РЕШЕНИЕ НА КОМИСИЯТА
от 17 юли 2013 година
относно държавни помощи SA.33726 (11/C) [ex SA.33726 (11/NN)] - предоставени от Италия (отсрочване на плащането на налога в сектора на млякото и млечните продукти в Италия )
(нотифицирано под номер C(2013) 4046)
(само текстът на италиански език е автентичен)
(2013/665/ЕС)
ЕВРОПЕЙСКАТА КОМИСИЯ,
като взе предвид Договора за функционирането на Европейския съюз, и по-специално член 108, параграф 2 от него,
след като покани заинтересованите страни да представят коментари съгласно горепосочения член и като взе предвид тези коментари,
като има предвид, че:
I. ПРОЦЕДУРИ
(1)
На 27 февруари 2011 г. влезе в сила законът, преобразуващ наредба - закон № 225 от 29 декември 2010 г. в закон, който предоставя възможност за отсрочване на плащането на транш за налог на мляко и млечни продукти, дължим от италианските млекопроизводители по схемата за плащания на траншове, одобрена с Решение 2003/530/ЕО на Съвета от 16 юли 2003 г. относно съвместимостта с Общия пазар на помощ, която Италианската република възнамерява да предостави на италиански млекопроизводители (1), (2). С писмо от 17 март 2011 г. Комисията поиска от италианските власти допълнителна информация по въпроса.
(2)
Италианските власти изпратиха тази допълнителна информация на Комисията с писмо от 24 юни 2011 г., заведено на 29 юни 2011 г.
(3)
След проверка на информацията, предоставена от италианските власти, и като се има предвид фактът, че отлагането на съответното плащане е било направено без Комисията да бъде уведомена предварително за него или без да е дала разрешение, Комисията е информирала италианските власти с факс от 14 октомври 2011 г. за откриването на процедура за помощ с референтен номер SA.33726 (2011/NN)., за която не е постъпило уведомление.
(4)
С писмо от 11 януари 2012 г. Комисията уведоми Италия за своето решение за откриване на процедура по член 108, параграф 2 от Договора във връзка с гореспоменатото отсрочване и програмата за плащания на траншове, одобрена с Решение 2003/530/ЕО, изменено с допълване на отсрочването, което представлява нова помощ (SA.33726 (11/C)]). С писмото бе поискан коментар от италианските власти относно откриването на процедурата в рамките на един месец.
(5)
Решението на Комисията за откриване на процедурата беше публикувано в Официален вестник на Европейския съюз (3). Комисията поиска от заинтересованите страни да представят своите бележки относно въпросната помощ.
(6)
Комисията получи коментари от всички заинтересовани страни и ги предаде на Италия, като ѝ даде възможност за отговор.
(7)
С електронно писмо от 13 февруари 2012 г. Постоянното представителство на Италия в Европейския съюз препрати на Комисията писмо от италианските власти с искане за двумесечно удължаване на срока за коментарите относно откриването на процедурата. Срокът беше удължен със съобщение, изпратено с факс от 21 февруари 2012 г.
(8)
С електронни писма от 26 април 2012 г. и 27 април 2012 г. италианското Постоянно представителство в Европейския съюз изпрати на Комисията отговора на италианските власти във връзка с откриването на процедурата по член 108, параграф 2 от Договора.
(9)
Италианските власти не направиха коментар на бележките на заинтересованите страни.
II. ОПИСАНИЕ
(10)
В член 1 от Решение 2003/530/ЕО се отбелязва следното:
„Помощта, която Италианската република възнамерява да предостави на млекопроизводителите, като сама извърши плащането към Общността на сумата, която те дължат на Общността поради допълнителния налог за млякото и млечните продукти за периода от 1995/1996 г. до 2001/2002 г. и като разреши на тези производители да върнат дълга си посредством разсрочено безлихвено плащане за няколко години, по изключение се приема за съвместима с вътрешния пазар, при условие, че:
-
бъде погасена цялата сума посредством равни годишни траншове,
-
периодът на погасяване не надхвърля 14 години, считано от 1 януари 2004 г.“
(11)
Закон № 10/2011 въвежда в член 1 от наредба-закон № 225 от 29 декември 2010 г. параграф 12 duodecies, предвиждащ отсрочването до 30 юни 2011 г. на плащането на транша от налога за мляко, дължим до 31 декември 2010 г. Разходите за това отсрочване бяха поети от отпусната обща сума от бюджета в размер на 5 млн. EUR, предназначена за различни цели.
(12)
В писмо от 24 юни 2011 г. италианските власти уточниха, че безвъзмездните средства, съответстващи на тази мярка, ще бъдат считани като част от помощта de minimis за Италия, предвидена по Регламент (ЕО) № 1535/2007 на Комисията от 20 декември 2007 г. за прилагане на членове 87 и 88 от Договора за ЕО (4) към помощите de minimis в сектора на производството на селскостопански продукти (5).
III. ОСНОВАНИЯ ЗА ОТКРИВАНЕ НА ОФИЦИАЛНА ПРОЦЕДУРА
(13)
Комисията реши да открие процедура по член 108, параграф 2 от Договора на следните основания:
-
италианските власти изразиха намерението си да причислят безвъзмездните средства, съответстващи на въпросното отсрочване на плащането към системата de minimis, предвидена в Регламент (ЕО) №1535/2007; около приложимостта на този регламент обаче възникнаха не само правни въпроси поради непредставената от италианските власти информация относно това дали ще бъдат спазени горните граници, установени с Регламента, но също така и поради това, че самият Регламент забранява отпускането на помощ de minimis, с която държавната помощ надхвърля разрешения максимум. Тъй като одобрената от Съвета помощ представлява максималната стойност на помощта, която Италия е могла да отпусне на млекопроизводителите, прибавянето към нея на безвъзмездните средства, равностойни на отсроченото плащане, включени в схемата de minimis, означава надхвърляне на максималната помощ, одобрена от Съвета;
-
оттук следва, че Комисията не може да изключи възможността за въпросното отсрочване да включва елемент на помощ (тъй като то е равностойно на безлихвен заем, по-надолу е наричано „свързаната помощ“) - ситуация която не може да бъде оправдана с представената от италианските власти информация в светлината на приложимите правила за държавната помощ в земеделието (Насоки на Общността относно държавната помощ за земеделския и горския сектор 2007-2013 г.) (6);
-
отсрочването е равностойно на нарушение на разпоредбите на Решение 2003/530/ЕО (въз основа на това, че вече не се спазва едно от условията, а именно за равни траншове). Това съответно означава, че цялата система на забавени плащания става нова схема за помощи за тези, които вече са се облагодетелствали от нея (въз основа на това, че тя не е била обхваната от Решение 2003/530/ЕО) - положение, което изглежда не се разрешава от нито една от разпоредбите на горепосочените насоки.
IV. КОМЕНТАРИ НА ИТАЛИАНСКИТЕ ВЛАСТИ ОТНОСНО ОТКРИВАНЕТО НА ОФИЦИАЛНА ПРОЦЕДУРА
(14)
В писмо, изпратено по електронната поща на 26 април 2012 г., италианските власти за първи път докладваха за прилагането на системата на разсрочените плащания на налозите за мляко и млечни продукти, одобрена с Решение 2003/530/ЕО, като поясниха, че по схемата има 11 271 бенефициери. От тях 9 965 (т.е. 88,41 %) са платили навреме своите траншове за налозите, дължими към 31 декември 2010 г.1 291 бенефициери са направили това до изтичането на удължения срок, а 15 не са извършвали никакви плащания поради изключването им от програмата.
(15)
Италианските власти след това поясниха, че за да бъде изчислена безвъзмездната помощ, равняваща се на получената от бенефициерите помощ при отсрочването, се отчита лихвеният процент за периода между 1 януари 2011 г. и датата на реалното плащане на траншовете, които са обект на отсрочване, като е използван тримесечният Euribor към 1 октомври 2010 г., плюс 100 базисни пункта (1,942 %). Резултатът от изчисленията сочи безвъзмездна помощ в размер на между 0,08 EUR и 694,19 EUR. Освен това той показва, че 1 187 от 1 291 бенефициери при отсрочването са се възползвали от помощ в размер на по-малко от 100 EUR. Според властите тези данни показват, че отсрочването на плащането по Закон № 10/2011 не е компрометирало безпроблемното управление на плащанията чрез траншове, което продължава да бъде в съответствие с разпоредбите на Решение 2003/530/ЕО, което се доказва от факта, че само 11,45 % от производителите, участващи във въпросната програма, са се възползвали от отсрочването.
(16)
По тези причини италианските власти потвърждават, както се посочва в писмото от 24 юни 2011 г. (вж. параграф 13 по-горе), че разрешеното отсрочване по отношение на плащането на налога представлява помощ de minimis. Те също така посочват, че са определили, че индивидуалният таван по член 3, параграф 2 от Регламент (ЕО) № 1535/2007 е спазен в пълна степен, както и таванът от 320 505 000 EUR за период от три данъчни години, определен за Италия съгласно същия регламент, както и че безвъзмездните средства, равостойни на отсрочването на плащане, възлизат на общо 50 877,41 EUR. И накрая, те отбелязват, че са били в процес на проверка на спазването на тези тавани, като се вземат под внимание другите схеми за помощ de minimis, разрешени през 2009, 2010 и 2011 г.
(17)
Що се отнася до становището на Комисията, че помощта, одобрена с Решение 2003/530/ЕО, трябва да бъде счетена, като се има предвид нейното естество и извънреден характер, за еднократна максимална помощ, която не може да бъде комбинирана с каквато и да било друга мярка, италианските власти на първо място подчертаха, че с въпросното решение е признато наличието на извънредни обстоятелства, които са мотивирали Съвета да счете помощта за съвместима с член 107 от Договора, ако бъдат изпълнени някои условия. Те също така подчертаха факта, че при извършените проверки е установено, че програмата за плащане на траншове, съответства на разпоредбите на Решение 2003/530/ЕО, тъй като всички производители са направили седмия транш с изключение на 15, които вече са били отпаднали от схемата. Според италианските власти извънредният характер на обстоятелствата, водещи до приемането на Решение 2003/530/ЕО, сам по себе си не създава пречки за достъпа до всякакво друго подпомагане на получателите на одобрената от Съвета помощ. Договорът посочва само споменатите по-горе извънредни обстоятелства без да ограничава по никакъв начин характера на разрешената помощ или подробните правила за нейното прилагане; той само поставя дерогацията от член 107 и разпоредбите по член 109 от Договора в зависимост от единодушно прието решение на Съвета. В този конкретен случай извънредният характер на ситуацията, довела до приемането на Решение 2003/530/ЕО, се отразява в пълна степен в начина, по който въпросно решение е прието, а именно - с единодушие, и се отнася по-скоро до обстоятелствата, изискващи одобряването на помощта, отколкото до самата помощ.
(18)
Италианските власти също така твърдят, че отлагането на плащането представлява помощ de minimis и следователно трябва да бъде счетено като отделна мярка, като се има предвид ниската му популярност сред производителите, ниската стойност на съответните суми и липсата на промени в програмата за плащане на траншове, чиято структура си остава същата - както що се отнася до общия брой на траншовете, така и до крайния срок.
(19)
И накрая, италианските власти още веднъж подчертават, че съгласно наредбата на италианското министерство от 30 юли 2003 г. за прилагане на Решението на Съвета, от участниците в програмата за плащане на вноски се изисква да се откажат от всякакви правни искове по отношение на плащането на дължимите налози, като длъжниците, които не извършват плащания, се изключват от програмата. Италианските власти твърдят, че това условие предполага откриването на процедури за принудително събиране на вземания, което ще накара производителите да подадат нови жалби. Ето защо е уместно да бъдат избягвани правни спорове за възстановяване на много малки суми чрез производства, които струват повече от исканите възстановявания. В тази връзка италианските власти се позовават на член 32, параграф 6 от Регламент (ЕО) № 1290/2005 на Съвета от 21 юни 2005 г. относно финансирането на Общата селскостопанска политика (7), в който се посочва, че при наличието на оправдателна причина, държавите членки могат да вземат решение да не изискват връщане на сумите, ако вече направените или евентуалните разходи по връщането на сумата надхвърлят размера на подлежащата на връщане сума. Според тях тази разпоредба може да бъде приложена по аналогия и за настоящия казус. Във всеки случай подобни разпоредби се предвиждат и в член 25, параграф 4 от Закон № 289/2002 (финансовият закон за 2003 г.) в съответствие с които сумата от 12 EUR се счита за малка сума и не е предмет на възстановяване. От всички възползвали се от отсрочването бенефициери 559 са получили по-малко от тази сума.
(20)
В писмо, изпратено по електронната поща на 26 април 2012 г., италианските власти представиха списък на бенефициерите на отсроченото плащане и сумата на помощта, която всеки един от тях е получил.
V. КОМЕНТАРИ НА ЗАИНТЕРЕСОВАНИТЕ СТРАНИ ОТНОСНО ОТКРИВАНЕТО НА ПРОЦЕДУРАТА
(21)
На 7 март 2012 г. Комисията получи коментари от трета страна относно откриването на процедурата.
(22)
Заинтересованите страни най-вече искаха да знаят причината, поради която Комисията е ограничила откриването на процедурата до отсрочването на плащането, предвидено съгласно Закон № 10/2011, а не включва в нея и разпоредбите на член 40а от Закон № 122/2010, които предвиждат отсрочване на плащането на траншовете, платени по допълнителна програма за плащане чрез траншове, установена от Закон № 33/2009, и призоваха Комисията съответно да разшири обхвата на процедурата. В тази връзка заинтересованата страна отбелязва, че вече е подадена жалба до Комисията относно разпоредбите на член 40а от Закон № 122/2010, а Комисията е приключила преписката по нея.
(23)
На 10 март 2012 г. Комисията получи коментари от втора заинтересована страна относно откриването на процедурата.
(24)
Въпросната заинтересована страна насочи вниманието на Комисията към разпоредбите на член 1, параграф 4 от Наредба-закон № 16/2012, които разрешават на предприятията, изпитващи финансови затруднения, да плащат дължимите суми посредством редовни траншове. Тя поиска Комисията да се намеси, като отбеляза, че тези мерки не са съвместими с единния пазар.
(25)
На 14 март 2012 г. Комисията получи коментари от още една заинтересована страна относно откриването на процедурата.
(26)
В тези коментари заинтересованата страна се позовава на Наредба-закона № 16/2012, като подчертава произтичащите от нея различия в третирането на земеделските производители, а също така и точността на данните, използвани от AGEA (Agenzia per le Erogazioni in Agricoltura - италианската разплащателна агенция), за изчисляването на допълнителния налог.
VI. ОЦЕНКА
VI.1. Наличие на помощ
(27)
В съответствие с член 107, параграф 1 от Договора всяка помощ, предоставена от държава членка или чрез ресурси на държава членка, под каквато и да било форма, която нарушава или заплашва да наруши конкуренцията чрез поставяне в по-благоприятно положение на определени предприятия или производството на някои стоки, доколкото засяга търговията между държавите-членки, е несъвместима с вътрешния пазар
(28)
Въпросната мярка, а именно помощта, свързана с отсрочването на плащането (отпускането на средства, равнозначно на безлихвен заем, вж. параграф 13, второ тире по-горе), а също и новата помощ, произтичаща от нарушаването на Решение 2003/530/ЕО (неплатени лихви за вече направените годишни траншове и все още неплатени главница и лихва за оставащите години до изтичането на срока на плащането чрез траншове, т.е. до 31 декември 2017 г.) (нова помощ, вж. параграф 13, трето тире) попада под следното определение:
(29)
Отговорност за мярката носи държавата, тъй като тя произтича от националното законодателство; тя е финансирана чрез публични средства в смисъл, че с разрешаването на отсрочване на плащане на годишен транш, установено в Решение 2003/530/ЕО, и с утвърждаването на нова помощ чрез това отсрочване, италианската държава се е отказала за определен период от време от парична сума, която е можело да бъде използвана за други цели.
(30)
Тази ситуация облагодетелства някои предприятия, по-специално млекопроизводителните стопанства.
(31)
Тя също може да окаже влияние и върху търговията, като се има предвид пазарната позиция на Италия (8).
(32)
Също така тя има потенциала да наруши условията на конкуренция, тъй като предприятията, които са се възползвали от нея, са си подсигурили предимство (отсрочването не се облага с лихва и следователно е равнозначно на безлихвен заем), което не може да бъде придобито при обичайните пазарни условия и което поставя съответното предприятие в по-облагодетелствана позиция спрямо предприятията, които не ползват отсрочване (9).
(33)
Като се има предвид обаче допълнителната информация, предоставена от италианските власти в отговор на откриването на процедура по член 108, параграф 2 от Договора, трябва да се установи дали въпросната мярка може да бъде счетена за помощ de minimis в съответствие с Регламент (ЕО) 1535/2007 и следователно да не бъде смятана за държавна помощ по смисъла на член 107, параграф 1 от Договора.
(34)
В писмо, изпратено по електронната поща на 26 април 2012 г., италианските власти поясняват, че лихвата, свързана с отлагането на плащанията, е между 0,08 и 694,19 евро. Те също така заявяват, че направените проверки сочат, че определеният за Италия таван за последните три финансови години не е надхвърлян, но че те все пак ще проверят, дали остава риск индивидуалните тавани да бъдат надхвърлени в случай на натрупване на помощи de minimis за финансовите 2009 г., 2010 г. и 2011 г.
(35)
Комисията може да отбележи със сигурност, че сумата на лихвите, свързани с отсрочването, разглеждани сами по себе си, не надхвърлят сумата от 7 500 EUR по член 3, параграф 2 от Регламент (ЕО) № 1535/2007. Тя също отбелязва, че общата сума, предоставена чрез отсрочването, а именно 50 877,41 EUR, не е довела до надхвърляне на тавана от 320 505 000 EUR, разрешен на Италия в приложението към Регламента. Независимо от това, Комисията не разполага с нова информация, която да покаже, че индивидуалният таван от 7 500 EUR не е надхвърлен в нито един от случаите, също като се вземе предвид цялата помощ de minimis, получена от даден бенефициер за периода от три финансови години, тъй като към 26 април 2012 г. тя не е получила никаква информация от италианските власти, извършващи тези проверки. Тя следователно не може да направи заключението, че индивидуалният таван за помощите е бил спазен във всички случаи, особено като се има предвид, че Комисията трябва да вземе под внимание новата помощ, произтичаща от нарушаването на Решение 2003/530/ЕО. На практика тя трябва да направи цялостна проверка на въпросната мярка (т.е на помощта, получена в резултат на разрешаването на отсрочването, което е равнозначно на отпускането на безлихвен заем, и на новата помощ, която произтича от нарушаването на Решение 2003/530/ЕО): сериозен брой бенефициери (над 1 250) са се възползвали от това отсрочване, а сумата на помощта също включва част от основната сума (т.е. сумата, която съответства на годишните вноски, дължими на 31 декември за годините 2013 г., 2014, 2015, 2016 и 2017 г.) плюс лихвата, която далеч надхвърля лихвата, свързана с отсрочването на плащането, посочена в аргументацията на италианските власти.
(36)
Член 3, параграф 7 от Регламент (ЕО) № 1535/2007 също предвижда, че „помощите de minimis не могат да бъдат кумулирани с държавни помощи за същите приемливи разходи, ако такова кумулиране води до интензитет на помощта, който надхвърля интензитета, определен от правото на Общността за специфичните за всеки отделен случай обстоятелства.“
(37)
В тази връзка Комисията вече даде знак чрез откриването на процедурата по член 108, параграф 2 от Договора, че това отсрочване е в допълнение към одобрената от Съвета помощ, която следва да бъде разглеждана като максималната сума, която може да бъде отпусната при тези обстоятелства.
(38)
Италианските власти също така споделят виждането, че отлагането на плащането следва да бъде счетено като отделна мярка, като се има предвид ниската му популярност сред производителите, ниската стойност на съответните суми и липсата на промени в програмата за плащане на траншове, чиято структура си остава същата - както що се отнася до общия брой на траншовете, така и до крайния срок.
(39)
Комисията не споделя това виждане. Наистина, ясно е, че отсрочването на плащането е пряко свързано с възстановяването, чието извършване на траншове е предвидено по-подробно в Решение 2003/530/ЕО. В член 1, параграф 1, първо тире от това решение се посочва ясно, че връщането става чрез равни по размер годишни траншове. За отсрочването следователно не може да бъде смятано, че няма никаква връзка със системата на траншовете, установена в Решение 2003/530/ЕО.
(40)
Италианските власти също оспорват факта, че разрешената от Съвета помощ представлява максималната сума, която може да бъде отпускана на млекопроизводителите. Те споделят виждането, че въпросното решение признава наличието на извънредни обстоятелства, водещи до одобрението на програмата за възстановявания на траншове, но този извънреден характер сам по себе си не оправдава лишаването на бенефициерите от всякаква друга помощ, тъй като в Договора само се посочват извънредните обстоятелства, без обаче да се ограничава естеството на разрешената помощ или подробните правила за нейното прилагане. В този конкретен случай извънредният характер на ситуацията, довела до приемането на Решение 2003/530/ЕО на Съвета, се отразява в пълна степен в начина, по който въпросно решение е прието, а именно - с единодушие, и се отнася по-скоро до обстоятелствата, изискващи одобряването на помощта, отколкото до самата помощ.
(41)
Комисията не споделя виждането на италианските власти. Всъщност въпреки че според член 108, параграф 2, трета алинея от Договора „[…] Съветът с единодушие може да реши, че помощта […] се счита за съвместима с вътрешния пазар […], ако такова решение може да бъде оправдано с извънредни обстоятелства“, а в съображение 8 на Решение 2003/530/ЕО се посочва, че съществуват извънредни обстоятелства, които оправдават считането на помощта за съвместима с общия пазар, остава фактът, че самият Съвет, в оперативната част от решението, предвижда, че помощта се смята за съвместима с вътрешния пазар по изключение, а не като се имат предвид извънредните обстоятелства.“ Терминът „извънредно“ ясно указва намерението на Съвета да обърне внимание на отпускането на помощта, като ѝ приписва уникален характер въпреки наличието на извънредни обстоятелства, както се посочва в съображение 8. Въпреки че посоченото от италианските власти единодушие може наистина да показва, че процедурата е извънредна, то не повдига въпроса за уникалния характер на помощта, както е посочено в Решението.
(42)
С оглед на факта, че одобрената от Съвета помощ, като се има предвид нейния уникален характер, представлява максималната допустима сума при дадените обстоятелства, т.е. равностойността помощ в размер на 100 %, добавянето на отсрочване на плащането би довело до автоматичното прилагане на разпоредбите на член 3, параграф 7 от Регламент (ЕО) № 1535/2007, което означава, че предоставеното отсрочване не може да бъде счетено за съответстващо на обхвата на въпросния регламент и следователно представлява държавна помощ. Неговата съвместимост с вътрешния пазар трябва да бъде оценена с оглед на действащите правила в областта на конкуренцията към момента на разрешаването на отсрочването, както и съвместимостта на новата помощ, произтичаща от нарушението на Решение 2003/530/ЕО.
VI.2 Съвместимост на помощта с вътрешния пазар
(43)
Правилата за конкуренция, които са били в сила при разрешаването на отсрочването, се съдържат в Насоки на Общността относно държавните помощи в сектор селско и горско стопанство за периода 2007-2013 г.
(44)
Позицията на италианските власти, изразена в електронно писмо от 26 април 2012 г., се основава на аргумента, че на отсрочването на плащането следва да се гледа като на част от схемата de minimis. Ето защо властите не представят никакво обяснение на съвместимостта на отсрочването на плащането с вътрешния пазар или пък на неговото излизане от обхвата на Решение 2003/530/ЕО в светлината на правилата, изложени в посочените по-горе насоки.
(45)
Комисията следователно не разполага с нова информация, която да разсее съмненията, които е имала при откриването на предвидената в член 108, параграф 2 от Договора процедура. Помощта, свързана с отсрочването на плащанията, а следователно и новата помощ, която е в разрез с Решение 2003/530/ЕО, следователно представляват едностранна помощ, която има за цел единствено да подобри финансовото състояние на производителите без да допринася за развитието на отрасъла. Тя следователно представлява оперативна помощ, която е несъвместима с вътрешния пазар по смисъла на точка 15 от посочените по-горе насоки.
VI.3 Възстановяване
(46)
В съответствие с Договора и със съдебната практика на Съда на ЕС, ако бъде установено, че помощта е несъвместима с вътрешния пазар, Комисията е упълномощена да реши дали съответната държава трябва да отмени или промени помощта (10). Съдебната практика на Съда на ЕС също предвижда, че задължението на държавата да отмени помощ, която Комисията смята за несъвместима с вътрешния пазара, е предназначено за възстановяването на предишно положение. В тази връзка Съдът заявява, че целта е постигната, след като получателят върне отпуснатите му суми, като по този начин то загубва предимството, което е придобил спрямо пазарните конкуренти, и се възстановява ситуацията преди изплащането на помощта (11).
(47)
В съответствие с тази съдебна практика в член 14 от Регламент (ЕО) № 659/1999 от 22 март 1999 година за установяване на подробни правила за прилагането на член 93 от Договора за ЕО (12) се посочва, че когато трябва да бъдат взети неблагоприятни решения за неправомерна помощ, Комисията решава съответната държава членка да вземе всички необходими мерки за възстановяването на помощта от бенефициера (в настоящия казус - всички бенефициери, които са се възползвали от отсрочването на плащането).
(48)
От Италия следователно се изисква да вземе всички необходими мерки за възстановяване на несъвместимата с правилата помощ от всички бенефициери. В съответствие с параграф 42 от Известие на Комисията „Към ефективно прилагане на решения на Комисията, разпореждащи на държавите-членки да възстановят неправомерна и несъвместима държавна помощ“ (13), Италия има на разположение четири месеца от влизането в сила на настоящото решение, за да приложи неговите разпоредби. Необходимо е да се плати лихва за сумите, които ще бъдат възстановени, изчислена въз основа на Регламент (ЕО) No 794/2004 от 21 април 2004 година за изпълнение на Регламент (ЕО) No 659/1999 на Съвета установяване на подробни правила за прилагането на член 93 от Договора за ЕО (14).
(49)
Настоящото решение се прилага незабавно, по-специално що се отнася до възстановяването на несъвместимите с правилата отпуснати индивидуални помощи.
(50)
Като се има предвид прекалено тесния контекст, при който е била отпусната помощта (помощта е била добавена към програма, която е част от одобрен от Съвета пакет), и обстоятелствата около помощта (нарушаването на Решение 2003/530/ЕО за тези, които са се възползвали от отсрочването на плащането, докато помощта вече е била одобрена по изключение от Решението), следните суми следва да бъдат възстановени от онези страни, които са се възползвали от отсрочването на плащането:
a)
лихва, свързана с отсрочване на плащането на транш за налог, дължим към 31 декември 2010 г., плюс натрупаните лихви по просрочени задължения до датата на възстановяването;
б)
натрупаната лихва по годишните траншове, дължима към 31 декември на 2004 г., 2005 г., 2006 г., 2007 г., 2008 г., 2009 г. (главницата по тези годишни траншове е била платена преди отсрочването на плащането да наруши Решение 2003/530/ЕО) в допълнение към лихвите за просрочените плащания, натрупани до датата на възстановяването;
в)
натрупаните лихви по годишни траншове, дължими към 31 декември 2011 г. и 2012 г. (няма информация, че главницата не е била платена до изтичането на срока), в допълнение към закъснелите плащания, натрупани до датата на възстановяването;
г)
главницата и лихвата, свързани с годишните траншове, дължими към 31 декември на 2013 г., 2014 г., 2015 г., 2016 г. и 2017 г., последната дата от графика за възстановяването в съответствие с Решение 2003/530/ЕО.
(51)
Значението, което отдават италианските власти на ниската стойност на сумите, които следва да бъдат възстановени, и рискът от нови жалби на производителите пред националните съдилища не променят факта, че държавната помощ, която не отговаря на изискванията за прибягване към предвидените член 107 от Договора дерогации и която следователно е несъвместима с вътрешния пазар, следва да бъде върната от бенефициерите с цел възстановяване на условията на конкуренция отпреди отпускането на помощта. Съдебната практика на Съда на ЕС действително показва, че отпадането на неправомерната помощ, която е била обявена за несъвместима с вътрешния пазар, е логичният резултат от неправомерността, тъй като единствената причина за връщането е да се възстанови състоянието отпреди помощта (15). Целта за възстановяването на предишното състояние е постигната, когато неправомерната помощ, която е несъвместима с вътрешния пазар, е изплатена от бенефициера и когато вследствие на това последният е бил лишен от получените предимства спрямо пазарните конкуренти. В такива случаи ситуацията преди отпускането на помощта се смята за възстановена (16).
(52)
Освен това, що се отнася до ниската стойност на сумите за възстановяване, италианските власти изглежда ограничават обхвата на възстановяването само до лихвата, която трябва да бъде добавена към годишното плащане за годината, за която е отсрочването. Възстановяването обаче, което засяга само онези, които реално са се възползвали от отсрочването на плащането, трябва да включва цялата помощ, обявена за несъвместима с вътрешния пазар, в допълнение към дължимата лихва (вж. параграф 50 по-горе).
(53)
И накрая, аргументът, с който производителите биха могли да обжалват пред националните съдилища, не може да бъде счетен за уместен, тъй като съгласно практиката на Съда на ЕС, самата възможност за вътрешни затруднения, дори и непреодолимите, не може да оправдае неизпълнението от страна на държава членка на задължения, произтичащи от правото на Съюза (17).
(54)
Ето защо Италия може да приложи правилата de minimis, приложими към селскостопанския сектор за възстановяването на индивидуалната помощ от страна на бенефициерите, които изпълняват всички изисквания на приложимия регламент de minimis (Регламент (ЕО) № 1535/2007) по времето, когато е била отпусната неправомерната помощ, несъвместима с вътрешния пазар. Параграф 49 от Известие на Комисията „Към ефективно прилагане на решения на Комисията, разпореждащи на държавите членки да възстановят неправомерна и несъвместима държавна помощ“ (18) предвижда, че от държавата членка се изисква подробен анализ на всяка индивидуална помощ, отпусната въз основа на въпросната схема. За да бъде определена точната сума на помощта, която следва да бъде възстановена от всеки отделен бенефициер по схемата, Италия следователно трябва да установи степента, до която помощта е била отпусната за конкретен проект, който към момента на отпускането на помощта е удовлетворявал всички условия на регламента за групово освобождаване или на схема за помощи, одобрена от Комисията. В такива случаи държавите членки могат също да кандидатстват за прилагането по същество на критериите de minimis, приложими към момента на отпускането на неправомерната и несъвместима с вътрешния пазар помощ, която е предмет на решение за възстановяване по член 2 от Регламент (ЕО) № 994/98 от 7 май 1998 година относно о прилагането на членове 92 и 93 от Договора за създаване на Европейската общност към някои категории хоризонтална държавна помощ (19). Съгласно този критерий отпуснатата индивидуална помощ съгласно това решение не представлява помощ за бенефициерите, които към момента на отпускането са отговаряли на условията, посочени в действащия регламент за de minimis (Регламент (ЕО) № 1535/2007).
VI.4 Оценка на коментарите от заинтересованите страни относно други процедури
(55)
Що се отнася до коментарите, направени от първата заинтересована страна (параграф 22), Комисията подчертава, че отлагането на плащането по член 40а от Закон № 122/2010 за транш, платим по допълнителна програма за плащане на траншове, установена от Закон 33/2009, не е обхванато от процедурите по настоящото решение, тъй като той не засяга програмата за допълнителни траншове, установена с Решение 2003/530/ЕО.
(56)
Що се отнася до коментарите, направени от другите две заинтересовани страни относно Наредба-закон № 16/2012 (параграфи 24 и 26), Комисията понастоящем ги проверява. Тя обаче споделя становището, че те трябва да бъдат проверени отделно с оглед на административната ефективност, наред с другото, свързана с факта, че обединяването на двете процедури чрез тяхното разширяване и прилагането на всички съпътстващи административни формалности значително ще отложи закриването на процедурите по настоящото решение.
VII. ЗАКЛЮЧЕНИЕ
(57)
Комисията смята, че Италия е приложила неправомерно отсрочване на въпросното плащане, като е направила неправомерна и помощта, свързана с него (вж. по-горе параграф 13, трето тире), както и новата схема за помощи, определена в нарушение на Решение 2003/530/ЕО (вж. параграф 13, трето тире). Ето защо нито една помощите не може да бъде смятана за съвместима с единния пазар, тъй като италианските власти не са предоставили никаква информация, която да указва съвместимост съгласно правилата за конкуренция, приложими за селскостопанския отрасъл (вж. параграфи 43 до 45). (Те само твърдят, че отсрочването на плащането следва да бъде разглеждано самостоятелно, т.е. без да отчитат въздействието върху Решение 2003/530/ЕО и може да бъде счетено като схема de minimis). Комисията следователно не е в състояние да разсее съмненията, които е имала при откриването на предвидената в член 108, параграф 2 от Договора процедура.
(58)
Несъвместимата помощ следва да бъде възстановена от съответните бенефициери, с други думи - от онези, които вече са се възползвали от въпросното отсрочване,
ПРИЕ НАСТОЯЩОТО РЕШЕНИЕ:
Член 1
1. Отсрочването на плащането на налога за млякото и млечните продукти, дължим към 31 декември 2010 г., въведено с член 1, параграф 12 duodecies от Наредба-закон № 225 от 29 декември 2010 г., със Закон № 10/2011, и неправомерно приложено от Италия в нарушение на член 108, параграф 3 от Договора за функционирането на Европейския съюз, представлява държавна помощ, която е несъвместима с вътрешния пазар.
2. Помощта, произтичаща от неспазването на условията, изложени в Решение 2003/530/ЕО, определена с отсрочването на плащането по член 1 и неправомерно приложена от Италия в нарушение на член 108, параграф 3 от Договора за функционирането на Европейския съюз, е несъвместима с вътрешния пазар.
Член 2
1. От Италия се изисква възстановяване на несъвместимата с вътрешния пазар помощ, посочена в член 1, параграф 1 и параграф 2 по-горе, от страна на бенефициерите, посочени в член 1, параграф 1.
2. Сумите, които следва да бъдат възстановени, се облагат с лихва от датата, на която са били предоставени на разположение на бенефициерите, до датата на тяхното възстановяване.
3. Лихвата се изчислява с натрупване в съответствие с глава V от Регламент (ЕО) № 794/2004.
4. Възстановяването, което засяга само онези страни, които реално са се възползвали от отсрочването на плащането, посочено в член 1, и които следователно са се възползвали от помощта по член 2, се отнася до следното:
a)
лихва, свързана с отсрочване на плащането на транш за налог, дължим към 31 декември 2010 г., плюс натрупаните просрочени задължения до датата на възстановяването;
б)
натрупаната лихва по годишните траншове, дължима към 31 декември на 2004 г., 2005 г., 2006 г., 2007 г., 2008 г., 2009 г. (главницата за тези годишни траншове бе платена преди отсрочването на плащането в нарушение на решението на Съвета) в допълнение към лихвите за просрочените плащания, натрупани до датата на възстановяването;
в)
натрупаните лихви по годишни траншове, дължими към 31 декември 2011 г. и 2012 г. (няма информация, че главницата не е бил платен до изтичането на срока), в допълнение към просрочените плащания, натрупани до датата на възстановяването;
г)
главницата и лихвата, свързана с годишните траншове, дължими към 31 декември на 2013, 2014, 2015, 2016 и 2017 г., последната дата от графика за възстановяването в съответствие с решението на Съвета.
5. Индивидуалната помощ по схемата, посочена в член 1, не представлява помощ, ако към момента на нейното предоставяне, тя е удовлетворявала условията, посочени в разпоредбите, приети във връзка с член 2 от Регламент (ЕО) № 994/98, приложим към момента на отпускането на помощта.
Член 3
1. Възстановяването на помощта, посочено в член 1, е незабавно и ефективно.
2. Италия гарантира прилагането на настоящото решение в рамките на четири месеца след датата на неговото нотифициране.
Член 4
1. В срок от два месеца от нотифицирането на настоящото решение Италия предоставя следната информация:
а)
списък на бенефициерите, които са получили помощ по схемите по член 1, и сумите получени от всеки от тях по съответната схема;
б)
обща сума (главница и лихва), подлежаща на възстановяване от всеки бенефициер, който е получил помощ, която не може да бъде обхваната от правилото de minimis.
в)
подоробно описание на вече предприетите и предвидени мерки за съобразяване с настоящото решение;
г)
документи, удостоверяващи, че бенефициерите са получили иск за връщане на помощта.
2. Италия информира Комисията относно напредъка по предприетите национални мерки в изпълнението на настоящото решение, докато отпуснатата помощ по посочените в член 1 схеми, бъде възстановена напълно. При искане от страна на Комисията тя предоставя незабавно информация относно мерките, които вече са взети и планирани с оглед изпълнението на настоящото решение. Тя също така предоставя подробна информация относно сумите на помощта и лихвата, която вече е възстановена от бенефициерите.
Член 5
Адресат на настоящото решение е Италианската република.
Съставено в Брюксел на 17 юли 2013 година.
SKLEP KOMISIJE
z dne 17. julija 2013
o državni pomoči SA.33726 (11/C) [ex SA.33726 (11/NN)], ki jo je odobrila Italija (odlog plačila dajatev na mleko v Italiji)
(notificirano pod dokumentarno številko C(2013) 4046)
(Besedilo v italijanskem jeziku je edino verodostojno)
(2013/665/EU)
EVROPSKA KOMISIJA JE -
ob upoštevanju Pogodbe o delovanju Evropske unije, zlasti prvega pododstavka člena 108(2) Pogodbe,
po pozivu zainteresiranim stranem, naj predložijo svoje pripombe v skladu z navedenim členom, in ob upoštevanju teh pripomb,
ob upoštevanju naslednjega:
I. POSTOPEK
(1)
Ko je bila Komisija seznanjena, da bo 27. februarja 2011 začel veljati zakon, ki bo zakonski odlok št. 225 z dne 29. decembra 2010 preoblikoval v zakon, s katerim bo odobren odlog plačila obroka dajatev na mleko, ki ga morajo plačati italijanski proizvajalci mleka v okviru sheme obročnega plačevanja, odobrene v skladu z Odločbo Sveta št. 2003/530/ES z dne 16. julija 2003 o združljivosti pomoči, ki jo namerava Republika Italija dodeliti svojim proizvajalcem mleka, s skupnim trgom (1), (2), je z dopisom z dne 17. marca 2011 zaprosila italijanske organe za dodatne informacije v zvezi s tem.
(2)
Italijanski organi so Komisiji te dodatne informacije poslali z dopisom z dne 24. junija 2011, evidentiranim 29. junija 2011.
(3)
Po proučitvi informacij, ki so jih predložili italijanski organi, in ob upoštevanju dejstva, da je bil zadevni odlog plačila sprejet, ne da bi bila Komisija o tem vnaprej obveščena in ne da bi to odobrila, je Komisija s telefaksom z dne 14. oktobra 2011 italijanske organe obvestila, da je bil pod referenčno številko SA.33726 (2011/NN) odprt primer nepriglašene pomoči.
(4)
Z dopisom z dne 11. januarja 2012 je Komisija Italijo obvestila o svojem sklepu o začetku postopka iz člena 108(2) Pogodbe v zvezi z navedenim odlogom in programom obročnega plačevanja, odobrenim z Odločbo Sveta št. 2003/530/ES, kot je bila spremenjena z uvedbo odloga, ki pomeni novo pomoč (SA.33726 (11/C)]), pri čemer je italijanske organe pozvala, da v enem mesecu predložijo pripombe o začetku postopka.
(5)
Sklep Komisije o začetku postopka je bil objavljen v Uradnem listu Evropske unije (3). Komisija je pozvala zainteresirane strani, da predložijo svoje pripombe o zadevni pomoči.
(6)
Komisija je pripombe, ki so ji jih poslale zainteresirane strani, posredovala Italiji in ji omogočila, da se nanje odzove.
(7)
Z elektronskim sporočilom z dne 13. februarja 2012 je Stalno predstavništvo Italije pri Evropski uniji poslalo Komisiji dopis italijanskih organov, v katerem prosijo za dvomesečno podaljšanje roka za predložitev pripomb o začetku postopka. To podaljšanje roka je bilo odobreno s sporočilom, poslanim po telefaksu, z dne 21. februarja 2012.
(8)
Z elektronskima sporočiloma z dne 26. aprila 2012 in z dne 27. aprila 2012 je stalno predstavništvo Italije pri Evropski uniji poslalo Komisiji odgovor italijanskih organov v zvezi z začetkom postopka v skladu s členom 108(2) Pogodbe.
(9)
Italijanski organi niso predložili pripomb na pripombe zainteresiranih strani.
II. OPIS
(10)
V členu 1 Odločbe 2003/530/ES je navedeno:
„Pomoč, ki jo namerava Republika Italija dodeliti proizvajalcem mleka in v okviru katere Skupnost sama izplača njihov dolgovani znesek dodatne dajatve na mleko in mlečne proizvode za obdobje od 1995/1996 do 2001/2002, tem proizvajalcem pa omogoči, da dolg v obliki odloženega plačila odplačajo v več letih brez obresti, izjemoma velja za združljivo s skupnim trgom pod pogojem, da:
-
je znesek povrnjen v celoti z enako velikimi letnimi obroki,
-
obdobje odplačevanja, ki se začne 1. januarja 2004, ni daljše od 14 let.“
(11)
Zakon št. 10/2011 v člen 1 zakonskega odloka št. 225 z dne 29. decembra 2010 uvaja odstavek 12 duodecies, ki določa odlog plačila obroka dajatev na mleko z zapadlostjo 31. decembra 2010 na 30. junij 2011. Stroški tega odloga so se krili s skupnimi proračunskimi sredstvi v znesku 5 milijonov EUR, ki zajemajo več namenov.
(12)
V dopisu z dne 24. junija 2011 so italijanski organi pojasnili, da se bo ekvivalent subvencije za ta ukrep prištel k pomoči de minimis za Italijo v skladu z Uredba Komisije (ES) št. 1535/2007 z dne 20. decembra 2007 o uporabi členov 87 in 88 Pogodbe ES (4) pri pomočeh de minimis v sektorju kmetijske proizvodnje (5).
III. RAZLOGI ZA ZAČETEK FORMALNEGA POSTOPKA
(13)
Komisija se je odločila za začetek postopkov iz člena 108(2) Pogodbe iz naslednjih razlogov:
-
italijanski organi so izrazili namero, da bodo ekvivalent subvencije za zadevni odlog plačila razvrstili v sistem de minimis iz Uredbe (ES) št. 1535/2007; vendar ne le, da je bila uporaba te uredbe vprašljiva s pravnega vidika, saj italijanski organi niso predložili nobenih informacij v zvezi s tem, ali se bodo spoštovale zgornje meje individualne in državne pomoči, določene v Uredbi, ampak Uredba tudi prepoveduje odobritev pomoči de minimis, s katero državna pomoč preseže največji dovoljeni znesek. Ker je bil znesek pomoči, ki jo je odobril Svet, največji dovoljeni znesek pomoči, ki jo je Italija lahko dodelila svojim proizvajalcem mleka, se je z vključitvijo ekvivalenta subvencije za odlog plačila v okviru sheme de minimis presegla največja dovoljena pomoč, ki jo je odobril Svet;
-
na podlagi tega Komisija torej ne more izključiti možnosti, da zadevni odlog vključuje komponento pomoči (saj je ustrezala ekvivalentu brezobrestnega posojila, v nadaljnjem besedilu: povezana pomoč), pri čemer nobene od informacij, ki so jih predložili italijanski organi, tega ne morejo utemeljiti ob upoštevanju pravil, ki se uporabljajo za državno pomoč v kmetijskem sektorju (Smernice Skupnosti o državni pomoči v kmetijskem in gozdarskem sektorju 2007-2013) (6);
-
odlog pomeni kršitev Odločbe 2003/530/ES (na podlagi tega, da eden od pogojev iz Odločbe - tj. enako veliki obroki - ni več izpolnjen). To pomeni, da se celoten sistem obročnega plačevanja spremeni v novo shemo pomoči za tiste, ki so jo prejeli (pod pogojem, da ni bila vključena v Odločbi 2003/530/ES), pri čemer se zdi, da tega ne dovoljuje nobena od določb iz zgornjih smernic.
IV. PRIPOMBE ITALIJANSKIH ORGANOV O ZAČETKU FORMALNIH POSTOPKOV
(14)
Italijanski organi so v dopisu, poslanem po elektronski pošti dne 26. aprila 2012, prvič poročali o uporabi sistema obročnega plačevanja dajatev na mleko, odobrenega v skladu z Odločbo 2003/530/ES, pri čemer so pojasnili, da je v okviru sheme 11 271 upravičencev. Od teh jih je 9 965 (tj. 88,41 % vseh) pravočasno plačalo obroke dajatev na mleko z zapadlostjo 31. decembra 2010. 1 291 jih je plačilo izvedlo do odloženega roka, medtem ko jih je bilo 15 izključenih iz programa, ker niso izvedli nobenih plačil.
(15)
Italijanski organi so nadalje pojasnili, da so se pri izračunu ekvivalenta subvencije za pomoč, ki so jo prejeli upravičenci do odloga, upoštevale obresti za obdobje med 1. januarjem 2011 in datumom dejanskega plačila obrokov, ki so bili predmet odloga, na podlagi trimesečne obrestne mere Euribor od 1. oktobra 2010, povečane za 100 baznih točk (1,942 %). Na podlagi rezultatov tega izračuna se je ekvivalent subvencije gibal med 0,08 EUR in 694,19 EUR, 1 187 od 1 291 upravičencev do odloga pa je prejelo pomoč, manjšo od 100,00 EUR. Po navedbah organov ti podatki kažejo, da odlog plačila v skladu z zakonom št. 10/2011 ni ogrozil nemotenega delovanja programa obročnega plačevanja, ki je še vedno v skladu z določbami Odločbe 2003/530/ES, kar dokazuje dejstvo, da je odlog izkoristilo le 11,45 % proizvajalcev, vključenih v zadevni program.
(16)
Na podlagi navedenega italijanski organi potrjujejo, kot je navedeno v dopisu z dne 24. junija 2011 (glej odstavek 13 zgoraj), da odlog, odobren za plačilo dajatev, pomeni pomoč de minimis. Opozarjajo tudi na ugotovitev, da je bila individualna zgornja meja iz člena 3(2) Uredbe (ES) št. 1535/2007 v celoti upoštevana, kot tudi zgornja meja 320 505 000 EUR v obdobju treh proračunskih let, določena za Italijo v okviru iste Uredbe, in da je ekvivalent subvencije za odlog plačila skupaj znašal 50 877,41 EUR. Nazadnje so sporočili, da preverjajo, ali se zadevne zgornje meje spoštujejo, ob upoštevanju drugih shem pomoči de minimis, odobrenih v letih 2009, 2010 in 2011.
(17)
V zvezi s stališčem Komisije, da je treba pomoč, ki je bila odobrena v skladu z Odločbo 2003/530/ES, glede na njeno naravo in izjemen značaj šteti za eno največjo dovoljeno pomoč, ki je ni mogoče kumulirati z nobeno drugo obliko ukrepa, so italijanski organi kot prvo poudarili, da so bile v okviru zadevne odločbe priznane izjemne okoliščine, na podlagi katerih je Svet obravnaval pomoč kot združljivo s členom 107 Pogodbe, če so izpolnjeni nekateri pogoji. Poudarili so tudi dejstvo, da so opravljena preverjanja pokazala, da je program obročnega plačevanja v skladu z določbami Odločbe 2003/530/ES, saj so vsi proizvajalci plačali sedmi obrok, razen 15 proizvajalcev, ki so že bili izključeni iz sheme. Po njihovem mnenju izjemne okoliščine, na podlagi katerih je bila sprejeta Odločba 2003/530/ES, prejemnikom pomoči, ki jo je odobril Svet, same po sebi ne preprečujejo dostopa do drugih ugodnosti. Pogodba se nanaša le na zgoraj navedene izjemne okoliščine, pri čemer na noben način ne omejuje narave odobrene pomoči ali podrobnih pravil za izvajanje pomoči; odstopanje od člena 107 in uredb iz člena 109 Pogodbe je bilo preprosto uvedeno s soglasnim sprejetjem odločbe Sveta. V tem specifičnem primeru je izjemen značaj, na podlagi katerega je bila sprejeta Odločba 2003/530/ES, v celoti izražen v načinu, na katerega je bila zadevna odločba sprejeta, tj. soglasno, in zadeva okoliščine, v katerih je bolj kot sama pomoč potrebno sprejetje pomoči.
(18)
Italijanski organi so tudi navedli, da odlog plačila pomeni pomoč de minimis in ga je zato treba glede na nizko stopnjo uporabe odloga s strani proizvajalcev, majhno vrednost zadevnih zneskov in nespreminjanje programa obročnega plačevanja, katerega struktura je tako v zvezi s skupnim številom obrokov kot tudi datumom izteka veljavnosti ostala enaka, obravnavati kot ločen ukrep.
(19)
Nazadnje so italijanski organi ponovno navedli, da morajo v skladu z italijansko ministrsko odredbo z dne 30. julija 2003 o izvajanju Odločbe Sveta udeleženci v programu obročnega plačevanja opustiti kakršen koli pravni ukrep v zvezi s plačilom zapadlih dajatev in da je treba dolžnike, ki ne izvedejo plačil, izključiti iz programa. Italijanski organi trdijo, da bo ta pogoj vključeval začetek postopkov za prisilno izterjavo, zaradi česar bodo proizvajalci vložili nove pritožbe. Zato bi bilo smiselno preprečiti pravne spore za izterjavo zelo majhnih zneskov na podlagi postopkov, katerih stroški so višji od zneskov, ki jih je treba izterjati. V zvezi s tem se italijanski organi sklicujejo na člen 32(6) Uredba Sveta (ES) št. 1290/2005 z dne 21. junija 2005 o financiranju skupne kmetijske politike (7), ki navaja, da se države članice v utemeljenih primerih lahko odločijo, da ne bodo izvajale postopkov izterjave, če so že obstoječi stroški in stroški, ki bodo verjetno nastali pri izterjavi, višji od zneska, ki ga je treba izterjati. Po njihovem mnenju je treba to določbo na podoben način uporabiti v tem primeru. Podobne določbe vsebuje tudi člen 25(4) zakona št. 289/2002 (finančni zakon iz leta 2003), v skladu s katerim se znesek 12 EUR šteje za majhen znesek in ga ni treba izterjati. Med upravičenci do odloga jih je 559 prejelo pomoč, manjšo od 12 EUR.
(20)
V dopisu, poslanem po elektronski pošti dne 26. aprila 2012, so italijanski organi predložili seznam upravičencev do odloga in znesek pomoči, ki ga je vsak od njih prejel.
V. PRIPOMBE ZAINTERESIRANIH STRANI O ZAČETKU POSTOPKA
(21)
Komisija je 7. marca 2012 prejela pripombe tretje strani o začetku postopka.
(22)
Zainteresirana stran je želela predvsem izvedeti, zakaj je Komisija začetek postopka omejila na odlog plačila iz zakona št. 10/2011 in ga ni razširila na določbe člena 40 bis zakona št. 122/2010, ki predvideva odlog plačila obrokov v okviru dodatnega programa obročnega plačevanja, ki je bil uveden z zakonom št. 33/2009, pri čemer je Komisijo pozvala, naj v skladu s tem razširi področje uporabe postopka. V zvezi s tem je zainteresirana stran navedla, da je bila pritožba glede določb iz člena 40 bis zakona št. 122/2010 Komisiji že predložena in da je Komisija primer zaključila.
(23)
Komisija je 10. marca 2012 prejela pripombe druge zainteresirane strani o začetku postopka.
(24)
Zadevna zainteresirana stran je Komisijo opozorila na določbe člena 1(4) zakonskega odloka št. 16/2012, ki podjetjem v finančnih težavah omogoča plačevanje dolgovanih zneskov v rednih obrokih. Komisijo je pozvala k posredovanju, pri čemer je poudarila, da ti ukrepi niso združljivi z enotnim trgom.
(25)
Komisija je 14. marca 2012 prejela pripombe še ene zainteresirane strani o začetku postopka.
(26)
V teh pripombah se je zainteresirana stran sklicevala tudi na zakonski odlok št. 16/2012, pri čemer je poudarila različno obravnavanje kmetov in tudi točnost podatkov, ki jih agencija AGEA (Agenzia per le Erogazioni in Agricoltura - italijanska plačilna agencija) uporablja za izračun dodatnih dajatev.
VI. OCENA
VI.1. Obstoj pomoči
(27)
V skladu s členom 107(1) Pogodbe „je vsaka pomoč, ki jo dodeli država članica, ali kakršna koli vrsta pomoči iz državnih sredstev, ki izkrivlja ali bi lahko izkrivljala konkurenco z dajanjem prednosti posameznim podjetjem ali proizvodnji posameznega blaga, nezdružljiva z notranjim trgom, kolikor prizadene trgovino med državami članicami.“
(28)
Za zadevni ukrep, tj. pomoč, povezana z odlogom plačila (odobritev ekvivalenta brezobrestnega posojila, glej drugo alineo odstavka 13 zgoraj), pa tudi nova pomoč, ki izhaja iz kršenja Odločbe 2003/530/ES (neplačane obresti za letne obroke, ki so že poravnani, ter neplačana glavnica in obresti za preostala leta do izteka obročnega plačevanja, tj. do 31. decembra 2017) (nova pomoč, glej tretjo alineo odstavka 13), se uporablja naslednja opredelitev:
(29)
Ukrep gre v breme državi, saj izhaja iz nacionalne zakonodaje; financira se iz javnih sredstev, pri čemer se je italijanska država z odobritvijo odloga plačila letnega obroka v skladu z Odločbo 2003/530/ES in z uvedbo nove pomoči na podlagi odloga za določeno obdobje odrekla znesku, ki bi ga lahko uporabila za druge namene.
(30)
V teh razmerah imajo prednost določena podjetja, zlasti kmetijska gospodarstva, ki se ukvarjajo s proizvodnjo mleka.
(31)
Glede na položaj Italije na trgu (8) lahko te razmere vplivajo tudi na trgovino.
(32)
Prav tako lahko izkrivlja konkurenco, saj so si podjetja, ki so prejela pomoč, zagotovila prednost (odlog ne ustvarja obresti in je zato enakovreden brezobrestnemu posojilu), ki je ne bi mogla pridobiti pod običajnimi tržnimi pogoji in zaradi katere so zadevna podjetja v bolj ugodnem konkurenčnem položaju kot podjetja, ki te pomoči niso prejela (9).
(33)
Vendar je treba ob upoštevanju dodatnih informacij, ki so jih italijanski organi predložili kot odgovor na začetek postopka v skladu s členom 108(2) Pogodbe, ugotoviti, ali je mogoče zadevni ukrep šteti za pomoč de minimis v skladu z Uredbo (ES) št. 1535/2007 in ga tako izključiti iz opredelitve državne pomoči v smislu člena 107(1) Pogodbe.
(34)
V dopisu, poslanem z elektronsko pošto dne 26. aprila 2012, so italijanski organi pojasnili, da so obresti, povezane z odlogom plačil, znašale med 0,08 EUR in 694,19 EUR. Navedli so tudi, da so preverjanja pokazala, da zgornja meja, določena za Italijo v obdobju treh proračunskih let, ni bila presežena, vendar da morajo kljub temu preveriti, ali je še prisotno tveganje, da se v primeru kumulirane pomoči de minimis za proračunska leta 2009, 2010 in 2011 preseže individualna zgornja meja.
(35)
Komisija lahko zagotovo potrdi, da znesek obresti, povezanih z odlogom, sam po sebi ne presega 7 500 EUR iz člena 3(2) Uredbe (ES) št. 1535/2007. Prav tako ugotavlja, da skupni znesek pomoči, zagotovljen z odlogom, tj.50 877,41 EUR, ni presegel zgornje meje 320 505 000 EUR, ki je v skladu s prilogo k Uredbi dovoljena za Italijo. Kljub temu Komisija nima nobenih novih informacij, ki bi dokazovale, da individualna zgornja meja v znesku 7 500 EUR ni bila presežena v nobenem primeru, tudi ob upoštevanju vse pomoči de minimis, ki jo je v obdobju treh proračunskih let prejel isti upravičenec, ker od 26. aprila 2012 od italijanskih organov, ki sodelujejo pri izvajanju teh preverjanj, ni prejela nobenih informacij. Zato Komisija ne more sprejeti sklepa, da se je navedena individualna zgornja meja pomoči spoštovala v vseh primerih, zlasti ker mora upoštevati tudi novo pomoč, ki izhaja iz kršenja Odločbe 2003/530/ES. Dejansko mora v celoti proučiti zadevni ukrep (tj. pomoč, povezano z odobritvijo odloga, odobritev ekvivalenta brezobrestnega posojila in novo pomoč, ki izhaja iz kršenja Odločbe 2003/530/ES): ta odlog je koristilo precejšnje število upravičencev (več kot 1 250), znesek pomoči pa vključuje tudi del zneska glavnice (tj. del, ki je enak letnim obrokom z zapadlostjo 31. decembra 2013, 2014, 2015, 2016 in 2017), povečan za obresti, ki daleč presegajo obresti, povezane z odlogom plačila, na katere se italijanski organi sklicujejo v svojih trditvah.
(36)
Člen 3(7) Uredbe (ES) št. 1535/2007 določa, da se „[p]oleg pomoči de minimis […] v zvezi z istimi upravičenimi stroški ne sme dodeliti še državna pomoč, če bi takšno seštevanje povzročilo intenzivnost pomoči, ki bi presegala intenzivnost, določeno za posebne okoliščine vsakega primera v predpisih Skupnosti“.
(37)
V zvezi s tem je Komisija z začetkom postopka iz člena 108(2) Pogodbe že nakazala, da je bil ta odlog odobren poleg pomoči, ki jo je odobril Svet in ki bi se morala šteti za največjo dovoljeno pomoč, ki se lahko odobri v tem kontekstu.
(38)
Italijanski organi tudi menijo, da je treba odlog plačila glede na nizko stopnjo uporabe odloga s strani proizvajalcev, majhno vrednost zadevnih zneskov in nespreminjanje programa obročnega plačevanja, katerega struktura je tako v zvezi s skupnim številom obrokov kot tudi datumom izteka veljavnosti ostala enaka, obravnavati kot samostojen ukrep.
(39)
Komisija se s tem ne strinja. Dejansko je jasno, da je odlog plačila neposredno povezan s povračilom, plačilom v obrokih, ki je podrobno določeno v Odločbi 2003/530/ES. V prvi alinei člena 1(1) navedene odločbe je jasno določeno, da se povračilo izvede v „letnih enako velikih obrokih“. Zato odloga ni mogoče obravnavati kot popolnoma nepovezanega s sistemom obročnega plačevanja iz Odločbe 2003/530/ES.
(40)
Italijanski organi tudi izpodbijajo trditev, da je pomoč, ki jo je odobril Svet, največji dovoljeni znesek, ki se lahko dodeli proizvajalcem mleka. Menijo, da so bile v okviru zadevne odločbe priznane izjemne okoliščine, na podlagi tega pa je bil odobren program obročnega odplačevanja, vendar ta izjemen značaj sam po sebi ne utemeljuje, da upravičenci ne morejo prejeti nobene druge pomoči, ker se Pogodba nanaša le na izjemne okoliščine, ne da bi omejevala naravo odobrene pomoči ali podrobnih pravil za izvajanje pomoči. V tem specifičnem primeru je izreden značaj, na podlagi katerega je bila sprejeta Odločba Sveta 2003/530/ES, v celoti izražen v načinu, na katerega je bila zadevna odločba sprejeta, tj. soglasno, in zadeva okoliščine, v katerih je bolj kot sama pomoč potrebno sprejetje pomoči.
(41)
Komisija se z italijanskimi organi ne strinja. Čeprav je v tretjem odstavku člena 108(2) Pogodbe navedeno, da „[…] lahko Svet soglasno sklene, da se državna pomoč […] šteje kot združljiva z notranjim trgom […] če takšen sklep upravičujejo izjemne okoliščine“, v uvodni izjavi 8 Odločbe 2003/530/ES pa je navedeno, da „obstajajo izjemne okoliščine, ki upravičujejo, da se pomoč šteje za združljivo s skupnim trgom“, je dejstvo to, da je v izvedbenem delu Odločbe Svet sam določil, da se pomoč „izjemoma“ šteje za združljivo z notranjim trgom in ne „ob upoštevanju izjemnih okoliščin“. Izraz „izjemoma“ jasno izraža namero Sveta, da poudari odobritev pomoči, ki ji pripisuje edinstveno naravo, ne glede na obstoj izjemnih okoliščin iz uvodne izjave 8. Čeprav lahko sklicevanje italijanskih organov na soglasnost dejansko dokazuje, da je bil postopek izjemen, to ne izpodbija edinstvene narave pomoči iz Odločbe.
(42)
Ob upoštevanju dejstva, da je bila pomoč, ki jo je odobril Svet, glede na svojo edinstveno naravo največji dovoljeni znesek v zadevnem kontekstu, tj. 100-odstotni ekvivalent pomoči, bi odlog plačila poleg odobrene pomoči pomenil samodejno uporabo določb člena 3(7) Uredbe (ES) št. 1535/2007, zaradi česar se ekvivalent subvencije odloga ne more šteti kot del področja uporabe navedene uredbe in zato pomeni državno pomoč. Njegovo združljivost z notranjim trgom je treba oceniti na podlagi pravil o konkurenci, ki so se uporabljala, ko je bil odlog odobren, enako pa velja tudi za novo pomoč, ki izhaja iz kršenja Odločbe 2003/530/ES.
VI.2 Združljivost pomoči z notranjim trgom
(43)
Pravila o konkurenci, ki so se uporabljala, ko je bil odlog odobren, so navedena v Smernicah Skupnosti o državni pomoči v kmetijskem in gozdarskem sektorju 2007-2013.
(44)
Stališče italijanskih organov, ki so ga izrazili v dopisu, poslanem po elektronski pošti dne 26. aprila 2012, je temeljilo na trditvi, da je treba odlog plačila obravnavati kot del sheme de minimis. Zato organi niso predložili nobene razlage o združljivosti odloga plačila z notranjim trgom ali združljivosti nove pomoči, ki ni zajeta v okvir Odločbe 2003/530/ES, ob upoštevanju pravil iz zgoraj navedenih smernic.
(45)
Tako Komisija nima nobenih novih informacij, ki bi odpravile dvome, ki jih je imela ob uvedbi postopka iz člena 108(2) Pogodbe. Pomoč, povezana z odlogom plačil, in s tem nova pomoč, ki izhaja iz kršenja Odločbe 2003/530/ES, torej pomenita enostransko pomoč, katere edini namen je izboljšati finančni položaj proizvajalcev, ne da bi prispevala k razvoju sektorja. Pomeni torej operativno pomoč, ki ni združljiva z notranjim trgom v smislu točke 15 zgoraj navedenih smernic.
VI.3 Izterjava
(46)
V skladu s Pogodbo in sodno prakso Sodišča je Komisija v primeru ugotovitve, da pomoč ni združljiva z notranjim trgom, pooblaščena za odločitev, ali mora zadevna država odpraviti ali spremeniti pomoč (10). Prav tako je glede na sodno prakso Sodišča namen obveznosti države, v skladu s katero mora odpraviti pomoč, ki je po mnenju Komisije nezdružljiva z notranjim trgom, ponovno vzpostaviti predhodne razmere. V zvezi s tem je Sodišče razglasilo, da je bil ta cilj dosežen, ko je prejemnik pomoči povrnil zneske, ki so mu bili dodeljeni, ter s tem izgubil pridobljeno prednost pred konkurenti na trgu in ponovno vzpostavil razmere, kakršne so bile pred plačilom pomoči (11).
(47)
V skladu s to sodno prakso je v členu 14 Uredbe Sveta (ES) št. 659/1999 z dne 22. marca 1999 o določitvi podrobnih pravil za uporabo člena 93 Pogodbe ES (12) navedeno, da „[č]e se v primerih nezakonite pomoči sprejmejo negativne odločbe, Komisija odloči, da mora zadevna država članica sprejeti vse potrebne ukrepe, da upravičenec vrne pomoč“ (v obravnavanem primeru so to vsi upravičenci, ki so izkoristili odlog plačila).
(48)
Zato se od Italije zahteva, da sprejme vse potrebne ukrepe za izterjavo nezdružljive pomoči od upravičencev. V skladu z odstavkom 42 Obvestila Komisije „Za učinkovito izvajanje odločb Komisije, ki od držav članic zahtevajo dosego vračila nezakonite in nezdružljive državne pomoči“ (13), ima Italija od začetka veljavnosti te odločbe štiri mesece časa, da izvede navedene določbe. Plačajo se tudi obresti za izterjane zneske, ki se izračunajo na podlagi Uredbe Komisije (ES) št. 794/2004 z dne 21. aprila 2004 o izvajanju Uredbe Sveta (ES) št. 659/1999 o določitvi podrobnih pravil za uporabo člena 93 Pogodbe ES (14).
(49)
Odločbo je treba nemudoma izvesti, zlasti izterjavo vse odobrene nezdružljive individualne pomoči.
(50)
Glede na zelo specifičen kontekst, v katerem je bila pomoč odobrena (pomoč je bila dodana programu, ki tvori paket, ki ga je odobril Svet), in posledice pomoči (kršenje Odločbe 2003/530/ES s strani tistih, ki so izkoristili odlog plačila, medtem ko je bila pomoč v okviru Odločbe že izjemoma odobrena) je treba od tistih, ki so izkoristili odlog plačila, izterjati:
a)
obresti, povezane z odlogom plačila obroka dajatev z zapadlostjo 31. decembra 2010, in vse obresti za zaostala plačila, obračunane do datuma izterjave;
b)
obresti, obračunane za letne obroke z zapadlostjo 31. decembra 2004, 2005, 2006, 2007, 2008 in 2009 (glavnica za te letne obroke je bila plačana, preden se je na podlagi odloga plačila kršila Odločba 2003/530/ES), in obresti za zaostala plačila, obračunane do datuma izterjave;
c)
obresti, obračunane za letne obroke z zapadlostjo 31. decembra 2011 in 2012 (ne obstajajo informacije, da glavnica ni bila plačana v roku), in obresti za zamude pri plačilih, obračunane do datuma izterjave;
d)
glavnica in obresti, povezane z letnimi obroki z zapadlostjo 31. decembra 2013, 2014, 2015, 2016 in 2017, pri čemer je končni datum načrta odplačevanja določen v skladu z Odločbo 2003/530/ES.
(51)
Pomembnost, ki jo italijanski organi pripisujejo majhni vrednosti zneskov, ki jih je treba izterjati, in tveganju, da bodo proizvajalci pri nacionalnih sodiščih vložili nove pritožbe, ne spremeni dejstva, da je treba državno pomoč, ki ne izpolnjuje potrebnih pogojev za uporabo odstopanj iz člena 107 Pogodbe in je zato nezdružljiva z notranjim trgom, izterjati od upravičencev, da bi se ponovno vzpostavil konkurenčni položaj, kakršen je bil pred odobritvijo pomoči. Sodna praksa Sodišča dejansko kaže, da je odstranitev nezakonite pomoči, ki je bila razglašena za nezdružljivo z enotnim trgom, logičen rezultat takšne nezakonitosti, saj je edini namen izterjave ponovna vzpostavitev predhodnega položaja (15). Cilj ponovne vzpostavitve predhodnega položaja je dosežen, ko upravičenec vrne nezakonito pomoč, nezdružljivo z notranjim trgom, in ko upravičenec s tem izgubi pridobljeno prednost pred konkurenti na trgu. V takšnih primerih je tako ponovno vzpostavljen položaj, kakršen je bil pred odobritvijo pomoči (16).
(52)
V zvezi z majhno vrednostjo zneskov, ki jih je treba izterjati, se zdi, da italijanski organi omejujejo obseg izterjave le na obresti, ki jih je treba dodati letnemu plačilu za leto, ki je predmet odloga. Vendar mora izterjava, ki zadeva le tiste, ki so dejansko izkoristili odlog plačila, poleg vseh zapadlih obresti vključevati vso pomoč, ki je bila razglašena za nezdružljivo (glej odstavek 50 zgoraj).
(53)
Trditve, da se bodo proizvajalci morda pritožili pri nacionalnih sodiščih, ni mogoče obravnavati za pomembno, ker v skladu s sodno prakso Sodišča zgolj možnost notranjih težav, tudi če so te nepremagljive, ne upravičuje neizpolnjevanja obveznosti v skladu s pravom Unije s strani države članice (17).
(54)
Italija bi torej lahko za izterjavo individualne pomoči od upravičencev, ki so ob dodelitvi nezakonite pomoči, nezdružljive z notranjim trgom, izpolnjevali vse zahteve veljavne uredbe de minimis (Uredba (ES) št. 1535/2007), uporabila pravila de minimis, ki se uporabljajo za kmetijski sektor. V odstavku 49 Obvestila Komisije „Za učinkovito izvajanje odločb Komisije, ki od držav članic zahtevajo dosego vračila nezakonite in nezdružljive državne pomoči“ (18) je navedeno, da bo morala država članica opraviti podrobno analizo za vsako individualno pomoč, odobreno na podlagi zadevne sheme. Za določitev točnega zneska pomoči, ki ga je treba izterjati od posameznega upravičenca v okviru sheme, bo morala Italija določiti obseg pomoči, dodeljene za določen projekt, ki je ob dodelitvi izpolnjeval vse pogoje iz uredbe o skupinskih izjemah ali iz sheme pomoči, ki jo je odobrila Komisija. V takšnih primerih lahko država članica uporabi tudi vsebinska merila de minimis, ki so se uporabljala ob odobritvi nezakonite in nezdružljive pomoči, ki je predmet odločbe o vračilu v skladu s členom 2 Uredbe (ES) št. 994/98 z dne 7. maja 1998 o uporabi členov 92 in 93 Pogodbe o ustanovitvi Evropske skupnosti za določene vrste horizontalne državne pomoči (19). Na podlagi tega merila individualna pomoč, odobrena v okviru tega ukrepa, ne pomeni pomoči za upravičence, ki so ob odobritvi pomoči izpolnjevali pogoje iz veljavne uredbe de minimis (Uredba (ES) št. 1535/2007).
VI.4 Ocena pripomb zainteresiranih strani v zvezi z drugimi postopki
(55)
V zvezi s pripombami prve zainteresirane strani (odstavek 22) želi Komisija poudariti, da odlog plačila v skladu s členom 40 bis zakona št. 122/2010 za en obrok, plačljiv v okviru dodatnega programa obročnega plačevanja, vzpostavljenega z zakonom št. 33/2009, ni zajet v postopkih iz tega sklepa, saj ne zadeva dodatnega programa obročnega plačevanja, vzpostavljenega z Odločbo 2003/530/ES.
(56)
Komisija trenutno še proučuje pripombe ostalih dveh zainteresiranih strani o zakonskem odloku št. 16/2012 (odstavka 24 in 26). Vendar meni, da jih je treba zaradi upravne učinkovitosti proučiti ločeno, med drugim zato, ker bi združitev dveh postopkov z razširitvijo postopkov in uporaba vseh povezanih upravnih formalnosti povzročili bistvene zamude pri zaključevanju postopkov v okviru tega sklepa.
VII. SKLEPNE UGOTOVITVE
(57)
Komisija ugotavlja, da je Italija nezakonito izvedla zadevni odlog plačila, zaradi česar sta nezakoniti tudi pomoč, na katero se odlog nanaša (glej drugo alineo odstavka 13), in nova shema pomoči, ki krši Odločbo 2003/530/ES (glej tretjo alineo odstavka 13). Zato se nobena pomoč ne more šteti za združljivo z enotnim trgom, saj italijanski organi niso predložili nobenih informacij, ki bi dokazovale združljivost v skladu s pravili o konkurenci, ki se uporabljajo v kmetijskem sektorju (glej odstavke 43 do 45). (Navedli so le, da je treba odlog plačila obravnavati ločeno, tj. ne da bi se upošteval učinek na Odločbo 2003/530/ES, in da se lahko šteje za shemo de minimis). Komisija zato ni mogla odpraviti dvomov, ki jih je že izrazila z uvedbo postopka iz člena 108(2) Pogodbe.
(58)
Nezdružljivo pomoč je treba z obrestmi izterjati od zadevnih upravičencev, tj. od tistih, ki so dejansko izkoristili zadevni odlog plačila -
SPREJELA NASLEDNJI SKLEP:
Člen 1
1. Odlog plačila dajatev na mleko z zapadlostjo 31. decembra 2010, ki je bil uveden z odstavkom 12 duodecies člena 1 zakonskega odloka št. 225 z dne 29. decembra 2010 na podlagi zakona št. 10/2011 in ki ga je Italija nezakonito uporabila, pri čemer krši člen 108(3) Pogodbe o delovanju Evropske unije, pomeni državno pomoč, ki je nezdružljiva z notranjim trgom.
2. Pomoč, ki izhaja iz neizpolnjevanja pogojev iz Odločbe 2003/530/ES, kot jo določa odlog plačila iz člena 1 in ki jo je Italija nezakonito uporabila, pri čemer krši člen 108(3) Pogodbe o delovanju Evropske unije, je nezdružljiva z notranjim trgom.
Člen 2
1. Italija mora od upravičencev odloga iz člena 1(1) izterjati nezdružljivo pomoč iz člena 1(1) in (2) zgoraj.
2. Obresti za zneske, ki jih je treba izterjati, se zaračunajo od dneva, ko so bili zneski dani na voljo upravičencem, do dneva njihove izterjave.
3. Obresti se izračunajo na podlagi obrestnoobrestnega računa v skladu s Poglavjem V Uredbe Komisije (ES) št. 794/2004.
4. Izterjava, ki se nanaša le na tiste stranke, ki so dejansko imele koristi od odloga plačila iz člena 1 in ki so torej prejele tudi pomoč iz člena 2, zajema:
a)
obresti, povezane z odlogom plačila obroka dajatev z zapadlostjo 31. decembra 2010, in vse obresti za zaostala plačila, obračunane do datuma izterjave;
b)
obresti, obračunane za letne obroke z zapadlostjo 31. decembra 2004, 2005, 2006, 2007, 2008 in 2009 (glavnica za te letne obroke je bila plačana, preden se je na podlagi odloga plačila kršila Odločba Sveta), in obresti za zaostala plačila, obračunane do datuma izterjave;
c)
obresti, obračunane za letne obroke z zapadlostjo 31. decembra 2011 in 2012 (ne obstajajo informacije, da glavnica ni bila plačana v roku), in obresti za zamude pri plačilih, obračunane do datuma izterjave;
d)
glavnica in obresti, povezane z letnimi obroki z zapadlostjo 31. decembra 2013, 2014, 2015, 2016 in 2017, pri čemer je končni datum načrta odplačevanja določen v skladu z Odločbo Sveta.
5. Individualna pomoč, odobrena na podlagi sheme iz člena 1, ne pomeni pomoči, če je ob odobritvi izpolnjevala pogoje iz uredbe, sprejete v skladu s členom 2 Uredbe (ES) št. 994/98, ki se je uporabljala ob odobritvi pomoči.
Člen 3
1. Izterjava pomoči iz člena 1 se izvede takoj in učinkovito.
2. Italija zagotovi, da se ta sklep izvede v štirih mesecih od datuma, ko je bila o njem uradno obveščena.
Člen 4
1. Italija v dveh mesecih po uradnem obvestilu o tem sklepu predloži naslednje podatke:
a)
seznam upravičencev, ki so prejeli pomoč v okviru shem iz člena 1, in skupni znesek pomoči, ki ga je prejel posamezen upravičenec v okviru zadevne sheme;
b)
skupni znesek (glavnica in obresti), ki ga je treba izterjati od posameznega prejemnika pomoči, ki je ni mogoče vključiti v pravilo de minimis;
c)
podroben opis že sprejetih in načrtovanih ukrepov za uskladitev s tem sklepom;
d)
dokumente, ki dokazujejo, da je bilo upravičencem naročeno, naj vrnejo pomoč.
2. Italija Komisijo obvešča o napredku nacionalnih ukrepov, sprejetih za izvajanje tega sklepa, dokler ni pomoč, odobrena v okviru shem iz člena 1, v celoti izterjana. Na zahtevo Komisije takoj predloži vse informacije o že sprejetih in načrtovanih ukrepih za uskladitev s tem sklepom. Zagotovi tudi podrobne informacije o zneskih pomoči in obrestih, ki so jih upravičenci že povrnili.
Člen 5
Ta sklep je naslovljen na Italijansko republiko.
V Bruslju, 17. julija 2013