РЕШЕНИЕ НА КОМИСИЯТА
от 16 септември 2013 година
за компенсации съгласно наредбата за оборския тор C 45/98 (ex NN 75/98) прието от Белгия (Фландрия)
(нотифицирано под номер C(2013) 5818)
(само текстовете на нидерландски и френски език са автентични)
(2013/530/ЕС)
ЕВРОПЕЙСКАТА КОМИСИЯ,
като взе предвид Договора за функционирането на Европейския съюз, и по-специално член 108, параграф 2, първа алинея от него,
като призова заинтересованите страни да представят своите коментари (1),
като има предвид, че:
I. ПРОЦЕДУРА
(1)
След получаването на жалба, че фламандското правителство е изплащало неправомерни помощи на земеделските производители по отношение на използването торове и оборски тор (наричани по-долу „мярката“), с писмо от 4 февруари 1998 г. службите на Европейската комисия поискаха от белгийските власти да представят информация относно прилагането на решението на фламандското правителство от 20 декември 1995 г. относно компенсациите, предоставени на земеделските производители за изплащане на задълженията съгласно законодателството относно торовете (наричано по-долу „Наредба за оборския тор“).
(2)
Комисията получи тази информация в писмо от фламандския министър на околната среда и заетостта от 18 март 1998 г. и в писмо от Постоянното представителство на Белгия от 31 март 1998 година.
(3)
На 15 април 1998 г. се проведе среща между представителите на компетентните белгийски органи и службите на Европейската комисия.
(4)
С телекс от 10 юли 1998 г. Комисията поиска допълнителна информация от белгийските власти, на което те отговориха в писмо от 7 август 1998 г., заведено като получено на 10 август 1998 г.
(5)
Според информация, предоставена от белгийските власти, плащанията са извършени през 1996 г. Въпреки това Комисията не е информирана за мярката в съответствие с член 93, параграф 3 от Договора за ЕО (понастоящем член 108, параграф 3 от ДФЕС). По тази причина досието е заведено в регистъра на помощите, за които не е постъпило уведомление, под номер NN 45/98. При все това, въпреки че схемата е била в сила през 1996 г. и 1997 г., Комисията отбеляза ангажимента на белгийските власти в писмото им от 7 август 1998 г. да не изплащат помощ за 1997 г., докато Комисията не вземе решение относно съвместимостта на помощта с общия пазар. Белгийските власти са информирали Комисията, че фламандското правителство възнамерява да включи тази схема за компенсация в фламандската програма за помощ съгласно Регламент (ЕИО) № 2078/92 (2).
(6)
С писмо от 21 януари 1999 г. Комисията уведоми Белгия, че е решила да започне процедурата, предвидена в член 108, параграф 2 от ДФЕС по отношение на мярката.
(7)
Решението на Комисията да започне процедурата е публикувано на 17 април 1999 г.в Официален вестник на Европейския съюз (3).
(8)
Комисията прикани заинтересованите страни да представят коментари относно мярката.
(9)
Комисията не получи коментари от заинтересованите страни.
(10)
Уведомленията относно други фламандски случаи с оборски тор (С12/1999, N105/1999, N311/99) бяха оттеглени от белгийските власти.
(11)
На 6 март 2012 г. Комисията получи жалба от земеделски производител във връзка с изплащане на компенсация за 1996 г. по силата на наредбата за оборския тор. На среща между представителите на белгийските (фламандските) власти и службите на Европейската комисия на 16 април 2012 г. Комисията поиска от белгийските власти да представят становища по жалбата.
(12)
Европейската комисия поиска допълнителна информация на 9 ноември 2012 г. Белгийските власти отговориха с писмо от 14 януари 2013 г.
II. ПОДРОБНО ОПИСАНИЕ НА ПОМОЩТА
1. НАИМЕНОВАНИЕ
(13)
Компенсация съгласно наредбата за оборския тор.
2. БЮДЖЕТ
(14)
Общият бюджет на мярката за 1996 г. е бил 427 511 868 BEF (белгийски франка), разбити по следния начин:
а)
компенсация за намалените добиви
-
пасища 250 279 282 BEF
-
царевица 50 102 650 BEF
б)
компенсация за разходите за обезвреждане на оборски тор 65 486 397 BEF
в)
компенсация за разходите за съхранение на оборски тор 34 276 829 BEF
г)
компенсация за закупуване на допълнителни торове 27 366 710 BEF
(15)
Компенсация съгласно Наредбата за оборския тор беше изплатена за 1996 г.
(16)
В съответствие с Наредбата за оборския тор компенсацията се изплаща на земеделските производители, чието стопанство се намира изцяло или частично във водна зона или природна зона. Това се отнася до 7,502 от общо 40,673 предприятия с обработваема земя или добитък във Фландрия (18,5 %). По отношение на площта, от общо 649,223 хектара земя с обработваема земя или добитък 47,948 ha (7,5 %) попадат във водна зона, а 21,919 ha (3 %) - в природна зона.
(17)
Целта на схемата за помощ е да се даде възможност на земеделските производители със земя в екологично чувствителни области да се приспособят към по- строгите стандарти за торене и да се компенсират икономическите загуби, понесени от тези земеделски производители. Помощта е изчислена на базата на загубата на доходи, като се вземе предвид обичайната земеделска практика извън тези чувствителни зони. Според белгийските власти компенсацията бе необходима и с цел да се избегнат социални вълнения.
(18)
Помощи се отпускат с цел компенсиране на земеделските производители в тези чувствителни зони по отношение на:
а)
спада в производството в резултат на по-малкото използване на тор и оборски тор
б)
допълнителните разходи за обезвреждане на оборски тор,
в)
допълнителните разходи за съхранение на оборски тор,
г)
допълнителното закупуване на изкуствени торове.
(19)
Според информацията, представена от белгийските власти, плащанията, предоставени на земеделските производители за компенсиране на задължения по силата на законодателството относно торовете, се основават на четири законодателни текста:
а)
Решение на фламандското правителство от 20 декември 1995 г. относно компенсацията, платима на земеделските производители за задълженията съгласно законодателството относно торовете,
б)
Решение на фламандското правителство от 20 декември 1995 г. за определяне на компенсациите за 1996 и 1997 г. съгласно член 15, параграф 9 от Наредбата от 23 януари 1991 г. за защита на околната среда от замърсяване с оборски тор,
в)
Решение на фламандското правителство от 19 март 1996 година за определяне на правила за допълнителни задължения по отношение на обезвреждането, както и за помощ в случай на допълнителни излишъци от оборски тор в райони, където се прилагат по-строги стандарти за разпръскване на оборски тор,
г)
Решение на фламандското правителство от 15 юли 1997 г. за изменение на Решение на фламандското правителство от 20 декември 1995 г. за определяне на компенсациите за 1996 и 1997 г. съгласно член 15, параграф 9 от наредбата от 23 януари 1991 г. за опазване на околната среда от замърсяване с оборски тор.
(20)
Комисията не е информирана за нито един от законодателните текстове съгласно изискванията на член 93 от Договора за ЕО (понастоящем член 108, параграф 3 от ДФЕС).
(21)
Според белгийските власти политиката за оборския тор във Фландрия се основава на Наредбата от 20 декември 1995 г. за изменение на Наредбата от 23 януари 1991 г. за защита на околната среда от замърсяването с торове. Посочената наредба има за цел да намали екологичните проблеми, причинени от обогатяването на повърхностните и подпочвените води и от излужването на фосфати и нитрати в почвата, с риск за проникване в подпочвените и повърхностните води. Според доклада за околната среда и природата във Фландрия селското стопанство е източник на 56 % от нетното количество азот и фосфат в околната среда. Освобождаването на амоняк от помещенията за отглеждане на животните и разпръскването на течния тор представляват 21 % от замърсяващите емисии във Фландрия.
(22)
Наредбата за оборския тор поставя цели във връзка с постигането и/или поддържането на необходимите стандарти за качество на почвите, на водите (повърхностни и подпочвени) и на въздуха. В нея се предвижда постепенното затягане на ограниченията за използване на оборски тор. По този начин тя дава възможност за корекции по време на преходен период. Стандартите, регулиращи използването на торове, трябва да се затягат постепенно, с изключение на особено уязвимите райони, а именно водните зони и природните зони, в които по-строгите правила влизат в сила незабавно.
(23)
В наредбата се предвижда и замразяване на производството на оборски тор и на броя глави добитък във Фландрия на нивото от 1992 г. За тази цел се въвежда политика за местно разрешително. В същото време при подновяване на разрешителните за големи предприятия обхватът им ще бъде намален с до 25 %. На животновъдния сектор беше даден срок (до 2002 г.) да намери начини за намаляване на излишъците от оборски тор и тяхното въздействие.
(24)
На 1 януари 1996 г. влязоха в сила незабавно по-строги ограничения в следните области:
а)
водосборни и защитени зони;
б)
природни зони, природни резервати, гори;
в)
области по директивата за птиците;
г)
долини и ценни от екологична гледна точка участъци от обработваема земя;
д)
чувствителни към нитрати площи;
е)
замърсени с фосфати площи.
(25)
Според белгийските власти при определянето на тези чувствителни области са взети предвид изискванията на Директива 91/676/ЕИО на Съвета за опазване на водите от замърсяване с нитрати от селскостопански източници (4) и Директива 79/409/ЕИО на Съвета относно опазването на дивите птици (5).
(26)
В съответствие с Наредбата за оборския тор, считано от 1 януари 1996 г. до 31 декември 1998 г. се прилагаха следните общи ограничения за използването на торове и оборски тор в цяла Фландрия, с изключение на водните зони и природните зони. Тези ограничения са изразени в kg за фосфорен пентаоксид, в kg за количеството азот от изкуствени торове и в kg за общото количество разрешен азот на годишна база, както е показано в таблицата по-долу.
Група култури
Фосфорен пентаоксид
Азот от изкуствени торове
Общо количество азот
Пасища
170
250
450
Царевица
160 (1996 г.)
155 (1997 г.)
150 (1998 г.)
200
325
Култури, изискващи малко количество азот (6)
125
125
170
Други култури
150
225
325
(27)
Белгийските власти също така публикуваха следните ограничения като ориентир за целите, които искат да постигнат от 2003 г. нататък.
Група култури
Фосфорен пентаоксид
Азот от изкуствени торове
Азот от оборски тор и други торове
Общо количество азот
Пасища
125
250
250
450
Царевица
100
130
225
275
Култури, изискващи малко количество азот (7)
100
70
125
125
Други култури
100
150
200
275
(28)
В допълнение към тези количествени ограничения е забранено разпръскването на оборски тор или други органични торове на обикновена земеделска земя през следните периоди: от 21 септември до 21 януари, всяка неделя и всеки официален празник, всички съботи, освен тези между 1 февруари и 15 май, нощем (между 10 вечерта и 7 сутринта), както и когато почвата е наводнена, замръзнала или покрита със сняг.
(29)
По-строги стандарти се прилагат във водните зони, с оглед производството на питейна вода или поради това, че те са особено чувствителни към излужването на азот. Терминът „водна зона“ означава:
а)
водосборни басейни и защитени зони от тип II и III за подпочвени води, определени съгласно Наредбата от 24 януари 1984 г. относно установяване на мерки за управлението на подпочвените води,
б)
чувствителни области, посочени от фламандското правителство като изискващи по-строги стандарти, в рамките на субхидрографски резервоари с повърхностни води, предназначени за производство на питейна вода, определени в съответствие със Закона от 26 март 1971 г. за опазването на повърхностните води от замърсяване,
в)
области, посочени от фламандското правителство като такива с почви, чувствителни към нитрати, за които се изискват по-строги стандарти, и определени съгласно Наредбата от 24 януари 1984 г. относно установяване на мерки за управлението на подпочвените води.
(30)
Следната таблица показва стандартите, регулиращи употребата на оборски тор, приложими за водните зони, считано от 1 януари 1996 г. Тези правила се основават на стандартите за добив на посочените групи култури, както и на екологично приемливите загуби за тези зони. Количествата са изразени в kg за фосфорен пентаоксид и kg за азот на хектар годишно.
Група култури
Фосфорен пентаоксид
Азот от изкуствени торове
Азот от оборски тор и други торове
Общо количество азот
Пасища
120
200
200
350
Царевица
100
150
170
275
Култури, изискващи малко количество азот
80
70
125
125
Други култури
100
150
170
275
(31)
Във водните зони разпръскването на оборски тор е забранено между 1 септември и 21 януари включително, с изключение на зони А и Б във водосборните зони на повърхностни води, при които срокът на забраната се удължава до 15 февруари включително.
(32)
Терминът „природна зона“ означава:
а)
долини и ценни от екологична гледна точка участъци от обработваема земя, посочени на картите за развитие на селските райони, съдържащи се в Закона от 29 март 1962 г. за организиране на националното и градското планиране,
б)
специални защитени зони, определени с Решение на фламандското правителство от 17 октомври 1988 г.,
в)
определени местообитания и прилежащите към тях буферни зони,
г)
горски райони, природни зони, зони за развитие на природата или природни резервати, посочени в картите за развитие на селските райони, съдържащи се в Закона от 29 март 1962 г. за организиране на националното и градското планиране, с преходна мярка, приложима до 31 декември 1997 г.
(33)
Таблицата по-долу показва стандартите за използването на оборски тор, приложими от 1 януари 1996 г. по отношение на природните зони. Тези правила се основават на стандартите за добив на посочените групи култури, както и на екологично приемливите загуби за тези зони. Количествата са изразени в kg фосфорен пентаоксид и kg азот на хектар годишно.
Група култури
Фосфорен пентаоксид
Азот от изкуствени торове
Общо количество азот
Пасища
120
200
400
Царевица
100
150
275
Култури, изискващи малко количество азот
80
70
125
Други култури
100
150
275
(34)
В природните зони разпръскването на оборски тор се забранява между 1 септември и 21 януари включително, като в пасищните райони, които са от значение за опазването на птиците, наторяването също може да бъде забранено между 1 април и 30 юни. Освен това от 1 януари 1998 г. в гори, природни зони, зони за развитие на природата или природни резервати се забранява прилагането на торове от всякакъв вид с изключение на фекалии от пасящ добитък с максимално допустима гъстота от 2 животински единици на 1 ha, измерени през годината. Семейните стопанства могат да бъдат временно освободени от тази забрана.
(35)
Съгласно Наредбата за оборския тор компенсацията се изплаща автоматично само по отношение на пасища и царевица. За другите култури се приема, че намалените нива на използване на торове няма да доведат до намаляване на продукцията. И в този втори случай обаче земеделският производител може да получи компенсация, ако може да представи доказателства за загуби.
(36)
Компенсацията за изменението на добива от пасища е изчислена въз основа на разликата между разрешения стандарт за торове в областите извън чувствителните зони и разрешените стандарти в чувствителните зони, като се прави разлика между площи, разположени във водните зони, и тези, които се намират в природните зони. Целта на помощта е да се компенсират загубите на добив и на рентабилност, свързани с намаленото използване на тор.
(37)
Отправната точка за изчисляването на помощта са средните полубрутни печалби (ПБП) в BEF/ha за последните три години, предшестващи отпускането на компенсация, съгласно Кодекса за подоходното облагане. Прави се разграничение между площ, която се използва за отглеждане на млекодайни животни, и други пасища. За целите на изчисляване на ПБП Фландрия е разделена на 13 области в зависимост от агрономическите характеристики на съответните площи.
(38)
При пасищата за млекодайни животни най-високата ПБП е в Antwerp Kempenland (55 700 BEF/ha), като най-ниската е в областта Dunes (33 167 BEF/ha), а средната стойност за Фландрия като цяло е 44 160 BEF/ha. При пасищата, различни от тези за млекодайни животни, най-високата ПБП е в пясъчно-глинестия район на Западна Фландрия (36 100 BEF/ha), най-ниската е в областта Dunes (24 633 BEF/ha), а средната стойност за Фландрия като цяло е 31 941 BEF/ha.
(39)
При водните зони компенсацията се основава на факта, че максимално допустимият размер на използване на азот е определен на 350 kg/ha в сравнение с 450 kg/ha при нормални зони. Това отговаря на намаление в размер на 22 %. По закона за намаляващата възвращаемост белгийските власти изчисляват, че това ще доведе до намаляване на добивите с 15 %. Въпреки това въздействието върху рентабилността на стопанството ще бъде по-голямо. След приспадане на постоянните разходи белгийските власти изчисляват, че средната ПБП възлиза на 40 % от общия добив. По този начин спадът на добива с 15 % ще доведе до 37,5 % намаление на ПБП (15 % × 100/40). Съответно основата на изплащането на компенсация за спадналия добив в засегнатата област е ПБП × 37,5 %. Същевременно земеделските производители във водните зони са длъжни да използват 50 kg/ha по-малко изкуствени торове. Така спестените средства възлизат на 800 BEF (50 kg азот × 16 BEF/kg). Следователно тази сума се приспада от дължимата помощ.
(40)
По отношение на природните зони компенсацията се основава на същите принципи. В природната зона максимално допустимото количество на използвания азот е 400 kg/ha в сравнение с 450 kg/ha за нормалните зони, което съответства на намаление в размер на 11 %. Белгийските власти изчисляват, че това ще доведе до спад на добива със 7 %. Спадът на добива със 7 % ще доведе до намаление на ПБП с 17,5 % (7 % × 100/40). Съответно основата на изплащането на компенсация за спад на добива в природните зони е ПБП × 17,5 %. Освен това същото намаление на помощта с 800 BEF (вж. по-горе съображение 39) се прилага и по отношение на икономиите от намаленото използване на торове.
(41)
Таблицата по-долу обобщава най-високите, най-ниските и средните стойности на помощта за изплащане.
Пасища за млекодайни животни
ПБП
Стойност на помощта, водни зони
FOR-L_2013285BG.01000801.notes.0001.xml.jpg
Стойност на помощта, природни зони
FOR-L_2013285BG.01000801.notes.0002.xml.jpg
Antwerp Kempenland
55 700
20 088
8 948
Dunes
33 167
11 638
5 004
Средна стойност
44 160
15 760
9 928
Други пасища
ПБП
Стойност на помощта, водни зони
FOR-L_2013285BG.01000801.notes.0003.xml.jpg
Стойност на помощта, природни зони
FOR-L_2013285BG.01000801.notes.0004.xml.jpg
West Flanders пясъчно-глинест район
36 100
12 738
5 518
Dunes
24 633
8 437
3 511
Средна стойност
31 941
11 177
4 789
(42)
Белгийските власти подчертаха, че това са максималните стойности на помощта на хектар. Общата площ на пасищата, допустима за компенсация, е 31 003 ha, от които 17 468 ha са във водните зони, а 13 535 ha - в природните зони. Максималната теоретична компенсация, която може да е била платена, възлиза на 202 822 411 BEF във водните зони и 65 900 155 BEF в природните зони. Въпреки това поради по-ниския размер на помощите за пасища, които не са предназначени за млекодайни животни, реалната компенсация, предоставена за пасища, е 250 275 012 BEF годишно, от които 186 505 640 във водни зони и 63 769 372 BEF в природни зони. Според белгийските власти тази разлика между максималния теоретичен размер на помощите и размера на действително изплатената помощ се дължи на редица фактори, по-специално на факта, че компенсацията е била изплатена единствено по отношение на пасища, които още през 1994 г. са използвани като пасища от едно и също стопанство.
(43)
Предоставя се фиксирана помощ за загуба на продукция в размер на 3 600 BEF/ha за царевица, при условие че тази царевица все още се отглежда в същия парцел, а не е засята на предишни пасища, които са били разорани. Тази помощ се основава на изчисленията, че средната продукция от царевица в сух материал е 14 500 kg/ha, а средната загуба на добив в резултат на по-строгите стандарти е 900 kg/ha. Въз основа на предвижданите разходи в размер на 4 BEF/kg сух материал това води до загуба на доход в размер на 3 600 BEF.
(44)
Освен това земеделските производители биват насърчавани да засяват трева след царевицата, като по този начин се намалява оттока на нитрати от почвата и излужването на нитрати. Поради това е била предоставена допълнителна помощ в размер на BEF 3 600/ha. Според белгийските власти тази помощ обхваща само разходите за семена за трева.
(45)
Помощ се предоставя на стопанства във водни и природни зони, за да покрие допълнителните разходи за обезвреждане на излишъците от оборски тор, които са в резултат от по-ниските ограничения за разпръскването на оборски тор.
(46)
Помощ се предоставя, ако едно стопанство има допълнителни излишъци от оборски тор, които са натрупани в резултат на по-строгите стандарти по отношение на разпръскването на оборски тор. За изчисляване на помощта се прави разлика между:
а)
семейни животновъдни стопанства и други животновъдни стопанства, които не са придобили допълнителна обработваема земя между 1993 г. и 1996 г.; в изчислението на възможностите за обезвреждане на оборски тор се взема предвид площта на обработваемата земя според регистъра за 1996 г.;
б)
животновъдни стопанства, различни от семейните, които са придобили допълнителна земя между 1993 г. и 1996 г.; площта, която се взема предвид при определяне на възможностите за обезвреждане на оборски тор, се основава на обработваемата земя, регистрирана през 1994 г. (ситуация в стопанството през 1993 г.).
(47)
За целите на изчисляването на помощта се използва среднопретеглена стойност въз основа на изчисляване на броя на животните от всеки вид (говеда, свине, домашни птици, други) във Фландрия, както и типичния минерален състав на оборския тор от всеки вид по отношение на съдържанието на минерали.
(48)
На тази основа е изчислено, че всеки тон оборски тор съдържа 6,6 kg азот и 4,2 kg дифорсфорен пентаоксид.
(49)
Помощите се изплащат за единица минерал (на килограм дифосфорен пентаоксид (P2O5) и на килограм азот (N)), които отговарят на изискванията за компенсация. Местонахождението на стопанството определя размера на плащането. Размерът на помощта за изплащане е:
а)
13 BEF/единица: за стопанства в „бяла“ община с преразгледана продукция под 75 kg фосфорен пентаоксид/ha,
б)
20 BEF/единица: за стопанства в „сива“ община с преразгледана продукция между 75 и 125 kg фосфорен пентаоксид/ha,
в)
27 BEF/единица: за едно стопанство в община с преразгледана продукция над 125 kg фосфорен пентаоксид/ha,
(50)
Сумите на помощта са по-високи за общините с по-висока преразгледана продукция, тъй като оборският тор трябва да бъде транспортиран на по-дълги разстояния.
(51)
В допълнение се изплаща и помощ за компенсиране на земеделските производители, които вече не могат да се възползват от договорните споразумения със съседни стопанства за разпръскване на излишния оборски тор в тези стопанства. За да отговаря на условията, стопанството трябва да е сключило споразумение през 1995 г. за прехвърляне на излишния оборски тор с ползвател на площи в област, в която се прилагат по-строги стандарти, и трябва да е установено в община с преразгледана продукция над 100 kg фосфорен пентаоксид/ha. Компенсация се изплаща за единица минерал, т.е. за намалението на количеството фосфорен пентаоксид и азот в килограми, прехвърлено към тези ползватели. Максималното количество, допустимо за компенсация, е разликата във възможностите за обезвреждане между нормалните стандарти за разпръскване на оборски тор и тези, които се прилагат в райони, които са предмет на по-строги разпоредби. Местонахождението на стопанството определя размера на плащането, което е:
а)
27 BEF/единица: за едно стопанство в община с преразгледана продукция над 125 kg фосфорен пентаоксид/ha,
б)
20 BEF/единица за всички други стопанства.
(52)
Семейни животновъдни стопанства с излишъци от оборски тор, разположени в парцели в субхидрографския водосборен басейн в Kluizen или в чувствителни към нитрати площи по бреговете на река Maas, могат да се възползват от задължението на банката за оборски тор да приема допълнителни излишъци от оборски тор, генерирани в резултат на по-строгите стандарти за разпръскване на оборски тор. В този случай компенсацията за обезвреждане и съхранение на оборски тор е намалена пропорционално на количеството минерали, за което банката за оборски тор е предоставила помощ.
(53)
Тъй като разпръскването на оборски тор във водните зони и природните зони е забранено от 1 септември, за разлика от 21 септември в другите зони, някои земеделски производители са срещнали трудности, защото в много стопанства торът се разпръсква след събирането на реколтата, а някои реколти се събират след (годишната) начална дата на забраната. Във водните и природните зони това вече не беше възможно. Белгийските органи преценяват, че вследствие на това тези предприятия ще имат нужда от допълнителни складови съоръжения за оборски тор за период от три месеца.
(54)
Разликата в стандартите, регулиращи разпръскването на животински тор между обикновените зони и водните и природните зони, се равнява на около 50 kg фосфорен пентаоксид/ha. Тъй като един тон оборски тор съдържа средно 5,2 kg фосфорен пентаоксид, 50 kg фосфорен пентаоксид/ha съответстват приблизително на 10 тона складов капацитет на хектар.
(55)
Въз основа на приблизителната оценка, че разходите за изграждане на 500 m3 складови съоръжения възлизат на 1 263 120 BEF, белгийските власти смятат, че осигуряването на необходимия складов капацитет изисква инвестиция от около 2 500 BEF на тон складов капацитет, която ще се изплаща за период от 20 години, и следователно се равнява на 125 BEF/t тодишно. Следователно на земеделските производители на оборски тор с обработваема земя в области, в които се прилагат по-строги стандарти за разпръскването на тор, се дължи компенсация в размер на 1 250 BEF/ha.
(56)
Земеделските производители, които през 1996 г. са получили тази компенсация за съхранение на тор съгласно Наредбата за оборския тор, не могат през същата година да получат субсидии за покриване на лихви или капиталови премии за изграждане на съоръжения за съхранение на оборски тор от фламандския селскостопански инвестиционен фонд (VLF).
(57)
Тъй като земеделските производители с площи, намиращи се във водни зони, не могат изцяло да постигнат разрешеното количество азот на хектар с използване на оборски тор, белгийските власти предвиждат, че земеделските производители в тези области ще се стремят да поддържат производствените равнища чрез прилагане на допълнителни изкуствени торове, особено по отношение на „други култури“ и царевица.
(58)
Приема се, че тези стопанства ще използват допълнително 60 kg азот/ha на стойност 16 BEF/kg. Помощта за изплащане възлиза следователно на 960 BEF (60 × 16), което се закръгля на фиксирана сума в размер на 1 000 BEF/ha.
(59)
Земеделските производители с обработваеми земи през 1994 г., разположени във водни и природни зони, могат да кандидатстват за компенсация за площи в тези области в банката за оборски тор, която отговаря за администрирането на схемата. Те се задължават да посочват своята обработваема земя на картите и плановете, парцел по парцел, както и план за реколтата за 1994 г. и за годината на кандидатстване. Ако обработваемата земя се намира в няколко области или зони, компенсацията се изчислява на базата на най-строгите стандарти относно прилагането на оборски тор и разпръскването му. Банката за тор разглежда заявленията и информира засегнатите страни каква компенсация ще бъде изплатена, използвайки цялата налична информация. Компенсация не се изплаща, ако размерът ѝ възлиза на по-малко от 1 000 BEF. Кандидатите имат право на обжалване пред фламандския министър на околната среда, който е длъжен да вземе решение в срок от шест месеца, като в противен случай жалбата се счита за допустима.
(60)
Банката за оборски тор, полицейски служители и служителите от отдела за инспектиране на околната среда от органа за управление на околната среда, природата, земята и водата, както и други служители имат право да извършават проверки дали земеделските производители изпълняват задълженията си по Наредбата за оборския тор. В случай на открити нарушения от земеделските производители може да бъде изискано да върнат помощта. Не могат да се предоставят помощи по Наредбата за оборския тор за земи, оставени под угар.
III. ОЦЕНКА НА ПОМОЩТА
(61)
Гореописаните мерки представляват държавна помощ по смисъла на член 107, параграф 1 от ДФЕС. Компенсацията се предоставя с държавни средства и се изплаща на определени категории земеделски производители, т.е. тези, които са разположени във водни зони или природни зони. Тази помощ нарушава или заплашва да наруши конкуренцията и засяга търговията между държавите членки, тъй като по този начин се подобрява конкурентната позиция на земеделските производители, които получават компенсация, в сравнение със земеделските производители в други части на Белгия или в други държави членки, които не получават помощ. Освен това, доколкото продуктите, произведени от тези производители, са предмет на търговия в рамките на ЕС, изглежда вероятно мерките да окажат влияние върху търговията между държавите членки.
(62)
В писмените си коментари белгийските власти подчертават значението на екологичните цели на схемата за помощ, като в този контекст се позовават на разпоредбите на Регламент (ЕИО) № 2078/92 на Съвета от 30 юни 1992 г. относно методите на земеделско производство, съвместими с изискванията за опазване на околната среда и поддържане на природата (наричан по-нататък Регламент (ЕИО) № 2078/92) (8) и на Насоките на Общността относно държавната помощ за защита на околната среда (9). Точка 2.1 от Насоките относно държавната помощ за защита на околната среда гласи, че в селскостопанския сектор тези насоки не се прилагат в областта, обхваната от приложното поле на Регламент (ЕИО) № 2078/92. Поради това е целесъобразно да се започне от разглеждане на прилагането на Регламент (ЕИО) № 2078/92 по отношение на въпросните мерки.
(63)
Белгийските власти обясняват, че компенсацията на земеделските производители, предоставена като част от мярката за природни зони и водни зони, следва да бъде считана за изпълнение на разпоредбите на Регламент (ЕИО) № 2078/92.
(64)
В Регламент (ЕИО) № 2078/92 се установява общностната схема за помощ, която има за цел да се насърчи, въз основа на поети от земеделските производители задължения, inter alia, доброволното използване на земеделски практики, които намаляват замърсяването, причинено от селското стопанство (член 2, параграф 1). Държавите членки определят условията за отпускане на помощ и размера на помощта, която следва да се изплаща, въз основа на поетото бенефициера задължение и на загубата на доходи, както и необходимостта от осигуряване на стимул съгласно член 5, параграф 1, букви а) и б). Освен това, в съответствие с определените от Комисията условия Общността може да участва в някои премии, предоставени от държавите членки с цел компенсиране на загубите на доходи в резултат на задължителното прилагане на ограниченията, посочени в член 2, в контекста на мерките, прилагани в тези държави членки в съответствие с дадени разпоредби на Общността (член 4, параграф 5 от Регламент (ЕИО) № 2078/92).
(65)
Освен това, в съответствие с член 10, параграф 1 държавите членки имат възможност да въведат национално финансирани схеми за допълнителни мерки, при които условията за отпускане на помощ се различават от изискванията на регламента или количествата надвишават определените в него граници. Тези схеми трябва да са в съответствие с целите на регламента и с правилата за държавна помощ.
(66)
Разглежданата схема не е предназначена за предоставяне на компенсация за загуби, свързани с изпълнението на доброволно поети от земеделските производители задължения. Също така помощите не включват съфинансиране от Общността на компенсации в рамките на мерки, предприети от Белгия, при определени от Комисията условия. Вместо това схемата се състои от (изключително) национално финансиране на компенсации за загуби, произтичащи от спазването на задължения съгласно националното законодателство относно торовете.
(67)
Поради тази причина помощта не попада в обхвата на приложение на регламента и трябва да бъде разгледана в съответствие с приложимите правила за държавна помощ.
IV. ПРИЛАГАНЕ НА НАСОКИТЕ НА ОБЩНОСТТА ОТНОСНО ДЪРЖАВНАТА ПОМОЩ ЗА ЗАЩИТА НА ОКОЛНАТА СРЕДА
(68)
Необходимо е да се проучи дали мярката може да бъде счетена за съвместима с Насоките от 1994 г., установени от Комисията по отношение на държавната помощ за защита на околната среда (10) (наричани по-долу „Насоките“), които са били приложими към момента на мярката (11).
(69)
В този контекст е необходимо да се отбележи, че мерките за помощ за компенсиране на намаления добив от пасища или от царевица, помощите за обезвреждане на излишъците от оборски тор, както и компенсацията за допълнителните разходи за използване на изкуствени торове представляват оперативна помощ. В отговор на запитване от страна на службите на Комисията белгийските власти обясниха, че макар разходите за съхранение на оборски тор да са сравними с разходите за инвестиции в допълнителни складови съоръжения за оборски тор, всъщност те не са пряко свързани с действителни инвестиции. В светлината на тези пояснения Комисията смята, че и тази мярка следва да се счита за оперативна помощ.
(70)
Като цяло Комисията счита, че е малко вероятно изплащането на оперативни помощи за селскостопанския сектор да осигури траен принос за развитието на сектора, а може да доведе до нарушаване на условията на конкуренция, което ощетява земеделските производители, които не получават такива помощи. Поради това Комисията възприема строг подход към оценяването на тези помощи.
(71)
Плащането на оперативна помощ за мерки за защита на околната среда е разгледано в точка 3.4 от Насоките. Тя гласи:
„В съответствие с дългогодишната си политика Комисията обикновено не одобрява оперативна помощ, която покрива разходи на предприятията, произтичащи от замърсяване или вредно въздействие, които те причиняват. Въпреки това Комисията може да направи изключение от този принцип в някои точно определени случаи. Досега тя е правила такива изключения в областта на управлението на отпадъците и освобождаването от екологични данъци. Комисията ще продължи да оценява такива случаи поотделно и в светлината на строгите критерии, които е изготвила за горепосочените области. А именно, че помощта трябва да компенсира само допълнителни производствени разходи в сравнение с традиционните разходи и по принцип следва да бъде временна и постепенно намаляваща, така че да се създаде стимул за намаляване на замърсяването или за по-бързо въвеждане на по-ефективно използване на ресурсите. Освен това помощта не трябва да противоречи на други разпоредби на Договора за ЕО, и по-специално тези, които се отнасят до свободното движение на стоки и услуги.
В областта на управлението на отпадъците публичното финансиране на допълнителните разходи за разделно събиране, оползотворяване и третиране на битови отпадъци в полза на предприятията, както и на потребителите, могат да включват държавни помощи, но в този случай може да бъде разрешено, при условие че предприятията се таксуват пропорционално на ползването на системата от тях, или на количеството отпадъци, генерирани от тях. Помощта за събиране, оползотворяване и третиране на промишлени и селскостопански отпадъци ще се разглежда поотделно за всеки случай.
Временно освобождаване от нови екологични данъци може да бъде разрешено, ако е необходимо за компенсиране на загуба на конкурентоспособност, особено на международно равнище. Допълнителен фактор, който следва да се вземе предвид, са необходимите съответни действия на предприятията за намаляване на замърсяването. Тази разпоредба се прилага и по отношение на данъчните облекчения, въведени съгласно законодателството на ЕО, за които държавите членки имат свобода на действие по отношение на облекчението или неговия размер.“
(72)
По отношение на помощите за съхранение и обезвреждане на излишъците от оборски тор Комисията счита, че излишъкът от тор може да се разглежда като форма на селскостопански отпадъци. В съответствие с цитираните по-горе Насоки помощта за обезвреждане на такива отпадъци се разглежда поотделно за всеки конкретен случай, съобразно критериите, посочени в точка 3.4 от Насоките.
(73)
Комисията отбелязва, че настоящата мярка е била временна, тъй като тя се е прилагала само за 1996 г. и 1997 г. Освен това Комисията отбелязва, че белгийските власти не са уведомили за продължаването на преките плащания на помощи за съхранение или обезвреждане на оборски тор, въпреки че договореностите за събиране на тор от някои земеделски производители от банката за оборски тор остават непроменени.
(74)
Комисията също така трябва да отчете факта, че мерките за помощ не са постепенно намаляващи, тъй като през двете въпросни години е предоставен един и същ размер на помощта (вж. съображения 38-40, 49-51)
(75)
Освен това въз основа на информацията, предоставена от белгийските власти, изглежда, че мярката има за цел да компенсира изцяло разходите за съхранение и обезвреждане на излишъците от оборски тор в резултат на ограниченията, наложени в чувствителните зони. Така земеделските производители ще бъдат освободени от таксите за обезвреждане на отпадъци. Също така изглежда, че няма изискване земеделските производители в чувствителните зони да предприемат мерки за намаляване на продукцията на оборски тор. Следователно не е налице насрещно участие от страна на земеделските производители за получаването на помощта, което означава, че те са компенсирани за изпълняването на по-строгите стандарти за използване на оборски тор, приложими за чувствителните зони. Следователно мярката не създава стимул за намаляване на производството на оборски тор.
(76)
Поради тези причини Комисията счита, че мерките не са в съответствие с Насоките, нито с целите на Регламент (ЕИО) № 2078/92. Поради това Комисията счита, че те не са съвместими с вътрешния пазар.
(77)
По отношение на помощите за компенсиране на земеделските производители за загубите на продукция, произтичащи от ограниченията върху използването на оборски тор, включително помощта за компенсиране на допълнителните разходи за изкуствени торове, Комисията отбелязва, че помощите за загуба на продукция не са изрично посочени в Насоките. Независимо от това, доколкото ограниченията относно използването на оборски тор водят до спад на добива, те вероятно ще увеличат производствените разходи на земеделските производители за останалите култури. В съответствие с принципите, изложени в горепосочените Насоки, изглежда, че тези помощи могат да бъдат обосновани, само ако са изпълнени следните условия (12):
а)
Помощта следва да бъде временна и по принцип постепенно намаляваща, така че да се даде стимул за намаляване на замърсяването или за по-бързо въвеждане на по-ефективно използване на ресурсите;
б)
Помощта трябва да компенсира само допълнителни производствени разходи в сравнение с традиционните методи;
в)
Помощта не трябва да е в противоречие с други разпоредби на Договора за ЕО.
В допълнение от член 10 от Регламент (ЕИО) № 2078/92 следва, че помощта, предоставяна извън приложното поле на регламента, но с цел да се постигне едно от ограниченията, посочени в член 2, трябва да е в съответствие с целите на регламента.
(78)
Тъй като помощта се приложи само за период от две години, изглежда, че е временна. В подадената информация от 14 януари 2013 г. белгийските власти потвърдиха, че мерките са били прекратени през 1998 г.
(79)
Въпреки това за времето на прилагането на мярката помощта не е била постепенно намаляваща (вж. съображения 38-40, 49-51), което съответно не е създало стимул за по-бързо въвеждане на по-ефективно използване на ресурсите.
(80)
Както е отбелязано по-горе, компенсацията за загуба на продукция от пасища се изчислява на базата на общото използване на торове, разрешено в нечувствителните зони, а именно 450 kg азот/ha за пасища и 325 kg азот/ha царевица. Според белгийските власти тези изчисления базират на научни данни, за да се гарантира, че концентрацията на нитрати в подпочвените и повърхностните води не надвишава 50 mg NO3-N/l или 11,3 mg NO3-N/l, като се отчита средна допустима загуба в размер на 70 kg NO3-N/l на хектар годишно. Тяхната цел е да съчетаят оптимално производство с минимално излужване. Стойностите за природните и водните зони са изчислени по същия начин, като се взе предвид фактът, че те са по-чувствителни към нитрати от другите зони.
(81)
В писмото си от 7 август 1998 г. белгийските власти обясниха, че е взето решение изчислението на компенсацията за разликата в стандарта да се основава на общото количество азот, което може да се прилага по закон, включително азота от изкуствени торове и азота от животински тор. Според белгийските власти беше използван именно този подход, защото беше счетено за необходимо да се осигури равно третиране на земеделските производители от един регион, така че земеделските производители, чиито площи се намират в области, обхванати от по-строги местни стандарти, да не са ощетени в сравнение със земеделските производители, чиито площи не са засегнати от такива стандарти. Ако стандартите бяха еднакви за всички земеделски производители във всички области, това конкурентно предимство ще бъде премахнато и няма да има нужда от плащане на компенсация. При това положение, ако земеделските производители се постараят да надхвърлят основния стандарт за качество на околната креда, възможно е компенсацията да се изчисли въз основа на разликата между постигнатото и стандарта за качество.
(82)
Въз основа на този принцип на равенство в рамките на един и същи регион, белгийските власти са счели, че приложимите правила не представляват свръхкомпенсация на земеделските производители и/или компенсация за преустановяване на селскостопански практики, които са в противоречие с правилата на ЕС. Според техния аргумент конкурентните недостатъци или предимства в рамките на един и същи селскостопански регион ще бъдат по-силно изразени в рамките на този регион, отколкото в ЕС като цяло. Ето защо в рамките на Фландрия всички загуби, понесени от земеделските производители, чиито стопанства се намират в области с по-строги местни стандарти, са били компенсирани (действително понесената загуба на добива).
(83)
Освен това белгийските власти посочиха, че през 1996 г. и 1997 г. фламандският регион вече е налагал по-строги местни стандарти, докато с директивата за нитратите това стана задължително едва от 20 декември 1998 г. В чувствителните водни зони е наложено ограничение за пасищата в размер на 200 kg азот/ha, а за царевица и други култури ограничението е било 170 kg азот/ha. Според белгийските власти разрешеното количество животински тор от 1996 г. насам вече е било по-ниско от предвиденото в първата програма за действие съгласно Директива 91/676/ЕИО, като за определени култури е било ограничено до нивото, посочено във втората програма за действие.
(84)
На 14 януари 2013 г. белгийските власти предоставиха подробна информация относно метода на изчисление, за да покажат, че той е бил в съответствие със селскостопанската практика и с правните разпоредби на ЕС, които са били в сила по време на мерките.
(85)
Въпреки това, въз основа на наличната информация разпоредбите за водните и природните зони не изглежда да надхвърлят значително задълженията, посочени в Директива 91/676/ЕИО. В този контекст Комисията отбелязва, че белгийските органи сами са посочили в своите писмени забележки, че са определили водните и природните зони като особено чувствителни към замърсяване с нитрати, и че следователно са необходими по-ниски стойности, за да се гарантира постигане на целта от 50 mg/l нитрати в повърхностните сладки води, в частност тези, които се използват за извличане на питейна вода, и в подпочвените води. Това е стойността, която е била задължителна към края на 1995 г. съгласно Директива 91/676/ЕИО.
(86)
Освен това, що се отнася до метода за изчисляване на компенсацията, Комисията поиска от белгийските власти да предоставят валидирани проучвания за доказване на точността на допусканията, използвани при изчислението. По-специално от белгийските власти беше поискано да представят резултатите от изследвания, доказващи, че намалението на общото използване на торове от 450 kg азот/ha на 350 kg азот/ha действително води до спад на добивите с 15 %, а намалението от 450 kg азот/ha на 400 kg азот/ha води до спад на добивите с 7 %. В отговора си от 14 януари 2013 г. белгийските власти демонстрираха точността на допусканията, използвани за изчисляване.
(87)
Освен това от белгийските власти бе поискано да предоставят допълнителна информация относно допусканията, използвани за изчисляване на въздействието от тази загуба на продукция върху цялостната рентабилност на стопанството, като се използват редица хипотези, включително чиста земеделска продукция и смесена земеделска и животновъдна продукция. По-специално Комисията прикани белгийските власти да предоставят подробно обяснение защо се счита, че загуба в размер на 15 % от производството на трева в смесено земеделско/животновъдно стопанство представлява 40 % загуба на рентабилност на стопанството, като се вземат предвид различните видове животновъдно производство. Белгийските власти предоставиха тази информация в своя отговор от 14 януари 2013 г.
(88)
Освен това белгийските власти бяха приканени да предоставят изчисления на основата на алтернативни методи за предоставяне на компенсация, като например цената на закупуване на фураж заместител като еквивалент на загубата на продукция. В отговора си от 14 януари 2013 г. белгийските власти твърдят, че тъй като такива изчисления не са извършени към момента на мярката, вече не е възможно те да бъдат извършени.
(89)
Поради това становището на Комисията е, че белгийските власти не са доказали, че помощта е била ограничена единствено до допълнителните производствени разходи. Освен това, както е показано по-горе (съображение 79), помощта не е била постепенно намаляваща.
(90)
Следователно предоставянето на помощ за загуба на продукция не отговаря на условията на Насоките. По тези причини Комисията счита, че тези мерки за помощ не са съвместими с Договора.
V. ЗАКЛЮЧЕНИЕ
(91)
Комисията констатира, че Белгия неправомерно е прилагала компенсацията съгласно Наредбата за оборския тор в нарушение на член 93, параграф 3 от Договора за ЕО (понастоящем член 108, параграф 3 от ДФЕС).
(92)
Мерките попадат извън приложното поле на Регламент (ЕИО) № 2078/92.
(93)
Мерките за компенсация за съхранение и обезвреждане на излишния оборски тор и загубата на продукция представляват оперативна помощ, която само по изключение може да бъде обявена за съвместима. Поради това строгият подход от Насоките предвижда, че помощта за съхранение и обезвреждане може да бъде обявена за съвместима, ако тя е временна и постепенно намаляваща и ако това изисква наличието на насрещно участие от страна на земеделския производител. При помощи за загубите на продукция помощта следва да бъде временна и постепенно намаляваща и да компенсира единствено допълнителните производствени разходи. Като е видно от анализа по-горе, тези условия не бяха изпълнени.
(94)
При липсата на насрещно участие от страна на бенефициерите за получаване на помощта и доколкото мерките за помощ изглежда не съдържат никакви стимули за бенефициерите да предприемат допълнителни стъпки за подобряване на опазването на околната среда, според Комисията тази мярка за помощ не допринася за развитието на някои икономически дейности по смисъла на член 107, параграф 3, буква в) от ДФЕС.
(95)
Наредбата за оборския тор беше отменена през 1998 г. и всички мерки са преустановени.
(96)
Поради гореспоменатите причини Комисията констатира, че по време на периода на прилагането ѝ през 1996 г. и 1997 г. мярката представлява неправомерна и несъвместима помощ, която по принцип трябва да бъде възстановена.
(97)
Поради факта, че правомощията на Комисията за възстановяване на несъвместима помощ са предмет на давностен срок от десет години (13), тази несъвместима помощ не може да бъде възстановена.
(98)
Всички индивидуални помощи, които към момента на предоставянето са отговаряли на условията за групово освобождаване или одобрена схема, са съвместими с вътрешния пазар, в рамките на максималния интензитет на помощта, приложим за този вид помощ,
ПРИЕ НАСТОЯЩОТО РЕШЕНИЕ:
Член 1
Държавната помощ, предоставена като компенсация съгласно Наредбата за оборския тор, неправомерно приведена в действие от Белгия в нарушение на член 93, параграф 3 от Договора за ЕО , е несъвместима с вътрешния пазар.
Член 2
Индивидуалните помощи, отпуснати по схемата, посочена в член 1, които към момента на предоставянето са отговаряли на условията за групово освобождаване или одобрена схема, са съвместими с вътрешния пазар, в рамките на максималния интензитет на помощта, приложим за този вид помощ.
Член 3
Адресат на настоящото решение е Кралство Белгия.
Съставено в Брюксел на 16 септември 2013 година.
SKLEP KOMISIJE
z dne 16. septembra 2013
o odškodnini po odločbi o gnoju C 75/98 (ex NN 45/98), ki jo izvaja Belgija (Flandrija)
(notificirano pod dokumentarno številko C(2013) 5818)
(Besedilo v francoskem in nizozemskem jeziku je edino verodostojno)
(2013/530/EU)
EVROPSKA KOMISIJA JE -
ob upoštevanju Pogodbe o delovanju Evropske unije, zlasti prvega pododstavka člena 108(2) Pogodbe,
po pozivu zainteresiranim stranem, naj predložijo pripombe (1),
ob upoštevanju naslednjega:
I. POSTOPEK
(1)
Službe Evropske komisije so po prejetju pritožbe, da flamska vlada kmetom izplačuje nezakonito pomoč v zvezi z njihovo uporabo gnojil in gnoja (v nadaljnjem besedilu: ukrep), z dopisom z dne 4. februarja 1998 od belgijskih organov zahtevale, naj ji predložijo informacije o izvajanju Odločbe flamske vlade z dne 20. decembra 1995 o odškodnini, ki se izplača kmetom za obveznosti po zakonodaji o gnojilih (v nadaljnjem besedilu: odločba o gnoju).
(2)
Komisiji sta te informacije poslala flamski minister za okolje in zaposlovanje v dopisu z dne 18. marca 1998 in Stalno predstavništvo Belgije v dopisu z dne 31. marca 1998.
(3)
Predstavniki pristojnih belgijskih organov in službe Evropske komisije so se sestali 15. aprila 1998.
(4)
V teleksu z dne 10. julija 1998 je Komisija od belgijskih organov zahtevala dodatne informacije; ti so na zahtevo odgovorili v dopisu z dne 7. avgusta 1998, evidentiranem 10. avgusta 1998.
(5)
Glede na informacije belgijskih organov so bila plačila izvršena leta 1996. Vendar ukrep ni bil priglašen Komisiji v skladu s členom 93(3) PES (zdaj člen 108(3) PDEU). Zato je bil spis uvrščen v register nepriglašene pomoči pod številko NN 45/98. Čeprav je bila shema v veljavi v letih 1996 in 1997, se je Komisija v dopisu belgijskih organov z dne 7. avgusta 1998 seznanila z njihovo namero, da za leto 1997 ne izplačujejo pomoči, dokler Komisija ne sprejme odločitve o združljivosti pomoči s skupnim trgom. Belgijski organi so Komisijo obvestili, da je flamska vlada nameravala to odškodninsko shemo vključiti v flamski program pomoči v skladu z Uredbo Sveta (EGS) št. 2078/92 (2).
(6)
Komisija je z dopisom z dne 21. januarja 1999 obvestila Belgijo, da se je v zvezi s tem ukrepom odločila začeti postopek, določen v členu 108(2) PDEU.
(7)
Sklep Komisije o začetku postopka je bil 17. aprila 1999 objavljen v Uradnem listu Evropske unije (3).
(8)
Komisija je pozvala zainteresirane strani, naj predložijo svoje pripombe glede ukrepa.
(9)
Zainteresirane strani ji pripomb niso poslale.
(10)
Belgijski organi so umaknili priglasitve v zvezi z drugimi flamskimi zadevami o gnoju (C 12/1999, N 105/1999, N 311/99).
(11)
Komisija je 6. marca 2012 prejela pritožbo kmeta glede izplačila odškodnine za leto 1996 na podlagi odločbe o gnoju. Komisija je belgijske organe na sestanku predstavnikov belgijskih (flamskih) organov in služb Evropske komisije dne 16. aprila 2012 pozvala, naj predložijo svoje pripombe glede pritožbe.
(12)
Evropska komisija je 9. novembra 2012 prosila za dodatne informacije. Prejela jih je v dopisu belgijskih organov z dne 14. januarja 2013.
II. PODROBEN OPIS POMOČI
1. NASLOV
(13)
Odškodnina po odločbi o gnoju.
2. PRORAČUN
(14)
Skupni proračun za ukrep je za leto 1996 znašal 427 511 868 BEF (belgijskih frankov), ki so bili razčlenjeni, kot sledi:
(a)
odškodnina zaradi manjšega pridelka
-
za travinje - 250 279 282 BEF,
-
za koruzo - 50 102 650 BEF;
(b)
odškodnina zaradi stroškov pri odstranjevanju gnoja - 65 486 397 BEF;
(c)
odškodnina zaradi stroškov pri skladiščenju gnoja - 34 276 829 BEF;
(d)
odškodnina zaradi nakupa dodatnega gnojila - 27 366 710 BEF.
(15)
Odškodnina po odločbi o gnoju se je izplačevala za leto 1996.
(16)
V skladu z odločbo o gnoju se odškodnina izplačuje kmetom, katerih gospodarstvo leži v celoti ali deloma znotraj vodnega ali naravnega območja. To se izmed skupaj 40,673 gospodarstev nanaša na 7,502 gospodarstvi z ornimi zemljišči ali zemljišči za živinorejo v Flandriji (18,5 %). Glede na površino se od skupaj 649,223 ha ornih zemljišč ali zemljišč za živinorejo 47,948 ha (7,5 %) nahaja na vodnih območjih, 21,919 ha (3 %) pa na naravnih območjih.
(17)
Cilj sheme pomoči je, da bi se lahko kmetje z zemljišči na okoljsko občutljivih območjih prilagodili na strožja pravila o uporabi gnoja ter da bi se nadomestila gospodarska izguba, ki jo utrpijo ti kmetje. Pomoč se izračuna na podlagi izgubljenega dohodka, pri čemer se upošteva običajna kmetijska praksa zunaj teh občutljivih območij. Odškodnina je bila po mnenju belgijskih organov potrebna tudi, da bi se izognili socialnim nemirom.
(18)
Pomoč se dodeli kot odškodnina kmetom na teh občutljivih območij zaradi:
(a)
manjšega pridelka, ki izhaja iz manjše uporabe gnojil in gnoja;
(b)
dodatnih stroškov pri odstranjevanju gnoja;
(c)
dodatnih stroškov pri skladiščenju gnoja;
(d)
dodatnega nakupa kemičnih gnojil.
(19)
Plačila kmetom kot odškodnina zaradi obveznosti po zakonodaji o gnojilih so po navedbah belgijskih organov temeljila na štirih pravnih aktih, in sicer:
(a)
Odločbi flamske vlade z dne 20. decembra 1995 o odškodnini, ki se izplača kmetom za obveznosti po zakonodaji o gnojilih;
(b)
Odločbi flamske vlade z dne 20. decembra 1995 o določitvi odškodnin za leti 1996 in 1997 po členu 15(9) Odredbe z dne 23. januarja 1991 o varstvu okolja pred onesnaževanjem z gnojem;
(c)
Odločbi flamske vlade z dne 19. marca 1996 o določitvi dodatnih obveznosti glede odstranjevanja in pomoči pri dodatnih presežkih gnoja na območjih, na katerih se uporabljajo strožja pravila za trosenje gnoja;
(d)
Odločbi flamske vlade z dne 15. julija 1997 o spremembi Odločbe flamske vlade z dne 20. decembra 1995 o določitvi odškodnin za leti 1996 in 1997 po členu 15(9) Odredbe z dne 23. januarja 1991 o varstvu okolja pred onesnaževanjem z gnojem.
(20)
Komisiji v skladu s členom 93 Pogodbe ES (zdaj člen 108(3) PDEU) ni bil priglašen noben izmed teh pravnih aktov.
(21)
Po navedbah belgijskih organov temelji politika na področju gnoja v Flandriji na Odločbi flamske vlade z dne 20. decembra 1995 o spremembi Odredbe z dne 23. januarja 1991 o varstvu okolja pred onesnaževanjem z gnojem. S to odločbo naj bi se zmanjšale okoljske težave, ki jih povzroča obogatitev površinske vode in podtalnice s fosfati in nitrati ter izpiranje fosfatov in nitratov v tla, pri čemer obstaja nevarnost pronicanja v podtalnico in površinsko vodo. Glede na poročilo o okolju in naravi v Flandriji je prispevek kmetijstva k obremenitvi okolja z nitrati in fosfati 56-odstoten. Sproščanje amonijaka iz zgradb za živino in polivanje gnojnice predstavlja 21 % emisij onesnaževal v Flandriji.
(22)
V odločbi o gnoju so določeni cilji v zvezi z doseganjem in/ali ohranjanjem nujnih standardov kakovosti za tla, vodo (površinsko vodo in podtalnico) ter zrak. V njej je določeno, da se bodo omejitve glede uporabe gnoja postopoma poostrile. V prehodni fazi so tako mogoče prilagoditve. Standardi, ki urejajo uporabo gnojil, se bodo poostrili postopoma, razen na posebej občutljivih območjih, tj. vodnih in naravnih območjih, na katerih so strožja pravila začela veljati takoj.
(23)
V odločbi je tudi določeno, da naj bi se proizvodnja gnoja in glave živine v Flandriji ohranile na ravni iz leta 1992. Zato je uvedena politika lokalnega dovoljenja. Hkrati pa se bo dovoljenje za večja gospodarstva ob podaljšanju znižalo do 25 %. Živinorejski sektor je imel na voljo čas (do leta 2002) za odkritje načinov za zmanjšanje presežkov gnoja in njihovega učinka.
(24)
Strožje omejitve so začele veljati s 1. januarjem 1996 na naslednjih področjih:
(a)
zbirna in ohranitvena območja;
(b)
naravna območja, naravni rezervati, gozdna zemljišča;
(c)
območja iz direktive o pticah;
(d)
doline in ekološko dragocena kmetijska območja;
(e)
na nitrate občutljiva zemljišča;
(f)
s fosfati onesnažena zemljišča.
(25)
Pri določitvi teh občutljivih območij so se po navedbah belgijskih organov upoštevale zahteve iz Direktive Sveta 91/676/EGS (4) o varstvu voda pred onesnaževanjem z nitrati iz kmetijskih virov in Direktive Sveta 79/409/EGS (5) o ohranjanju prosto živečih ptic.
(26)
V skladu z odločbo o gnoju so se od 1. januarja 1996 do 31. decembra 1998 po vsej Flandriji, razen na vodnih in naravnih območjih, uporabljale naslednje splošne omejitve pri uporabi gnojil in gnoja. Te omejitve so bile izražene v kg fosforjevega pentaoksida, v kg dušika iz kemičnih gnojil in v kg skupnega dopustnega dušika na leto, kot je prikazano v spodnji razpredelnici.
Skupina kultur
Fosforjev pentaoksid
Dušik iz kemičnih gnojil
Skupni dušik
Travinje
170
250
450
Koruza
160 (1996)
155 (1997)
150 (1998)
200
325
Kulture z majhno potrebo po dušiku (6)
125
125
170
Druge kulture
150
225
325
(27)
Belgijski organi so kot kazalnike ciljev, ki so jih želeli doseči od leta 2003 dalje, objavili naslednje omejitve.
Skupina kultur
Fosforjev pentaoksid
Dušik iz kemičnih gnojil
Dušik iz hlevskega gnoja in drugih gnojil
Skupni dušik
Travinje
125
250
250
450
Koruza
100
130
225
275
Kulture z majhno potrebo po dušiku (7)
100
70
125
125
Druge kulture
100
150
200
275
(28)
Na običajnem kmetijskem zemljišču je poleg teh količinskih omejitev prepovedano trositi gnoj ali druga organska gnojila med naslednjimi obdobji: od 21. septembra do 21. januarja, ob nedeljah in državnih praznikih, ob sobotah, razen ob tistih med 1. februarjem in 15. majem, ponoči (med 22.00 in 07.00) ter ko je zemljišče poplavljeno, zmrznjeno ali prekrito s snegom.
(29)
Na vodnih območjih se uporabljajo strožji standardi, bodisi ker so namenjena proizvodnji pitne vode bodisi ker so posebej občutljiva na izpiranje dušika. Pojem „vodna območja“ se nanaša na:
(a)
zbirna območja ter zaščitena območja vrste II in III za podtalnico, razmejena glede na Odredbo z dne 24. januarja 1984 o določitvi ukrepov za upravljanje podtalnice;
(b)
občutljiva območja, ki jih je opredelila flamska vlada, na katerih so potrebni strožji standardi v okviru bazenov površinskih vod pod hidrografskim nivojem, namenjenih za proizvodnjo pitne vode, kot so bila razmejena na podlagi Zakona z dne 26. marca 1971 o varstvu površinskih voda pred onesnaževanjem;
(c)
območja z na nitrate občutljivimi zemljišči, na katerih so potrebni strožji standardi, kot jih je flamska vlada določila in razmejila na podlagi Odredbe z dne 24. januarja 1984 o določitvi ukrepov za upravljanje podtalnice.
(30)
V spodnji razpredelnici so prikazani standardi, s katerimi se ureja uporaba gnoja od 1. januarja 1996 na vodnih območjih. Ta pravila temeljijo na standardih pridelka za naštete skupine kultur in na okoljsko sprejemljivih izgubah za ta območja. Količine so izražene v kg polifosfata P2O5 in v kg dušika na hektar letno.
Skupina kultur
Fosforjev pentaoksid
Dušik iz kemičnih gnojil
Dušik iz hlevskega gnoja in drugih gnojil
Skupni dušik
Travinje
120
200
200
350
Koruza
100
150
170
275
Kulture z majhno potrebo po dušiku
80
70
125
125
Druge kulture
100
150
170
275
(31)
Trosenje gnoja je na vodnih območjih prepovedano od 1. septembra do vključno 21. januarja, razen v conah A in B območij, ki so v uporabi kot zbirna območja za površinsko vodo, na katerih se prepoved podaljša do vključno 15. februarja.
(32)
Pojem „naravna območja“ se nanaša na:
(a)
območja dolin in ekološko dragocena kmetijska območja, kot je navedeno v načrtih za razvoj podeželja v Zakonu z dne 29. marca 1962 o organizaciji državnega in urbanističnega načrtovanja;
(b)
posebna zaščitena območja, razmejena z Odločbo flamske vlade z dne 17. oktobra 1988;
(c)
posebne habitate in sosednje varovalne pasove;
(d)
gozdna območja, naravna območja, območja naravnega razvoja ali naravne rezervate, kot je navedeno v načrtih za razvoj podeželja v Zakonu z dne 29. marca 1962 o organizaciji državnega in urbanističnega načrtovanja, pri čemer so se prehodni ukrepi uporabljali do 31. decembra 1997.
(33)
V spodnji razpredelnici so prikazani standardi, s katerimi se ureja uporaba gnoja od 1. januarja 1996 na naravnih območjih. Ta pravila temeljijo na standardih pridelka za naštete skupine kultur in na okoljsko sprejemljivih izgubah za ta območja. Količine so izražene v kg difosforjevega pentaoksida in v kg dušika na hektar letno.
Skupina kultur
Fosforjev pentaoksid
Dušik iz kemičnih gnojil
Skupni dušik
Travinje
120
200
400
Koruza
100
150
275
Kulture z majhno potrebo po dušiku
80
70
125
Druge kulture
100
150
275
(34)
Trosenje gnoja je na naravnih območjih prepovedano od 1. septembra do vključno 21. januarja, na območjih travinj, pomembnih za ohranitev ptic, pa se lahko gnojenje prepove tudi od 1. aprila do 30. junija. Poleg tega je od 1. januarja 1998 prepovedano nanašati kakršno koli gnojilo na gozdna območja, naravna območja, območja naravnega razvoja ali naravne rezervate, razen iztrebkov živine, ki se pase na zemljišču, pri čemer je največja dovoljena gostota živali čez leto 2 glavi velike živine na izmerjeni ha. Začasno oprostitev od te prepovedi lahko pridobijo družinske kmetije.
(35)
Odškodnina se na podlagi odločbe o gnoju avtomatično izplača le pri travinjah in koruzi. Predpostavlja se, da manjše ravni uporabe gnojila pri drugih kulturah ne bodo povzročile manjšega pridelka. Kmet lahko v tem primeru vseeno dobi odškodnino, če lahko izgube dokaže.
(36)
Odškodnina zaradi sprememb v pridelku travinj se izračuna na podlagi razlike med dovoljenim standardom za gnojila na območjih zunaj občutljivih območij in dovoljenimi standardi na občutljivih območjih, pri čemer je treba razlikovati med površinami na vodnih in na naravnih območjih. S to pomočjo naj bi se nadomestila izguba pridelka in donosnosti, ki nastane zaradi teh zmanjšanj.
(37)
Izhodišče za izračun pomoči je povprečna pol bruto marža v BEF/ha za zadnja tri leta pred dodelitvijo odškodnine glede na zakonik o dohodnini. Razlikovati je treba med zemljiščem, ki se uporablja za mlečno živinorejo, in drugimi travinjami. Flandrija je zaradi izračuna pol bruto marže razdeljena na 13 območij, odvisno od kmetijskih značilnosti zadevnega območja.
(38)
Za travinje v uporabi proizvajalcev mleka je najvišja pol bruto marža na območju Antwerp Kempenland (55 700 BEF/ha), najnižja na področju sipin (33 167 BEF/ha), povprečje za celotno Flandrijo pa je 44 160 BEF/ha. Za travinje, ki niso v uporabi proizvajalcev mleka, je najvišja pol bruto marža v peščeni/ilovnati regiji Zahodne Flandrije (36 100 BEF/ha), najnižja na področju sipin (24 633 BEF/ha), povprečje za celotno Flandrijo pa je 31 941 BEF/ha.
(39)
Odškodnina za vodna območja temelji na dejstvu, da je najvišja dovoljena raven uporabe dušika določena na 350 kg/ha, na običajnih območjih pa na 450 kg/ha. To ustreza 22-odstotnemu zmanjšanju. Belgijski organi so glede na zakon o manjši donosnosti izračunali, da bodo zaradi tega pridelki za 15 % manjši. Učinek na donosnost kmetijskega gospodarstva pa bo večji. Belgijski organi so po odbitku fiksnih stroškov izračunali, da znaša pol bruto marža v povprečju 40 % celotnega pridelka. Tako bo zmanjšanje pol bruto marže zaradi za 15 % manjšega pridelka 37,5-odstotno (15 % × 100/40). Osnova za plačilo odškodnine za manjše pridelke na zadevnem območju je torej pol bruto marža × 37,5 %. Hkrati morajo kmetje na vodnih območjih uporabiti 50 kg/ha manj kemičnih gnojil. S tem se prihrani 800 BEF (50 kg N × 16 BEF/kg). Zato se ta znesek odšteje od pomoči, ki se izplača.
(40)
Odškodnina za naravna območja temelji na enakih načelih. Na naravnem območju je najvišja dovoljena raven uporabe dušika 400 kg/ha, na običajnih območjih pa 450 kg/ha, kar ustreza 11-odstotnemu zmanjšanju. Po izračunih belgijskih organov bodo zaradi tega pridelki za 7 % manjši. Zmanjšanje pol bruto marže bo zaradi za 7 % manjšega pridelka 17,5-odstotno (7 % × 100/40). Osnova za plačilo odškodnine za manjše pridelke na naravnih območjih je torej pol bruto marža × 17,5 %. Enako zmanjšanje pomoči v višini 800 BEF (glej zgornji odstavek 39) se uporabi tudi v zvezi s prihranki zaradi manjše porabe gnojil
(41)
V spodnji razpredelnici so povzete najvišja, najnižja in povprečna stopnja pomoči, ki se izplačajo.
Travinje v uporabi proizvajalcev mleka
Pol bruto marža (PBM)
Stopnja pomoči na vodnih območjih
FOR-L_2013285SL.01000801.notes.0001.xml.jpg
Stopnja pomoči na naravnih območjih
FOR-L_2013285SL.01000801.notes.0002.xml.jpg
Antwerp Kempenland
55 700
20 088
8 948
Sipine
33 167
11 638
5 004
Povprečje
44 160
15 760
9 928
Druge travinje
pol bruto marža (PBM)
stopnja pomoči na vodnih območjih
FOR-L_2013285SL.01000801.notes.0003.xml.jpg
stopnja pomoči na naravnih območjih
FOR-L_2013285SL.01000801.notes.0004.xml.jpg
Zahodna Flandrija peščena/ilovnata regija
36 100
12 738
5 518
Sipine
24 633
8 437
3 511
Povprečje
31 941
11 177
4 789
(42)
Belgijski organi poudarjajo, da so to najvišje stopnje odškodnin na hektar. Skupno območje travinj, upravičenih do odškodnine, je 31 003 ha, od tega jih je 17 468 ha na vodnih območjih in 13 535 ha na naravnih območjih. Najvišja teoretično izplačana odškodnina bi lahko na vodnih območjih znašala 202 822 411 BEF, na naravnih pa 65 900 155 BEF. Vendar je zaradi nižjih stopenj za travinje, ki niso v uporabi proizvajalcev mleka, dejanska odškodnina, dodeljena za travinje, znašala 250 275 012 BEF na leto, od česar je bilo za vodna območja dodeljenih 186 505 640 BEF, za naravna območja pa 63 769 372 BEF. To razliko med najvišjimi teoretičnimi stopnjami pomoči in dejansko izplačanimi stopnjami pomoči so po navedbah belgijskih organov povzročili številni dejavniki, zlasti dejstvo, da se odškodnina izplača le za travinje, ki jih je ista kmetija leta 1994 že uporabljala kot travinje.
(43)
Za upad pridelka koruze se uporablja pavšalna pomoč v višini 3 600 BEF/ha, če se ta koruza še vedno goji na isti parceli in ni posejana na nekdanji travinji, ki je bila preorana. Ta pomoč temelji na ocenah, da je pri koruzi povprečna pridelava suhe snovi 14 500 kg/ha, povprečni upad pridelka, ki izhaja iz strožjih standardov, pa 900 kg/ha. Na podlagi lastne cene, ocenjene na 4 BEF/kg suhe snovi, nastane zaradi tega izpad dohodka v višini 3 600 BEF.
(44)
Kmete se poleg tega spodbuja, naj po koruzi posejejo travo, s čimer zmanjšajo izčrpanje nitratov iz tal in njihovo izpiranje. V ta namen je bila dodeljena dodatna pomoč v višini 3 600 BEF/ha. Ta pomoč po navedbah belgijskih organov krije le stroške semena za travo.
(45)
Kmetijskim gospodarstvom na vodnih in naravnih območjih je dodeljena pomoč za kritje dodatnih stroškov, nastalih pri odstranjevanju presežkov gnoja, ki izhajajo iz nižjih meja uporabe gnoja.
(46)
Pomoč je dodeljena, če ima kmetijsko gospodarstvo dodatne presežke gnoja, ki so se nakopičili zaradi strožjih standardov, s katerimi se ureja uporaba gnoja. Za izračun pomoči se razlikuje med:
(a)
družinskimi živinorejskimi kmetijami in drugimi živinorejskimi gospodarstvi, ki med leti 1993 in 1996 niso pridobila dodatnih ornih zemljišč; pri izračunu možnosti za odstranjevanje gnoja se upošteva površina ornih zemljišč glede na register iz leta 1996;
(b)
živinorejskimi gospodarstvi, ki niso družinska, ki so med leti 1993 in 1996 pridobila dodatna zemljišča; površina, ki se upošteva pri izračunu možnosti za odstranjevanje gnoja, temelji na ornih zemljiščih, prijavljenih leta 1994 (stanje na kmetijskem gospodarstvu v letu 1993).
(47)
Za izračun pomoči se uporabi tehtano povprečje, ki temelji na izračunu števila živali posamezne vrste (govedo, prašiči, perutnina, drugo) v Flandriji in običajni mineralni sestavi gnoja posamezne vrste v smislu vsebnosti mineralov.
(48)
Na tej podlagi je ocenjeno, da vsaka tona gnoja vsebuje 6,6 kg dušika in 4,2 kg difosforjevega pentaoksida.
(49)
Pomoč se izplača na enoto minerala (na kg difosforjevega pentaoksida (P2O5) in na kg dušika (N)), upravičenega do odškodnine. Raven plačila je določena glede na lokacijo kmetijskega gospodarstva. Znesek pomoči, ki se izplača, znaša:
(a)
13 BEF/enoto - za kmetijska gospodarstva v „belih“ občinah z revidirano proizvodnjo 75 kg P2O5/ha,
(b)
20 BEF/enoto - za kmetijska gospodarstva v „sivih“ občinah z revidirano proizvodnjo med 75 in 125 kg P2O5/ha,
(c)
27 BEF/enoto - za eno kmetijsko gospodarstvo v občini z revidirano proizvodnjo 125 kg P2O5/ha.
(50)
Za občine z višjimi revidiranimi proizvodnjami so zneski pomoči višji, ker je treba gnoj prepeljati čez daljše razdalje.
(51)
Poleg tega se pomoč izplača tudi kot odškodnina za kmete, ki ne morejo več izkoriščati pogodbenih dogovorov s sosednjimi kmetijami, da bi presežke gnoja trosili na navedene kmetije. Da bi bilo kmetijsko gospodarstvo upravičeno do odškodnine, je moralo leta 1995 skleniti dogovor za odstranjevanje presežkov gnoja z uporabnikom z zemljiščem na območju, na katerem se uporabljajo strožji standardi, nahajati pa se mora v občini z revidirano proizvodnjo nad 100 kg P2O5/ha. Odškodnina se izplača na enoto minerala, tj. na kg P2O5 ali na kg N, ki ni bila oddana tem uporabnikom. Največja količina, ki je lahko upravičena do nadomestila, je razlika v možnostih za odstranjevanje med običajnimi standardi, s katerimi se ureja uporaba gnoja, in standardi, ki se uporabljajo na območjih, za katera veljajo strožja pravila. Raven plačila je določena glede na lokacijo kmetijskega gospodarstva, in sicer:
(a)
27 BEF/enoto - za eno kmetijsko gospodarstvo v občini z revidirano proizvodnjo 125 kg P2O5/ha;
(b)
20 BEF/enoto za vsa druga kmetijska gospodarstva.
(52)
Družinska živinorejska gospodarstva s presežki gnoja na parcelah bazena pod hidrografskim nivojem za zbiranje površinskih vod v vasi Kluizen ali na nitrate občutljivih zemljiščih na bregovih reke Maas lahko izkoristijo obveznost banke za gnoj, ki sprejema dodatne presežke gnoja, nastale zaradi strožjih standardov, s katerimi se ureja uporaba gnoja. V tem primeru se odškodnina zaradi odstranjevanja in skladiščenja gnoja zmanjša sorazmerno s količino mineralov, za katere je banka za gnoj zagotovila pomoč.
(53)
Zato ker je bilo trosenje gnoja na vodnih in naravnih območjih prepovedano od 1. septembra in ne od 21. septembra kot na drugih območjih, so imeli nekateri kmetje težave, saj se gnoj na mnogih kmetijah trosi po žetvi, ki jo za številne kulture opravijo po (letnem) datumu začetka prepovedi. To na vodnih in naravnih območjih ni bilo več mogoče. Belgijski organi ocenjujejo, da bi ta gospodarstva zaradi tega potrebovala dodatne zmogljivosti za skladiščenje gnoja za tri mesece.
(54)
Standardi, s katerimi se ureja uporaba gnoja na običajnih območjih ter na vodnih in naravnih območjih, se razlikujejo za približno 50 kg P2O5/ha. V eni toni gnoja je v povprečju 5,2 kg P2O5, zato 50 kg P2O5/ha ustreza približno 10 tonam zahtevane skladiščne zmogljivosti na ha.
(55)
Belgijski organi na podlagi ocene, da je strošek gradnje 500 m3 velike skladiščne zmogljivosti 1 263 120 BEF, predvidevajo, da zagotavljanje potrebne skladiščne zmogljivosti pomeni naložbo v višini približno 2 500 BEF na tono skladiščne zmogljivosti, kar se bo amortiziralo v 20 letih, in je torej enaka 125 BEF/t na leto. Tako se kmetom, ki proizvajajo hlevski gnoj ter imajo orna zemljišča na območjih, na katerih se uporabljajo strožja pravila o uporabi in trosenju gnoja, izplača letna odškodnina v višini 1 250 BEF na hektar.
(56)
Kmetje, ki so leta 1996 prejeli to odškodnino zaradi skladiščenja gnoja po odločbi o gnoju, istega leto ne morejo dobiti subvencioniranih obrestnih mer ali kapitalskih premij za gradnjo skladiščnih zmogljivosti za hlevski gnoj iz flamskega kmetijskega investicijskega sklada (VLF).
(57)
Belgijski organi predvidevajo, da bodo skušali kmetje z zemljišči na vodnih območjih, ki z uporabo živalskega gnoja ne morejo v celoti doseči dovoljene količine dušika na hektar, ravni proizvodnje ohranjati z uporabo dodatnih kemičnih gnojil, zlasti za „druge kulture“ in za koruzo.
(58)
Ta kmetijska gospodarstva bodo po predvidevanjih porabila dodatnih 60 kg N/ha s ceno 16 BEF/kg. Tako znaša pomoč, ki se izplača, 960 BEF (60 × 16), kar je zaokroženo na pavšalni znesek 1 000 BEF/ha.
(59)
Kmetje, ki so imeli leta 1994 v lasti orna zemljišča,na vodnih in naravnih območjih lahko banko za gnoj, ki je odgovorna za upravljanje sheme, zaprosijo za odškodnino na navedenih območjih. Na zemljevidih in načrtih morajo označiti vsako parcelo svojih ornih zemljišč ter navesti načrt pridelovanja kultur za leto 1994 in za leto oddaje vloge. Odškodnina se izračuna na podlagi najstrožjih standardov za uporabo in trosenje gnoja, če se orna zemljišča nahajajo na več območjih ali conah. Banka za gnoj pregleda vloge in zadevne osebe obvesti o znesku odškodnine, pri čemer uporabi vse razpoložljive informacije. Odškodnina se ne plača za zneske, nižje od 1 000 BEF. Vlagatelji se lahko pritožijo pri flamskem ministru za okolje, ki mora odločitev izdati v šestih mesecih, sicer se domneva, da se pritožbi ugodi.
(60)
Banka za gnoj, policisti in uradniki z oddelka inšpekcije za okolje upravnega organa za okolje, naravo, zemljišča in vodo ter drugi uradniki lahko izvajajo kontrolne preglede, ali kmetje izpolnjujejo svoje obveznosti po odločbi o gnoju. Od kmetov se lahko zahteva, naj pomoč povrnejo, če so ugotovljene kršitve. Po odločbi o gnoju se pomoč ne sme dodeliti za zemljišče v prahi.
III. OCENA POMOČI
(61)
Opisani ukrepi so torej državna pomoč v smislu člena 107(1) Pogodbe. Odškodnina izvira iz državnih sredstev in se izplača določenim kategorijam kmetov, tj. tistim, ki se nahajajo na vodnih ali naravnih območjih. Ker se s to pomočjo izboljša konkurenčni položaj kmetov, ki odškodnino prejemajo, v primerjavi s kmeti iz drugih delov Belgije ali iz drugih držav članic, ki pomoči ne prejemajo, ta pomoč izkrivlja ali bi lahko izkrivljala konkurenco ter prizadene trgovino med državami članicami. Nadalje se zdi, da bi ukrepi verjetno prizadeli trgovino med državami članicami, kolikor so proizvodi teh kmetov predmet trgovine znotraj EU.
(62)
Belgijski organi so v svojih pisnih pripombah poudarili okoljske cilje sheme pomoči ter so se v tem okviru sklicevali na določbe iz Uredbe Sveta (EGS) št. 2078/92 z dne 30. junija 1992 o načinih kmetijske proizvodnje, združljivimi z zahtevami varovanja okolja in ohranjanja podeželja (v nadaljnjem besedilu: Uredba (EGS) št. 2078/92) (8) in na Smernice Skupnosti o državni pomoči za varstvo okolja (v nadaljnjem besedilu: smernice o pomoči za varstvo okolja) (9). V točki 2.1 smernic o pomoči za varstvo okolja je navedeno, da se te smernice v kmetijskem sektorju ne uporabljajo za področja, zajeta v Uredbo (EGS) št. 2078/92. Zato je primerno začeti s proučitvijo uporabe Uredbe (EGS) št. 2078/92 za zadevne ukrepe.
(63)
Belgijski organi so pojasnili, da bi bilo treba odškodnino, dodeljeno kmetom kot del ukrepa na naravnih območjih in vodnih območjih, razumeti kot izvajanje določb Uredbe (EGS) št. 2078/92.
(64)
Z Uredbo (EGS) št. 2078/92 se vzpostavlja shema pomoči Skupnosti, s katero naj bi se med drugim spodbujala prostovoljna uporaba načinov kmetovanja, ki zmanjšujejo onesnaževalne učinke kmetijstva na podlagi zavez, ki jih sprejme kmet (člen 2(1)). Države članice na podlagi zavez, ki jih sprejme upravičenec, in izpada dohodka ter potrebe po zagotovitvi spodbude določijo pogoje za dodelitev pomoči in znesek pomoči, ki naj bi se izplačal (člen 5(1)(a), (b)). Poleg tega lahko tudi Skupnost pod pogoji, ki jih določi Komisija, prispeva k določenim premijam, ki jih dodelijo države članice kot odškodnino za izpade dohodka, nastale zaradi obvezne uporabe omejitev iz člena 2 v okviru ukrepov, ki jih v skladu z določbami Skupnosti izvajajo navedene države članice (člen 4(5) Uredbe (EGS) št. 2078/92).
(65)
Države članice imajo v skladu s členom 10(1) nadalje možnost, da uvedejo nacionalno financirane sheme za dodatne ukrepe, pri katerih se pogoji za dodelitev pomoči razlikujejo od zahtev iz te uredbe ali katerih zneski presegajo meje, ki so v njej določene. Te sheme morajo biti združljive s cilji Uredbe (EGS) št. 2078/92 in smernicami o pomoči za varstvo okolja.
(66)
Zadevna shema ni namenjena zagotavljanju odškodnine za izgube, povezane s skladnostjo s prostovoljnimi zavezami, ki jih sprejmejo kmetje. Prav tako ne vključuje tega, da bi odškodnino v okviru ukrepov, ki jih izvaja Belgija, pod pogoji, ki jih določi Komisija, sofinancirala Skupnost. Shema prej zadeva (izključno) nacionalno financiranje odškodnin za izgube, ki izhajajo iz skladnosti z obveznostmi po nacionalni zakonodaji o gnojilih.
(67)
Zato pomoč ne spada na področje uporabe Uredbe (EGS) št. 2078/92 in jo je treba proučiti po pravilih o državni pomoči, ki se uporabljajo.
IV. UPORABA SMERNIC SKUPNOSTI O DRŽAVNI POMOČI ZA VARSTVO OKOLJA
(68)
Proučiti je treba, ali se ukrep lahko šteje kot združljiv s smernicami Komisije o državni pomoči za varstvo okolja iz leta 1994 (10), ki so se uporabljale v času ukrepa (11).
(69)
V tem okviru je treba navesti, da ukrepi pomoči za odškodnine zaradi manjšega pridelka na travinjah ali manjšega pridelka koruze, pomoč za odstranjevanje presežkov gnoja in odškodnina zaradi dodatnih stroškov pri uporabi umetnega gnojila pomenijo operativno pomoč. Belgijski organi so v odgovor na vprašanje služb Komisije pojasnili, da stroški pri skladiščenju gnoja, čeprav so primerljivi s stroški naložbe v dodatno skladišče za gnoj, niso neposredno povezani z dejanskimi naložbami. Komisija glede na to pojasnilo meni, da bi bilo treba tudi ta ukrep obravnavati kot operativno pomoč.
(70)
Komisija na splošno meni, da ni verjetno, da bi plačilo operativne pomoči v kmetijskem sektorju zagotovilo trajni prispevek k razvoju sektorja, in da lahko povzroči izkrivljanje konkurenčnih pogojev, zaradi česar so kmetje, ki ne prejemajo pomoči, v podrejenem položaju. Komisija je zato pri presojanju takih pomoči stroga.
(71)
V točki 3.4 smernic o pomoči za varstvo okolja se obravnava izplačilo operativne pomoči za ukrepe varstva okolja. Navedeno je:
„Komisija v skladu z dolgotrajno politiko običajno ne odobri operativne pomoči, s katero se podjetja razbremenijo stroškov, ki izhajajo iz onesnaževanja ali obremenitve, ki jo povzročajo. Vendar lahko Komisija v nekaterih točno določenih okoliščinah naredi izjemo od tega pravila. Do zdaj jo je naredila na področju ravnanja z odpadki in oprostitve plačila okoljskih davkov. Komisija bo take primere še naprej ocenjevala glede na njihove dosežke in ob upoštevanju strogih meril, ki jih je razvila na obeh pravkar omenjenih področjih. Ta merila so, da mora pomoč nadomestiti le dodatne stroške pridelave v primerjavi z običajnimi stroški ter da mora biti začasna in načeloma degresivna, da zagotovi spodbudo za zmanjšanje onesnaževanja ali hitrejšo uvedbo gospodarnejše rabe virov. Pomoč nadalje ne sme biti v nasprotju z drugimi določbami Pogodbe ES, zlasti tistimi, ki se nanašajo na prost pretok blaga in storitev.
Na področju ravnanja z odpadki je lahko državna pomoč vključena v javno financiranje dodatnih stroškov ločenega zbiranja, predelave in obdelave občinskih odpadkov v korist podjetij ter potrošnikov, vendar se lahko v tem primeru odobri, če se podjetjem stroški zaračunajo sorazmerno z njihovo uporabo sistema ali količino odpadkov, ki jo proizvedejo v podjetju. Pomoč za zbiranje, predelavo in obdelavo industrijskih in kmetijskih odpadkov se bo proučila za vsak primer posebej.
Začasna oprostitev plačila novih okoljskih davkov se lahko odobri, kadar je to potrebno, da se nadomestijo izgube konkurenčnosti, zlasti na mednarodni ravni. Nadalje je treba upoštevati, kaj morajo zadevna podjetja storiti v zameno na področju zmanjševanja onesnaževanja. Ta določba se uporablja tudi za oprostitve plačila davkov, uvedene v skladu z zakonodajo ES, po kateri imajo države članice diskrecijsko pravico glede oprostitve ali njenega zneska.“
(72)
Komisija glede pomoči za skladiščenje in odstranjevanje presežkov gnoja meni, da se presežki gnoja lahko obravnavajo kot oblika kmetijskih odpadkov. Pomoč za odstranjevanje takih odpadkov se lahko v skladu z navedenimi smernicami o pomoči za varstvo okolja obravnava za vsak primer posebej glede na merila iz točke 3.4 teh smernic.
(73)
Komisija navaja, da je bil sedanji ukrep začasen, saj se je nanašal le na leti 1996 in 1997. Komisija nadalje ugotavlja, da belgijski organi niso priglasili nadaljevanja neposrednih plačil pomoči za skladiščenje ali odstranjevanje gnoja, čeprav se dogovori za zbiranje gnoja med banko za gnoj in določenimi kmeti niso spremenili.
(74)
Komisija mora upoštevati tudi dejstvo, da ukrepi pomoči niso degresivni, za vsako od obeh zadevnih let je namreč zagotovljena enaka raven pomoči (primerjaj odstavke 38-40, 49-51).
(75)
Poleg tega se na podlagi informacij belgijskih organov zdi, da je namen ukrepa nadomestiti celotne stroške pri skladiščenju in odstranjevanju presežkov gnoja, ki nastanejo zaradi omejitev, uvedenih na občutljivih območjih. Torej bi bili kmetje oproščeni plačila stroškov za odstranjevanje odpadkov. Prav tako se zdi, da kmetom na občutljivih območjih ni treba sprejeti nobenih ukrepov za zmanjšanje proizvodnje gnoja. Da bi kmetje prejemali pomoč, s katero se jim preprosto zagotovi odškodnina zaradi izpolnjevanja strožjih standardov pri uporabi gnoja, določenih na občutljivih območjih, jim potemtakem ni treba izpolniti nasprotnih obveznosti. Zato ukrep ne ustvarja spodbude za zmanjšanje proizvodnje gnoja.
(76)
Komisija zaradi tega meni, da ukrepi niso skladni s smernicami o pomoči za varstvo okolja in niso usklajeni s cilji Uredbe (EGS) št. 2078/92. Zato po mnenju Komisije niso združljivi z notranjim trgom.
(77)
Komisija glede pomoči, s katero se kmetom nadomesti manjši pridelek, nastal zaradi omejitev pri uporabi živalskega gnoja, vključno s pomočjo, s katero se nadomestijo dodatni stroški umetnih gnojil, navaja, da v smernicah o pomoči za varstvo okolja niso posebej omenjene pomoči za manjši pridelek. Kolikor je zaradi omejitev pri uporabi gnoja pridelek manjši, se za kmete zaradi navedenih omejitev stroški pridelave preostalih kultur vseeno najverjetneje povečajo. Glede na načela iz navedenih smernic o pomoči za varstvo okolja se zdi, da je taka pomoč upravičena le, če so izpolnjeni naslednji pogoji (12):
(a)
pomoč mora biti začasna in načeloma degresivna, da zagotovi spodbudo za zmanjšanje onesnaževanja ali hitrejšo uvedbo gospodarnejših rab virov;
(b)
pomoč mora nadomestiti le dodatne stroške pridelave v primerjavi z običajnimi načini;
(c)
pomoč ne sme biti v nasprotju z drugimi določbami Pogodbe ES.
Poleg tega iz člena 10 Uredbe (EGS) št. 2078/92 sledi, da mora biti pomoč, dodeljena zunaj področja uporabe te uredbe, toda s katero naj bi se dosegla ena od omejitev iz člena 2 te uredbe, skladna s cilji te uredbe.
(78)
Ker se je pomoč uporabljala le dve leti, se zdi, da je začasna. Belgijski organi so v predložitvi informacij z dne 14. januarja 2013 potrdili, da so se ukrepi leta 1998 prekinili.
(79)
Vendar se pomoč, dokler se je ukrep uporabljal, ni postopoma zmanjševala (primerjaj odstavke 38-40, 49-51), kar torej ni ustvarilo spodbude za hitrejšo uvedbo gospodarnejših rab virov.
(80)
Kot je navedeno, se odškodnina zaradi manjšega pridelka na območju travinj izračuna na podlagi skupne dovoljene uporabe gnojil na neobčutljivih območjih, in sicer 450 kg N/ha za travinje in 325 kg N/ha koruze. Ti podatki so bili po navedbah belgijskih organov izračunani na znanstveni podlagi, da se zagotovi, da koncentracija nitratov v podtalnici in površinski vodi ne preseže 50 mg NO3-N/l ali 11,3 mg NO3-N/l, pri čemer se upošteva povprečna dovoljena izguba 70 kg NO3-N/l na hektar letno. S temi podatki naj bi se združila optimalna pridelava in najmanjše izpiranje. Na enak način so bile izračunane meje za naravna in vodna območja, pri čemer se je upoštevalo, da so ta območja občutljivejša na stanje nitratov kot druga območja.
(81)
Belgijski organi so v dopisu z dne 7. avgusta 1998 pojasnili, da so se odločili izračunati odškodnino za razliko v standardu na podlagi skupne količine dušika, ki se lahko zakonito uporablja, vključno z dušikom iz umetnih gnojil in dušikom iz živalskega gnoja. Tak pristop je bil po navedbah belgijskih organov uporabljen, ker je bilo treba kmete v eni regiji enako obravnavati, tako da kmetje z zemljišči na območjih, na katerih so veljali strožji lokalni standardi, ne bi utrpeli izgub v primerjavi s kmeti z zemljišči, na katera taki standardi niso vplivali. Ta konkurenčna prednost bi se odpravila in odškodnine ne bi bilo treba izplačati, če bi bili standardi enaki za vse kmete na vseh področjih. Če si kmetje prizadevajo preseči osnovni okoljski standard kakovosti, je v takem primeru mogoče izračunati plačilo odškodnine na podlagi razlike med doseženo stopnjo in standardom kakovosti.
(82)
Belgijski organi so na podlagi tega načela enakosti znotraj ene regije menili, da pravila, ki se uporabljajo, ne pomenijo previsoke odškodnine za kmete in/ali odškodnine za prenehanje kmetijskih dejavnosti, ki so v nasprotju s predpisi EU. Trdijo, da bo podrejen konkurenčni položaj ali konkurenčna prednost izrazitejša v eni kmetijski regiji kot v EU kot celoti. Zato se je v Flandriji nadomestila celotna izguba, ki so jo utrpeli kmetje z zemljiščem na območjih, na katerih se uporabljajo strožji lokalni standardi (škoda zaradi dejansko manjšega pridelka).
(83)
Belgijski organi so poleg tega poudarili, da je flamska regija strožje lokalne standarde uvedla že v letih 1996 in 1997, čeprav je bila v Direktivi o varstvu voda pred onesnaževanjem z nitrati iz kmetijskih virov zahteva, naj se to uvede do 20. decembra 1998. Na občutljivih vodnih območjih se je za travinje uvedla omejitev 200 kg N/ha, za koruzo in druge kulture pa 170 kg N/ha. Po navedbah belgijskih organov je bila tako dovoljena količina živalskega gnoja od leta 1996 že nižja od določene v okviru prvega akcijskega programa po Direktivi 91/676/EGS, za določene kulture pa je bila omejena na raven iz drugega akcijskega programa.
(84)
Belgijski organi so 14. januarja 2013 zagotovili podrobne informacije o načinu izračuna, s čimer so pokazali, da je bilo to usklajeno s kmetijsko prakso in s pravnimi določbami EU, veljavnimi v času ukrepa.
(85)
Vendar se na podlagi razpoložljivih informacij zdi, da določbe glede vodnih in naravnih območij bistveno ne presegajo obveznosti iz Direktive 91/676/EGS. Komisija v tem okviru navaja, da so belgijski organi sami v pisnih pripombah navedli, da so vodna in naravna območja opredelili kot posebej občutljiva na onesnaževanje z nitrati, zato so bile po njihovem mnenju potrebne nižje meje, da bi se dosegel cilj 50 mg/l nitratov v površinskih sladkih vodah, zlasti v tistih, ki se uporabljajo za črpanje pitne vode, ter v podtalnici. Ta raven je bila v skladu z Direktivo 91/676/EGS ob koncu leta 1995 obvezna.
(86)
Komisija je glede načina izračunavanja odškodnine od belgijskih organov zahtevala, naj zagotovijo potrjene študije, da bi dokazali točnost predpostavk, uporabljenih pri izračunu. Belgijski organi so morali zlasti zagotoviti rezultate študij, s katerimi se je dokazalo, da je zaradi znižanja skupne rabe gnojila s 450 kg N/ha na 350 kg N/ha pridelek dejansko za 15 % manjši ter da je zaradi znižanja skupne rabe gnojila s 450 kg N/ha na 400 kg N/ha pridelek manjši za 7 %. Belgijski organi so v odgovoru z dne 14. januarja 2013 dokazali točnost temeljnih predpostavk, uporabljenih pri izračunu.
(87)
Poleg tega so se od belgijskih organov tudi zahtevale dodatne informacije o predpostavkah, uporabljenih pri izračunu učinkov tega upada pridelka na celotno donosnost gospodarstva, pri čemer so uporabili niz domnev, vključno z izključno poljedelstvom in mešanico poljedelstva/živinoreje. Komisija je belgijske organe zlasti pozvala, naj zagotovijo podrobno pojasnilo o tem, zakaj se 15 % manjši pridelek trave v mešanem poljedelsko/živinorejskem gospodarstvu obravnava kot 40-odstotna izguba donosnosti gospodarstva, pri čemer se upoštevajo različne vrste živinoreje. Belgijski organi so poslali to informacijo v dopisu z dne 14. januarja 2013.
(88)
Belgijski organi so bili nadalje pozvani, naj zagotovijo izračune na podlagi drugih načinov zagotavljanja odškodnine, na primer stroškov nakupa nadomestne krme kot nadomestka za manjši pridelek. Belgijski organi so v dopisu z dne 14. januarja 2013 trdili, da takih izračunov ni več mogoče opraviti, ker jih niso opravili v času ukrepa.
(89)
Po mnenju Komisije belgijski organi zato niso dokazali, da je bila pomoč omejena le na dodatne stroške pridelave. Pomoč, kot je navedeno zgoraj (odstavek 79), tudi ni bila degresivna.
(90)
Dodelitev pomoči zaradi manjšega pridelka tako ne izpolnjuje pogojev smernic. Komisija zato meni, da ti ukrepi pomoči niso združljivi s Pogodbo.
V. SKLEPNA UGOTOVITEV
(91)
Komisija ugotavlja, da je Belgija z nezakonitim plačevanjem odškodnine po odločbi o gnoju kršila člen 93(3) Pogodbe ES (zdaj člen 108(3) PDEU).
(92)
Ta ukrep ne spada na področje uporabe Uredbe (EGS) št. 2078/92.
(93)
Ukrepi plačila odškodnine zaradi skladiščenja in odstranjevanja presežkov gnoja ter manjšega pridelka pomenijo operativne pomoči, ki se lahko kot združljive razglasijo le izjemoma. S strogim pristopom smernic o pomoči za varstvo okolja je predvideno, da se lahko pomoč za skladiščenje in odstranjevanje kot združljiva razglasi le, če je začasna in degresivna ter če mora kmet izpolniti nasprotne obveznosti. Pomoč za upad pridelka bi morala biti začasna in degresivna, nadomestiti pa bi morala le dodatne stroške pridelave. Ti pogoji glede na zgornjo analizo niso bili izpolnjeni.
(94)
Ta ukrep pomoči po mnenju Komisije ne prispeva k razvoju določenih gospodarskih dejavnosti v smislu člena 107(3)(c) PDEU, ker upravičencem za prejemanje pomoči ni treba izpolniti nasprotnih obveznosti in kolikor se zdi, da ukrep ne vsebuje kakršnih koli spodbud, v skladu s katerimi bi upravičenci sprejeli dodatne ukrepe za izboljšanje varstva okolja.
(95)
Odločba o gnoju je bila leta 1998 razveljavljena in vsi ukrepi so bili prekinjeni.
(96)
Komisija glede na navedeno ugotavlja, da je ukrep med obdobjem uporabe, tj. v letih 1996 in 1997, pomenil nezakonito in nezdružljivo pomoč, ki bi jo bilo treba načeloma povrniti.
(97)
Te nezdružljive pomoči ni mogoče povrniti, ker imajo pooblastila Komisije zahtevati vračilo pomoči desetletni zastaralni rok (13).
(98)
Vsaka individualna pomoč, ki je ob dodelitvi izpolnjevala pogoje skupinske izjeme ali odobrene sheme, je združljiva z notranjim trgom do največje stopnje intenzivnosti pomoči, ki se uporablja za navedeno vrsto pomoči -
SPREJELA NASLEDNJI SKLEP:
Člen 1
Državna pomoč, dodeljena kot odškodnina po odločbi o gnoju, ki jo je nezakonito izvajala Belgija in s tem kršila člen 93(3) Pogodbe ES, je nezdružljiva z notranjim trgom.
Člen 2
Individualna pomoč, dodeljena na podlagi sheme iz člena 1, ki je ob dodelitvi izpolnjevala pogoje skupinske izjeme ali odobrene sheme, je združljiva z notranjim trgom do največje stopnje intenzivnosti pomoči, ki se uporablja za navedeno vrsto pomoči.
Člen 3
Ta sklep je naslovljen na Kraljevino Belgijo.
V Bruslju, 16. septembra 2013