РЕШЕНИЕ (ЕС) 2015/162 НА КОМИСИЯТА
от 9 юли 2014 година
относно държавна помощ SA.36612 (2014/C) (ex 2013/NN), приведена в действие от Латвия за предприятие Parex
(нотифицирано под номер C(2014) 4550)
(само текстът на английски език е автентичен)
(текст от значение за ЕИП)
ЕВРОПЕЙСКАТА КОМИСИЯ,
като взе предвид Договора за функционирането на Европейския съюз, и по-специално член 108, параграф 2, първа алинея от него,
като покани заинтересованите страни да представят мненията си в съответствие с посочената/ите по-горе разпоредба/и (1),
като има предвид, че:
1. ПРОЦЕДУРА
1.1. Предишни мерки в полза на Parex
(1)
На 10 ноември 2008 г. Латвия уведоми Комисията за пакет от мерки за държавна помощ в полза на AS Parex banka („Parex banka“), насочени към подкрепа на стабилността на финансовата система. Комисията временно одобри тези мерки на 24 ноември 2008 г. (2) („първо решение за оздравяване“) въз основа на ангажимента на Латвия да представи план за преструктуриране на Parex banka в срок от шест месеца.
(2)
След исканията от Латвия Комисията одобри два набора от изменения в мерките за помощ за Parex banka с решения от 11 февруари 2009 г. (3) („второто решение за оздравяване“) и от 11 май 2009 г. (4) („трето решение за оздравяване“).
(3)
На 11 май 2009 г. Латвия уведоми за план за преструктуриране на Parex banka. С решение от 29 юни 2009 г. (5) Комисията стигна до предварителното заключение, че мерките за преструктуриране, предмет на уведомлението, представляват държавна помощ за Parex banka, и изрази съмнения, че тези помощи могат да бъдат счетени за съвместими с вътрешния пазар. В резултат на това Комисията реши да открие процедурата, предвидена в член 108, параграф 2 от Договора, и изиска от Латвия да предостави информацията, необходима за оценяване на съвместимостта на помощта.
(4)
От 11 май 2009 г. до 15 септември 2010 г. няколко пъти се проведоха информационни обмени и дискусии между Латвия и Комисията за преструктурирането на Parex banka. През този период Латвия неколкократно актуализира плана за преструктуриране на Parex banka.
(5)
В плана за преструктуриране се предвиждаше разделянето на Parex banka на две: новосъздадената т. нар. „добра банка“ AS Citadele banka („Citadele“), която да поеме всички основни активи и някои неосновни активи (6), и т. нар. „лоша банка“ („Reverta“ (7)), която да запази останалите неосновни и неефективни активи. Това разделяне беше приведено в действие на 1 август 2010 г.
(6)
С решение от 15 септември 2010 г. (8) („окончателното решение за Parex“), Комисията одобри плана за преструктуриране на Parex banka, въз основа на ангажиментите, поети от органите на Латвия, представен на 3 септември 2010 г.
(7)
С решение от 10 август 2012 г. (наричано по-нататък „решението за изменение“) (9) Комисията одобри измененията в три ангажимента, включени в окончателното решение за Parex, по искане на Латвия. Тези изменения: 1) удължават срока за продажба на заемите в ОНД (10) до 31 декември 2014 г.; 2) увеличават границата на минималните изисквания в областта на капиталовата адекватност, разрешена за Citadele на равнище банка и група, и 3) позволяват пренос от предходни години на неусвоени ограничения на отпускането на заеми, като същевременно се зачитат първоначалните ограничения на пазарния дял.
(8)
Комисията отбелязва, че на 5 юни 2014 г. Латвия по изключение се е съгласила това решение да бъде прието на английски език.
1.2. Официална процедура по разследване
(9)
На 1 октомври 2013 г. Латвия изпрати искане за допълнително изменение на окончателното решение за Parex, като помоли за отлагане на крайния срок за продажба на дейността по управлението на благосъстоянието на Citadele (11). В хода на оценката на заявлението за изменение Комисията откри, че Латвия е предоставила държавна помощ на Citadele и Parex извън мерките за помощ, одобрени от Комисията.
(10)
Между […] (12) и 4 март 2014 г. се проведоха няколко информационни обмена между Латвия и Комисията по отношение на тези допълнителни мерки за помощ. Латвия представи информация и документи на 30 октомври 2013 г., 31 януари 2014 г. и 4 март 2014 г. (включително преразгледан план за преструктуриране на Parex banka).
(11)
От 11 ноември 2013 г. насам Комисията получава и месечни актуални сведения относно напредъка на Латвия с продажбата на Citadele - процес, който започна през октомври 2013 г.
(12)
С решение от 16 април 2014 г. („решението за откриване на процедурата“) (13) Комисията уведоми Латвия, че след като се е запознала с информацията, предоставена от латвийските органи, тя е взела решение да започне процедурата, предвидена в член 108, параграф 2 от Договора за функционирането на Европейския съюз („Договора“). В решението за откриване на процедурата Комисията също така прикани заинтересованите страни да представят своите мнения относно въпросната помощ, като получи един отговор на 23 май 2014 г.
(13)
Латвия информира Комисията, че от съображения за спешност по изключение е съгласна настоящото решение ще бъде прието на английски език.
2. ОПИСАНИЕ
2.1. Съответното предприятие
(14)
Към 31 декември 2008 г. Parex banka е била втората по големина банка в Латвия с общи активи от 3,4 млрд. LVL (4,9 млрд. EUR). Parex banka е основана през 1992 г. През ноември 2008 г. Латвия придоби 84,83 % от дяловия капитал на банката от двата най-големи акционера на символична обща покупна цена от 2 LVL (около 3 EUR), мярка за държавна помощ, одобрена от Комисията през първото и второто решение за оздравяване. След рекапитализацията, одобрена с решенията за оздравяване, Латвия увеличи допълнително своето участие в Parex banka до около 95 % чрез вливане на допълнително 140,75 млн. LVL, което се състоя през май 2009 г. - мярка, която беше одобрена от Комисията чрез третото решение за оздравяване.
(15)
През април 2009 г. Европейската банка за възстановяване и развитие („ЕБВР“) придоби 25 % от дяловия капитал на Parex banka плюс една акция. След разделянето на Parex banka на „добра“ и „лоша“ банка през 2010 г. заедно с последващите промени в акционерната структура, акционерите на Citadele понастоящем са Латвия (75 %) и ЕБВР (25 %), докато акционери на Reverta са Латвия (84,15 %), ЕБВР (12,74 %) и други (3,11 %).
(16)
Подробно описание на Parex banka до момента на окончателното решение за Parex може да бъде намерено в съображения 11 до 15 на това решение.
2.2. Мерките за помощ, одобрени за Citadele и Reverta
(17)
На Parex banka бе разрешено да получи поредица от мерки за помощ, одобрени от Комисията в първото, второто и третото решение за оздравяване („решения за оздравяване“), както и в окончателното решение за Parex.
(18)
Планът за преструктуриране, одобрен от Комисията в окончателното решение за Parex предвижда, че помощта за оздравяване, която вече е одобрена от Комисията, следва да се удължи до края на периода на преструктуриране и да се раздели между Citadele и Reverta. Окончателното решение за Parex одобрява и допълнителната помощ за преструктуриране на Reverta и Citadele. С него се определя и механизъм за усвояване на помощите, които са били временно одобрени чрез решението за оздравяване, след като Parex banka е била разделена, по отношение на:
а)
подкрепа за осигуряване на ликвидност под формата на държавни депозити в Citadele и Reverta (14);
б)
държавни гаранции за задълженията на Citadele и Reverta (15);
в)
държавна рекапитализация за Reverta и Citadele (16); както и
г)
мярка за облекчаване на активите за Citadele (17).
3. ОСНОВАНИЯ ЗА ОТКРИВАНЕ НА ОФИЦИАЛНАТА ПРОЦЕДУРА ПО РАЗСЛЕДВАНЕ
3.1. Допълнителните мерки, прилагани от Латвия за Parex banka, Citadele и Reverta.
(19)
Въз основа на доклада, предаден на 29 август 2013 г. от контролиращото доверено лице (18), и документите и информацията, предоставени от Латвия от октомври 2013 г., става ясно, че Латвия е привела в действие следните мерки, без да уведоми предварително Комисията за тях:
а)
На 22 май 2009 г. Латвия отпусна на Parex banka подчинен заем от 50,27 млн. LVL (определен като капитал от втори ред) със срок от седем години, т.е. до 21 май 2016 г. („първа мярка“). Падежът на този подчинен заем надвишава максималния петгодишен срок, посочен в първото решение за оздравяване и потвърден в окончателното решение за Parex;
б)
На 27 юни 2013 г. Латвия предостави на Citadele допълнително 18-месечно удължаване на срока („втора мярка“) на подчинени заеми в размер на 37 млн. LVL (от общо 45 млн. LVL, държани от Латвия по това време) (19). Латвия не е изпратила уведомление на Комисията за удължаване на срока на подчинените заеми.
в)
Освен това от 2011 г. Латвия е предоставила на Reverta подкрепа за ликвидността, превишаваща максималните граници, одобрени от Комисията в окончателното решение за Parex („третата мярка“), както за основния сценарий, така и за най-лошия сценарий (20).
(20)
Въз основа на информацията, която беше на разположение на Комисията към момента на приемане на решението за откриване на процедурата, във връзка с първа и втора мярка Комисията изрази сериозни съмнения дали те могат да бъдат окачествени като съвместими с вътрешния пазар, като се има предвид, че:
а)
в първоначалната оценка на съвместимостта на подчинените заеми, предоставени от Латвия, 5-годишният срок до падежа беше счетен за необходимия минимум, поради което заемите можеха да бъдат обявени за съвместими на тази основа, и
б)
не бяха представени нови аргументи, с които да се обоснове защо по-дълъг падеж е абсолютно необходим.
(21)
По същия начин не бяха представени достатъчно аргументи в момента на решението за откриване на процедурата, за да се докаже съвместимостта на третата мярка.
(22)
Въз основа на тези съображения Комисията откри официалната процедура по разследване по силата на член 13, параграф 1 и член 4, параграф 4 от Регламент (ЕО) № 659/1999 на Съвета (21) по отношение на неправомерната помощ, предоставена посредством първата, втората и третата мярка, описани в съображение 19.
3.2. Нарушението на задължението за продажба на дейността по управлението на благосъстоянието на Citadele
(23)
Латвия не е изпълнила и своя ангажимент, който е записан в окончателното решение за Parex, да продаде дейността по управлението на благосъстоянието на Citadele до 30 юни 2013 г. без доверено лице по продажбите или до 31 декември 2013 г. с доверено лице по продажбите („четвъртата мярка“) (22). Поради това задължението за продажба на дейността по управлението на благосъстоянието на Citadele в тези срокове е било нарушено.
(24)
В решението за откриване на процедурата Комисията стигна до заключението, че нарушението на задължението, описано в съображение 21, представлява неправилно използване на помощ. Поради това Комисията реши да открие официална процедура по разследване за неправилно използване на помощ по силата на член 16 от Регламент (ЕО) № 659/1999.
4. МНЕНИЯ НА ЗАИНТЕРЕСОВАНИТЕ СТРАНИ
(25)
Вследствие на решението за откриване Комисията получи мнения от едно лице, което не представи елементи, доказващи, че лицето може да се определи като заинтересована страна, т.е. страна, чиито собствени интереси биха могли да бъдат засегнати от мярката (например конкуренти или търговски сдружения (23)), или че е действало от името на заинтересована страна.
(26)
Получените коментари бяха свързани с твърдения за нередности с участието на Parex banka и не бяха свързани с първата, втората и третата мярка, въведени от Латвия за Parex banka, Citadele и Reverta, нито с четвъртата мярка. По същество те се отнасят до факти и информация, които не са от пряко значение за прилагането на правилата за държавната помощ в конкретния случай. Поради това за оценката, извършена в настоящото решение, те бяха регистрирани и отчетени като обща пазарна информация.
5. МНЕНИЯ ОТ ЛАТВИЯ ЗА ОФИЦИАЛНАТА ПРОЦЕДУРА ПО РАЗСЛЕДВАНЕ
(27)
След решението за откриване на процедурата на 26 май 2014 г. Латвия представи мнения, целящи преодоляване на съмненията, изразени от Комисията по отношение на съвместимостта на първата, втората и третата мярка, както и нарушението на задължението за продажба на дейността по управлението на благосъстоянието на Citadele.
(28)
На 30 май 2014 г. Латвия също представи актуализиран план за преструктуриране, в който бяха включени информацията и компенсаторните мерки, представени в раздели 5.1 - 5.5 от настоящото решение.
(29)
След искане за информация от Комисията на 23 юни 2014 г. Латвия представи допълнителни елементи по отношение на втората мярка.
5.1. Относно първоначалния срок до падежа на подчинените заеми, превишаващ условията от решението за оздравяване и окончателното решение за Parex (първата мярка)
(30)
В своите коментари от 26 май 2014 г. Латвия твърди, че приемането на първата мярка е било необходимо, за да се даде възможност на Parex banka да се съобрази с приложимите регулаторни изисквания за платежоспособност и по този начин да предотврати непоправим срив на нестабилната, силно взаимосвързана и взаимозависима латвийска банкова система.
(31)
Латвия твърди, че към момента на приемането на първото решение за оздравяване латвийските органи са имали ограничена информация относно действителното финансово състояние на Parex banka и относно качеството на нейните активи. Следователно в първоначалното си искане до Комисията за одобрение на мерките за държавна помощ Латвия е поела задължението да отпусне подчинени заеми със срок до падежа пет години, като този срок е минимумът, изискван за подчинени заеми, за да се определят като капитал от втори ред по силата на съответните разпоредби на латвийското право.
(32)
Латвия посочва още, че с цел по-добра оценка на финансовото състояние на Parex banka, тя е възложила на PricewaterhouseCoopers да извърши надлежна проверка на Parex banka, която е била извършена на 26 януари 2009 г. след приемането на първото решение за оздравяване.
(33)
В същото време Латвия подчертава факта, че ситуацията на пазара в периода 2008-2009 г. е била много динамична и влошаването на качеството на заемите е било по-бързо от очакваното. Това влошаване е било отразено и е довело до приемането от Комисията на три решения за оздравяване на Parex banka, както и до представянето от Латвия на няколко варианта на плана за преструктуриране на Parex banka, последният от които е изпратен на 11 май 2009 г. („план за преструктуриране от 2009 г.“).
(34)
В тази връзка Латвия обяснява, че предположенията и прогнозите, включени в решенията за оздравяване, бързо са изгубили актуалността си поради бързите промени в икономическата среда, главно поради световната финансова криза и спада на пазарното доверие в Parex banka. Така Латвия е стигнала до извода, че срокът от пет години за подчинените заеми, отпуснати на Parex banka от Латвия, вече няма да бъде достатъчен за стабилизиране на крехката латвийски банкова система. В действителност се оказва, че Parex banka, системна банка по това време, е трябвало да получи подчинени заеми с падеж повече от пет години, за да изпълни своите изисквания за платежоспособност, и по-специално да отговаря на приложимите изисквания по отношение на капиталовата адекватност.
(35)
Съгласно регулаторната рамка (въз основа на стандартите на Базел II (24)), приложима за Parex banka в момента на издаването на подчинените заеми, само 80 % от 5-годишните заеми от 50,27 млн. LVL (т.е. само 40,22 млн. LVL) биха били определени като капитал от втори ред. По-специално, за регулаторни цели трябваше да се приложи кумулативен дисконтов фактор (или амортизация) годишно по отношение на размера на подчинените заеми, за да се отрази намаляващата стойност на тези инструменти, като позитивни елементи на регулаторния капитал. В резултат на това само 80 % от 5-годишния заем в началото отговарят на изискванията за целите на капиталовата адекватност; 60 % в началото на втората година; и т.н.
(36)
Това твърдение е допълнително подкрепено от Латвия чрез сравнителни изчисления, показващи, че ако подчинените заеми бяха отпуснати от Латвия за срок от пет години, те нямаше да бъдат напълно допустими като капитал от втори ред от самото им създаване.
(37)
Определянето на срока до падежа на подчинените заеми, отпуснати на Parex banka от Латвия, на седем години се оказа необходимо, за да се позволи цялата сума от 50,27 млн. LVL подчинени заеми, отпуснати от държавата, да могат да се определят като капитал от втори ред за периода 2009-2010 г., така че да се даде възможност на Parex banka да постигне своята целева капиталова адекватност. В таблица 1 са посочени сумите на допустимия капитал от втори ред, притежаван от Parex banka в края на всяка година, въз основа на срока на подчинения заем в размер на 50,27 млн. LVL, представен през май 2009 г.
Таблица 1
Срок на подчинен заем, представен през май 2009 г., и квалифицирането му като капитал от втори ред (млн. LVL)
Срок до падежа
2009
2010
2011
5-годишен заем
40,22
30,16
20,11
6-годишен заем
50,27
40,22
30,16
7-годишен заем
50,27
50,27
40,22
8-годишен заем
50,27
50,27
50,27
(38)
Латвия обяснява, че на 9 юни 2009 г. Nomura International (назначено от Латвия през март 2009 г. да организира продажбата на Parex banka) е представило на латвийските органи стратегия за продажба на Parex banka с много агресивен график, с план процесът на продажбата да бъде завършен през 2010 г. Поради това е било необходимо Parex banka да остане в пълно съответствие с приложимите изисквания за капитал поне до края на 2010 г.
(39)
Накрая, Латвия твърди, че ако падежът на подчинения заем е бил само пет години, в плана за преструктуриране от 2009 г. е трябвало да се включат други мерки, насочени към укрепване на капиталовата адекватност на Parex banka по друг начин (напр. вливане на свеж капитал, незабавно разширяване на обхвата на подчинените заеми и т.н.). При липсата на подобни мерки вложителите щяха да бъдат оставени без защита и стабилността на латвийската финансова система щеше да бъде сериозно застрашена.
5.2. Относно удължаването на срока до падежа на подчинените заеми, за което не е изпратено уведомление (втората мярка)
(40)
По отношение на втората мярка Латвия счита, че допълнителното удължаване на срока до падежа на подчинения заем е било необходимо поради регулаторните промени, настъпили през 2013 г. По-специално, на 1 март 2013 г. Citadele е била информирана от Комисията за финансовия и капиталов пазар на Латвия („FCMC“), че коефициентът на капиталова адекватност на групата трябва да достигне минимум 10 % в абсолютно изражение до края на 2013 г., докато препоръчителното съотношение за справяне със съществуващите и потенциалните рискове е […]. Преди март 2013 г. минималният нормативен коефициентът на капиталова адекватност е бил 8,4 %.
(41)
Латвия счита, че втората мярка е приета добросъвестно, тъй като латвийските органи са смятали, че мярката е в съответствие с принципа на частния инвеститор в условията на пазарна икономика, тъй като тя не води до финансови загуби за държавата.
(42)
Латвия декларира също, че към момента на приемането на втората мярка тя, заедно с Citadele, е считала добросъвестно, че възможността за удължаване на погасителния срок на въпросния подчинен заем е била предвидена в съответните решения на Комисията и в плана за преструктуриране.
(43)
Латвия посочва, че всеки инвеститор на пазара, ако е в позиция на мажоритарен акционер на Citadele, би направил всичко необходимо, за да запази, доколкото е възможно, стойността на своята инвестиция и би бил склонен да приеме и приложи необходимите мерки, за да се предотврати нетната балансова стойност на неговите дялови участия да бъде намалена в резултат на това, че банката не успява да изпълни капиталовите изисквания. Ако Citadele не беше успяла да отговори на по-строгите изисквания за капиталова адекватност, наложени от FCMC по това време, стабилността на банката, жизнеспособността и възможността за пазарна реализация щяха да бъдат застрашени, което в крайна сметка щеше да повлияе върху възможността за продажба в добро финансово състояние.
(44)
Латвия също така представи съпоставителен сценарий, при който втората мярка не е била отпусната. В този съпоставителен сценарий препоръчителното съотношение на капитала не би изпълнено, тъй като равнището на капиталова адекватност е под 9,3 % към 31 декември 2013 г. в сравнение с минималното изискване от 10 %.
(45)
Латвия също така твърди, че алтернативните мерки за подсилване на капиталовата адекватност на Citadele (т.е. увеличение на капитала и емитиране на нови подчинени заеми) не са били осъществими. По-конкретно, тя посочва, че би било невъзможно за Citadele да получи подчинени заеми от трети инвеститори през 2013 г., имайки предвид ангажимента на латвийските органи да продадат Citadele в кратък срок (т.е. до 31 декември 2014 г.). Несигурността по отношение на възможния приобретател и неговата бъдеща стратегия би накарала доставчиците на подчинени заеми да изискват пут опция за всички подчинени заеми, предоставени от тях на Citadele (промяна на клаузата за контрол) (25). Това на практика би означавало, че реалният срок до падежа на такива подчинени заеми при предоставяне би бил считан за по-кратък от пет години и следователно заемите не биха били квалифицирани като капитал от втори ред.
(46)
В отговор на искане за информация от страна на Комисията, за да прецени дали Латвия се е обърнала към ЕБВР относно възможно удължаване на срока до падежа на подчинените заеми във връзка с Citadele, компетентните латвийски органи представиха отговор на 23 юни 2014 г. В него те потвърждават, че преди да предоставят втората мярка, те не са се обърнали към ЕБВР, за да ѝ предложат да удължи срока на подчинените заеми, които държи. В този контекст те повтарят, че втората мярка е трябвало да бъде приета с цел предотвратяване на предстоящо нарушение от страна на Citadele на новите, по-строги капиталови изисквания.
(47)
Латвия посочва, че е трябвало незабавно да пристъпи към удължаване на срока до падежа на подчинения дълг, който притежава в Citadele, и не е договорила подобно удължаване на срока по отношение на подчинения дълг, който е държан от ЕБВР.
(48)
Латвия твърди, че нейното решение в тази връзка е било повлияно от следните три точки.
а)
Необходимостта от ефективно разрешаване на предстоящо нарушение на новите капиталови изисквания: Citadele е преизчислила своите потребности от капитал от втори ред и е направила заключението, че за разлика от приемането на втората мярка, която включва удължаване на срока до падежа с 18 месеца, всяка евентуална промяна на падежа на подчинения дълг, по който ЕБВР също е страна, би изисквала значително по-голямо удължаване на срока. Тази разлика се дължи на факта, че главницата на този заем е по-ниска и следователно неговото въздействие върху капиталовата позиция на Citadele би било значително по-ниско. Латвия също заявява, че удължаването на срока на подчинения дълг, държан от ЕБВР, предполага водене на предварителни преговори с ЕБВР. Освен това, с оглед на разликите по отношение на приложимото право и на общата изисквана правна структура, която ще трябва да бъде въведена за удължаване на подчинения заем, по който ЕБВР също е страна, като в същото време се удължи само част от подчинения дълг, държан от Латвия, би изисквало по-сложни правни договорености.
б)
Латвия подчертава, че към момента на удължаването тя също така е смятала, че удължаването на срока на подчинения дълг, държан от ЕБВР, ще направи продажбата на Citadele по-тежка, тъй като в момента на продажбата ще съществуват няколко взаимосвързани договори за подчинен дълг. Тя счита, че такава възможност би усложнила продажбата на Citadele, тъй като би могла да има последици за съответните крайни условия и вероятно би увеличила съответните разходи по сделката.
в)
Освен това Латвия отбелязва, че статутът на ЕБВР по отношение на Citadele би могъл да усложни решението на ЕБВР да даде съгласието си за удължаването на срока. Тя посочва в заявлението си от 23 юни 2014 г., че твърдо вярва, че по принцип ЕБВР би била склонна да се съгласи с удължаването на срока на съответния инструмент. Тя обаче признава, че позицията на ЕБВР се различава от тази на Латвия по това, че Латвия е мажоритарният акционер на Citadele и в това си качество тя би могла да упражнява решаващо влияние върху процеса на продажба и би могла да договори различни варианти във връзка с плащането на подчинените заеми с участниците в търга. Поради това Латвия призна, че липсата на контрол на ЕБВР върху продажбата на Citadele би могла да представлява демотивиращ фактор за удължаване на срока на съответния заем или във всеки случай би могла да доведе до продължителни преговори.
5.3. По отношение на подкрепата за ликвидността, предоставена на Reverta, за която не е изпратено уведомление (трета мярка)
(49)
Латвия и Reverta признават, че от декември 2010 г. подкрепата за ликвидността, предоставена от Латвия на Parex banka (и след това на Reverta), е превишила разрешения таван на ликвидността, посочен в съображение (55) от окончателното решение за Parex. Решението за откриване на процедурата сочи, че оставащата подкрепа за ликвидността на Reverta към 31 декември 2013 г. е била 362,52 млн. LVL, което превишава с 55,52 млн. LVL тавана от 307 млн. LVL, определен за „най-лошия“ сценарий.
(50)
Латвия твърди, че в окончателното решение за Parex Комисията първоначално е разрешила преобразуването в капитал на отпусната подкрепа за ликвидността в размер на 218,7 млн. LVL за Parex banka. Тази сума, която е трябвало да бъде преобразувана, впоследствие е била намалена в измененото решение на 118,7 млн. LVL. Ако 118,7 млн. LVL подкрепа за ликвидността бяха трансформирани в капитал, подкрепата за ликвидността щеше да бъде намалена и щяха да бъдат спазени ограниченията. Въпреки това, само 49,5 млн. LVL от подкрепа за ликвидността в размер на 118,7 млн. LVL всъщност са били преобразувани в капитал. Този факт се изтъква от Латвия като основна причина за прекомерните нива на ликвидността.
(51)
Освен това Латвия счита, че допълнителната помощ се дължи също на забавяния в генерирането на парични средства в сравнение с темповете на генериране на парични средства, предвидени към момента на окончателното решение за Parex. Лошите длъжници са забавили плащанията и следователно паричното възстановяване е закъсняло с около две години. Латвия счита, че това явление е временно и очаква прекомерните ликвидни средства да намалеят през годините 2015-2016.
(52)
Въпреки това Латвия и Reverta признават отклонението от разрешения размер на помощта, дължащо се на трудностите, които те срещат при подходящото разпределяне на държавната подкрепа между разрешената подкрепа за ликвидността и капиталовите вноски, след приемането на решението за изменение.
(53)
Латвийските органи обясняват още, че ако банковият лиценз на Parex banka (понастоящем Reverta) беше запазен, на Латвия щеше да се наложи да инжектира повече капитал в Parex banka отколкото първоначално предвиденото (в действителност минималното равнище на изисквания капитал съгласно правилата за платежоспособност е бил над максималната капиталова подкрепа от 218,7 млн. LVL, разрешена от окончателното решение за Parex). Въз основа на първоначалния план за преструктуриране, представен на Комисията, икономическата стойност, реализирана от продажбата на активи, и превръщането на 218,7 млн. LVL биха били недостатъчни за Parex banka (Reverta) да отговори на регулаторните изисквания за капиталова адекватност.
(54)
Следователно, ако лицензът беше запазен, Parex banka (Reverta) щеше да има нужда от допълнителен капитал. След оттеглянето на банковия лиценз размерът на допълнителната помощ беше ограничен до сумата, необходима за процеса на ликвидация.
(55)
Съгласно Латвия след 31 декември 2011 г. вече не било необходимо подкрепата за ликвидността да се преобразува в капитал, тъй като банковият лиценз на Reverta е бил оттеглен. Латвия беше съобщила на Комисията своя план да не преобразува подкрепата за ликвидността в капитал след 31 декември 2011 г. по време на обмен на мнения преди приемането на решението за изменение, въпреки че Латвия не потвърди намерението си да го прави на практика и не идентифицира изрично и не сподели с Комисията техническите последствия от липсата на преобразуване. По-специално, Латвия не спомена, че в резултат на „непреобразуването“ в капитал средствата, които вече са били отпуснати като подкрепа за ликвидността, няма да намалеят толкова бързо, колкото се изисква от окончателното решение за Parex.
(56)
Тъй като само 49,5 млн. LVL от подкрепата за ликвидността действително е била преобразувана в капитал до 31 декември 2011 г., а 69,2 млн. LVL подкрепа на ликвидността не е преобразувана в капитал, равнището на подкрепата за ликвидността е превишило одобреното равнище приблизително два пъти.
(57)
Съгласно Латвия запазването на подкрепата за ликвидността и избягването на нейното преобразуване в капитал е най-икономичната мярка за латвийските органи и всъщност намалява до минимум държавната помощ.
(58)
Латвия и Reverta потвърдиха, че Reverta вече не се нуждае от „свежи пари“. Като се има предвид по-ниската сума за подкрепата за ликвидността, преобразувана в капитал, Латвия очаква, че Reverta ще запази [300-350] млн. LVL подкрепа за ликвидността в края на 2014 г., [250-300] млн. LVL в края на 2015 г. и [200-250] млн. LVL в края на 2016 г. и 2017 г. (при ликвидацията на Reverta). Съгласно Латвия тази подкрепа за ликвидността ще надхвърли първоначално разрешения таван, тъй като i) по-малко ликвидни активи са били преобразувани в капитал и ii) закриването на Reverta се очаква да донесе по-малко парични постъпления от първоначално планираното.
(59)
Според новите прогнози за паричните потоци, отразяващи трудностите при възстановяването на активите, Латвия очаква Reverta да има отрицателна капиталова позиция от [250-300] млн. LVL в края на процеса на ликвидация (31 декември 2017 г.).
5.4. Относно ангажимента за продажба на дейността по управлението на благосъстоянието (четвъртата мярка)
(60)
Латвия започна процеса на продажба на Citadele през 2011 г., за да спази поетите си ангажиментите, които са записани в окончателното решение за Parex. Първият опит за продажба беше направен с Nomura International като консултант, но поради значителните сътресения в еврозоната, предизвикани от икономическата и финансова криза в Гърция, както и срива на Snoras и Krajbanka в Литва и Латвия, този опит беше неуспешен.
(61)
В допълнение, през февруари 2013 г. Латвия поръча специално проучване от независим експерт […] относно, между другото, въздействието на продажбата на дейността по управлението на благосъстоянието, на датата, определена в ангажиментите. Експертът доказа, че стойността на двете отделни образувания (дейността за управление на благосъстоянието и останалата част на Citadele) е по-малка от стойността на Citadele като цяло. Следователно, лишавайки Citadele от дейността ѝ за управление на благосъстоянието би намалило балансовата стойност на банката и по този начин би засегнало акционерната стойност. Чрез различни прогнози експертът показа, че без дейността по управление на благосъстоянието „оперативната печалба на банката би спаднала, […]“ и нейните […] ще се влошат.
(62)
Според Латвия въз основа на експертното проучване продажбата на дейността по управление на благосъстояние, отделно от останалата част на Citadele, в рамките на 2013 г. би попречило на жизнеспособността на Citadele и следователно възможността за пазарна реализация. Това би намалило значително способността на банката да привлече частни участници да инвестират в Citadele на разумна цена. Ето защо през 2013 г. започна втора процедура за продажба на цялата Citadele със съдействието на Société Générale и Linklaters LLP като външни консултанти. Двата метода на продажба, които в момента се обмислят, са сливане и придобиване („M&A“) или първоначално публично предлагане („IPO“).
5.5. Компенсаторни мерки, предложени от Латвия
(63)
С цел да се осигури съвместимост с вътрешния пазар съгласно разпоредбите на Съюза за държавна помощ на допълнителните мерки за помощ, предоставени от Латвия на Parex banka, Citadele и Reverta посредством първата, втората и третата мярка, както и неспособността да се продаде дейността по управлението на благосъстоянието на Citadele в определения срок (четвърта мярка), Латвия предложи редица ангажименти, които са посочени в съображения 64 - 73.
5.5.1. Краен срок за продажбата на Citadele и за продажбата на дейността по управление на благосъстоянието
(64)
Латвия и Citadele се задължават да положат всички усилия, за да получат възможно най-скоро и във всички случаи преди […] обвързващи оферти за продажбата на целия дял на Република Латвия в Citadele (включително дейността по управление на благосъстоянието). Продажбата трябва да бъде приключена до […] най-късно. Следва да се остави на преценката на Република Латвия (и нейния консултант) да реши какви са подходящите структура и условия на сделката за продажба (напр. търговска продажба или IPO), доколкото Република Латвия в крайна сметка продаде целия си дял в Citadele най-късно до […]. В случай на IPO Република Латвия се ангажира да приеме задължителен проспект с FCMC до […].
(65)
Латвия и Citadele също се ангажират, че ще бъде назначен управител по продажбата, ако до […] не бъдат получени обвързващи оферти или, в случай на IPO, с една и съща цел, ако не бъде договорен проспект с FCMC. В такъв случай Република Латвия ще предприеме необходимите стъпки, за да гарантира, че управителят по продажбата е назначен и функционира от […]. Подразбира се, че финансовият съветник за продажбата на Citadele също може да бъде назначен за управител по продажбата, считано от […]. Ако бъде назначен управител по продажбата, Латвия и Citadele се ангажират да приемат обвързващи и неотменими за всички страни оферти до […] и да подпишат обвързващо и неотменимо споразумение за продажба на целия дял на Република Латвия в Citadele до […], като сделката следва да бъде приключена най-късно до […].
(66)
Латвия и Citadele се ангажират още, че от […] Citadele ще […] нов бизнес и останалата част от стопанската дейност на Citadele ще […], ако Република Латвия не е влязла до […] в обвързващо и неотменимо споразумение, предвиждащо приключване на продажбата до […] на целия дял на Република Латвия в Citadele или ако IPO не позволява на Република Латвия да продаде целия си дял в Citadele до […].
(67)
Латвия и Citadele се ангажират да приключат покупко-продажбата на целия дял на Република Латвия в Citadele до […]. Ако продажбата на този дял не е приключила до […], те се ангажират, че Citadele ще […] нов бизнес и останалата част от стопанската дейност на Citadele ще бъде […].
(68)
Ако Citadele е […] в някой от случаите, посочени в съображения 64 - 67, всички части от стопанската дейност на Citadele, за които е налице интерес от трети страни, могат да бъдат продадени и прехвърлени от Република Латвия и/или Citadele на такова трето лице (без да се засягат принципите […] и без нова държавна помощ).
5.5.2. Допълнително намаляване на размера на разрешените капиталови вноски
(69)
Що се отнася до Reverta, с решението за изменение беше разрешено преобразуването в капитал на държавни депозити и лихви (подкрепа за ликвидността) за обща сума от 118,7 млн. LVL. Поради факта, че досега само 49,5 млн. LVL подкрепа за ликвидността са били преобразувани в капитал, Латвия предлага незабавно и окончателно да намали максималната обща сума на капитала, който може да бъде предоставен на Reverta от Латвия, на 49,5 млн. LVL (по-рано 118,7 млн. LVL).
5.5.3. Ангажимент за засилване на мерките за споделяне на тежестта чрез предотвратяване на обратните парични потоци към заварените подчинени кредитори на Reverta
(70)
Латвия признава, че засилените мерки за споделяне на тежестта са необходими, за да се гарантира съвместимостта на първата, втората и третата мярка с вътрешния пазар. Тези мерки ще гарантират наред с друго, че не се облагодетелстват неоснователно трети страни от допълнителната държавна помощ, предоставена на Reverta и Citadele.
(71)
За тази цел Латвия се ангажира да засили предишните ангажименти за споделяне на тежестта чрез рекапитализиране чрез вътрешни източници на предишните мажоритарни акционери на Parex banka, техните филиали и другите кредитори („заварените подчинени кредитори“), които са предоставили подчинени заеми („заварени подчинени заеми“).
(72)
Reverta е надхвърлила сумите на ликвидност, разрешени от окончателното решение за Parex, отчасти поради плащането на лихвата по заварените подчинените заеми. Ако Reverta не беше платила тези лихви или ако заварените подчинени заеми бяха обезценени веднага след окончателното решение за Parex, на Латвия може би нямаше да се наложи да прилага първата, втората и третата мярка, доколкото те действително са били предприети.
(73)
В светлината на изложеното по-горе Латвия предлага да изясни и да засили ангажиментите си по отношение на главницата и лихвите, дължими по отношение на заварените подчинени заеми, както следва:
а)
Citadele и Reverta (по-рано Parex banka), както и техните дъщерни предприятия, няма да плащат лихви, дивиденти или купони по съществуващите капиталови инструменти (в това число привилегировани акции, акции В и инструменти от първа и втора група, втори ред) (дължими или начислени), нито ще упражняват права на кол опция по отношение на същите, на притежателите на подчинени дългове или акции, които не са латвийската държава или ЕБВР, докато и освен ако държавната помощ за Reverta и/или Citadele бъде напълно изплатена и ако не съществува правно задължение да го правят. Доколкото съществуват такива правни задължения, Латвия се заема да ги премахне възможно най-скоро (и при всяко положение не по-късно от 30 април 2015 г.).
б)
Латвия също така се ангажира да изплати всички неизплатени дългове (главници) от заварените подчинени заеми (освен ако и докато всички държавни помощи за Reverta/Citadele бъдат напълно изплатени), които ще бъдат:
i)
предмет на обвързваща заповед за това, че никакви плащания по заварените подчинени заеми не са изискуеми и дължими; или
ii)
преобразувани в капитал от първи ред без право на глас; или
iii)
обезценени;
до степента, необходима за покриване на отрицателната нетна стойност на активите на Reverta, и при наличие на правно основание.
в)
Латвия ще предприеме всички необходими мерки, за да гарантира, че всички законови разпоредби, необходими, за да се спазят горепосочените ангажименти, са въведени до 30 април 2015 г. най-късно.
5.6. Реакция на Латвия на мненията на трети страни
(74)
На 6 юни 2014 г. Латвия представи отговора си по отношение на мненията на трети страни, получени от Комисията. Латвия заявява, че твърденията, съдържащи се в коментарите, са неоснователни и нямат отношение към решението за откриване на процедурата. Латвия отхвърля твърденията на третата страна и изисква те да не бъдат взети предвид от Комисията.
6. ОЦЕНКА
6.1. Наличие на държавна помощ вследствие на новите мерки
(75)
В съответствие с член 107, параграф 1 от Договора всяка помощ, предоставена от държава членка или чрез държавни ресурси под каквато и да било форма, която нарушава или заплашва да наруши конкуренцията чрез поставяне в по-благоприятно положение на определени предприятия или производството на определени стоки, доколкото засяга търговията между държавите членки, е несъвместима с вътрешния пазар.
(76)
Квалифицирането на дадена мярка като държавна помощ изисква кумулативно да бъдат изпълнени следните условия: а) мярката трябва да бъде финансирана чрез държавни ресурси; б) тя трябва да предоставя селективно предимство, което може да постави в по-благоприятно положение определени предприятия или производството на някои стоки; в) мярката трябва да нарушава или да заплашва да наруши конкуренцията и да има потенциал да засегне търговията между държавите членки.
6.1.1. Първата мярка
(77)
Това, че предоставянето на подчинени заеми на Parex banka от страна на Латвия е включвало държавна помощ, е установено в първото решение за оздравяване, когато Комисията одобри емитирането на подчинен дълг с петгодишен срок като съвместима мярка за помощ. Комисията тогава реши, че инвеститор в условията на пазарна икономика не би предоставил подчинен дълг с петгодишен срок (26).
(78)
Подчинените заеми, които действително са били отпуснати от Латвия в полза на Parex banka, са били идентични с мярка, която е била одобрена от Комисията, с изключение на факта, че те имат по-продължителен срок до падежа, което създава допълнително предимство за Parex banka.
(79)
Подчинен дълг със 7-годишен срок би осигурил на заемополучателя по-голямо предимство от подчинен дълг с 5-годишен срок, тъй като рискът за инвеститора на дадена инвестиция се увеличава, когато срокът на инвестицията бъде удължен. Ако подчиненият дълг със 7-годишен срок беше предоставен, щеше да бъде още по-малко вероятно инвеститор в условията на пазарна икономика да предостави подчинен дълг с тези удължени срокове, отколкото за срок от пет години. По тази причина по-дългият срок на подчинения дълг представлява допълнително предимство за Parex banka в сравнение с формата на подчинения дълг, който е бил одобрен в рамките на решението за оздравяване и окончателното решение за Parex. Тъй като всички други изисквания за наличие на държавна помощ вече са установени в първото решение за оздравяване, първата мярка представлява допълнителна държавна помощ.
6.1.2. Втората мярка
(80)
На 27 юни 2013 г. Латвия предостави допълнително 18-месечно удължаване на срока на подчинените заеми в размер на 37 млн. LVL за Citadele (от общо 45 млн. LVL, държани от Латвия по това време).
(81)
В решението за откриване на процедурата при липса на други аргументи Комисията е преценила, че подобно удължаване на срока не би било предоставено от инвеститор в условията на пазарна икономика, тъй като създава допълнителни рискове в сравнение с по-рано съществуващите форми на подчинените заеми. Поради това Комисията счете, че по-дългият срок на подчинения дълг представлява допълнително предимство, предоставено от държавата на Citadele, спрямо формата на подчинения дълг, която бе одобрена в рамките на решението за оздравяване и окончателното решение за Parex, и следователно е допълнителна помощ.
(82)
Латвия заяви, че пазарен инвеститор рационално би решил да предприеме конкретни мерки за поддържане на капиталова адекватност на банката, за да запази стойността на своята инвестиция. Поради това тя твърди по същество, че втората мярка не предоставя предимство на Citadele, тъй като предоставянето на допълнителна подкрепа е в съответствие с принципа за оператор в условията на пазарна икономика.
(83)
Комисията не оспорва, че принципът за оператор в условията на пазарна икономика е приложим към сделка като втората мярка. Въпреки това тя припомня, че съдилищата на Съюза са посочили, че ако държава членка ползва този тест по време на административна процедура, тя трябва, когато има съмнения, да установи еднозначно и въз основа на обективни и проверими доказателства, че прилаганата мярка ще бъде приписана на държавата, действаща като акционер, и че в това отношение могат да се изискват доказателства, че решението се основава на икономически оценки, съпоставими с онези, които в дадените обстоятелства рационалният частен инвеститор в положение, възможно най-близко до това на държавата членка, би направил, преди да извърши инвестицията, за да определи своята бъдеща доходност (27).
(84)
При това положение Комисията счита, че твърдението на Латвия, че е действала в съответствие с принципа на оператора в условията на пазарна икономика, не е обосновано с подходящи доводи и подробен анализ.
(85)
На първо място, не са представени никакви доказателства на Комисията, че Латвия е извършила оценка на стойността на своята инвестиция в Citadele едновременно с решението си да приложи втората мярка. Пазарен инвеститор, действащ в качеството си на акционер, би оценил стойността на Citadele, за да определи настоящата стойност на своите инвестиции в тази банка преди (и без) и след изпълнението на втората мярка и би сравнил тези две стойности. Комисията счита, че един целящ печалба пазарен инвеститор би започнал с определяне на настоящата стойност на своите инвестиции в банката и след това би проверил дали сегашната стойност на тази инвестиция ще бъде защитена от допълнителното удължаване на сроковете на подчинените заеми. Ако резултатът от този преглед показва, че стойността е можело да бъде защитена или дори увеличена, тогава като втора стъпка целящият печалба пазарен инвеститор би сравнил алтернативните разходи за защита (или дори увеличаване) на стойността и разликата в стойността.
(86)
Ако Латвия беше извършила такъв анализ, тя трябваше да докаже, че предоставянето на удължен срок е ефективна мярка поне за запазване на стойността на инвестицията и след това трябваше да докаже, че алтернативните разходи за предоставянето на такава мярка са по-ниски от увеличението на стойността. Само ако алтернативните разходи за предоставяне на допълнителен срок до падежа са по-малки от запазването на стойността в резултат на втората мярка, Комисията може да приеме, че Латвия е действала в съответствие с принципа за оператор в условията на пазарна икономика. Латвия обаче не е представила нито валидна оценка за стойността на инвестицията, нито анализ, доказващ, че алтернативните разходи за предоставяне на допълнителен срок до падежа са по-ниски от запазването на стойността, произтичаща от прилагането на втората мярка.
(87)
По тази причина Комисията счита, че втората мярка не може да се счита, че е в съответствие с поведението на пазарен оператор, поставен в сходно положение с това на Латвия през юни 2013 г.
(88)
На второ място и при всички случаи, установените принципи за прилагане на принципа за оператор в условията на пазарна икономика изискват сравнението с поведението на рационален частен инвеститор да се прави в ситуация, която е възможно най-близка до тази на държавата членка (28). Следователно при оценяването на стойността на своята инвестиция в Citadele Латвия следва да е взела предвид ангажиментите, записани в окончателното решение за Parex, свързани с продажбата на Citadele. През юни 2013 г., когато втората мярка е приведена в действие, тези ангажименти включват задълженията за продажба на Citadele до 31 декември 2014 г. и още за продажба на дейността по управлението на благосъстоянието на Citadele (тъй като дейността по управлението на благосъстоянието трябваше да бъде продадена отделно, ако не бъде продадена от 30 юни 2013 г.). Като се има предвид, че на 27 юни 2013 г., когато е било предоставено удължаването на срока, не е бил намерен купувач за дейността по управлението на благосъстоянието, един частен инвеститор би стигнал до извода, че е невъзможно да се продаде дейността по управлението на благосъстоянието заедно със Citadele в срок до 30 юни 2013 г., определен в окончателното решение за Parex, и следователно двете дружества трябва да бъдат продадени поотделно.
(89)
Освен това, един частен акционер в банката в положение, което е възможно най-близко до това на държавата членка, не би имал никакви основания да приеме, че спазването на тези ангажименти би било отменено или отложено, тъй като такива изменения са предмет на одобрение от страна на Комисията. Поради това при определяне на стойността на инвестицията през юни 2013 г. не е можело да се очаква, че тези задължения ще бъдат невалидни, както не е можело да се очаква, че Комисията ще одобри всяко изменение на което и да е задължение преди срока, в рамките на който Латвия се е ангажирала да ги изпълни.
(90)
В резултат на това, с цел да се вземе решение дали да се предостави или не удължен срок до падежа, параметрите за оценяване на стойността на инвестициите на Латвия в Citadele през юни 2013 г. трябва да включват ангажиментите, които са записани в окончателното решение за Parex. Латвия не успя да докаже, че е взела предвид всички тези параметри или че стойността на нейната инвестиция в дадения момент, която би се получила от вземането под внимание на тези параметри, е по-голяма от алтернативната цена на удължаването на срока до падежа. По тази причина Комисията счита, че и втората мярка не може да се счита, че е в съответствие с поведението на пазарен оператор, поставен в сходно положение с това на Латвия през юни 2013 г.
(91)
На трето място, дори да се предположи, че Латвия е направила достатъчно подробен анализ на втората мярка като средство за запазване на стойността на инвестицията ѝ в Citadele през юни 2013 г., и дори ако беше отчела в този анализ ограниченията, които оператор в условията на пазарна икономика би взел предвид, произтичащи от предстоящата продажба на Citadele и отделната продажба на дейността по управлението на благосъстоянието, твърденията на Латвия по отношение на разходите за втората мярка и по отношение на стойността на инвестицията в Citadele, която според Латвия ще се запази с тази мярка, не са приемливи.
(92)
От една страна, Латвия твърди, че втората мярка не включва никакви разходи за държавата, но това твърдение не е подкрепено от никакви допълнителни подробности или доказателства по отношение на оценката на разходите, извършени от Латвия към момента на предоставяне на втората мярка. Такъв анализ на алтернативните разходи и всички други видове разходи, свързани с втората мярка, би бил предварително условие за един частен инвеститор, за да вземе рационално решение дали да удължи срока на подчинения заем. Липсата на оценка на разходите води Комисията до заключението, че един частен инвеститор не би бил в състояние да оцени целесъобразността на втората мярка от гледна точка на максимизирането на печалбата.
(93)
От друга страна, Латвия твърди, че втората мярка запазва стойността на инвестицията на Латвия в Citadele, но това твърдение не се потвърждава от характеристиките на инвестицията в Citadele, притежавана от държавата членка от юни 2013 г. Комисията отбелязва, че за целящия печалба инвеститор текущата стойност на инвестицията зависи от перспективата за бъдещи потоци от доходи от тази инвестиция (под формата например на дивиденти) в комбинация с капиталовата стойност на тази инвестиция към този момент във времето (която може да бъде извлечена например от цената, която купувачът ще плати за акционерната инвестиция към този момент или от сконтираната стойност на цената, която купувачът би платил за акционерната инвестиция в бъдещето). Всички индекси на разположение на Комисията сочат, че стойността на инвестициите на Латвия в Citadele през юни 2013 г. е била ниска, ако изобщо е била положителна.
(94)
Що се отнася до възможните бъдещи потоци от доходи от инвестиции на Латвия в Citadele, не бяха предоставени доказателства, че през юни 2013 г. акционерите са можели да очакват някакви дивиденти от Citadele в обозримо бъдеще. Всяка оценка от частен акционер на банката в положение, възможно най-близко до това на държавата членка, на очакваните приходи от разпределянето на дивиденти би било свързано със задължението за продажба на Citadele до 31 декември 2014 г. Освен това проучването, описано в съображение 61, установи, че дейността по управлението на благосъстоянието на Citadele би станала губеща - заключение, което намали допълнително перспективата за печалба от разпределянето на дивиденти, като се има предвид, че от 27 юни 2013 г. оператор в условията на пазарна икономика би трябвало да приеме, че Citadele и дейността по управлението на благосъстоянието ще бъдат продадени поотделно.
(95)
Когато беше предоставено удължаване на погасителния срок, нямаше доказателства, че Citadele ще може (като се имат предвид неговите очаквани печалби и съотношение на капитала) да разпредели дивиденти преди 31 декември 2014 г., тъй като съотношението на капитала от 10,3 %, планирано да се достигне до 31 декември 2013 г., едва надвишава изискваното минимално съотношение на капитала от 10 % и е далеч под […] %, препоръчани от FCMC за справяне със съществуващите и потенциалните рискове за Citadele. Следователно един частен инвеститор би взел предвид, че от юни 2013 г. има малка вероятност акционерите да получат някакво разпределение на дивиденти от Citadele в обозримо бъдеще.
(96)
Що се отнася до капиталовата стойност на инвестициите на Латвия в Citadele през юни 2013 г., проучването, представено от латвийските органи, описано в съображение 61 и което бе изготвено през февруари 2013 г., показва, че Citadele би била засегната неблагоприятно от отделната продажба на дейността по управлението на благосъстоянието. Един частен инвеститор в положение, което е възможно най-близко до това на Латвия през юни 2013 г., би взел предвид факта, че около четири месеца по-рано независим експерт е установил, че продажната стойност на Citadele без дейността по управлението на благосъстоянието ще бъде по-ниска отколкото комбинираната цена на двата субекта. В резултат на това частният инвеститор би имал нужда от убедителни причини по отношение на оптимизиране на възвръщаемостта, коригирана спрямо риска, за да предприеме допълнителни рискове чрез предоставяне на удължаване на сроковете на подчинените заеми. Въпреки това Латвия не е предоставила доказателства за такива наложителни причини за оператор в условията на пазарна икономика да поеме тези допълнителни рискове по това време. Дори удължаването на срока да беше предоставено, няма доказателства, че Citadele без дейността по управлението на благосъстоянието може да бъде продадена за […], което кара Комисията да заключи, че през юни 2013 г. Латвия не е […] в инвестицията си да бъде запазена, която е била […] за предоставянето на втората мярка.
(97)
Тези допълнителни причини също карат Комисията да смята, че втората мярка не може да се счита, че е в съответствие с поведението на пазарен оператор, поставен в сходно положение с това на Латвия през юни 2013 г.
(98)
На четвърто и последно място, Комисията също така отбелязва, че ЕБВР, която през юни 2013 г. е единственият друг акционер на Citadele освен латвийската държава, не е удължила срока на своя непогасен подчинен заем за Citadele и че Латвия никога не се е обръщала към ЕБВР, за да обсъдят участието на ЕБВР във втората мярка, както е обяснено в съображения 46-48. Тази липса на всякакъв опит за обсъждане на споделянето на тежестта на разходите за втората мярка, ако тази мярка е трябвало да бъде средство за запазване на стойността на инвестициите в Citadele, е допълнителен признак, че втората мярка не е в съответствие с изискванията на принципа за оператор в условията на пазарна икономика.
(99)
В това отношение на първо място Комисията припомня, че според писмото от FCMC Citadele е разполагала с десет месеца (от 1 март до 31 декември 2013 г.), за да спази новия коефициент на капиталова адекватност. В този контекст Комисията счита, че повечето акционери биха използвали целия период от десет месеца за намиране на подходящо решение за посрещане на новите капиталови изисквания, което свежда до минимум техните разходи. Аргументът на Латвия относно улесняването на продажбата на Citadele не обяснява защо втората мярка е приета без допитване до миноритарните акционери на Citadele в срок от четири месеца от писмото на FCMC, вместо да се използва по-пълно периодът от десет месеца.
(100)
Освен това, дори ако участието на ЕБВР в удължаването на срока би предполагало мярка с характеристики, различни от тези на втората мярка, Латвия не предоставя никакви доказателства, че тази различна мярка, в която участва и ЕБВР, би била по-малко ефикасна от втората мярка, или че би струвала повече на мажоритарния акционер в сравнение с разходите за втората мярка.
(101)
Що се отнася до аргумента на Латвия, че удължаването от ЕБВР на срока на нейния подчинен заем би довело до допълнителна тежест в момента на продажбата на Citadele, латвийските органи не са представили никакви доказателства, че такова удължаване действително би създало такива допълнителни разходи. Не съществува специално проучване на разходите за продажбата на Citadele след втората мярка в сравнение с разходите за хипотетичната продажбата на Citadele след удължаване на срока, в което ЕБВР участва, за да се обоснове твърдението на Латвия, че би имало допълнителни тежести. Комисията счита, че всеки частен оператор, който обмисля начини за запазване на стойността на инвестицията си в Citadele, поне би могъл да посочи актуална оценка на евентуалните алтернативни разходи, при последваща продажба, в случай че миноритарният акционер в Citadele удължи срока на своите подчинени заеми в тази банка.
(102)
На последно място, както бе отбелязано в съображение 48, буква в), Латвия обяснява, че счита, че ЕБВР би била склонна да удължи срока на заемите си за Citadele. При това положение дори ако участието на ЕБВР би довело до по-голяма сложност, Комисията счита, че частен мажоритарен акционер, който обмисля удължаване на срока на собствения си съществуващ подчинен дълг в полза на Citadele, най-малко би се обърнал към миноритарния акционер, който също е притежател на подчинен дълг в Citadele, за да установи дали последният i) би поел част от разходите за допълнителна помощ за Citadele чрез удължаване на срока на собствените си заеми или ii) би сключил алтернативна договореност пряко с мажоритарния акционер, за да подкрепи разходите за втората мярка на мажоритарния акционер. В рамките на прилагане на принципа за оператор в условията на пазарна икономика Комисията не може да приеме, че мажоритарен акционер в дружество би приел всички разходи за защита на стойността на всички инвестиции в това дружество и по този начин би защитил стойността на инвестицията на миноритарния акционер, без дори да се допита до последния, за да потърси принос от него.
(103)
С оглед на всеки от тези фактори липсата на допитване до ЕБВР в периода между 1 март 2013 г. и 27 юни 2013 г. е още едно доказателство, че втората мярка не е била проведена в съответствие с изискванията на принципа за оператор в условията на пазарна икономика.
(104)
За всяка една от четирите причини, посочени в съображения 85-103, не беше доказано недвусмислено и въз основа на обективни и проверими доказателства, че втората мярка следва да бъде приписана на държава членка, действаща като частен акционер. При тези обстоятелства Комисията не може да приеме, че Citadele би могла, при обстоятелства, които съответстват на обичайните пазарни условия, да получи същите предимства като тези, които са ѝ били предоставени чрез държавни ресурси под формата на втората мярка.
(105)
Латвия е изпълнила втората мярка за Citadele, която е и ще бъде активна на пазарите, открити за международна конкуренция. Следователно всяко предимство от държавните ресурси би повлияло на конкуренцията в банковия сектор и би оказало въздействие върху търговията вътре в Съюза. Освен това тази мярка е селективна, тъй като е от полза единствено за Citadele. Тя е финансирана чрез държавни ресурси. През юни 2013 г., както е обяснено от Латвия в съображение 45, оператор в условията на пазарна икономика не би предоставил мярка, подобна на втората мярка, при съпоставими условия. Поради това Комисията потвърждава своята по-ранна предварителна оценка от решението за откриване на процедурата, че втората мярка представлява допълнителна държавна помощ.
6.1.3. Третата мярка
(106)
По отношение на подкрепата за ликвидността, предоставена на Reverta, тя е била първоначално одобрена като част от съвместими мерки за държавна помощ, одобрени с първото решение за оздравяване, под формата на държавни депозити. По това време Комисията отбеляза, че Parex banka е имала недостиг на ликвидни обезпечения и че Латвия е депозирала средствата, предвид нуждите от ликвидност на банката, когато никой пазарен инвеститор не е бил готов да предостави ликвидност с оглед на нестабилното положение на Parex banka (29).
(107)
След окончателното решение за Parex (и разделянето на „добра“ и „лоша“ банка) помощта за осигуряване на ликвидност впоследствие беше прехвърлена на Citadele и Reverta. Citadele вече е изплатила изцяло своя дял от подкрепата за ликвидността. От Reverta е било изискано да ограничи размера на подкрепата за ликвидността, която е получила, както е посочено в съображение 19, буква в). Въпреки това размерът на подкрепата за ликвидността, действително предоставена на Reverta, надхвърля дори нивата, предвидени за най-лошия сценарий, одобрен в окончателното решение за Parex. Тази допълнителна подкрепа за ликвидността предоставя допълнително предимство за Reverta в сравнение с помощта, одобрена с решението за оздравяване и окончателното решение за Parex. Латвия не е твърдяла, че е действала като пазарен кредитор при предоставянето на такава ликвидност, нито е представила елементи, които да позволят на Комисията да заключи, че Reverta би могла при обстоятелства, които съответстват на обичайните пазарни условия, да получи същите предимства като тези, които са ѝ били предоставени чрез държавни ресурси под формата на третата мярка. Никоя от останалите характеристики на подкрепата за ликвидността, освен количеството ѝ, не е била изменена и затова Комисията стига до заключението, че мярката представлява държавна помощ.
(108)
Въз основа на съображения 106 и 107, тъй като увеличената подкрепа за ликвидността очевидно представлява допълнително предимство в сравнение с одобрените мерки за помощ, следователно тя представлява допълнителна помощ (тъй като всички други критерии по член 107, параграф 1 от Договора са все още в сила).
6.2. Правно основание за съвместимостта на новата допълнителна помощ
(109)
Член 107, параграф 3, буква б) от Договора оправомощава Комисията да определи, че дадена помощ е съвместима с вътрешния пазар, ако цели „преодоляването на сериозни затруднения в икономиката на държава членка“.
(110)
Предвид системното значение на Parex banka (която беше водеща банка в Латвия) и значимостта на нейните дейности по предоставяне на заеми за икономиката на Латвия към момента на одобряването на мерките за помощ Комисията прие, че неспособността да се преодолеят затрудненията на банката би довело до сериозни последици за икономиката на Латвия.
(111)
В решението за оздравяване и окончателното решение за Parex мерките за помощ, одобрени за Parex banka, бяха оценени съгласно член 107, параграф 3, буква б) от Договора, както и въз основа на съобщенията (30), приети в контекста на финансовата криза, които са били в сила по времето, когато е отпусната помощта.
(112)
Комисията счита, че същото правно основание се прилага за допълнителната помощ, отпусната чрез първата и втората мярка, въз основа на графика за тяхното изпълнение и техните сходни характеристики с одобрените мерки за помощ.
(113)
Що се отнася до третата мярка, оценката на Комисията на съвместимостта трябва да се извърши въз основа на актуализираните критерии, изложени в Съобщението относно банковия сектор от 2013 г. (31). Всяка помощ, изцяло или частично предоставена без разрешение от Комисията (и следователно в нарушение на член 108, параграф 3 на Договора) след публикуването в Официален вестник на Европейския съюз на Съобщението относно банковия сектор от 2013 г., трябва да бъде разгледана въз основа на това съобщение. Тъй като третата мярка е била прилагана непрекъснато от 2011 г. до настоящия момент, може да се заключи, че помощта е била частично отпусната след 1 август 2013 г., датата на публикуване в Официален вестник на Европейския съюз на Съобщението относно банковия сектор от 2013 г.
6.3. Съвместимост на помощта с вътрешния пазар
6.3.1. По отношение на първата мярка
(114)
Подчиненият заем, предоставена от Латвия на Parex banka, от датата на емитиране (22 май 2009 г.) е със срок от седем години (т.е. до 21 май 2016 г.), като по този начин се надвишава максималният петгодишен срок, който е посочен в първото решение за оздравяване и е потвърден в окончателното решение за Parex. За тази мярка не беше отправено уведомление до Комисията.
(115)
По отношение на тази допълнителна мярка за помощ, предоставена чрез по-дълъг срок на погасяване на подчинените заеми от този в условията на решенията, Комисията има съмнения, че се поддържа до необходимия минимум и поради това не може да заключи, че всички критерии за съвместимост са изпълнени.
(116)
В решението за откриване на процедурата Комисията припомня, че подчиненият заем, одобрен за Parex banka с петгодишен срок, е бил оценен в решението за оздравяване като мярка, ограничена до необходимия минимум като размер и срок до падежа. Въз основа на това заключение 5-годишният подчинен заем е бил квалифициран като съвместим в решението за оздравяване и окончателното решение за Parex.
(117)
Въз основа на доводите, представени в рамките на решението за оздравяване и окончателното решение за Parex, и при липсата на нови аргументи, Комисията изрази съмнения относно съвместимостта на удължения срок на подчинените заеми, емитирани със срок от седем години вместо пет години, както е първоначално одобрено.
(118)
С оглед на новите аргументи, представени от Латвия след решението за откриване и посочени в раздел 5.1, Комисията е в състояние да направи повторна оценка, ако подчинените заеми със 7-годишен срок, предоставени от Латвия на Parex banka, отговарят на изискването за съвместимост на държавна помощ, ограничена до необходимия минимум.
(119)
В съответствие със Съобщението относно банковия сектор от 2008 г. мярката за помощ трябва, по своя размер и форма, да е необходима за постигане на преследваната цел. Това означава, че вливането на капитал трябва да бъде в минималния необходим размер за постигане на целта. Целта на предоставянето на подчинен заем, квалифициран като капитал от втори ред) на Parex banka беше да се даде възможност на Parex banka да продължи да отговаря на коефициента на капиталова адекватност, и да се гарантира, че тя ще бъде капитализирана в достатъчна степен, така че по-добре да издържи на потенциални загуби, за да се избегне сериозно сътресение в икономиката на Латвия.
(120)
В първото решение за оздравяване минималните изисквания, за да могат подчинените заеми да бъдат допустими като капитал от втори ред на Parex banka, взети предвид от Комисията, се основават на приложимото латвийско законодателство, представено от Латвия (32). Следователно беше установено, че минималният срок до падежа, за да може подчиненият заем да се класифицират като капитал от втори ред, е пет години. Тази оценка не е била изменяна от последващите решения.
(121)
Като преразгледа допълнителната информация, предоставена от Латвия и отразена в съображения 30-39, Комисията признава, че допълнителните ограничения променят изискваните характеристики на подчинените заеми, така че да се определят изцяло като капитал от втори ред до 2010 г.
(122)
По-специално, Комисията отбелязва, че въздействието на критериите от рамката Базел II върху размера на подчинените заеми, получени от Parex banka през 2009 г., които са допустими като капитал от втори ред, представлява основен елемент за определянето на минималния първоначален срок на подчинените заеми. Правилното разглеждане на амортизационния коефициент по Базел II е било необходимо за постигането на крайната цел на мярката за помощ, а именно да се гарантира достатъчна степен на капитализация на Parex banka и да се избегнат сериозни смущения в икономиката на Латвия към момента на предоставяне на първоначалния подчинен заем.
(123)
Комисията счита, че ако предположенията и предвижданията, представени от Латвия в момента на решението за оздравяване, са отразявали адекватно и напълно амортизацията на подчинения дълг по силата на правилата от Базел II, както е отразено в съображение 37, те щяха да доведат до различна оценка на сроковете на подчинените заеми, с извода, че необходимият минимум е седем години, а не пет години.
(124)
Комисията припомня също, че оценката на съвместимостта на помощите в третото решение за оздравяване се основава, наред с друго, на ангажимента на латвийските органи, че ще продадат своите акции в Parex banka във възможно най-кратък срок, но не по-късно от три години след като първите оздравителни мерки бяха предоставени на Parex banka (33), т.е. не по-късно от 2011 г.
(125)
В светлината на тези обстоятелства Комисията счита, че определянето на първоначалния срок на седем години може да се счита за необходимия минимум, така че подчинените заеми, предоставени от Латвия, да се определят изцяло като капитал от втори ред и да се гарантира, че Parex banka е постигнал целта за капиталова адекватност, с оглед на запазването на стабилността на латвийската банков система, както и спазването на ангажимента за продажба на банката.
6.3.2. Относно удължаването на срока до падежа на подчинените заеми, за което не е изпратено уведомление (втората мярка)
(126)
В решението за откриване на процедурата Комисията изрази съмнения, че допълнителната помощ, произтичаща от 18-месечното удължаване на падежите на подчинените заеми, може да се счита за съвместима, тъй като съществуващата оценка беше, че петгодишният срок на подчинения дълг, е това, което осигурява ограничаване до необходимия минимум, и не бяха представени нови доводи за обосновка на съвместимостта.
(127)
С оглед на информацията, представена от Латвия след решението за откриване на процедурата, Комисията отбелязва, че са настъпили регулаторни промени през 2013 г. (34), които се отнасят до минималните капиталови изисквания.
(128)
В това отношение на Комисията беше представено писмо от 1 март 2013 г. от FCMC до Citadele. Писмото представлява реакция от страна на банковия регулатор на вътрешен доклад за оценка на капиталовата адекватност, който Citadele е представила на FCMC по отношение на финансовото си състояние към 30 юни 2012 г.
(129)
В писмото от 1 март 2013 г. първо се обръща внимание на факта, че според политиката на FCMC всички банки трябва да поддържат коефициент на капиталова адекватност, надвишаващ 10 %. След това в писмото ясно се заявява, че „ако коефициентът на капиталова адекватност на банка и консолидирана група падне под 10 %, банката и консолидираната група се считат за недостатъчно капитализирани и FCMC може да наложи коригиращи мерки, например ограничаване на операциите на банката“. В случая на Citadele и консолидираната ѝ група в писмото се уточнява също, че за да се обхванат съществуващите и потенциалните рискове, произтичащи от операциите на Citadele, до края на 2013 г. съотношението на капиталовата адекватност на групата трябва да достигне до […] %.
(130)
Въз основа на това писмо Комисията приема, че Citadele е трябвало да има капиталова адекватност най-малко над 10 % в края на 2013 г., с цел да продължи изцяло операциите си.
(131)
Комисията припомня, че крайната цел за отпускане на държавна помощ под формата на подчинени заеми, както е определено в решение за оздравяване и окончателното решение за Parex, е да се гарантира достатъчна степен на капитализация на Citadele на Parex banka (след 2010 г.), за да се избегне сериозно сътресение в икономиката на Латвия.
(132)
Поради това Комисията приема, че през юни 2013 г. Латвия е трябвало да предприеме корективни действия, за да се избегнат рисковете, които биха възникнали от неуспеха на Citadele да спази неочакваното увеличение на надзорните изисквания. За преодоляване на потенциалния недостиг на капитал спрямо новите изисквания, единствените възможни варианти биха били:
а)
вливане на допълнителни средства - като капитала от първи и втори ред (напр. предоставяне на нови подчинени заеми);
б)
удължаване на срока на съществуващите подчинени заеми, за да се промени техният амортизационен процент, както и да се даде възможност за по-голям процент от заемите да участват в капитала на банката.
(133)
Таблица 2 отразява сравнителен сценарий между ситуации, при които всички други параметри са равни и срокът на подчинените заеми е удължен през 2013 г. (както беше направено чрез втората мярка) или се запазва при същите условия, при които заемите са били първоначално издадени. Въз основа на изчислението Комисията констатира, че запазването на сроковете на подчинените заеми би довело, като всички други фактори се смятат за равни, до неуспех за Citadele да постигне съотношение на капиталова адекватност от 10 % в края на 2013 г.
Таблица 2
Сравнение на равнището на капиталова адекватност със или без удължаване на погасителния срок:
Капиталова адекватност в %
31 декември 2013 г.
Финансови прогнози преди удължаването на срока с 18 месеца (изготвени през юни 2013 г.)
9,75
Действителни стойности към 31 декември 2013 г., включително удължаването на погасителния срок
10,30 (35)
Проформа на действителната ситуация без удължаването на срока с 18 месеца
9,30
(134)
Предвид факта, че:
а)
новите капиталови изисквания трябва да се изпълнят до 31 декември 2013 г.,
б)
дейността по управлението на благосъстоянието трябва да бъде продадена до 31 декември 2013 г. и
в)
обезценяването на подчинения дълг оказва пряко влияние върху капиталовото съотношение,
Комисията е съгласна, че втората мярка представлява ефективно и ефикасно решение с оглед на новите изискванията за капиталова адекватност за Citadele и че предоставената отсрочка е необходимият минимум за постигането на тази цел. Това решение не налага трансфер на нови парични средства (въпреки че изисква от Латвия да се въздържа от събиране на средства, които иначе биха били дължими), като отговаря на надзорното искане, основано на необходимостта от запазване на финансовата стабилност.
(135)
Комисията също така положително отбелязва, че към 31 декември 2013 г. коефициентът на капиталова адекватност на Citadele е бил малко над минималното изискване от 10 % (36), което потвърждава становището ѝ, че 18-месечното удължаване на този срок е било ограничено до необходимия минимум.
6.3.3. По отношение на ликвидната подкрепа, предоставена на Reverta, за която не е изпратено уведомление (трета мярка)
(136)
От 2011 г. Латвия е предоставила на Reverta подкрепа за ликвидността, превишаваща максималните граници, одобрени от Комисията в окончателното решение за Parex за базов сценарий и за най-лош възможен сценарий. Тези ограничения са припомнени в таблица 3 (37). Действителните размери на ликвидна подкрепа, от която се е ползвала Reverta (съобщени от Латвия в преработения план за преструктуриране, представен през януари 2014 г.), както е посочено в таблица 4, непрекъснато са превишавали размерите, постановени в окончателното решение за Parex:
Таблица 3
Тавани за ликвидността на Reverta, отразени в окончателното решение за Parex:
млн. LVL
1.8.2010 г.
31.12.2010 г.
31.12.2011 г.
31.12.2012 г.
31.12.2013 г.
Базов сценарий
458
446
419
349
315
Оптимистичен сценарий
458
446
419
356
322
Песимистичен сценарий
458
446
419
344
307
Таблица 4
Действителни размери на средствата за ликвидност, от които се е възползвала Reverta
млн. LVL
1.8.2010 г.
31.12.2010 г.
31.12.2011 г.
31.12.2012 г.
31.12.2013 г.
Излишък от подкрепа за ликвидност
446
446
428
385
363
(137)
Подкрепата за ликвидността, първоначално предоставена на Reverta, е била одобрена като част от съвместими мерки за държавна помощ, обхванати от първото решение за оздравяване, под формата на държавни депозити.
(138)
След окончателното решение за Parex (и разделянето на Parex banka на „добра“ и „лоша“ банка) помощта за осигуряване на ликвидност впоследствие е била прехвърлена към Citadele и Reverta. Citadele вече е върнала изцяло своя дял от подкрепата на ликвидността, докато Reverta трябваше да ограничи размера на подкрепата на ликвидността, която е получила. Въпреки това, сумата на финансовата подкрепа, действително предоставена на Reverta, надвишава всички равнища, одобрени в рамките на окончателното решение за Parex.
(139)
Оценката на плана за преструктуриране в окончателното решение за Parex се базира на допускания, представени по това време по отношение на очакваните входящи потоци на ликвидни средства в Reverta, които биха дали възможност тя да започне да връща помощта за ликвидността, предоставена ѝ под формата на държавни депозити, до нивата, предварително определени в окончателното решение за Parex (38).
(140)
Сумите, които се очаква да останат неплатени, както е описано в окончателното решение за Parex, варират в диапазона от [0-100] млн. LVL (базов сценарий) до [100-200] млн. LVL (песимистичен сценарий). Въпреки това според последните прогнози за паричните потоци, представени от Латвия, предоставената подкрепа за ликвидността е планирана да превишава ограничението, определено в окончателното решение за Parex до 2017 г., както е отразено в таблица 5:
Таблица 5
Надплатени суми за ликвидност за Reverta спрямо плана за преструктуриране от 2010 г.
млн. LVL
31.12.14
31.12.15
31.12.16
31.12.17
Песимистичен сценарий (първоначален план за преструктуриране)
[250-300]
[250-300]
[200-250]
[150-200]
Очаквана подкрепа за ликвидността (актуализация от 2014 г.)
[300-350]
[250-300]
[250-300]
[250-300]
Разлика
[…]
[…]
[…]
[…]
(141)
Комисията разбира, че поради следните трудности:
а)
по-ниско качество на активите и по-ниска стойност в сравнение с това, което е било предвидено в плана за преструктуриране, и
б)
по-бавно възстановяване на обезпечението и съдебни спорове с длъжници,
е имало закъснение от две години при събирането на паричните средства (както е посочено в съображение 45) спрямо предвижданото по време на приемането на окончателното решение за Parex. Това забавяне наложи увеличаване на държавната подкрепа.
(142)
Поради това допълнителната нужда от подкрепа за ликвидността бе предизвикана от влошаващото се финансово състояние на Reverta в сравнение с това, което е било очаквано в окончателното решение за Parex. Комисията отбелязва, че предоставената подкрепа на ликвидността постепенно е нараснала през последните години в съответствие с трудностите на Reverta при възстановяването на активи.
(143)
Както е посочено в съображение 56, Латвия твърди, че тъй като само 49,5 млн. LVL за подкрепа за ликвидността от общо 118,7 млн. LVL са били преобразувани в капитал, останалата подкрепа за ликвидността в размер на 69,2 млн. LVL е довела до прекомерна подкрепа за ликвидността в почти еднакъв размер.
(144)
Въпреки това, Комисията припомня, че, както е посочено в съображение 63, буква б) от окончателното решение за Parex, единствено държавните депозити могат да бъдат преобразувани в капитал. Ето защо Комисията счита, че по-ниското ниво на подкрепата за ликвидността, преобразувана в капитал, не води автоматично до прекомерна подкрепа за ликвидността.
(145)
Комисията отбелязва още, че банковият лиценз на Reverta е бил оттеглен през 2011 г., с което е била избегната необходимостта да се преобразува в капитал допълнителна ликвидност за удовлетворяване на регулаторния коефициент на платежоспособност. По този начин Комисията признава, че прекратяването на капиталовите изисквания (39) е позволило на Латвия да предостави по-нисък размер на помощ за рекапитализация за Reverta от максималната сума на рекапитализация, одобрена посредством решенията.
(146)
Въз основа на трудностите, с които се сблъсква Reverta при възстановяването на активи, и ограничения размер на капитализация, изискван след отнемане на банковия лиценз, Комисията заключава, че подкрепата за ликвидността, получена от Reverta, е била ограничена до минимума, необходим за доброто управление на процеса на ликвидация.
(147)
Комисията също така заключава, че допълнителната подкрепа за ликвидността отговаря на изискването за споделяне на тежестта, определено в Съобщението относно банковия сектор от 2013 г. По-специално, Комисията отбелязва, че в съответствие с точка 77 от Съобщението относно банковия сектор от 2013 г. собственият капитал на бившите акционери на Parex banka е бил изцяло отписан и че Латвия се ангажирала да предотврати предоставянето на допълнителна помощ в полза на притежателите на подчинен дълг.
6.3.4. По отношение на нарушението на задължението за продажба на дейността по управление на благосъстоянието на Citadele (четвъртата мярка)
(148)
Латвийските органи заявяват, че предвид сегашните трудни условия на пазара, Латвия не е успяла да намери купувачи за дейността по управление на благосъстоянието на Citadele в рамките на определения срок и няма да бъде в състояние да го направи дори в рамките на обозрим период от време.
(149)
Латвийските органи напомнят, че продажбата на Citadele бе установена, наред с други ангажименти, като ключова мярка за отстраняване на нарушенията на конкуренцията, които мерките за помощ са предизвикали. Но като се има предвид влошаването на финансовото състояние на Citadele в сравнение с това, което е било предвидено в момента на окончателното решение за Parex, продажбата на Citadele може да не бъде постигната в рамките на предвидените срокове.
(150)
Латвия твърди освен това, че комбинирането на продажбата на дейността по управление на благосъстоянието с продажбата на Citadele ще подобри пазарния интерес към Citadele и че удължаването на крайния срок за продажба е по-вероятно да позволи повторната приватизация на Citadele.
(151)
Комисията приема, че финансовото състояние на Citadele е по-лошо в сравнение с това, което се е очаквало да бъде в първоначалния план за преструктуриране. Тази оценка е потвърдена също от контролиращото доверено лице (40) и се отразява в показателите, посочени в таблица 6:
Таблица 6
Съпоставяне на основните финансови показатели в сравнение с плана за преструктуриране
31.12.2013 г.
План за преструктуриране
Действителен
Оперативни разходи/общи приходи
[50-60]
57,0 %
Обезценяване/нетни заеми
[0-5]
2,0 %
Нетни приходи (загуби) в млн. LVL
[20-30]
10,8
Възвръщаемост на собствения капитал (ROE) %
[20-30]
8,1 %
Собствен капитал/общи активи
[5-10]
6,9 %
Коефициент на капиталова адекватност
[10-20]
11,7 %
Като се има предвид по-ниското ниво на рентабилност на Citadele в сравнение с първоначалния план за преструктуриране, Комисията разбира трудностите, свързани с продажбата на Citadele в рамките на строго определения график.
(152)
Комисията припомня, че задължението за продажба на дейността по управление на благосъстоянието, наред с ангажимента за продажба на самата Citadele, беше включено в окончателното решение за Parex за ограничаване на нарушенията на конкуренцията, тъй като това дава възможност на конкурентите да предложат оферта за тези предприятия (41).
(153)
Комисията отбелязва като положително, че след окончателното решение за Parex Citadele започна процес на продажба, за да тества пазарния интерес и също така назначи независим експерт за изготвяне на най-добрата стратегия за продажба, както е споменато в съображения 61 и 62, с което се опита на добра воля да спази посочените ангажименти.
(154)
Комисията взема под внимание, че Латвия сега има за цел удължаване на крайния срок за приключване на продажбата на дейността по управлението на благосъстоянието в сравнение със сроковете, които се е ангажирала да спази през 2009 г. Латвия иска изменение на окончателното решение за Parex, за да се отложи първоначалният краен срок за продажбата на дейността по управлението на благосъстоянието, за да може да я продаде заедно с Citadele, въз основа на допълнителни ангажименти, посочени в съображения 64-68.
6.3.5. Компенсаторни мерки за ограничаване на нарушенията на конкуренцията и подобряване на споделянето на тежестта
(155)
За да може Комисията да одобри изменения на окончателните си решения, промените трябва да се основават на нови задължения, които могат да се считат за равностойни на тези, които първоначално са предвидени (42). В този случай мерките за помощ ще продължат да бъдат съвместими с вътрешния пазар въз основа на член 107, параграф 3, буква б) от Договора само ако общият баланс на първоначалното решение остане незасегнат. С цел да се запази първоначалният баланс, изменените ангажименти не следва да оказва отрицателно въздействие върху жизнеспособността на получателя на помощта, като общият набор от поети ангажименти трябва да бъдат поне равностойни по отношение на споделянето на тежестта и компенсаторните мерки, като се отчитат изискванията на приложимите съобщения на Комисията.
(156)
В това отношение Комисията има положително отношение към набора от ангажименти, представени от Латвия и съдържащи се в съображения 64-73, тъй като те допринасят за преодоляването на евентуални нарушения на конкуренцията, произтичащи от първата, втората, третата и четвъртата мярка, както и за гарантиране на подходящо споделяне на тежестта от страна на заинтересованите страни на бенефициерите.
(157)
В раздел 4 от Съобщението за преструктурирането се призовава за прилагането на ефективни и пропорционални мерки за ограничаване на нарушенията на конкуренцията.
(158)
Окончателното решение за Parex включва няколко такива мерки, сред които ангажиментът на Латвия да продаде или да възложи продажбата на Citadele до 31 декември 2015 г. (43) беше от основно значение. Комисията счита за достатъчни и адекватни за избягване на нарушаването на конкуренцията в резултат на държавните помощи, отпуснати на Parex banka, ангажиментите за продажба на Citadele в рамките на този срок, съчетано с намаление на големината и пазарното присъствие на Citadele.
(159)
В решението за откриване Комисията счете, че както първоначалният по-дълъг срок на подчинения дълг, така и 18-месечното му удължаване, приложено през 2013 г., представляват допълнителни предимства за Parex banka в сравнение с формата на подчинения дълг, одобрен в рамките на решението за оздравяване и окончателното решение за Parex.
(160)
В този контекст Комисията приветства ангажимента, предлаган от Латвия, да изтегли напред крайния срок за приключване на продажбата на Citadele от 31 декември 2015 г. на […], като мярка за компенсиране на допълнителните предимства, произтичащи от по-дългия срок на подчинените заеми. Ускоряването на продажбата на Citadele допринася за запазване на равнопоставени условия на конкуренция.
(161)
В допълнение, Комисията отбелязва, че Латвия е предоставила ясен ангажимент за […], ако продажбата не бъде постигната в рамките на посочения по-горе краен срок. Този ангажимент предвижда допълнителна предпазна мярка (която не е била изрично включена в първоначалния план за преструктуриране), за да се гарантира, че нарушаването на конкуренцията ще бъде смекчено по подходящ начин, като в рамките на по-малко от […], Citadele ще […]
(162)
Комисията също така отбелязва с удовлетворение, че Латвия пое задължението за допълнително намаляване на размера на капитала, който може да бъде предоставен на Reverta от латвийските органи, както е посочено в съображение 69.
(163)
В раздел 3 от Съобщението за преструктуриране се предвижда банките и техните акционери да допринесат за разходите за преструктурирането във възможно най-голяма степен, за да се ограничи размерът на помощта до минимум и да се отстранят нарушенията на конкуренцията и въпросите, свързани с моралния риск.
(164)
В този отношение Комисията взема под внимание допълнителните компенсаторни мерки, предложени от Латвия, за да се гарантира, че трети страни няма да се облагодетелстват от допълнителната сума на помощта, получена от Reverta, а именно ангажимента за засилени механизми за споделяне на тежестта, описан в съображения 70-73.
(165)
Латвия се ангажира, че Citadele и Parex banka (по-рано Reverta), както и техните дъщерни предприятия, няма да плащат никакви лихви, дивиденти или купони по съществуващите капиталови инструменти (в това число привилегировани акции, акции В и инструменти от първа и втора група, втори ред) (дължими или начислени) или да упражняват каквито и да било права за изкупуване във връзка с тях на притежателите на подчинени дългове или други акционери, различни от латвийската държава или на ЕБВР, докато и освен ако държавната помощ за Reverta и/или Citadele бъде напълно изплатена и освен ако съществува правно задължение да го направи. В това отношение Латвия също така се ангажира да отстрани всички такива правни задължения във възможно най-кратък срок и не по-късно от 30 април 2015 г. В резултат на това притежателите на съществуващи капиталови инструменти няма да получават никакво заплащане, тъй като тези съществуващи капиталови инструменти не носят задължителен купон и в процеса на ликвидацията на Reverta (която ще се осъществи до края на 2017 г.) те се нареждат след първостепенния дълг. Тъй като Reverta има отрицателен капитал, ще бъде невъзможно от практическа гледна точка за притежателите на тези капиталови инструменти да получат заплащане или възстановяване.
(166)
Освен това, в допълнение към задълженията, посочени в съображение 165, Латвия се ангажира също да не изплати останалите дългове (главници) по заварени подчинени заеми, освен ако и докато всички държавни помощи за Reverta/Citadele бъдат напълно върнати до степента, необходима за покриване на отрицателния нетен актив на Reverta, и при условие че съществува правно основание. За тази цел непогасеният дълг (главница) по заварените подчинени заеми ще бъде i) предмет на обвързваща заповед за това, че никакви плащания по заварените подчинени заеми не са изискуеми и дължими; или ii) преобразуван в капитал от първи ред без право на глас; или iii) обезценен. В това отношение, като се има предвид, че националното право не предоставя подходяща правна основа, даваща възможност за спазване на този ангажимент, Латвия допълнително се ангажира да предприеме всички необходими мерки, за да гарантира, че всички законови разпоредби, необходими, за да се съобрази с този ангажимент, са въведени до 30 април 2015 г. най-късно.
(167)
Комисията приветства ангажиментите на Латвия, посочен в съображения 165 и 166, защото като се стреми към ограничаване на плащанията на главницата и лихвите, дължими по отношение на заварените подчинени заеми и капиталовите инструменти на Reverta и Citadele, тя осигурява допълнително споделяне на тежестта.
(168)
В резултат на това Комисията счита, че предложените компенсаторни мерки, посочени в раздел 5.5, могат да се считат за подходящи и равностойни (от гледна точка на ефективността) на тези, предложени преди това от Латвия и одобрени от Комисията с окончателното решение за Parex, изменено с решението за изменение. В действителност предложените компенсаторни мерки преследват една и съща цел за ограничаване на нарушаването на конкуренцията. Те са добре насочени, тъй като имат за цел ограничаване на нарушаването на конкуренцията на пазарите, на които Citadele функционира.
(169)
Съответно Комисията стигна до заключението, че изменените ангажименти са равностойни на първоначалните по отношение на възстановяването на жизнеспособността, споделянето на тежестта и ограничаването на нарушенията на конкуренцията. Замяната на първоначалните ангажименти с новите ангажименти не нарушава съвместимостта на помощта с вътрешния пазар, установена от окончателното решение за Parex, изменено с решението за изменение.
7. ЗАКЛЮЧЕНИЕ
(170)
Комисията съжалява, че Латвия неправомерно е привела в действие първата, втората и третата мярка в нарушение на член 108, параграф 3 от ДФЕС и че е нарушила задължението за продажба на дейността по управлението на благосъстоянието на Citadele в рамките на срока, записан в окончателното решение за Parex (четвъртата мярка).
(171)
Въпреки това поради причините, изложени по-горе, и с оглед на допълнителните ангажименти, поети от Латвия и Citadele,
ПРИЕ НАСТОЯЩОТО РЕШЕНИЕ:
Член 1
Следните мерки представляват държавна помощ по смисъла на член 107, параграф 1 от Договора:
а)
предоставянето на Parex banka на подчинени заеми с първоначален срок до падежа, превишаващ условията на мярката, одобрена с решението за оздравяване и окончателното решение за Parex (първата мярка);
б)
предоставянето на Citadele на допълнително 18-месечно удължаване на срока на подчинените заеми в размер на 37 млн. LVL (втората мярка);
в)
предоставянето на Reverta на подкрепа за ликвидността, превишаваща максималните граници, одобрени от Комисията в окончателното решение за Parex (третата мярка).
Член 2
Мерките за помощ, посочени в член 1, са съвместими с вътрешния пазар по смисъла на член 107, параграф 3, буква б) от Договора в контекста на ангажиментите, поети от Латвия, както е посочено в приложение I.
Член 3
Крайните срокове за продажба на дейността по управлението на благосъстоянието (ДУБ) на Citadele до 30 юни 2013 г. без доверено лице по продажбата или до 31 декември 2013 г. с доверено лице по продажбата (четвъртата мярка), записани в съображение 73 от Решение C(2010) 6202 окончателен поправен на Комисията от 15 септември 2009 г. относно държавна помощ C 26/09 (ex N 289/09), която Латвия възнамерява да приведе в действие за преструктурирането на AS Parex banka, се изменят в съответствие с ангажимента, предоставен от Латвия, който е изложен в приложение II.
Член 4
Адресат на настоящото решение е Република Латвия.
Съставено в Брюксел на 9 юли 2014 година.
SKLEP KOMISIJE (EU) 2015/162
z dne 9. julija 2014
o državni pomoči SA.36612 (2014/C) (ex 2013/NN), ki jo je Latvija izvedla za banko Parex
(notificirano pod dokumentarno številko C(2014) 4550)
(Besedilo v angleškem jeziku je edino verodostojno)
(Besedilo velja za EGP)
EVROPSKA KOMISIJA JE -
ob upoštevanju Pogodbe o delovanju Evropske unije, zlasti prvega pododstavka člena 108(2) Pogodbe,
ob pozivu zainteresiranim stranem, naj predložijo svoje pripombe v skladu z navedenimi določbami (1),
ob upoštevanju naslednjega:
1. POSTOPEK
1.1 Predhodni ukrepi v korist banke Parex
(1)
Latvija je 10. novembra 2008 Komisiji priglasila paket ukrepov državne pomoči v korist banke AS Parex (v nadaljnjem besedilu: banka Parex) za podporo stabilnosti finančnega sistema. Komisija je 24. novembra 2008 začasno odobrila navedene ukrepe (2) (v nadaljnjem besedilu: prvi sklep o reševanju) na podlagi zaveze Latvije, da bo v šestih mesecih predložila načrt prestrukturiranja banke Parex.
(2)
Komisija je po zahtevah Latvije odobrila dva sklopa sprememb ukrepov pomoči v zvezi z banko Parex s sklepoma z dne 11. februarja 2009 (3) (v nadaljnjem besedilu: drugi sklep o reševanju) in z dne 11. maja 2009 (4) (v nadaljnjem besedilu: tretji sklep o reševanju).
(3)
Latvija je 11. maja 2009 priglasila načrt prestrukturiranja banke Parex. Komisija je 29. junija 2009 (5) sprejela predhodni sklep, da priglašeni ukrepi prestrukturiranja pomenijo državno pomoč za banko Parex, pri čemer je izrazila dvome, da bi se lahko ta pomoč štela za združljivo z notranjim trgom. Na podlagi tega se je Komisija odločila začeti postopek iz člena 108(2) Pogodbe in od Latvije zahtevala, naj predloži informacije, potrebne za oceno združljivosti pomoči.
(4)
Med 11. majem 2009 in 15. septembrom 2010 sta si Latvija in Komisija večkrat izmenjali informacije in razpravljali o prestrukturiranju banke Parex. V tem obdobju je Latvija večkrat posodobila načrt prestrukturiranja banke Parex.
(5)
Načrt prestrukturiranja je predvideval razdelitev banke Parex na novoustanovljeno tako imenovano „dobro banko“ z imenom AS Citadele banka (v nadaljnjem besedilu: banka Citadele), ki naj bi prevzela vsa sredstva glavne dejavnosti in nekatera sredstva sekundarne dejavnosti (6), ter tako imenovano „slabo banko“ (v nadaljnjem besedilu: banka Reverta (7)), ki naj bi obdržala preostala sredstva sekundarne dejavnosti in nedonosna sredstva. Ta razdelitev je bila izvedena 1. avgusta 2010.
(6)
Komisija je s sklepom z dne 15. septembra 2010 (8) (v nadaljnjem besedilu: končni sklep o banki Parex) odobrila načrt prestrukturiranja banke Parex na podlagi zavez latvijskih organov, predloženih 3. septembra 2010.
(7)
Na zahtevo Latvije je Komisija s sklepom z dne 10. avgusta 2012 (v nadaljnjem besedilu: sklep o spremembi) (9) odobrila spremembe treh zavez iz končnega sklepa o banki Parex. Te spremembe so omogočile: (1) podaljšanje roka odprodaje posojil SND (10) do 31. decembra 2014, (2) zvišanje meje zahtev glede minimalne kapitalske ustreznosti, dovoljene za banko Citadele na ravni banke in skupine, ter (3) prenos neuporabljenega omejevanja posojil iz prejšnjih let ob spoštovanju prvotnih omejitev tržnih deležev.
(8)
Komisija ugotavlja, da je Latvija 5. junija 2014 izjemoma soglašala, da se ta sklep sprejme v angleškem jeziku.
1.2 Formalni postopek preiskave
(9)
Latvija je 1. oktobra 2013 priglasila zahtevo za dodatno spremembo končnega sklepa o banki Parex, in sicer za odložitev roka odprodaje dejavnosti upravljanja premoženja banke Citadele (11). Med oceno tega zahtevka za spremembo je Komisija ugotovila, da je Latvija bankama Parex in Citadele odobrila državno pomoč, ki presega ukrepe pomoči, ki jih je odobrila Komisija.
(10)
Med […] (12) in 4. marcem 2014 sta si Latvija in Komisija večkrat izmenjali informacije v zvezi z navedenimi dodatnimi ukrepi pomoči. Latvija je informacije in dokumente predložila 30. oktobra 2013, 31. januarja 2014 in 4. marca 2014 (vključno z revidiranim načrtom prestrukturiranja banke Parex).
(11)
Od 11. novembra 2013 je Komisija prejemala tudi mesečna obvestila o napredku Latvije pri prodaji banke Citadele, katere postopek se je začel oktobra 2013.
(12)
Komisija je s sklepom z dne 16. aprila 2014 (v nadaljnjem besedilu: sklep o začetku postopka) (13) Latvijo obvestila, da se je po proučitvi informacij, ki so jih predložili latvijski organi, odločila začeti postopek iz člena 108(2) Pogodbe o delovanju Evropske unije (v nadaljnjem besedilu: Pogodba). Komisija je v sklepu o začetku postopka zainteresirane strani tudi pozvala, naj predložijo svoje pripombe o pomoči, pri čemer se je na ta poziv 23. maja 2014 odzvala ena zainteresirana stran.
(13)
Latvija je Komisijo obvestila, da se zaradi nujnosti zadeve izjemoma strinja s sprejetjem tega sklepa v angleškem jeziku.
2. OPIS
2.1 Zadevna družba
(14)
Banka Parex je bila druga največja banka v Latviji in je imela dne 31. decembra 2008 skupna sredstva v višini 3,4 milijarde LVL (4,9 milijarde EUR). Ustanovljena je bila leta 1992. Latvija je novembra 2008 od dveh največjih delničarjev pridobila 84,83 % osnovnega kapitala banke po simbolični skupni nakupni ceni 2 LVL (približno 3 EUR), kar pomeni ukrep državne pomoči, ki ga je Komisija odobrila v okviru prvega in drugega sklepa o reševanju. Latvija je po dokapitalizaciji, odobreni v okviru sklepov o reševanju, maja 2009 s kapitalsko injekcijo v znesku 140,75 milijona LVL dodatno povečala svoj delež v banki Parex na približno 95 %, pri čemer je Komisija ta ukrep odobrila v okviru tretjega sklepa o reševanju.
(15)
Evropska banka za obnovo in razvoj (v nadaljnjem besedilu: banka EBOR) je aprila 2009 pridobila 25 % osnovnega kapitala in eno delnico banke Parex. Po razdelitvi banke Parex na dobro in slabo banko leta 2010 ter naknadnih spremembah lastniške strukture so delničarji banke Citadele zdaj Latvija (75 %) in banka EBOR (25 %), delničarji banke Reverta pa Latvija (84,15 %), banka EBOR (12,74 %) in drugi (3,11 %).
(16)
Podroben opis banke Parex do sprejetja končnega sklepa o banki Parex je naveden v uvodnih izjavah 11 do 15 navedenega sklepa.
2.2 Ukrepi pomoči, odobreni za banki Citadele in Reverta
(17)
Banki Parex je bilo dovoljeno prejeti več ukrepov pomoči, ki jih je Komisija odobrila v okviru prvega, drugega in tretjega sklepa o reševanju (v nadaljnjem besedilu: sklepi o reševanju) ter končnega sklepa o banki Parex.
(18)
Načrt prestrukturiranja, ki ga je Komisija odobrila v končnem sklepu o banki Parex, je določal, da se pomoč za reševanje, ki jo je predhodno odobrila Komisija, podaljša do konca obdobja prestrukturiranja ter razdeli med banki Citadele in Reverta. V končnem sklepu o banki Parex je bila odobrena tudi dodatna pomoč za prestrukturiranje za banki Reverta in Citadele. Za pomoč, ki je bila po razdelitvi banke Parex začasno odobrena v okviru sklepov o reševanju, je bil določen tudi mehanizem izkoriščanja v zvezi z:
(a)
likvidnostno podporo v obliki depozitov države za banki Citadele in Reverta (14);
(b)
državnimi poroštvi za obveznosti bank Citadele in Reverta (15);
(c)
državno dokapitalizacijo za banki Reverta in Citadele (16) ter
(d)
ukrepom finančne pomoči za oslabljena sredstva za banko Citadele (17).
3. OPIS RAZLOGOV ZA ZAČETEK FORMALNEGA POSTOPKA PREISKAVE
3.1 Dodatni ukrepi, ki jih je Latvija izvedla za banke Parex, Citadele in Reverta
(19)
Na podlagi poročila, ki ga je nadzorni skrbnik predložil 29. avgusta 2013 (18), ter dokumentov in informacij, ki jih je Latvija zagotovila od oktobra 2013, je razvidno, da je Latvija brez predhodne priglasitve Komisiji sprejela naslednje ukrepe:
(a)
22. maja 2009 je banki Parex odobrila podrejeni dolg v znesku 50,27 milijona LVL (kapital 2. reda) z rokom zapadlosti sedmih let, tj. do 21. maja 2016 (v nadaljnjem besedilu: prvi ukrep). Rok zapadlosti tega podrejenega dolga presega najdaljši rok zapadlosti petih let, določen v prvem sklepu o reševanju in potrjen v končnem sklepu o banki Parex;
(b)
27. junija 2013 je banki Citadele odobrila dodatno 18-mesečno podaljšanje roka zapadlosti (v nadaljnjem besedilu: drugi ukrep) za podrejene dolgove v znesku 37 milijonov LVL (od 45 milijonov LVL dolgov Latvije na navedeni datum) (19). Latvija podaljšanja roka zapadlosti podrejenih dolgov ni priglasila Komisiji;
(c)
poleg tega Latvija od leta 2011 banki Reverta zagotavlja likvidnostno podporo, ki presega najvišje zgornje meje, ki jih je Komisija odobrila v končnem sklepu o banki Parex (v nadaljnjem besedilu: tretji ukrep) za osnovni in najslabši mogoči scenarij (20).
(20)
Komisija je ob upoštevanju informacij o prvem in drugem ukrepu, ki so ji bile na voljo ob sprejetju sklepa o začetku postopka, resno dvomila, da bi se lahko ta ukrepa štela za združljiva z notranjim trgom, ker:
(a)
je bila v prvotni oceni združljivosti podrejenih dolgov, ki jih odobri Latvija, petletna zapadlost dolgov opredeljena kot najkrajša potrebna in se je lahko zato na tej podlagi štela za združljivo ter
(b)
niso bile predložene nobene nove utemeljitve, ki bi upravičile, da je daljša zapadlost resnično nujno potrebna.
(21)
Podobno ob sprejetju sklepa o začetku postopka niso bile predložene ustrezne utemeljitve, ki bi dokazovale združljivost tretjega ukrepa.
(22)
Na podlagi tega je Komisija začela formalni postopek preiskave v skladu s členom 13(1) in členom 4(4) Uredbe Sveta (ES) št. 659/1999 (21) v zvezi z nezakonito pomočjo, odobreno s prvim, drugim in tretjim ukrepom iz uvodne izjave 19.
3.2 Kršitev zaveze odprodaji dejavnosti upravljanja premoženja banke Citadele
(23)
Latvija prav tako ni izpolnila svoje zaveze iz končnega sklepa o banki Parex, da bo odprodala dejavnost upravljanja premoženja banke Citadele, in sicer do 30. junija 2013 brez skrbnika za odprodajo oziroma do 31. decembra 2013 s skrbnikom za odprodajo (v nadaljnjem besedilu: četrti ukrep) (22). Zato je bila kršena zaveza odprodaji dejavnosti upravljanja premoženja banke Citadele do navedenih rokov.
(24)
Komisija je v sklepu o začetku postopka sklenila, da kršitev zaveze iz uvodne izjave 21 pomeni zlorabo pomoči. Komisija se je zato odločila, da bo začela formalni postopek preiskave v zvezi z zlorabo pomoči v skladu členom 16 Uredbe (ES) št. 659/1999.
4. PRIPOMBE ZAINTERESIRANIH STRANI
(25)
Komisija je po sprejetju sklepa o začetku postopka prejela pripombe subjekta, ki ni zagotovil dokazil, da izpolnjuje pogoje za razvrstitev kot zainteresirana stran, tj. stran, na katere interese bi lahko vplival ukrep (npr. konkurenčne družbe in poklicna združenja (23)), ali da deluje v imenu zainteresirane strani.
(26)
Prejete pripombe so se nanašale na domnevne nezakonitosti v zvezi z banko Parex in ne na prvi, drugi in tretji ukrep, ki jih je Latvija izvedla v zvezi bankami Parex, Citadele in Reverta, ali na četrti ukrep. Pravzaprav se nanašajo na dejstva in informacije, ki niso neposredno pomembne za izvajanje pravil o državni pomoči v obravnavanem primeru. Zato so se za oceno, izvedeno v okviru tega sklepa, zabeležile in obravnavale kot splošne tržne informacije.
5. PRIPOMBE LATVIJE O FORMALNEM POSTOPKU PREISKAVE
(27)
Po sprejetju sklepa o začetku postopka je Latvija 26. maja 2014 predložila pripombe v zvezi z dvomi, ki jih je Komisija izrazila o združljivosti prvega, drugega in tretjega ukrepa, ter v zvezi s kršitvijo zaveze odprodaji dejavnosti upravljanja premoženja banke Citadele.
(28)
Latvija je 30. maja 2014 predložila tudi posodobljen načrt prestrukturiranja, ki je vključeval informacije in izravnalne ukrepe, predstavljene v oddelkih 5.1 do 5.5 tega sklepa.
(29)
Potem ko je Komisija zahtevala informacije, je Latvija 23. junija 2014 predložila dodatne elemente v zvezi z drugim ukrepom.
5.1 O prvotnemu roku zapadlosti podrejenih dolgov, ki presega pogoje iz sklepov o reševanju in končnega sklepa o banki Parex (prvi ukrep)
(30)
Latvija v pripombah z dne 26. maja 2014 trdi, da je bilo sprejetje prvega ukrepa nujno, da je lahko banka Parex izpolnila veljavne regulativne zahteve glede plačilne sposobnosti ter tako preprečila nepopravljivo zrušitev nestabilnega, obsežno medsebojno povezanega in soodvisnega latvijskega bančnega sistema.
(31)
Latvija navaja, da so imeli latvijski organi v času sprejetja prvega sklepa o reševanju omejene informacije o dejanskem finančnem položaju banke Parex in kakovosti njenih sredstev. Zato se je Latvija v prvotnem zahtevku Komisiji za odobritev ukrepov državne pomoči zavezala, da bo odobrila podrejene dolgove z rokom zapadlosti pet let, saj je bil to najkrajši zahtevani rok zapadlosti, da bi lahko podrejeni dolgovi izpolnjevali pogoje za razvrstitev kot kapital 2. reda v skladu z ustreznimi določbami latvijske zakonodaje.
(32)
Latvija v nadaljevanju navaja, da je zaradi boljše ocene finančnega položaja banke Parex družbi PricewaterhouseCoopers naročila, naj opravi skrben pregled banke Parex, ki je bil končan 26. januarja 2009, tj. po sprejetju prvega sklepa o reševanju.
(33)
Latvija hkrati poudarja, da so bile razmere na trgu v letih 2008 in 2009 zelo spremenljive in da se je kakovost dolgov slabšala hitreje, kot je bilo pričakovano. Zaradi tega slabšanja razmer je Komisija sprejela tri sklepe o reševanju banke Parex, Latvija pa je predložila več različic načrta prestrukturiranja banke Parex, pri čemer je bila zadnja različica priglašena 11. maja 2009 (v nadaljnjem besedilu: načrt prestrukturiranja iz leta 2009).
(34)
Latvija v zvezi s tem pojasnjuje, da so predpostavke in napovedi iz sklepov o reševanju zaradi hitrih sprememb gospodarskega okolja, ki sta jih povzročila predvsem svetovna finančna kriza in zmanjšanje tržnega zaupanja v banko Parex, hitro postale zastarele. Zato je Latvija sklenila, da rok zapadlosti pet let za podrejene dolgove, ki jih je odobrila banki Parex, ne bo več zadostoval za stabiliziranje nestabilnega latvijskega bančnega sistema. Dejansko se je izkazalo, da je banka Parex, ki je bila takrat sistemska banka, potrebovala odobritev podrejenih dolgov z rokom zapadlosti več kot pet let, da bi lahko izpolnila zahteve glede plačilne sposobnosti in zlasti veljavne zahteve glede kapitalske ustreznosti.
(35)
V skladu z regulativnim okvirom (na podlagi standardov Basel II (24)), ki se je uporabljal za banko Parex v času izdaje podrejenih dolgov, bi le 80 % petletnih dolgov v znesku 50,27 milijona LVL (tj. le 40,22 milijona LVL) izpolnjevalo pogoje za razvrstitev kot kapital 2. reda. Za regulativne namene je bilo zlasti potrebno, da se je v zvezi z zneskom podrejenih dolgov vsako leto uporabil dejavnik kumulativnega popusta (ali amortizacije), da bi se izrazila padajoča vrednost navedenih instrumentov kot pozitivnih komponent regulatornega kapitala. Na podlagi tega je petletni dolg na začetku upravičen le za 80 % zneska za kapitalsko ustreznost, na začetku drugega leta za 60 % itd.
(36)
To navedbo je Latvija dodatno utemeljila s primerjalnimi izračuni, ki dokazujejo, da podrejeni dolgovi, ki bi jih Latvija odobrila le za pet let, ne bi bili od začetka v celoti upravičeni kot kapital 2. reda.
(37)
Določitev roka zapadlosti podrejenih dolgov, ki jih je Latvija odobrila banki Parex, na sedem let se je izkazala za nujno, da bi lahko vsi podrejeni dolgovi v skupnem znesku 50,27 milijona LVL, ki jih je odobrila država, izpolnjevali pogoje za razvrstitev kot kapital 2. reda v letih 2009 in 2010 in da bi tako banka Parex dosegla ciljni količnik kapitalske ustreznosti. V preglednici 1 so prikazani zneski upravičenega kapitala 2. reda banke Parex ob koncu posameznega leta na podlagi roka podrejenega dolga v znesku 50,27 milijona LVL, izdanega maja 2009.
Preglednica 1
Rok podrejenega dolga, izdanega maja 2009, in njegova razvrstitev kot kapital 2. reda (v milijonih LVL)
Rok zapadlosti
2009
2010
2011
5-letni dolg
40,22
30,16
20,11
6-letni dolg
50,27
40,22
30,16
7-letni dolg
50,27
50,27
40,22
8-letni dolg
50,27
50,27
50,27
(38)
Latvija je pojasnila, da je družba Nomura International (ki jo je Latvija marca 2009 imenovala kot organizacijo, odgovorno za prodajo banke Parex) 9. junija 2009 latvijskim organom predložila prodajno strategijo za banko Parex z zelo intenzivnim časovnim razporedom, v skladu s katerim naj bi se postopek prodaje končal leta 2010. Zato je morala banka Parex v celoti izpolnjevati veljavne kapitalske zahteve vsaj do konca leta 2010.
(39)
Nazadnje, Latvija trdi, da bi moral načrt prestrukturiranja iz leta 2009 v primeru le petletnega roka zapadlosti podrejenega dolga vključevati še druge ukrepe za povečanje kapitalske ustreznosti banke Parex (npr. injekcije svežega lastniškega kapitala, takojšnje podaljšanje podrejenih dolgov itd.). Če taki ukrepi ne bi obstajali, vlagatelji ne bi bili zaščiteni, stabilnost latvijskega finančnega sistema pa bi bila resno ogrožena.
5.2 O nepriglašenem podaljšanju roka zapadlosti podrejenih dolgov (drugi ukrep)
(40)
Latvija v zvezi z drugim ukrepom navaja, da je bilo dodatno podaljšanje roka zapadlosti podrejenega dolga nujno zaradi regulativnih sprememb leta 2013. Zlasti navaja, da je latvijska Komisija za finančne in kapitalske trge 1. marca 2013 banko Citadele obvestila, da mora količnik kapitalske ustreznosti skupine do konca leta 2013 znašati vsaj 10 % v absolutnem smislu, medtem ko je priporočeni količnik za obravnavanje obstoječih in morebitnih tveganj znašal […]. Minimalni zahtevani količnik kapitalske ustreznosti je pred marcem 2013 znašal 8,4 %.
(41)
Latvija navaja, da je bil drugi ukrep sprejet v dobri veri, ker je bil ta ukrep po mnenju latvijskih organov v skladu z načelom vlagatelja pod tržnimi pogoji in ker državi ne povzroča materialne škode.
(42)
Latvija dalje navaja, da je ob sprejetju drugega ukrepa tako kot banka Citadele v dobri veri menila, da je bila možnost podaljšanja roka zapadlosti zadevnega podrejenega dolga predvidena v ustreznih sklepih Komisije in načrtu prestrukturiranja.
(43)
Latvija trdi, da bi se vsak tržni vlagatelj na položaju večinskega delničarja banke Citadele čim bolj potrudil, da bi, kolikor bi bilo to mogoče, ohranil vrednost svoje naložbe, ter da bi bil pripravljen sprejeti in izvajati ukrepe, potrebne za preprečitev znižanja knjižne vrednosti njegovega poslovnega deleža zaradi neizpolnjevanja kapitalskih zahtev s strani banke. Če banka Citadele takrat ne bi izpolnjevala strožjih zahtev glede kapitalske ustreznosti, ki jih je naložila Komisija za finančne in kapitalske trge, bi bili ogroženi stabilnost, uspešno poslovanje in tržljivost banke, kar bi nazadnje vplivalo na možnost prodaje pod dobrimi finančnimi pogoji.
(44)
Latvija je predložila tudi hipotetični scenarij, v katerem drugi ukrep ni bil sprejet. V hipotetičnem scenariju priporočeni količnik kapitalske ustreznosti ne bi bil dosežen, saj bi bil 31. decembra 2013 manjši od 9,3 % v primerjavi z zahtevanim 10-odstotnim minimalnim količnikom.
(45)
Latvija tudi trdi, da alternativni ukrepi za povečanje kapitalske ustreznosti banke Citadele (tj. povečanje kapitala ali izdaja novih podrejenih dolgov) niso bili izvedljivi. Zlasti navaja, da banka Citadele leta 2013 ob upoštevanju zaveze latvijskih organov odprodaji banke Citadele v kratkem roku (tj. do 31. decembra 2014) ne bi mogla pridobiti podrejenih dolgov pri tretjih vlagateljih. Negotovost glede morebitnega pridobitelja in njegove prihodnje strategije bi ponudnike podrejenega dolga pripravila do tega, da bi za vsak podrejeni dolg, ki bi ga odobrili banki Citadele, zahtevali prodajno opcijo (sprememba klavzule o nadzoru) (25). To bi pomenilo, da bi se dejanski rok zapadlosti takih podrejenih dolgov ob izdaji štel za krajšega od pet let, zato dolgovi ne bi izpolnjevali pogojev za razvrstitev kot kapital 2. reda.
(46)
Latvijski organi so odgovor na zahtevek Komisije za informacije o tem, ali se je Latvija v zvezi z možnostjo podaljšanja roka zapadlosti podrejenih dolgov banke Citadele obrnila na banko EBOR, predložili 23. junija 2014. V njem potrjujejo, da se pred sprejetjem drugega ukrepa niso obrnili na banko EBOR, da bi ji predlagali podaljšanje roka zapadlosti njenih podrejenih dolgov. V zvezi s tem poudarjajo, da je bilo sprejetje drugega ukrepa nujno, da banka Citadele ne bi kršila novih strožjih kapitalskih zahtev, ker je bila ta kršitev sicer neizogibna.
(47)
Latvija trdi, da je morala nemudoma podaljšati rok zapadlosti svojega podrejenega dolga v banki Citadele in da se ni pogajala o primerljivem podaljšanju v zvezi s podrejenim dolgom, ki je prav tako v lasti banke EBOR.
(48)
Latvija navaja, da je sklep v zvezi s tem sprejela na podlagi naslednjih treh točk.
(a)
Nujnost učinkovitega obravnavanja neizogibne kršitve novih kapitalskih zahtev: Banka Citadele je preračunala svoje potrebe po izpolnjevanju pogojev za kapital 2. reda in sklenila, da bi bilo za razliko od sprejetja drugega ukrepa, ki bi vključeval podaljšanje roka zapadlosti za 18 mesecev, v zvezi s kakršno koli morebitno spremembo zapadlosti podrejenega dolga, katerega imetnica bi bila tudi banka EBOR, potrebno bistveno večje podaljšanje. Razlog za to razliko je bilo dejstvo, da je bila glavnica zadevnega dolga manjša, zato bi bil njen učinek na kapitalski položaj banke Citadele bistveno manjši. Latvija navaja tudi, da bi podaljšanje podrejenega dolga v imetništvu banke EBOR predpostavljalo pogajanja z banko EBOR v zvezi s tem. Poleg tega bi ob upoštevanju razlik glede zakonske pristojnosti in splošne nujne pravne strukture, ki bi jo bilo treba vzpostaviti, podaljšanje podrejenega dolga, katerega imetnica je bila tudi banka EBOR, hkrati pa podaljšanje dela podrejenega dolga le v imetništvu Latvije zahtevalo zapleteno pravno ureditev.
(b)
Latvija poudarja, da je v času podaljšanja menila tudi, da bi odprodaja banke Citadele s podaljšanjem roka zapadlosti podrejenega dolga v imetništvu banke EBOR postala težavnejša, saj bi v času prodaje obstajalo več medsebojno povezanih pogodb o podrejenem dolgu. Menila je, da bi takšna možnost otežila prodajo banke Citadele, ker bi lahko vplivala na zadevne končne pogoje in verjetno zvišala zadevne transakcijske stroške.
(c)
Poleg tega Latvija navaja, da bi lahko položaj banke EBOR v odnosu do banke Citadele banki EBOR otežil odločitev o odobritvi podaljšanja. V predložitvi z dne 23. junija 2014 navaja, da je bila trdno prepričana, da bi bila banka EBOR načeloma naklonjena odobritvi podaljšanja roka zapadlosti zadevnega instrumenta. Hkrati pa tudi priznava, da se je položaj banke EBOR razlikoval od položaja Latvije, saj je bila slednja večinski delničar banke Citadele in bi lahko kot taka odločilno vplivala na postopek prodaje ter bi se lahko s ponudniki pogodila o različnih možnostih plačila podrejenega dolga. Zato je Latvija sklenila, da bi lahko pomanjkanje nadzora banke EBOR nad prodajo banke Citadele banko EBOR odvrnilo od podaljšanja roka zapadlosti zadevnega dolga ali pa bi vsekakor vključevalo dolgotrajna pogajanja.
5.3 O nepriglašeni likvidnostni podpori, dodeljeni banki Reverta (tretji ukrep)
(49)
Latvija in banka Reverta ugotavljata, da je likvidnostna podpora, ki jo je Latvija dodelila banki Parex (in nato banki Reverta), od decembra 2010 presegla odobreno zgornjo mejo likvidnostne podpore iz uvodne izjave 55 končnega sklepa o banki Parex. V sklepu o začetku postopka je navedeno, da neporavnana likvidnostna podpora, ki je bila dodeljena banki Reverta, od 31. decembra 2013 znaša 362,52 milijona LVL, kar za 55,52 milijona LVL presega zgornjo mejo likvidnostne podpore v znesku 307 milijonov LVL, predvideno za „najslabši mogoči“ scenarij.
(50)
Latvija trdi, da je Komisija v končnem sklepu o banki Parex prvotno odobrila pretvorbo 218,7 milijona LVL likvidnostne podpore za banko Parex v kapital. Ta znesek, ki naj bi se pretvoril v kapital, je bil pozneje v sklepu o spremembi znižan na 118,7 milijona LVL. Če bi se znesek 118,7 milijona LVL likvidnostne podpore pretvoril v kapital, bi se likvidnostna podpora zmanjšala in bi bila v skladu z odobrenimi omejitvami. Vendar je bilo od 118,7 milijona LVL likvidnostne podpore v kapital dejansko pretvorjenega le 49,5 milijona LVL. Latvija poudarja ta dejavnik kot glavni vzrok previsoke likvidnostne podpore.
(51)
Poleg tega Latvija trdi, da je bila čezmerna podpora tudi posledica zamud pri ustvarjanju denarnih sredstev v primerjavi s stopnjami ustvarjanja denarnih sredstev, predvidenih ob sprejetju končnega sklepa o banki Parex. „Slabi dolžniki“ so zamujali s plačili, zato je bila izterjava denarnih sredstev odložena za približno dve leti. Latvija meni, da je ta pojav začasen, in pričakuje, da se bo čezmerna likvidnostna podpora v letih 2015 in 2016 zmanjšala.
(52)
Latvija in banka Reverta kljub temu priznavata odstopanje od odobrenih zneskov pomoči, ki je posledica težav, ki sta jih imeli pri ustrezni razdelitvi državne pomoči med odobreno likvidnostno podporo in kapitalskimi prispevki po sprejetju sklepa o spremembi.
(53)
Latvijski organi nadalje pojasnjujejo, da bi morala Latvija, če bi se dovoljenje banke Parex (zdaj banka Reverta) za opravljanje bančnih storitev podaljšalo, vložiti več kapitala v banko Parex, kot je bilo prvotno predvideno (minimalna raven kapitala, ki jo zahtevajo pravila o plačilni sposobnosti, je bila dejansko višja od največje kapitalske podpore v znesku 218,7 milijona LVL, odobrene v končnem sklepu o banki Parex). Glede na prvotni načrt prestrukturiranja, ki je bil predložen Komisiji, ekonomska vrednost, pridobljena z odprodajo sredstev in pretvorbo 218,7 milijona LVL, ne bi bila dovolj, da bi banka Parex (Reverta) izpolnila regulativne zahteve glede kapitalske ustreznosti.
(54)
Zato bi banka Parex (Reverta) v primeru podaljšanja dovoljenja potrebovala dodatni kapital. Po odvzemu dovoljenja za opravljanje bančnih storitev je bila stopnja dodatne pomoči omejena na znesek, potreben za postopek likvidacije.
(55)
Po navedbah Latvije nadaljnja pretvorba likvidnostne podpore v kapital po 31. decembru 2011 ni bila več potrebna, ker je bilo banki Reverta odvzeto dovoljenje za opravljanje bančnih storitev. Latvija je svoj načrt, da likvidnostne podpore ne bo pretvorila v kapital, Komisiji sporočila po 31. decembru 2011 v okviru izmenjav informacij pred sprejetjem sklepa o spremembi, čeprav ni potrdila svoje dejanske namere v zvezi s tem ter ni izrecno opredelila in Komisiji sporočila tehničnih posledic svoje odločitve, da ne bo izvedla pretvorbe. Latvija zlasti ni omenila, da se sredstva, ki so bila že dodeljena kot likvidnostna podpora in ki ne bodo pretvorjena v kapital, ne bodo znižala tako hitro, kot se zahteva v končnem sklepu o banki Parex.
(56)
Ker je bilo do 31. decembra 2011 v kapital dejansko pretvorjenega le 49,5 milijona LVL likvidnostne podpore, 69,2 milijona LVL likvidnostne podpore pa ni bilo pretvorjenega, je raven likvidnostne podpore ostala višja od odobrene za približno enak znesek.
(57)
Po navedbah Latvije je bila zato ohranitev likvidnostne podpore namesto pretvorbe v kapital za latvijske organe najmanj obremenjujoč ukrep, ki dejansko zmanjšuje državno pomoč na najmanjšo potrebno.
(58)
Latvija in banka Reverta potrjujeta, da banka Reverta ne potrebuje več „novega denarja“. Latvija glede na nižji znesek likvidnostne podpore, ki je bil pretvorjen v kapital, pričakuje, da bo banka Reverta ob koncu leta 2014 ohranila [300-350] milijonov LVL likvidnostne podpore, ob koncu leta 2015 [250-300] milijonov LVL, ob koncu leta 2016 in leta 2017 (ob likvidaciji banke Reverta) pa [200-250] milijonov LVL. Po navedbah Latvije bo tako ta likvidnostna podpora presegla prvotno odobreno zgornjo mejo, ker (i) je bilo v kapital pretvorjene manj likvidnostne podpore in ker (ii) bo ob koncu poslovanja banke Reverta predvidoma ustvarjenih manj prejemkov, kot je bilo prvotno načrtovano.
(59)
Latvija po novih denarnih projekcijah, ki kažejo težave na področju izterjave sredstev, pričakuje, da bo imela banka Reverta ob koncu postopka likvidacije (31. decembra 2017) negativen kapitalski položaj v višini [250-300] milijonov LVL.
5.4 O zavezi odprodaji dejavnosti upravljanja premoženja (četrti ukrep)
(60)
Latvija je leta 2011 začela postopek prodaje banke Citadele, da bi izpolnila svoje zaveze iz končnega sklepa o banki Parex. Pri prvem poskusu prodaje je družba Nomura International sodelovala kot svetovalec, vendar ta poskus zaradi nemirov na euroobmočju, ki sta jih povzročili gospodarska in finančna kriza v Grčiji, ter finančnega zloma bank Snoras in Krajbanka v Litvi in Latviji ni bil uspešen.
(61)
Poleg tega je Latvija februarja 2013 pri neodvisnem strokovnjaku […] naročila izvedbo posebne študije, med drugim o učinku prodaje dejavnosti upravljanja premoženja na datum, določen v zavezah. Strokovnjak je dokazal, da je vrednost dveh posameznih subjektov (dejavnosti upravljanja premoženja in preostalega dela banke Citadele) nižja od vrednosti celotne banke Citadele. Tako bi se z odvzemom dejavnosti upravljanja premoženja banki Citadele znižala knjižna vrednost banke, kar bi škodilo vrednosti delničarjev. Na podlagi različnih projekcij je strokovnjak prikazal, da bi se brez dejavnosti upravljanja premoženja „poslovni prihodki banke močno zmanjšali, […]“, njen […] pa bi se poslabšal.
(62)
Po mnenju Latvije bi odprodaja dejavnosti upravljanja premoženja ločeno od preostalega dela banke Citadele leta 2013 glede na študijo strokovnjaka škodila uspešnemu poslovanju banke Citadele in s tem njeni tržljivosti. Bistveno bi zmanjšala zmožnost banke za privabljanje zasebnih akterjev k vlaganju v banko Citadele po razumni ceni. Zato se je leta 2013 začel drugi postopek prodaje celotne banke Citadele, pri katerem sta kot zunanji svetovalki sodelovali družbi Société Générale in Linklaters LLP. Trenutno se proučujeta dve metodi prodaje, in sicer združitev s pripojitvijo ali prva javna ponudba.
5.5 Izravnalni ukrepi, ki jih je predlagala Latvija
(63)
Latvija je, da bi zagotovila združljivost dodatnih ukrepov pomoči, ki jih je odobrila za banke Parex, Citadele in Reverta v okviru prvega, drugega in tretjega ukrepa, ter neuspešne odprodaje dejavnosti upravljanja premoženja banke Citadele v roku iz zavez (četrti ukrep) z notranjim trgom v skladu s pravili Unije o državni pomoči, predlagala sklop zavez, ki so navedene v uvodnih izjavah 64 do 73.
5.5.1 Rok prodaje banke Citadele in odprodaje dejavnosti upravljanja premoženja
(64)
Latvija in banka Citadele se zavezujeta, da bosta storili vse, kar je v njuni moči, da bi čim prej in vsekakor pred […] pridobili zavezujoče ponudbe za prodajo celotnega deleža Republike Latvije v banki Citadele (vključno z dejavnostjo upravljanja premoženja). Prodaja se izvede najpozneje do […]. Republika Latvija (in njen svetovalec) se po lastni presoji odloči glede ustrezne strukture in oblik prodajne transakcije (npr. prodaja deleža ali prva javna ponudba), če Republika Latvija sčasoma odproda svoj celotni delež v banki Citadele, in sicer najpozneje do […]. V primeru prve javne ponudbe se Republika Latvija zaveže, da se bo s Komisijo za finančne in kapitalske trge dogovorila o zavezujočem prospektu do […].
(65)
Latvija in banka Citadele se tudi zavezujeta, da bo imenovan skrbnik za odprodajo, če do […] ne bosta prejeli nobenih zavezujočih ponudb ali če se s Komisijo za finančne in kapitalske trge v primeru prve javne ponudbe, katere cilj je enak, ne bosta dogovorili o prospektu. V takem primeru bo Republika Latvija sprejela potrebne ukrepe za zagotovitev, da je skrbnik za odprodajo imenovan in opravlja svoje naloge od dne […]. Predvidoma bi se lahko finančni svetovalec za prodajo banke Citadele od dne […] imenoval tudi za skrbnika za odprodajo. Če je imenovan skrbnik za odprodajo, se Latvija in banka Citadele zavezujeta, da bosta do […] prejeli zavezujoče in za vse strani nepreklicne ponudbe ter da bosta do […] začeli zavezujoča in nepreklicna pogajanja o sporazumu za prodajo celotnega deleža Republike Latvije v banki Citadele, ki bo sklenjen najpozneje do […].
(66)
Nadalje se Latvija in banka Citadele zavezujeta, da bo dne […] banka Citadele […] novo dejavnost, preostale dejavnosti banke Citadele pa bodo […], če Republika Latvija do […] ne bo začela pogajanj o zavezujočem in nepreklicnem sporazumu, ki bo omogočil prodajo celotnega deleža Republike Latvije v banki Citadele do […], ali če Republika Latvija na podlagi prve javne ponudbe ne bo mogla prodati celotnega deleža v banki Citadele do […].
(67)
Latvija in banka Citadele se zavezujeta, da bosta prodajno in nakupno transakcijo za prodajo celotnega deleža Republike Latvije v banki Citadele izvedli do […]. Če prodaja zadevnega deleža ne bo izvedena do […], se zavezujeta, da bo banka Citadele […] novo dejavnost, preostale dejavnosti banke Citadele pa bodo […].
(68)
Če je v katerem koli primeru iz uvodnih izjav 64 do 67 banka Citadele […], lahko Republika Latvija in/ali banka Citadele katere koli dele dejavnosti banke Citadele, za katere so tretje osebe izrazile interes, prodata tej tretji osebi in jih nanjo preneseta (brez poseganja v načela […] in nobene nove državne pomoči).
5.5.2 Dodatno znižanje zneska odobrenih kapitalskih prispevkov
(69)
Sklep o spremembi je v zvezi z banko Reverta odobril pretvorbo državnih vlog in obresti (likvidnostna podpora) v skupnem znesku 118,7 milijona LVL v kapital. Ker je bilo do zdaj v kapital pretvorjenega le 49,5 milijona LVL likvidnostne podpore, Latvija predlaga, da se najvišji dovoljeni skupni znesek kapitala, ki ga lahko Latvija dodeli banki Reverta, s predhodnega zneska 118,7 milijona LVL takoj in trajno zniža na 49,5 milijona LVL.
5.5.3 Zaveza okrepitvi ukrepov delitve bremena s preprečevanjem kakršnega koli odtekanja denarja podedovanim podrejenim upnikom banke Reverta
(70)
Latvija priznava, da so okrepljeni ukrepi delitve bremena nujni za zagotovitev združljivosti prvega, drugega in tretjega ukrepa z notranjim trgom. Ti ukrepi bi med drugim zagotovili, da nobene tretje osebe ne bodo imele neupravičene koristi od dodatne državne pomoči, dodeljene bankama Reverta in Citadele.
(71)
Latvija se zato zavezuje, da bo okrepila prejšnje zaveze delitvi bremena, tako da bo s sredstvi upnikov rešila nekdanje večinske delničarje banke Parex, z njimi povezane pravne ali fizične osebe in druge upnike (v nadaljnjem besedilu: podedovani podrejeni upniki), ki so odobrili podrejene dolgove (v nadaljnjem besedilu: podedovani podrejeni dolgovi).
(72)
Banka Reverta je presegla zneske likvidnostne podpore, odobrene v končnem sklepu o banki Parex, delno zaradi plačila obresti za podedovane podrejene dolgove. Če banka Reverta ne bi plačala teh obresti ali če bi se podedovani podrejeni dolgovi odpisali takoj po sprejetju končnega sklepa o banki Parex, Latviji morda ne bi bilo treba izvesti prvega, drugega in tretjega ukrepa v obsegu, v katerem so bili dejansko izvedeni.
(73)
Ob upoštevanju navedenega Latvija navaja naslednjo pojasnilo in okrepitev svojih zavez glede dolgovane glavnice in obresti v zvezi s podedovanimi podrejenimi dolgovi:
(a)
Banki Citadele in Reverta (nekdanja banka Parex) ter njuna povezana podjetja nobenim podrejenim imetnikom dolgov ali delničarjem, ki niso izrecno Latvija ali banka EBOR, ne plačajo obresti, dividend ali kuponov za obstoječe kapitalske instrumente (vključno s prednostnimi delnicami, delnicami razreda B ter instrumenti višjega in nižjega 2. reda) (dolgovane ali vnaprej vračunane) ali uveljavljali pravic do njihovega vpoklica, dokler in razen če državna pomoč za banko Reverta in/ali banko Citadele ne bo v celoti povrnjena in razen če ne bodo k temu zakonsko obvezani. Če takšne pravne obveznosti obstajajo, se Latvija zavezuje, da jih bo čim prej odpravila (vsekakor najpozneje do 30. aprila 2015).
(b)
Latvija se tudi zavezuje, da ne bo odplačala nobenega neporavnanega dolga (glavnice) v okviru podedovanih podrejenih dolgov (razen če in dokler ne bo v celoti odplačana vsa državna pomoč, dodeljena banki Reverta/Citadele), ki bo tako:
(i)
predmet zavezujoče odredbe, da nobena plačila v okviru podedovanih podrejenih dolgov ne zapadejo in postanejo plačljiva, ali
(ii)
pretvorjen v neglasovalni kapital 1. reda ali
(iii)
odpisan;
v potrebnem obsegu za kritje negativne čiste vrednosti premoženja banke Reverta in če obstaja pravna podlaga.
(c)
Latvija bo sprejela vse potrebne ukrepe za zagotovitev, da bodo kakršne koli pravne določbe, ki so potrebne za izpolnjevanje navedenih zavez, sprejete najpozneje do 30. aprila 2015.
5.6 Odgovor Latvije na pripombe tretje osebe
(74)
Latvija je 6. junija 2014 predložila odgovor na pripombe tretje osebe, ki jih je prejela od Komisije. Trdi, da so domneve v pripombah neutemeljene in da niso nikakor povezane s sklepom o začetku postopka. Latvija zavrača domneve tretje osebe in od Komisije zahteva, naj jih ne upošteva.
6. OCENA
6.1 Obstoj državne pomoči po novih ukrepih
(75)
V skladu s členom 107(1) Pogodbe je „vsaka pomoč, ki jo dodeli država članica, ali kakršna koli vrsta pomoči iz državnih sredstev, ki izkrivlja ali bi lahko izkrivljala konkurenco z dajanjem prednosti posameznim podjetjem ali proizvodnji posameznega blaga, nezdružljiva z notranjim trgom, kolikor prizadene trgovino med državami članicami“.
(76)
Da bi bil ukrep opredeljen kot državna pomoč, morajo biti izpolnjeni vsi naslednji pogoji: (a) financirati se mora iz državnih sredstev; (b) dajati mora prednost posameznim podjetjem ali proizvodnji posameznega blaga; (c) mora izkrivljati ali bi lahko izkrivljal konkurenco in lahko vpliva na trgovino med državami članicami.
6.1.1 Prvi ukrep
(77)
Dejstvo, da je odobritev podrejenih dolgov banki Parex s strani Latvije pomenila državno pomoč, je bilo opredeljeno v prvem sklepu o reševanju, ko je Komisija izdajo podrejenega dolga s petletnim rokom zapadlosti odobrila kot združljiv ukrep pomoči. Komisija je takrat sklenila, da vlagatelj pod tržnimi pogoji ne bi odobril podrejenega dolga s petletnim rokom zapadlosti (26).
(78)
Podrejeni dolgovi, ki jih je Latvija dejansko odobrila v korist banke Parex, so bili popolnoma enaki ukrepu, ki ga je odobrila Komisija, le da so imeli dolgovi daljši rok zapadlosti, kar je pomenilo dodatno prednost za banko Parex.
(79)
Podrejeni dolg s sedemletnim rokom zapadlosti bi posojilojemalcu zagotovil večjo prednost kot podrejeni dolg s petletnim rokom zapadlosti, saj se tveganje vlagatelja kakršne koli naložbe s podaljšanjem roka zapadlosti naložbe poveča. Ko je bil odobren podrejeni dolg s sedemletnim rokom zapadlosti, je bilo to, da bi vlagatelj pod tržnimi pogoji odobril podrejeni dolg s takšnim podaljšanim rokom zapadlosti, še manj verjetno, kot da bi odobril podrejeni dolg s petletnim rokom zapadlosti. Zato je daljši rok zapadlosti podrejenega dolga v primerjavi z obliko podrejenega dolga, odobreno v okviru sklepov o reševanju in končnega sklepa o banki Parex, pomenil dodatno prednost za banko Parex. Ker so bile vse druge zahteve za obstoj državne pomoči že opredeljena v prvem sklepu o reševanju, prvi ukrep pomeni dodatno državno pomoč.
6.1.2 Drugi ukrep
(80)
Latvija je 27. junija 2013 banki Citadele odobrila dodatno 18-mesečno podaljšanje roka zapadlosti za podrejene dolgove v znesku 37 milijonov LVL (od skupaj 45 milijonov LVL dolgov v imetništvu Latvije na navedeni datum).
(81)
Ker niso bile predložene dodatne utemeljitve, je Komisija v sklepu o začetku postopka ocenila, da vlagatelj pod tržnimi pogoji ne bi odobril takega podaljšanja roka zapadlosti, saj je v primerjavi s prej obstoječo obliko podrejenih dolgov pomenilo dodatno tveganje. Zato je po mnenju Komisije daljši rok zapadlosti podrejenega dolga v primerjavi z obliko podrejenega dolga, odobreno v okviru sklepov o reševanju in končnega sklepa o banki Parex, pomenil dodatno prednost, ki jo je banki Parex podelila država, in s tem dodatno pomoč.
(82)
Latvija je navedla, da bi se vlagatelj pod tržnimi pogoji razumno odločil sprejeti posebne ukrepe za vzdrževanje kapitalske ustreznosti banke za ohranitev vrednosti svoje naložbe. Zato v bistvu trdi, da drugi ukrep ni zagotovil prednosti banki Citadele, ker je bila zagotovitev dodatne podpore v skladu z načelom vlagatelja pod tržnimi pogoji.
(83)
Komisija ne ugovarja, da se načelo vlagatelja pod tržnimi pogoji uporablja za transakcijo, kot je drugi ukrep. Vendar opozarja, da so sodišča Unije poudarila, da mora država članica, če se v upravnem postopku sklicuje na to merilo, v primeru dvoma nedvoumno in na podlagi objektivnih in preverljivih elementov dokazati, da je država izvedeni ukrep sprejela kot delničarka, in da je morda treba v zvezi s tem dokazati, da odločitev temelji na ekonomskih ocenah, primerljivih z ocenami, ki bi jih v danih okoliščinah izvedel razumni zasebni vlagatelj v položaju, ki je čim bolj enak položaju države članice, preden bi se odločil za naložbo, da bi ugotovil prihodnjo dobičkonosnost naložbe (27).
(84)
Komisija na podlagi navedenega meni, da trditev Latvije, da je ravnala v skladu z načelom vlagatelja pod tržnimi pogoji, ni bila utemeljena z osnovnimi argumenti in podrobno analizo.
(85)
Prvič, Komisija ni prejela nobenih dokazov, da je Latvija hkrati z odločitvijo o izvedbi drugega ukrepa izvedla oceno svoje naložbe v banko Citadele. Vlagatelj pod tržnimi pogoji v vlogi delničarja bi ocenil vrednost banke Citadele, da bi določil sedanjo vrednost svoje naložbe v navedeno banko pred izvedbo drugega ukrepa (torej brez izvedbe ukrepa) in po njej ter primerjal ti dve vrednosti. Komisija meni, da bi v dobiček usmerjen vlagatelj pod tržnimi pogoji najprej določil sedanjo vrednost svoje naložbe v banko, nato pa bi se prepričal, ali bi dodatno podaljšanje roka zapadlosti podrejenih dolgov zaščitilo sedanjo vrednost te naložbe. Če bi navedena proučitev pokazala, da bi se lahko vrednost zaščitila ali celo zvišala, bi v dobiček usmerjen vlagatelj pod tržnimi pogoji nato primerjal oportunitetne stroške zaščite (ali celo zvišanja) vrednosti in razliko v vrednosti.
(86)
Če bi Latvija izvedla to analizo, bi morala dokazati, da je bila odobritev podaljšanega roka zapadlosti učinkovit ukrep, ki je vsaj zaščitil vrednost naložbe, ter da so bili oportunitetni stroški izvedbe tega ukrepa nižji od zvišanja vrednosti. Komisija se lahko s tem, da je Latvija ravnala v skladu z načelom vlagatelja pod tržnimi pogoji, strinja le, če so bili oportunitetni stroški zagotovitve podaljšanja roka zapadlosti nižji od ohranitve vrednosti na podlagi drugega ukrepa. Vendar Latvija ni izvedla niti sočasne ocene vrednosti naložbe niti analize, ki bi dokazovala, da so bili oportunitetni stroški zagotovitve podaljšanja roka zapadlosti nižji od ohranitve vrednosti na podlagi izvedbe drugega ukrepa.
(87)
Zato Komisija meni, da drugega ukrepa ni mogoče šteti za skladnega z ravnanjem udeleženca v tržnem gospodarstvu, ki bi se znašel v primerljivem položaju kot Latvija junija 2013.
(88)
Drugič in vsekakor, ustaljena načela za uporabo načela udeleženca v tržnem gospodarstvu zahtevajo primerjavo z ravnanjem razumnega zasebnega vlagatelja v okoliščinah, ki so čim bolj podobne okoliščinam države članice (28). Zato bi morala Latvija pri oceni vrednosti svoje naložbe v banko Citadele upoštevati zaveze iz končnega sklepa o banki Parex v zvezi s prodajo banke Citadele. Junija 2013, ko je bil izveden drugi ukrep, so navedene zaveze vključevale obveznosti o odprodaji banke Citadele do 31. decembra 2014 in tudi o odprodaji banke Citadele brez dejavnosti upravljanja premoženja (saj je bilo treba dejavnost upravljanja premoženja, če ni bila prodana do 30. junija 2013, odprodati ločeno). Ob predpostavki, da 27. junija 2013, ko je bilo odobreno podaljšanje roka zapadlosti, ni bilo kupca za dejavnost upravljanja premoženja, bi zasebni vlagatelj sklenil, da prodaja dejavnosti upravljanja premoženja skupaj z banko Citadele do roka 30. junija 2013, ki je določen v končnem sklepu o banki Parex, ni mogoča in je treba zato ta subjekta prodati ločeno.
(89)
Poleg tega zasebni delničar banke v okoliščinah, ki so čim bolj podobne okoliščinam države članice, ne bi imel razloga predvidevati, da bo izpolnjevanje navedenih zavez odpravljeno ali odloženo, saj bi morala kakršne koli takšne spremembe odobriti Komisija. Zato ob določitvi vrednosti naložbe junija 2013 ni bilo mogoče pričakovati, da se navedene obveznosti ne bodo upoštevale, saj ni bilo mogoče predvidevati, da bo Komisija odobrila kakršne koli spremembe katere koli obveznosti pred obdobjem, v katerem naj bi jih Latvija izvedla, kot se je zavezala.
(90)
Zato morajo parametri za oceno vrednosti naložbe Latvije v banko Citadele junija 2013 zaradi odločitve glede odobritve podaljšanega roka zapadlosti vključevati zaveze iz končnega sklepa o banki Parex. Latvija ni predložila dokazov, da je upoštevala vse te parametre ali da je bila takratna vrednost njenih naložb ob upoštevanju navedenih parametrov višja od oportunitetnih stroškov podaljšanja roka zapadlosti. Komisija tudi zato meni, da drugega ukrepa ni mogoče šteti za skladnega z ravnanjem udeleženca v tržnem gospodarstvu, ki bi se znašel v primerljivem položaju kot Latvija junija 2013.
(91)
Tretjič, tudi če bi Latvija izvedla dovolj podrobno analizo drugega ukrepa, da bi ohranila vrednost svoje naložbe v banko Citadele od junija 2013, in tudi če bi pri tej analizi upoštevala omejitve, ki bi jih upošteval udeleženec v tržnem gospodarstvu ter ki izhajajo iz neizbežne prodaje banke Citadele in ločene odprodaje dejavnosti upravljanja premoženja, trditve Latvije v zvezi s stroški drugega ukrepa in ravnjo vrednosti naložbe v banko Citadele, ki naj bi se s tem ukrepom predvidoma ohranila, niso verjetne.
(92)
Po eni strani trditev Latvije, da drugi ukrep ni vključeval nobenih stroškov za državo, ni podprta z nobenimi dodatnimi podrobnostmi ali dokazi v zvezi z oceno stroškov, ki jo je Latvija izvedla ob sprejetju drugega ukrepa. Zasebni vlagatelj bi takšno analizo oportunitetnih in kakršnih koli drugih vrst stroškov, povezanih z drugim ukrepom, izvedel, preden bi sprejel razumno odločitev glede podaljšanja roka zapadlosti podrejenega dolga. Ker ocena stroškov ni bila izvedena, je Komisija sklenila, da zasebni vlagatelj ne bi mogel oceniti zaželenosti drugega ukrepa z vidika povečanja dobička.
(93)
Po drugi strani pa trditev Latvije, da se je z drugim ukrepom ohranila vrednost naložbe Latvije v banko Citadele, ni podprta z značilnostmi naložbe države članice v banko Citadele od junija 2013. Komisija ugotavlja, da je za v dobiček usmerjenega vlagatelja sedanja vrednost naložbe odvisna od obetov prihodnjega pritoka dohodkov iz te naložbe (npr. v obliki dividend) in kapitalske vrednosti zadevne naložbe v tistem trenutku (ki se lahko izračuna na primer na podlagi cene, ki bi jo kupec v tistem trenutku plačal za naložbo delničarja, ali na podlagi cene z vključenim časovnim popustom, ki bi jo kupec v prihodnosti plačal za naložbo delničarja). Vsi kazalniki, ki so na voljo Komisiji, kažejo, da je bila vrednost naložbe Latvije v banko Citadele junija 2013 nizka, mogoče celo negativna.
(94)
Kar zadeva morebitni prihodnji pritok dohodkov iz naložbe Latvije v banko Citadele, niso bili predloženi nobeni dokazi, da bi lahko delničarji junija 2013 od banke Citadele pričakovali kakršne koli dividende v bližnji prihodnosti. Kakršna koli ocena pričakovanih prihodkov od razdelitve dividend, ki bi jo izvedel zasebni delničar banke v okoliščinah, ki so čim bolj podobne okoliščinam države članice, bi bila povezana z obveznostjo odprodaje banke Citadele do 31. decembra 2014. Poleg tega je bilo v okviru študije iz uvodne izjave 61 ugotovljeno, da bi banka Citadele brez dejavnosti upravljanja premoženja začela poslovati z izgubo, zaradi česar se je še dodatno zmanjšala možnost prihodkov od kakršne koli razdelitve dividend, saj bi moral udeleženec v tržnem gospodarstvu od 27. junija 2013 predvidevati, da bosta banka Citadele in dejavnost upravljanja premoženja odprodani ločeno.
(95)
Ob odobritvi podaljšanja roka zapadlosti torej niso bili predloženi nobeni dokazi, da bo lahko banka Citadele (glede na njen pričakovani dobiček in količnik kapitalske ustreznosti) razdelila dividende pred 31. decembrom 2014, saj bo 10,3-odstotni količnik kapitalske ustreznosti, ki bo predvidoma dosežen do 31. decembra 2013, komaj presegel zahtevani minimalni 10-odstotni količnik kapitalske ustreznosti in bo veliko nižji od […]-odstotnega količnika kapitalske ustreznosti, ki ga Komisija za finančne in kapitalske trge priporoča za obravnavanje obstoječih in morebitnih tveganj banke Citadele. Zato bi zasebni vlagatelj upošteval, da je bilo od junija 2013 malo verjetno, da bi lahko delničarji od banke Citadele pričakovali kakršno koli razdelitev dividend v bližnji prihodnosti.
(96)
Kar zadeva kapitalsko vrednost naložbe Latvije v banko Citadele junija 2013, je študija iz uvodne izjave 61, ki so jo predložili latvijski organi in ki je bila pripravljena februarja 2013, pokazala, da bi ločena odprodaja dejavnosti upravljanja premoženja negativno vplivala na banko Citadele. Zasebni vlagatelj bi v okoliščinah, ki so čim bolj podobne okoliščinam Latvije junija 2013, upošteval dejstvo, da je neodvisni strokovnjak pred približno štirimi meseci ugotovil, da bi bila prodajna vrednost banke Citadele brez dejavnosti upravljanja premoženja nižja od prodajne vrednosti obeh skupaj. Zato bi ta zasebni vlagatelj potreboval prepričljive razloge v smislu tveganjem prilagojenega maksimalnega povečanja donosa, da bi se z odobritvijo podaljšanja roka zapadlosti podrejenih dolgov izpostavil dodatnim tveganjem. Vendar Latvija ni predložila nobenih dokazov o takšnih prepričljivih razlogih, na podlagi katerih bi udeleženec v tržnem gospodarstvu takrat prevzel navedena dodatna tveganja. Tako tudi v primeru podaljšanja roka zapadlosti ni bilo nobenih dokazov, da bi se lahko banka Citadele brez dejavnosti upravljanja premoženja prodala po ceni […], zaradi česar je Komisija sklenila, da Latvija junija 2013 ni imela vrednosti naložbe […], ki bi jo bilo treba ohraniti, kar je bilo […] za izvedbo drugega ukrepa.
(97)
Tudi na podlagi teh dodatnih razlogov Komisija meni, da drugega ukrepa ni mogoče šteti za skladnega z ravnanjem udeleženca v tržnem gospodarstvu, ki bi se znašel v primerljivem položaju kot Latvija junija 2013.
(98)
Četrtič, Komisija ugotavlja tudi, da banka EBOR, ki je bila junija 2013 poleg Latvije edini drugi delničar banke Citadele, ni podaljšala roka zapadlosti svojega neporavnanega podrejenega dolga v banki Citadele in da Latvija ni nikoli stopila v stik z banko EBOR, da bi razpravljala o njenem sodelovanju v drugem ukrepu, kot je pojasnjeno v uvodnih izjavah 46 do 48. To, da Latvija ni nikoli začela razprav o delitvi bremena stroškov drugega ukrepa, če naj bi se s tem ukrepom ohranila vrednost naložb v banko Citadele, dodatno dokazuje, da drugi ukrep ni bil v skladu z zahtevami načela vlagatelja pod tržnimi pogoji.
(99)
Komisija v zvezi s tem najprej opozarja, da je imela banka Citadele glede na dopis Komisije za finančne in kapitalske trge za dosego novega količnika kapitalske ustreznosti na voljo deset mesecev (od 1. marca do 31. decembra 2013). Meni, da bi večinski delničar vseh deset mesecev porabil za iskanje ustrezne rešitve za dosego novega količnika kapitalske ustreznosti, s čimer bi znižal svoje stroške. Trditev Latvije v zvezi z olajšanjem prodaje banke Citadele torej ne pojasnjuje, zakaj je bil drugi ukrep sprejet, ne da bi Latvija v štirih mesecih od dopisa Komisije za finančne in kapitalske trge stopila v stik z manjšinskim delničarjem banke Citadele in bolje izkoristila deset mesecev, ki jih je imela na voljo.
(100)
Poleg tega Latvija, tudi če bi sodelovanje banke EBOR pri podaljšanju roka zapadlosti vključevalo ukrep, katerega značilnosti bi se razlikovale od značilnosti drugega ukrepa, ni predložila nobenih dokazov, da bi bil tak drugačen ukrep, ki bi vključeval banko EBOR, manj učinkovit od drugega ukrepa ali da bi večinskemu delničarju povzročil višje stroške v primerjavi s stroški drugega ukrepa.
(101)
Kar zadeva trditev Latvije, da bi banka EBOR s podaljšanjem roka zapadlosti svojega podrejenega dolga povzročila dodatne obremenitve ob prodaji banke Citadele, latvijski organi niso predložili nobenega dokaza, da bi takšno podaljšanje dejansko povzročilo te dodatne stroške. Izvedena ni bila nobena posebna študija o stroških odprodaje banke Citadele po izvedbi drugega ukrepa v primerjavi s stroški domnevne prodaje banke Citadele po podaljšanju, v katerem bi sodelovala banka EBOR, ki bi utemeljila trditev Latvije o dodatnih obremenitvah. Komisija meni, da bi lahko kateri koli zasebni vlagatelj, ki bi proučeval, kako ohraniti vrednost svoje naložbe v banko Citadele, vsaj usmeril k sočasni oceni, kakšni so v zvezi z naknadno prodajo ti drugi stroški, ki bi nastali, če bi manjšinski delničar banke Citadele podaljšal trajanje svojih podrejenih dolgov, ki jih je odobril navedeni banki.
(102)
Nazadnje, kot je navedeno v uvodni izjavi 48(c), Latvija pojasnjuje, da je bila prepričana, da bi bila banka EBOR pripravljena podaljšati rok zapadlosti dolgov, ki jih je odobrila banki Citadele. Tudi če bi se zaradi sodelovanja banke EBOR položaj še bolj zapletel, Komisija meni, da bi zasebni večinski delničar, ki bi nameraval podaljšati rok zapadlosti svojega obstoječega podrejenega dolga v korist banke Citadele, vsaj stopil v stik z manjšinskim delničarjem, ki je tudi imetnik podrejenega dolga banke Citadele, da bi ugotovil, ali bi slednji (i) delil stroške dodatne podpore banki Citadele, tako da bi podaljšal rok zapadlosti svojih dolgov, ali (ii) neposredno z večinskim delničarjem sklenil nek drug dogovor o kritju stroškov, ki bi jih večinski delničar imel z drugim ukrepom. Komisija se ob upoštevanju načela vlagatelja pod tržnimi pogoji ne more strinjati s tem, da bi večinski delničar družbe prevzel vse stroške zaščite vrednosti vseh naložb v družbo in tako zaščitil vrednost naložbe manjšinskega delničarja, ne da bi slednjega sploh zaprosil za prispevek.
(103)
Ob upoštevanju vseh navedenih dejavnikov je to, da Latvija v obdobju od 1. marca 2013 do 27. junija 2013 ni stopila v stik z banko EBOR, dodaten dokaz, da drugi ukrep ni bil izveden v skladu z zahtevami načela vlagatelja pod tržnimi pogoji.
(104)
Zaradi vsakega od štirih razlogov iz uvodnih izjav 85 do 103 ni bilo nedvoumno in na podlagi objektivnih in preverljivih elementov dokazano, da je država članica drugi ukrep sprejela kot zasebni delničar. Komisija se v teh okoliščinah ne more strinjati s tem, da bi lahko banka Citadele v okoliščinah, ki ustrezajo običajnim tržnim pogojem, pridobila enako prednost, kot ji je bila zagotovljena z državnimi sredstvi v obliki drugega ukrepa.
(105)
Latvija je drugi ukrep izvedla za banko Citadele, ki posluje in bo poslovala na trgih, odprtih mednarodni konkurenci. Zato bi kakršno koli dajanje prednosti z zagotovitvijo državnih sredstev oviralo konkurenco v bančnem sektorju in vplivalo na trgovino v Uniji. Poleg tega je ta ukrep selektiven, saj daje prednost le banki Citadele, in se financira z državnimi sredstvi. Kot je Latvija pojasnila v uvodni izjavi 45, tretji udeleženec v tržnem gospodarstvu junija 2013 ne bi odobril ukrepa, podobnega drugemu ukrepu, pod primerljivimi pogoji. Zato Komisija potrjuje svojo prej začasno oceno iz sklepa o začetku postopka, da drugi ukrep pomeni dodatno državno pomoč.
6.1.3 Tretji ukrep
(106)
Kar zadeva likvidnostno podporo, dodeljeno banki Reverta, je bila ta prvotno odobrena v okviru združljivih ukrepov državne pomoči, odobrenih v prvem sklepu o reševanju, v obliki državnih vlog. Komisija je takrat ugotovila, da je banki Parex primanjkovalo likvidnega zavarovanja in da je Latvija pri banki položila sredstva ob upoštevanju njenih likvidnostnih potreb, ko banki Parex v nestabilnih razmerah noben tržni vlagatelj ni bil pripravljen zagotoviti likvidnostne podpore (29).
(107)
Po sprejetju končnega sklepa o banki Parex (ter razdelitvi na dobro in slabo banko) je bila likvidnostna pomoč prenesena na banki Citadele in Reverta. Banka Citadele je že v celoti odplačala svoj delež likvidnostne podpore. Banka Reverta je morala omejiti prejete zneske likvidnostne podpore, kot so določeni v uvodni izjavi 19(c). Vendar znesek likvidnostne podpore, ki je bil dejansko dodeljen banki Reverta, presega celo ravni, predvidene za najslabši mogoči scenarij, odobren v končnem sklepu o banki Parex. Ta dodatna likvidnostna podpora banki Reverta zagotavlja dodatno prednost v primerjavi s pomočjo, odobreno v sklepih o reševanju in končnem sklepu o banki Parex. Latvija ni navedla, da je to likvidnostno podporo zagotovila kot tržni posojilodajalec, in ni predložila nobenih dokazov, na podlagi katerih bi lahko Komisija sklenila, da bi lahko banka Reverta v okoliščinah, ki ustrezajo običajnim tržnim pogojem, pridobila enako prednost, kot ji je bila zagotovljena z državnimi sredstvi v obliki tretjega ukrepa. Razen zneska niso bile spremenjene nobene druge značilnosti likvidnostne podpore, zato je Komisija sklenila, da ukrep pomeni državno pomoč.
(108)
Povečana likvidnostna podpora glede na uvodni izjavi 106 in 107 jasno zagotavlja dodatno prednost v primerjavi z odobrenimi ukrepi pomoči, zato pomeni dodatno pomoč (saj so še vedno izpolnjena vsa druga merila iz člena 107(1) Pogodbe).
6.2 Pravna podlaga za združljivost nove dodatne pomoči
(109)
V skladu s členom 107(3)(b) Pogodbe lahko Komisija odloči, da je pomoč združljiva z notranjim trgom, če se uporablja „za odpravljanje resne motnje v gospodarstvu države članice“.
(110)
Komisija je ob upoštevanju sistemskega pomena banke Parex (ki je bila vodilna banka v Latviji) in pomembnosti njenih posojilnih dejavnosti za latvijsko gospodarstvo v času odobritve ukrepov pomoči potrdila, da bi imelo neobravnavanje težav banke resne posledice za latvijsko gospodarstvo.
(111)
Zato so bili ukrepi pomoči, odobreni za banko Parex, v sklepih o reševanju in končnem sklepu o banki Parex ocenjeni v skladu s členom 107(3)(b) Pogodbe in na podlagi sporočil (30), ki so bila sprejeta v času finančne krize in so veljala ob dodelitvi pomoči.
(112)
Komisija meni, da se na podlagi časovne razporeditve izvajanja prvega in drugega ukrepa ter njunih podobnosti z odobrenimi ukrepi pomoči enaka pravna podlaga uporablja za dodatno pomoč, odobreno v okviru teh dveh ukrepov.
(113)
Kar zadeva tretji ukrep, mora Komisija oceno združljivosti izvesti na podlagi posodobljenih meril iz sporočila o bančništvu iz leta 2013 (31). Dejansko je treba vsako pomoč, ki je po objavi sporočila o bančništvu iz leta 2013 v Uradnem listu Evropske unije v celoti ali delno odobrena brez odobritve Komisije (torej v nasprotju s členom 108(3) Pogodbe), proučiti na podlagi navedenega sporočila. Ker se je tretji ukrep neprekinjeno uporabljal od leta 2011 do zdaj, je mogoče skleniti, da je bila pomoč delno odobrena po 1. avgustu 2013, tj. datumu objave sporočila o bančništvu iz leta 2013 v Uradnem listu Evropske unije.
6.3 Združljivost pomoči z notranjim trgom
6.3.1 O prvem ukrepu
(114)
Podrejeni dolg, ki ga je Latvija odobrila banki Parex, je bil (22. maja 2009) izdan s sedemletnim rokom zapadlosti (tj. do 21. maja 2016) in je tako presegel najdaljši dovoljeni petletni rok zapadlosti, določen v prvem sklepu o reševanju in pozneje potrjen v končnem sklepu o banki Parex. Ukrep Komisiji ni bil priglašen.
(115)
Komisija je imela v zvezi s tem dodatnim ukrepom pomoči v obliki roka zapadlosti podrejenih dolgov, ki je presegal pogoje iz sklepov, pomisleke glede tega, ali je bil omejen na najnižji potrebni znesek, in zato ni mogla skleniti, da so bila izpolnjena vsa merila za združljivost.
(116)
Zato je Komisija v sklepu o začetku postopka opozorila, da je bil podrejeni dolg s petletnim rokom zapadlosti, ki je bil odobren banki Parex, v sklepih o reševanju ocenjen kot omejen na najnižji potrebni znesek in rok zapadlosti. Na podlagi tega sklepa je bil v okviru sklepov o reševanju in končnega sklepa o banki Parex kot združljiv opredeljen podrejeni dolg s petletnim rokom zapadlosti.
(117)
Komisija je na podlagi utemeljitev iz sklepov o reševanju in končnega sklepa o banki Parex ter zaradi neobstoja novih utemeljitev izrazila pomisleke glede združljivosti podaljšanega roka zapadlosti podrejenih dolgov, ki so bili namesto s prvotno odobrenim petletnim rokom zapadlosti izdani s sedemletnim rokom zapadlosti.
(118)
Komisija bo ob upoštevanju novih utemeljitev, ki jih je Latvija predložila po sprejetju sklepa o začetku postopka in so navedene v oddelku 5.1, znova ocenila, ali podrejeni dolgovi s sedemletnim rokom zapadlosti, ki jih je Latvija odobrila banki Parex, izpolnjujejo zahtevo po združljivosti, v skladu s katero je državna pomoč omejena na najmanjšo potrebno.
(119)
V skladu s sporočilom o bančništvu iz leta 2008 mora biti ukrep pomoči glede na višino in obliko nujen za doseganje zadevnega cilja. To pomeni, da mora biti znesek kapitalske injekcije najnižji potreben za doseganje cilja. Cilj odobritve podrejenega dolga, ki izpolnjuje pogoje za razvrstitev kot kapital 2. reda, banki Parex je bil banki omogočiti nadaljnje doseganje količnika kapitalske ustreznosti in ji zagotoviti zadostno kapitalizacijo za boljšo odpornost na morebitne izgube, da bi se preprečile resne motnje v latvijskem gospodarstvu.
(120)
Minimalne zahteve, v skladu s katerimi se lahko podrejeni dolgovi razvrstijo kot kapital 2. reda banke Parex in ki jih je Komisija upoštevala v prvem sklepu o reševanju, so temeljile na veljavni latvijski zakonodaji, ki jo je predložila Latvija (32). V skladu s tem je bilo določeno, da je najkrajši rok zapadlosti, v skladu s katerim se lahko podrejeni dolg razvrsti kot kapital 2. reda, pet let. Ta ocena ni bila spremenjena v poznejših sklepih.
(121)
Komisija po pregledu dodatnih informacij, ki jih je predložila Latvija in so izražene v uvodnih izjavah 30 do 39, priznava, da so se na podlagi dodatnih omejitev do leta 2010 spremenile značilnosti podrejenih dolgov, v skladu s katerimi ti dolgovi v celoti izpolnjujejo pogoje za razvrstitev kot kapital 2. reda.
(122)
Komisija zlasti ugotavlja, da je bil učinek meril okvira Basel II na znesek podrejenih dolgov, ki jih je leta 2009 banka Parex prejela kot kapital 2. reda, temeljni element pri določitvi minimalnega začetnega roka zapadlosti podrejenih dolgov. Ustrezno upoštevanje dejavnika amortizacije iz okvira Basel II je bilo nujno za dosego končnega cilja ukrepa pomoči, tj zagotovitev zadostne kapitalizacije banke Parex in preprečitev resnih motenj v latvijskem gospodarstvu v času odobritve prvotnega podrejenega dolga.
(123)
Komisija meni, da bi bila ocena roka zapadlosti podrejenih dolgov na podlagi predpostavk in napovedi, ki jih je Latvija predložila v času sprejetja sklepov o reševanju, drugačna, če bi te predpostavke in napovedi ustrezno in popolnoma izražale amortizacijo podrejenega dolga v skladu s pravili Basel II, kot so navedena v uvodni izjavi 37, pri čemer bi bilo namesto petletnega obdobja kot minimalni potrebni rok zapadlosti določeno sedemletno obdobje.
(124)
Komisija opozarja tudi, da je ocena združljivosti pomoči v okviru tretjega sklepa o reševanju temeljila med drugim na zavezi latvijskih organov, da bodo čim prej in najpozneje tri leta po odobritvi prvih reševalnih ukrepov za banko Parex (33) prodali svoje delnice v banki Parex, tj. najpozneje leta 2011.
(125)
Komisija ob upoštevanju teh okoliščin meni, da se lahko določitev prvotnega roka zapadlosti na sedem let obravnava kot določitev minimalnega potrebnega obdobja, da bi lahko podrejeni dolgovi, ki jih je odobrila Latvija, v celoti izpolnjevali pogoje za razvrstitev kot kapital 2. reda in da bi se banki Parex zagotovilo doseganje ciljnega količnika kapitalske ustreznosti, in sicer za ohranjanje stabilnosti znotraj latvijskega bančnega sistema in izpolnjevanje zaveze glede prodaje banke.
6.3.2 O nepriglašenem podaljšanju roka zapadlosti podrejenih dolgov (drugi ukrep)
(126)
Komisija je v sklepu o začetku postopka izrazila pomisleke, da bi se lahko dodatna pomoč z 18-mesečnim podaljšanjem roka zapadlosti podrejenih dolgov štela za združljivo, ker je z obstoječo oceno kot minimalna potrebna omejitev določen petletni rok zapadlosti podrejenega dolga in ker za utemeljitev združljivosti niso bile predložene nobene nove trditve.
(127)
Komisija ob upoštevanju informacij, ki jih je Latvija predložila po sprejetju sklepa o začetku postopka, ugotavlja, da so se leta 2013 pojavile regulativne spremembe (34) v zvezi z minimalnimi kapitalskimi zahtevami.
(128)
Komisiji je bil v zvezi s tem predložen dopis, ki ga je Komisija za finančne in kapitalske trge 1. marca 2013 poslala banki Citadele. Dopis je odgovor bančnega regulatorja na poročilo o notranji oceni kapitalske ustreznosti, ki ga je banka Citadele predložila Komisiji za finančne in kapitalske trge v zvezi s svojim finančnim položajem dne 30. junija 2012.
(129)
Dopis z dne 1. marca 2013 najprej opozarja na dejstvo, da morajo vse banke v skladu z dokumenti Komisije za finančne in kapitalske trge o politiki ohranjati več kot 10-odstotni količnik kapitalske ustreznosti. Zatem jasno navaja, da se „banka in skupina za konsolidacijo, če se njuni količnik kapitalske ustreznosti zniža pod 10 %, štejeta za nezadostno kapitalizirani, pri čemer lahko Komisija za finančne in kapitalske trge sprejme popravljalne ukrepe, tj. omeji poslovanje banke“. Dopis v primeru banke Citadele in njene skupine za konsolidacijo dodaja, da je moral količnik kapitalske ustreznosti kapitala, da bi vključeval obstoječa in morebitna tveganja, ki izhajajo iz poslovanja banke Citadele, do konca leta 2013 doseči […] %.
(130)
Komisija na podlagi navedenega dopisa potrjuje, da je moral biti količnik kapitalske ustreznosti banke Citadele konec leta 2013 vsaj nad 10 %, da bi lahko banka v celoti nadaljevala svoje dejavnosti.
(131)
Komisija opozarja, da je bil končni cilj zagotovitve državne pomoči v obliki podrejenih dolgov, kot je opredeljen v sklepih o reševanju in končnem sklepu o banki Parex, zagotoviti zadostno kapitalizacijo banke Parex (oziroma banke Citadele po letu 2010), da bi se preprečile resne motnje v latvijskem gospodarstvu.
(132)
Zato Komisija potrjuje, da je morala Latvija junija 2013 sprejeti popravljalne ukrepe, da bi se izognila tveganjem, ki bi se pojavila zaradi nezmožnosti banke Citadele, da izpolni nepričakovano povečane zahteve glede nadzora. Za obravnavanje morebitnega pomanjkanja kapitala v primerjavi z novimi zahtevami bi bilo mogoče le:
(a)
vložiti dodatna sredstva - kot kapital 1. ali 2. reda (npr. odobritev novih podrejenih dolgov);
(b)
podaljšati rok zapadlosti obstoječih podrejenih dolgov, da bi se spremenila njihova stopnja amortizacije in omogočilo prispevanje večjega deleža dolgov h kapitalu banke.
(133)
Preglednica 2 vključuje primerjalni scenarij med primerom, ko je podrejena zapadlost leta 2013 podaljšana (kot je bilo izvedeno v okviru drugega ukrepa), in primerom, ko se zapadlost ohrani pod enakimi pogoji, pod katerimi so bili dolgovi prvotno izdani, pri čemer so vsi drugi parametri enaki. Komisija na podlagi izračuna ugotavlja, da banka Citadele v primeru ohranitve zapadlosti podrejenih dolgov, pri čemer vsi drugi dejavniki ostanejo enaki, konec leta 2013 ne bi bila zmožna doseči 10-odstotni količnik kapitalske ustreznosti.
Preglednica 2
Primerjava količnika kapitalske ustreznosti s podaljšanjem roka zapadlosti ali brez njega
Količnik kapitalske ustreznosti v %
31. december 2013
Finančne napovedi pred 18-mesečnim podaljšanjem zapadlosti (oblikovane junija 2013)
9,75
Dejanski podatki od 31. decembra 2013, vključno s podaljšanjem roka zapadlosti
10,30 (35)
Predhodne informacije o dejanskih razmerah brez 18-mesečnega podaljšanja roka zapadlosti
9,30
(134)
Glede na to, da:
(a)
je morala biti nova kapitalska zahteva izpolnjena do 31. decembra 2013,
(b)
je morala biti dejavnost upravljanja premoženja odprodana do 31. decembra 2013 in
(c)
amortizacija podrejenega dolga neposredno vpliva na količnik kapitalske ustreznosti,
se Komisija strinja, da je drugi ukrep banki Citadele pomenil uspešno in učinkovito rešitev za izpolnjevanje novih zahtev glede kapitalske ustreznosti in da je bilo odobreno podaljšanje najmanjše potrebno za dosego navedenega cilja. Ta rešitev ni zahtevala nobenega prenosa novih denarnih sredstev (čeprav se je morala Latvija vzdržati izterjave sredstev, ki bi ji sicer morala biti odplačana), temveč je obravnavala zahtevo glede nadzora na podlagi potrebe po zaščiti finančne stabilnosti.
(135)
Komisija pozitivno ugotavlja tudi, da je količnik kapitalske ustreznosti banke Citadele od 31. decembra 2013 nekoliko presegal zahtevani minimalni 10-odstotni količnik (36), kar potrjuje njeno mnenje, da je bilo odobreno 18-mesečno podaljšanje omejeno na najkrajše potrebno.
6.3.3 O nepriglašeni likvidnostni podpori, dodeljeni banki Reverta (tretji ukrep)
(136)
Latvija je od leta 2011 banki Reverta zagotavljala likvidnostno podporo, ki je presegala omejitve, ki jih je Komisija odobrila v končnem sklepu o banki Parex za osnovni in najslabši mogoči scenarij. Te omejitve so navedene v preglednici 3 (37). Dejanski zneski likvidnostne podpore, ki jih je prejemala banka Reverta (kot jih je Latvija sporočila v revidiranem načrtu prestrukturiranja, predloženem januarja 2014) in so navedeni v preglednici 4, so stalno presegali zneske iz končnega sklepa o banki Parex.
Preglednica 3
Zgornje meje likvidnostne podpore za banko Reverta iz končnega sklepa o banki Parex
V milijonih LVL
1.8.2010
31.12.2010
31.12.2011
31.12.2012
31.12.2013
Osnovni scenarij
458
446
419
349
315
Najboljši mogoči scenarij
458
446
419
356
322
Najslabši mogoči scenarij
458
446
419
344
307
Preglednica 4
Dejanski zneski likvidnostne podpore, ki jih je prejela banka Reverta
V milijonih LVL
1.8.2010
31.12.2010
31.12.2011
31.12.2012
31.12.2013
Neporavnana likvidnostna podpora
446
446
428
385
363
(137)
Likvidnostna podpora, dodeljena banki Reverta, je bila prvotno odobrena v okviru združljivih ukrepov državne pomoči, odobrenih v prvem sklepu o reševanju, v obliki državnih vlog.
(138)
Po sprejetju končnega sklepa o banki Parex (ter razdelitvi banke Parex na dobro in slabo banko) je bila likvidnostna pomoč prenesena na banki Citadele in Reverta. Banka Citadele je že v celoti odplačala svoj delež likvidnostne podpore, banka Reverta pa je morala omejiti prejete zneske likvidnostne podpore. Vendar znesek likvidnostne podpore, ki je bil dejansko dodeljen banki Reverta, presega vse ravni, odobrene v končnem sklepu o banki Parex.
(139)
Ocena načrta prestrukturiranja v okviru končnega sklepa o banki Parex je temeljila na predpostavkah, ki so bile takrat predložene v zvezi s pričakovanim dotokom likvidnosti v banko Reverta, ki bi ji omogočil odplačevanje likvidnostne podpore, dodeljene v obliki državnih vlog, do ravni, predhodno določenih v končnem sklepu o banki Parex (38).
(140)
Zneski, ki naj bi predvidoma ostali neplačani, kot je opisano v končnem sklepu o banki Parex, so znašali od [0-100] milijonov LVL (osnovni scenarij) do [100-200] milijonov LVL (najslabši mogoči scenarij). Vendar bo zagotovljena likvidnostna podpora glede na najnovejše projekcije denarnih tokov, ki jih je predložila Latvija, do leta 2017 predvidoma presegla omejitev iz končnega sklepa o banki Parex, kot je prikazano v preglednici 5.
Preglednica 5
Presežni zneski likvidnostne podpore za banko Reverta v primerjavi z načrtom prestrukturiranja iz leta 2010
V milijonih LVL
31.12.2014
31.12.2015
31.12.2016
31.12.2017
Najslabši mogoči scenarij (prvotni načrt prestrukturiranja)
[250-300]
[250-300]
[200-250]
[150-200]
Ocenjena likvidnostna podpora (posodobitev iz leta 2014)
[300-350]
[250-300]
[250-300]
[250-300]
Razlika
[…]
[…]
[…]
[…]
(141)
Komisija ugotavlja, da so bila zaradi naslednjih težav:
(a)
slabša kakovost in vrednost sredstev v primerjavi s tistimi, predvidenimi v načrtu prestrukturiranja, in
(b)
počasnejša izterjava zavarovanja s premoženjem in pravdni spori z dolžniki,
denarna sredstva izterjana dve leti pozneje (kot je navedeno v uvodni izjavi 45) v primerjavi z izterjavo, predvideno ob sprejetju končnega sklepa o banki Parex. Zaradi te zamude je bilo treba povečati državno pomoč.
(142)
Tako je dodatno potrebo po likvidnostni podpori povzročilo slabšanje finančnega položaja banke Reverta v primerjavi z napovedmi iz končnega sklepa o banki Parex. Komisija ugotavlja, da se je zagotovljena likvidnostna podpora v zadnjih letih postopno povečevala v skladu s težavami banke Reverta pri izterjavi sredstev.
(143)
Kot je navedeno v uvodni izjavi 56, Latvija trdi, da je bilo od 118,7 milijona LVL likvidnostne podpore le 49,5 milijona LVL pretvorjenega v kapital, zato je preostalega 69,2 milijona LVL pomenilo presežek likvidnostne podpore za približno enak znesek.
(144)
Vendar Komisija opozarja, da je mogoče v kapital pretvoriti le državne vloge, kot je določeno v uvodni izjavi 63(b) končnega sklepa o banki Parex. Zato meni, da nižja raven likvidnostne podpore, ki je pretvorjena v kapital, sama po sebi ne pomeni čezmerne likvidnostne podpore.
(145)
Komisija tudi ugotavlja, da je bilo banki Reverta leta 2011 odvzeto dovoljenje za opravljanje bančnih storitev, s čimer se je preprečila potreba po pretvorbi nadaljnje likvidnostne podpore v kapital, da bi se dosegel regulativni količnik plačilne sposobnosti. Komisija tako priznava, da je ukinitev kapitalskih zahtev (39) Latviji omogočila, da je banki Reverta dodelila znesek pomoči za dokapitalizacijo, ki je bil nižji od najvišjega zneska dokapitalizacije, odobrenega v sklepih.
(146)
Komisija je ob upoštevanju težav banke Reverta pri izterjavi sredstev in omejenega zneska dokapitalizacije, ki je bil potreben po odvzemu dovoljenja za opravljanje bančnih storitev, sklenila, da je bila likvidnostna podpora, ki jo je prejela banka Reverta, omejena na najmanjšo potrebno za ustrezno izvedbo postopka likvidacije.
(147)
Komisija je sklenila tudi, da je dodatna likvidnostna podpora v skladu z zahtevo glede delitve bremena iz sporočila o bančništvu iz leta 2013. Komisija zlasti ugotavlja, da je bil lastniški kapital nekdanjih delničarjev banke Parex v skladu s točko 77 sporočila o bančništvu iz leta 2013 v celoti odpisan in da se je Latvija zdaj zavezala, da bo preprečila zagotavljanje dodatne podpore v korist imetnikov podrejenih dolgov.
6.3.4 O kršitvi zaveze o odprodaji dejavnosti upravljanja premoženja banke Citadele (četrti ukrep)
(148)
Latvijski organi navajajo, da Latvija zaradi trenutnih neugodnih tržnih pogojev ni mogla najti zainteresiranih kupcev za dejavnost upravljanja premoženja banke Citadele v predvidenem roku in da ji to ne bo uspelo niti v bližnji prihodnosti.
(149)
Latvijski organi opozarjajo, da je bila prodaja banke Citadele med drugimi zavezami opredeljena kot ključni ukrep za obravnavanje izkrivljanja konkurence, ki so ga povzročili ukrepi pomoči. Vendar odprodaje banke Citadele zaradi slabšanja finančnega položaja banke v primerjavi s predvidenimi razmerami ob sprejetju končnega sklepa o banki Parex ni bilo mogoče izvesti v načrtovanem roku.
(150)
Latvija navaja tudi, da se bo z združitvijo prodaje dejavnosti upravljanja premoženja in banke Citadele izboljšal tržni interes za banko Citadele in da je verjetneje, da bo podaljšanje obdobja odprodaje omogočilo ponovno privatizacijo banke Citadele.
(151)
Komisija priznava, da je finančno stanje banke Citadele slabše, kot je bilo predvideno v prvotnem načrtu prestrukturiranja. To oceno potrjuje tudi nadzorni skrbnik (40) in je izražena v kazalnikih iz preglednice 6:
Preglednica 6
Primerjava glavnih finančnih kazalnikov v primerjavi z načrtom prestrukturiranja
31.12.2013
Načrt prestrukturiranja
Dejanski delež
Operativni stroški/skupni prihodki
[50-60]
57,0 %
Oslabitve/neto posojila
[0-5]
2,0 %
Neto prihodki (izguba), v milijonih LVL
[20-30]
10,8
Donosnost lastniškega kapitala v %
[20-30]
8,1 %
Lastniški kapital/sredstva skupaj
[5-10]
6,9 %
Količnik kapitalske ustreznosti
[10-20]
11,7 %
Komisija glede na nizko stopnjo dobičkonosnosti banke Citadele v primerjavi s prvotnim načrtom prestrukturiranja razume težave pri odprodaji banke Citadele v kratkem roku.
(152)
Komisija opozarja, da je bila zaveza prodaji dejavnosti upravljanja premoženja skupaj z zavezo prodaji same banke Citadele vključena v končni sklep o banki Parex zaradi omejevanja izkrivljanja konkurence, saj je konkurentom omogočila predložitev ponudb za navedeno dejavnost (41).
(153)
Komisija pozitivno ugotavlja, da je banka Citadele po sprejetju končnega sklepa o banki Parex začela prodajni postopek, da bi preverila interes trga, imenovala pa je tudi neodvisnega strokovnjaka za oblikovanje najboljše prodajne strategije, kot je navedeno v uvodnih izjavah 61 in 62, torej si je v dobri veri prizadevala izpolniti navedeni zavezi.
(154)
Komisija ugotavlja, da si Latvija zdaj prizadeva za daljši rok za izvedbo prodaje dejavnosti upravljanja premoženja v primerjavi z roki, ki se jim je zavezala leta 2009. Latvija predlaga spremembo končnega sklepa o banki Parex, pri čemer bi se odložil prvotni rok odprodaje dejavnosti upravljanja premoženja, da bi jo lahko prodala skupaj z banko Citadele, in sicer na podlagi dodatnih zavez iz uvodnih izjav 64 do 68.
6.3.5 Izravnalni ukrepi za zmanjšanje izkrivljanja konkurence in povečanje delitve bremena
(155)
Da bi Komisija odobrila spremembe svojih končnih sklepov, morajo spremembe temeljiti na novih zavezah, ki se lahko štejejo za enakovredne prvotnim zavezam (42). V tem primeru bi ukrepi pomoči ostali združljivi v skladu s členom 107(3)(b) Pogodbe le, če ostane splošni saldo prvotnega sklepa nespremenjen. Da bi se ohranil prvotni saldo, spremenjene zaveze ne bi smele negativno vplivati na uspešnost poslovanja upravičenca do pomoči, pri čemer ostanejo splošne zaveze z vidika delitve bremena in izravnalnih ukrepov vsaj enakovredne, ob upoštevanju zahtev iz veljavnih sporočil Komisije.
(156)
Komisija v zvezi s tem pozitivno ocenjuje zaveze, ki jih je predložila Latvija in so navedene v uvodnih izjavah 64 do 73, saj prispevajo k obravnavanju morebitnih izkrivljanj konkurence, ki izhajajo iz prvega, drugega, tretjega in četrtega ukrepa, ter zagotavljanju ustrezne delitve bremena med deležniki upravičencev.
(157)
Oddelek 4 sporočila o prestrukturiranju poziva k izvajanju učinkovitih in sorazmernih ukrepov za omejevanje izkrivljanja konkurence.
(158)
Končni sklep o banki Parex je vključeval več takšnih ukrepov, med katerimi je bila ključna zaveza Latvije, da bo odprodala ali poskrbela za odprodajo banke Citadele do 31. decembra 2015 (43). Po mnenju Komisije so bile za preprečitev izkrivljanja konkurence, ki izhaja iz državne pomoči, dodeljene banki Parex, zadostne in ustrezne zaveze prodaji banke Citadele v navedenem roku, skupaj z zmanjšanjem števila zaposlenih in prisotnosti banke Citadele na trgu.
(159)
V sklepu o začetku postopka je Komisija menila, da prvotno daljši rok zapadlosti podrejenega dolga in 18-mesečno podaljšanje roka zapadlosti, izvedeno leta 2013, pomenita dodatne prednosti za banko Parex v primerjavi z obliko podrejenega dolga, odobreno v sklepih o reševanju in končnem sklepu o banki Parex.
(160)
Komisija v zvezi s tem pozdravlja zavezo, ki jo je ponudila Latvija, da se rok prodaje banke Citadele premakne na zgodnejši datum, tj. z 31. decembra 2015 na […], kot ukrep za izravnavo dodatne prednosti, ki jo zagotavlja daljši rok zapadlosti podrejenih dolgov. Pospešitev prodaje banke Citadele prispeva k ohranjanju enakih konkurenčnih pogojev.
(161)
Poleg tega Komisija ugotavlja, da se je Latvija jasno zavezala […], če prodaja ne bo izvedena do navedenega zgodnejšega roka. Ta zaveza pomeni dodatni zaščitni ukrep (ki ni bil izrecno vključen v prvotni načrt prestrukturiranja) za zagotovitev, da bo izkrivljanje konkurence ustrezno zmanjšano, saj bo v manj kot […] banka Citadele […].
(162)
Komisija pozitivno ugotavlja tudi, da se je Latvija zavezala dodatnemu znižanju zneska kapitala, ki ga lahko latvijski organi dodelijo banki Reverta, kot je navedeno v uvodni izjavi 69.
(163)
V razdelku 3 sporočila o prestrukturiranju je določeno, da morajo banke in njeni deležniki čim več prispevati k stroškom prestrukturiranja, da bi se pomoč omejila na najmanjšo potrebno ter da bi se odpravila izkrivljanje konkurence in moralno tveganje.
(164)
Komisija v zvezi s tem upošteva dodatne izravnalne ukrepe, ki jih je Latvija predlagala za zagotovitev, da tretje osebe ne bodo imele koristi od dodatnega zneska pomoči, dodeljenega banki Reverta, tj. zaveza glede okrepljenih ureditev delitve bremena iz uvodnih izjav 70 do 73.
(165)
Latvija se zavezuje, da banki Citadele in Reverta (nekdanja banka Parex) ter njuna povezana podjetja nobenim podrejenim imetnikom dolgov ali delničarjem, razen Latviji ali banki EBOR, ne bodo plačali obresti, dividend ali kuponov za obstoječe kapitalske instrumente (vključno s prednostnimi delnicami, delnicami razreda B ter instrumenti višjega in nižjega 2. reda) (neporavnane ali vnaprej vračunane) ali uveljavljali pravic do njihovega vpoklica, dokler in razen če državna pomoč za banko Reverta in/ali banko Citadele ne bo v celoti povrnjena in razen če ne bodo k temu zakonsko obvezani. Latvija se v zvezi s tem tudi zavezuje, da bo čim prej in najpozneje do 30. aprila 2015 odpravila kakršne koli take pravne obveznosti. Imetniki obstoječih kapitalskih instrumentov tako ne bodo prejeli nobenega plačila, saj navedeni obstoječi kapitalski instrumenti nimajo obveznega kupona, v likvidacijskem postopku banke Reverta (ki bo izveden do konca leta 2017) pa se bodo uvrstili za dolgom, ki se poplačuje prednostno. Zaradi negativnega kapitala banke Reverta bo za imetnike teh kapitalskih instrumentov praktično nemogoče, da bi prejeli kakršno koli plačilo ali nadomestilo.
(166)
Latvija se poleg zavez iz uvodne izjave 165 zavezuje tudi, da ne bo odplačala nobenega neporavnanega dolga (glavnice) v okviru podedovanih podrejenih dolgov, razen če in dokler ne bo v celoti odplačana vsa državna pomoč, dodeljena banki Reverta/Citadele, v obsegu, ki je potreben za kritje negativne čiste vrednosti premoženja banke Reverta, in če bo zagotovljena pravna podlaga. Zato bo neporavnani dolg (glavnica) v okviru podedovanih podrejenih dolgov (i) predmet zavezujoče odredbe, da nobena plačila v okviru podedovanih podrejenih dolgov ne zapadejo in postanejo plačljiva, ali (ii) pretvorjen v neglasovalni kapital 1. reda ali (iii) odpisan. Glede na to, da nacionalna zakonodaja trenutno ne zagotavlja ustrezne pravne podlage, ki bi omogočala izpolnjevanje navedene zaveze, se Latvija v zvezi s tem zavezuje tudi, da bo sprejela vse potrebne ukrepe za zagotovitev, da bodo kakršne koli pravne določbe, ki so potrebne za izpolnjevanje navedene zaveze, sprejete najpozneje do 30. aprila 2015.
(167)
Komisija pozdravlja zaveze Latvije iz uvodnih izjav 165 in 166, saj v prizadevanju za omejevanje plačil dolgovane glavnice in obresti v zvezi s podedovanimi podrejenimi dolgovi in kapitalskimi instrumenti bank Reverta in Citadele zagotavljajo dodatno delitev bremena.
(168)
Komisija na podlagi tega ugotavlja, da se lahko predlagani izravnalni ukrepi iz oddelka 5.5 štejejo za ustrezne in enakovredne (z vidika učinkovitosti) ukrepom, ki jih je Latvija predhodno predlagala, Komisija pa odobrila v končnem sklepu o banki Parex, kakor je bil spremenjen s sklepom o spremembi. Predlagani izravnalni ukrepi dejansko sledijo istemu cilju, tj. omejitvi izkrivljanja konkurence. Ti ukrepi so dobro ciljno usmerjeni, saj se osredotočajo na omejitev izkrivljanja konkurence na trgih, na katerih posluje banka Citadele.
(169)
V skladu s tem je Komisija sklenila, da so spremenjene zaveze z vidika ponovne vzpostavitve uspešnega poslovanja, delitve bremena in zmanjšanja izkrivljanja konkurence enakovredne prvotnim zavezam. Z zamenjavo prvotnih zavez z novimi se ne spremeni združljivost pomoči z notranjim trgom, kot je določena v končnem sklepu o banki Parex, kakor je bil spremenjen s sklepom o spremembi.
7. SKLEPNA UGOTOVITEV
(170)
Komisija obžaluje, da je Latvija nezakonito izvedla prvi, drugi in tretji ukrep, s čimer je kršila člen 108(3) PDEU, in da je kršila zavezo odprodaji dejavnosti upravljanja premoženja banke Citadele v roku iz končnega sklepa o banki Parex (četrti ukrep).
(171)
Vendar je iz zgoraj navedenih razlogov ter ob upoštevanju dodatnih zavez Latvije in banke Citadele -
SPREJELA NASLEDNJI SKLEP:
Člen 1
Naslednji ukrepi pomenijo državno pomoč v smislu člena 107(1) Pogodbe:
(a)
odobritev podrejenih dolgov za banko Parex, katerih prvotni rok zapadlosti presega pogoje ukrepa, odobrenega v sklepih o reševanju in končnem sklepu o banki Parex (prvi ukrep);
(b)
odobritev dodatnega 18-mesečnega podaljšanja roka zapadlosti podrejenih dolgov v znesku 37 milijonov LVL za banko Citadele (drugi ukrep);
(c)
odobritev likvidnostne podpore za banko Reverta, ki je presegala omejitve, ki jih je Komisija odobrila v končnem sklepu o banki Parex (tretji ukrep).
Člen 2
Ukrepi pomoči iz člena 1 so z vidika zavez Latvije iz Priloge I združljivi z notranjim trgom v skladu s členom 107(3)(b) Pogodbe.
Člen 3
Roka za odprodajo dejavnosti upravljanja premoženja banke Citadele, tj. 30. junij 2013 brez skrbnika za odprodajo ali 31. december 2013 s skrbnikom za odprodajo (četrti ukrep), navedena v uvodni izjavi 73 Sklepa Komisije C(2010) 6202 final z dne 15. septembra 2009 o državni pomoči C 26/09 (ex N 289/09), katerega izvedbo načrtuje Latvija za prestrukturiranje banke AS Parex Banka, sta spremenjena v skladu z zavezo Latvije iz Priloge II.
Člen 4
Ta sklep je naslovljen na Republiko Latvijo.
V Bruslju, 9. julija 2014