ ni mogoče obravnavati kot generično ime. Generična imena so imena, ki so sicer zgodovinsko povezana s krajem prvotne proizvodnje ali trženja proizvoda, na katerega se nanašajo, a so zdaj popolnoma ločena od prvotnega geografskega porekla. Za ime „Liliputas“ velja ravno nasprotno. Sprva je bilo ločeno od svojega geografskega porekla, zdaj pa je močno povezano s svojim območjem proizvodnje.
(13)
Proizvod ima lastnosti in sloves, ki jih je mogoče pripisati njegovemu geografskemu poreklu. Čeprav je v objavljenem enotnem dokumentu navedeno, da je sir dobil ime „Liliputas“ zaradi svoje velikosti, pa je pojasnjeno, da dobi svoj posebni okus in aromo z zorenjem v majhnih kroglah z notranjo mikrofloro in mikroskopsko plesnijo Penicillium pallidum Smith, ki raste v kleteh na zadevnem geografskem območju. Ta plesen, ki je značilna za kleti v vasi Belvederis, daje siru „Liliputas“ značilno mlečno kislino, svež okus in aromo. Območje nudi plesni posebne pogoje za preživetje. Poleg tega ročna in nemehanska proizvodnja sira prispeva k ohranjanju in razvoju plesni. Sir „Liliputas“ ima tudi dobro dokumentiran in velik ugled kot vodilni proizvod litovske mlečne proizvodnje, kar je natančno opisano v objavljenem enotnem dokumentu.
(14)
Razlike med siroma „Liliputas“ in „Liliput“ so zato precej očitne. Sira „Liliputas“ ni mogoče obravnavati kot generični proizvod.
(15)
Kar zadeva trditev, da je sir „Liliputas“ ustrezal standardom ZSSR in se je zato lahko proizvajal kjer koli v ZSSR, je treba poudariti, da je bila v tistem času vključitev proizvodov v takšne standarde obvezna. Poleg tega ta okoliščina ne pomeni, da se je proizvod, kot je opisan v standardu, vključenem na pobudo Litve, proizvajal drugje. Od leta 1969 do leta 1979 je prejel številne nagrade, diplome, oznake kakovosti in medalje, pri čemer je bil dobro prepoznaven kot litovski sir, ki se proizvaja v vasi Belvederis.
(16)
Izraz „Liliput“ je fonetično podoben izrazu „Liliputas“, ki se registrira. Obe imeni izvirata iz majhnosti sira. Čeprav je sir „Liliputas“ proizvod z izrazito posebnimi lastnostmi, značilnostmi in slovesom, pa je sir „Liliput“ v določenih vidikih podoben siru „Liliputas“. Glede na podobnost imen in videza proizvodov bi zaradi uporabe zaščite iz člena 13 Uredbe (EU) št. 1151/2012 uporaba imena „Liliputas“, če bo registrirano, lahko pomenila, da poljski proizvajalci sira ne bi mogli uporabljati izraza „Liliput“.
(17)
Dokazi kažejo, da namen rabe izraza „Liliput“ ni bil izkoristiti sloves imena „Liliputas“. Potrošniki niso bili ali niso mogli biti zavedeni glede pravega porekla proizvodov. Dejansko imata proizvoda ločena trga, na katerih sta dobro znana in pravilno prepoznana. Iz teh razlogov, in ker je bilo dokazano, da se je označba „Liliput“ zakonito uporabljala na podlagi stalne in poštene rabe že najmanj 25 let, preden je bil pri Komisiji vložen zahtevek za registracijo imena „Liliputas“, bi bilo zaradi pravičnosti in tradicionalne rabe treba odobriti maksimalno prehodno obdobje iz člena 15(2) Uredbe (EU) št. 1151/2012.
(18)
Iz te ugotovitve ne izhaja, da uporaba izraza „Liliput“ postane nezakonita. V skladu s členom 41(2) Uredbe (EU) št. 1151/2012 velja, da če je ob upoštevanju vseh ustreznih dejavnikov in zlasti obstoječega stanja na področjih potrošnje in zadevnih nacionalnih pravnih aktov ali pravnih aktov Unije mogoče ugotoviti, da je izraz „Liliput“ postal generičen, potem registracija imena „Liliputas“ ne vpliva na uporabo tega imena.
(19)
Blagovne znamke, ki vsebujejo izraz „Liliput“ in so bile prijavljene, registrirane ali z uporabo v dobri veri potrjene na ozemlju Unije pred zahtevkom za registracijo sira „Liliputas“ kot zaščitene geografske označbe, se lahko v skladu s členom 14(2) Uredbe (EU) št. 1151/2012 še naprej uporabljajo in obnavljajo za ta proizvod, če so sicer izpolnjene splošne zahteve iz zakonodaje o blagovnih znamkah.
(20)
Glede na navedeno bi bilo treba ime „Liliputas“ vpisati v register zaščitenih označb porekla in zaščitenih geografskih označb.
(21)
Ukrepi iz te uredbe so v skladu z mnenjem Odbora za politiko kakovosti kmetijskih proizvodov -
SPREJELA NASLEDNJO UREDBO:
Člen 1
Ime „Liliputas“ (ZGO) se registrira.
Ime iz prve alinee opredeljuje proizvod iz skupine 1.3 Siri iz Priloge XI k Izvedbeni uredbi Komisije (EU) št. 668/2014 (3).
Člen 2
Izraz „Liliput“ se lahko uporablja za označbo sira, ki ne ustreza specifikaciji za sir „Liliputas“, za obdobje petnajstih let od datuma začetka veljavnosti te uredbe.
Člen 3
Ta uredba začne veljati dvajseti dan po objavi v Uradnem listu Evropske unije.
Ta uredba je v celoti zavezujoča in se neposredno uporablja v vseh državah članicah.
V Bruslju, 24. februarja 2015