ДИРЕКТИВА 2014/50/ЕС НА ЕВРОПЕЙСКИЯ ПАРЛАМЕНТ И НА СЪВЕТА
от 16 април 2014 година
относно минималните изисквания за повишаване на мобилността на работниците между държавите-членки чрез подобряване на придобиването и запазването на допълнителни пенсионни права
(текст от значение за ЕИП)
ЕВРОПЕЙСКИЯТ ПАРЛАМЕНТ И СЪВЕТЪТ НА ЕВРОПЕЙСКИЯ СЪЮЗ,
като взеха предвид Договора за функционирането на Европейския съюз, и по-специално член 46 от него,
като взеха предвид предложението на Европейската комисия,
като взеха предвид становището на Европейския икономически и социален комитет (1),
в съответствие с обикновената законодателна процедура (2),
като имат предвид, че:
(1)
Свободното движение на хора е една от основните свободи на Съюза. Член 46 от Договора за функционирането на Европейския съюз (ДФЕС) предвижда, че Европейският парламент и Съветът, като действат в съответствие с обикновената законодателна процедура и след консултация с Икономическия и социален комитет, приемат с директиви необходимите мерки с оглед осъществяването на свободното движение на работниците, така както е определено в член 45 от ДФЕС. Член 45 от ДФЕС предвижда, че свободното движение на работници предполага, наред с другото, правото работникът да приема предложения за наемане на работа и да „се придвижва свободно на територията на държавите-членки за тази цел“. Целта на настоящата директива е да насърчи мобилността на работниците чрез намаляване на пречките пред тази мобилност, създадени от някои правила относно схеми за допълнително пенсионно осигуряване, свързани с трудово правоотношение.
(2)
Социалната защита на работниците във връзка с пенсиите е гарантирана посредством законоустановени схеми за социална сигурност, както и схеми за допълнително пенсионно осигуряване, обвързани с трудовия договор, които стават все по-разпространени в държавите-членки.
(3)
Европейският парламент и Съветът имат широки дискреционни правомощия по отношение на избора на мерки, които са най-подходящи за постигане целта на член 46 от ДФЕС. Системата за координация, предвидена в Регламент (ЕИО) № 1408/71 на Съвета (3), и Регламент (ЕО) № 883/2004 на Европейския парламент и на Съвета (4), и по-специално разпоредбите, които се прилагат относно сумирането, не са свързани със схемите за допълнително пенсионно осигуряване, с изключение на схемите определени като „законодателство“ в тези регламенти, или които са предмет на декларация за тази цел от държава-членка, съгласно тези регламенти.
(4)
Директива 98/49/ЕО на Съвета (5), представлява начална специфична мярка, насочена към подобрено упражняване на правото на свободно движение на работниците по отношение на схемите за допълнително пенсионно осигуряване.
(5)
Целта на настоящата директива е да бъде допълнително улеснена мобилността на работниците между държавите-членки чрез подобряване на придобиването и запазването на допълнителни пенсионни права от членовете на тези схеми за допълнително пенсионно осигуряване.
(6)
Настоящата директива не се прилага за придобиването и запазването на допълнителни пенсионни права на работниците, движещи се в рамките на една държава членка. Държавите-членки могат да разгледат възможността за използване на своите национални компетентности с цел разширяване на обхвата на приложимите разпоредби съгласно настоящата директива, така че да обхванат членовете на дадена схема, които сменят трудовата си заетост в рамките на една държава-членка.
(7)
Държавите-членки могат да поискат от напускащите работници, които се преместват в друга държава-членка, да уведомяват съответно схемите за допълнително пенсионно осигуряване, на които са членове.
(8)
Следва да се отчетат устройството и особеният характер на схемите за допълнително пенсионно осигуряване и различията помежду им в рамките на отделните държави-членки и между тях. Въвеждането на нови схеми, устойчивостта на съществуващите схеми и очакванията и правата на членовете по настоящите схеми за пенсионно осигуряване следва да бъдат защитени по подходящ начин. Настоящата директива следва също да обърне специално внимание на ролята на социалните партньори при организирането и прилагането на схемите за допълнително пенсионно осигуряване.
(9)
Настоящата директива не поставя под въпрос правото на държавите-членки да организират свои собствени пенсионни системи. Държавите-членки запазват цялата отговорност за организирането на такива системи и когато транспонират настоящата директива в националното право, те не са длъжни да въвеждат законодателство, предвиждащо създаването на схеми за допълнително пенсионно осигуряване.
(10)
Настоящата директива не ограничава автономността на социалните партньори, когато са отговорни за създаването и управлението на пенсионни схеми, стига да могат да гарантират предвидените в настоящата директива резултати.
(11)
Настоящата директива следва да се прилага по отношение на всички създадени в съответствие с националното право и практика схеми за допълнително пенсионно осигуряване, които предлагат допълнителни пенсии за работници - например договори за колективно осигуряване или схеми по разходно-покривен модел, договорени от бранш или отрасъл, финансирани схеми или перспективи за пенсия, гарантирани със счетоводни резерви на предприятията или всякакви колективни трудови договори или други подобни споразумения.
(12)
Настоящата директива не следва да се прилага спрямо схеми за допълнително пенсионно осигуряване или, където е приложимо, спрямо подсекции на такива схеми, които са били закрити, така че да не могат да се приемат нови членове, понеже въвеждането на нови разпоредби би могло да доведе до неоправдано натоварване на тези схеми.
(13)
Настоящата директива следва да не засяга гаранционни мерки срещу несъстоятелност или компенсаторни мерки, които не са част от обвързани с трудово правоотношение схеми за допълнително пенсионно осигуряване и чиято цел е да защитят пенсионните права на работниците при несъстоятелност на предприятието или на схемата за пенсионно осигуряване. Аналогично, настоящата директива не следва да касае националните пенсионни резервни фондове.
(14)
Настоящата директива следва да се прилага само по отношение на схемите за допълнително пенсионно осигуряване, когато правото възниква в резултат на трудово правоотношение и е свързано с достигане на пенсионна възраст или на изпълнението на други изисквания, определени от схемата или от националното законодателство. Настоящата директива не се прилага по отношение на индивидуални планове за пенсионно осигуряване, ако не са сключени посредством трудово правоотношение. В случай на обезщетения за инвалидност или за преживяло лице, свързани със схеми за допълнително пенсионно осигуряване, правото на подобни обезщетения може да бъде уредено чрез специални разпоредби. Настоящата директива не засяга съществуващото национално право и правилата на схемите за допълнително пенсионно осигуряване по отношение на такива специални разпоредби.
(15)
Еднократно изплащане на средства, което не е свързано с вноските за допълнително пенсионно осигуряване, изплаща се пряко или непряко в края на трудово правоотношение и се финансира единствено от работодателя, не следва да се счита за допълнителна пенсия по смисъла на настоящата директива.
(16)
Тъй като допълнителното пенсионно осигуряване придобива все по-голямо значение като средство за осигуряването на жизнен стандарт на възрастните в много държави-членки, следва да се подобрят условията за придобиване и запазване на пенсионни права с цел намаляване на пречките пред свободното движение на работниците между държавите-членки.
(17)
Фактът, че в някои схеми за допълнително пенсионно осигуряване пенсионните права могат да бъдат изгубени, ако трудовото правоотношение на дадения работник приключи, преди да е изтекъл минималният срок за членство в пенсионната схема („правопораждащ срок“) или преди работникът да е достигнал минималната възраст („правопораждаща възраст“), може да попречи на работниците, които се движат между държавите-членки, да придобият подходящи пенсионни права. Изискването за дълъг срок на изчакване, необходим за придобиване на членство в схема за пенсионно осигуряване, също може да има подобен ефект. Ето защо подобни условия представляват пречки пред свободното движение на работниците. За разлика от тях изискванията за минимална възраст за членство не представляват пречка пред свободното движение и поради това не са предмет на настоящата директива.
(18)
Изискванията за придобиване на права не следва да са непременно сходни с други условия, определени за придобиването на право на анюитет и свързани с етапа на изплащането му съгласно националното право или правилата на някои схеми за допълнително пенсионно осигуряване, по-специално при схеми с определени вноски. Така например срокът на активно членство в схемата, който членът е длъжен да завърши, след като получи правото на допълнителна пенсия, за да може да поиска тази си пенсия под формата на анюитет или капиталова сума, не представлява правопораждащ срок.
(19)
Ако трудово правоотношение прекратено преди напускащият работник да е придобил пенсионни права и когато схемата или работодателят носят инвестиционния риск, по-специално в схемите с определени обезщетения, схемата във всички случаи следва да възстанови пенсионните вноски на този напускащ работник. Ако трудово правоотношение е прекратено преди напускащият работник да е натрупал пенсионни права, и когато напускащият работник носи инвестиционния риск, по-специално в схемите с определени вноски, схемата може да възстанови стойността на инвестициите, придобити от направените вноски. Стойността може да бъде по-голяма или по-малка от вноските, направени от напускащия работник. Като алтернатива, схемата може да възстанови сумата на тези вноски.
(20)
Напускащите работници следва да имат правото да запазят придобитите вече пенсионни права като пасивни пенсионни права в схемата за допълнително пенсионно осигуряване, в която са установени. Равнището на защита във връзка със запазването на пасивни пенсионни права може да се счита за равностойно тогава, когато по-специално в контекста на схема с определени вноски на напускащия работник се предлага възможността стойността на придобитите му пенсионни права да бъде прехвърлена към схема за допълнително пенсионно осигуряване, която отговаря на условията, посочени в настоящата директива.
(21)
В съответствие с националното право и практика следва да се вземат мерки, за да се осигури запазването на пасивните пенсионни права или на тяхната стойност. Стойността на тези права по време на напускане на схемата от неин член следва да се определи в съответствие с националното право и практика. При актуализирането на стойността на тези права следва да се отчитат особеностите на схемата, интересите на бъдещите бенефициери, интересите на останалите активни членове на схемата и интересите на пенсионираните бенефициери.
(22)
Настоящата директива не поражда задължение за установяване на по-благоприятни условия за пасивните пенсионни права в сравнение с правата на активните членове, участващи в дадена схема.
(23)
Ако придобитите от напускащ работник пенсионни права или тяхната стойност не надвишават приложим, установен от съответната държава-членка, праг, и за да се избегнат прекомерни административни разходи, произтичащи от управлението на голям брой пасивни пенсионни права с ниска стойност, на схемите за пенсионно осигуряване може да се даде възможност да не запазват тези придобити права, а вместо това да изплатят на напускащия работник капиталова сума, равностойна на придобитите пенсионни права. Където е приложимо, преносимата стойност или капиталовата сума за изплащане следва да се установи в съответствие с националното право и практика. Когато е приложимо, държавите-членки следва да установят праг за подобни плащания, като вземат предвид адекватността на бъдещите доходи от пенсия на работниците.
(24)
Настоящата директива не включва разпоредби за прехвърляне на придобити пенсионни права. При все това, за да се улесни професионалната мобилност между държавите-членки, същите следва да се стремят, доколкото е възможно и в частност при въвеждането на нови схеми за допълнително пенсионно осигуряване, да подобряват възможността за прехвърляне на придобитите пенсионни права.
(25)
Без да се засяга Директива 2003/41/ЕО на Европейския парламент и на Съвета (6), активните членове, участващи в дадена схема, и бъдещите бенефициери, които упражняват или възнамеряват да упражнят своето право на свободно движение, следва при поискване да бъдат надлежно информирани за допълнителните си пенсионни права. В случай на обезщетения за преживяло лице, свързани със схеми, и преживелите бенефициери следва да имат същото право на информация като бъдещи бенефициери. Държавите-членки следва да могат да постановят такава информация да не се предоставя по-често от веднъж годишно.
(26)
Поради разнообразното естество на схемите за допълнително пенсионно осигуряване Съюзът следва да се придържа към установяването на цели, които да бъдат постигнати като цяло, което означава, че подходящият правен инструмент е директива.
(27)
Доколкото целта на настоящата директива, а именно улесняване упражняването на правото на работниците на свободно движение между държавите-членки, не може да бъде постигната в достатъчна степен от държавите-членки, а по-скоро поради своя мащаб и въздействие може да бъде по-добре постигната на равнището на Съюза, Съюзът може да приеме мерки в съответствие с принципа на субсидиарност, уреден в член 5 от Договора за Европейския съюз. В съответствие с принципа на пропорционалност, уреден в същия член, настоящата директива не надхвърля необходимото за постигането на тази цел.
(28)
Настоящата директива установява минимални изисквания, като така предоставя възможност на държавите-членки да приемат или запазят по-благоприятни разпоредби. Прилагането на настоящата директива не може да бъде използвано като оправдание за влошаване на съществуващото положение в отделните държави-членки.
(29)
Най-късно шест години след датата на влизането в сила на директивата Комисията следва да изготви доклад за нейното прилагане.
(30)
В съответствие с националните разпоредби за уреждане на организацията на схемите за допълнително пенсионно осигуряване държавите-членки могат да възлагат на социалните партньори, по тяхно съвместно искане, отговорност за изпълнение на настоящата директива по отношение на разпоредбите, свързани с колективните споразумения, при условие че държавите-членки предприемат всички необходими стъпки, за да гарантират, че по всяко време могат да обезпечат постигането на резултатите, предвидени в настоящата директива,
ПРИЕХА НАСТОЯЩАТА ДИРЕКТИВА:
Член 1
Предмет
Настоящата директива установява правила, чиято цел е да улеснено упражняването на правото на работниците на свободно движение между държавите-членки чрез намаляване на пречките, създадени от някои разпоредби, отнасящи се до схемите за допълнително пенсионно осигуряване, свързани с трудово правоотношение.
Член 2
Обхват
1. Настоящата директива се прилага за схемите за допълнително пенсионно осигуряване, с изключение на схемите, които попадат в обхвата на Регламент (ЕО) № 883/2004.
2. Настоящата директива не се прилага в следните случаи:
а)
схеми за допълнително пенсионно осигуряване, които към момента на влизане в сила на настоящата директива са приключили приема на нови активни членове и остават затворени за тях;
б)
допълнителни пенсионни схеми, които са обект на мерки, включващи намесата на административни органи, установени от националното законодателство или съдебната власт, и предназначени да запазят или възстановят финансовото им състояние, включително и да осъществят процедура по ликвидация. Настоящото изключение не продължава действието си след края на тази намеса;
в)
гаранционни мерки срещу несъстоятелност, компенсаторни мерки и национални пенсионни резервни фондове; както и
г)
еднократно изплащане на средства, извършено от работодател на служител при прекратяване на трудовото правоотношение на този служител, което не е свързано с пенсионно осигуряване.
3. Настоящата директива не се прилага за обезщетения за инвалидност и/или за преживяло лице, свързани със схеми за допълнително пенсионно осигуряване, с изключение на специфичните разпоредби на членове 5 и 6, отнасящи се до обезщетенията за преживяло лице.
4. Настоящата директива се прилага само за периоди на заетост след нейното транспониране в съответствие с член 8.
5. Настоящата директива не се прилага за придобиването и запазването на допълнителни пенсионни права на работниците, движещи се в рамките на една държава-членка.
Член 3
Определения
За целите на настоящата директива се прилагат следните определения:
а)
„допълнителна пенсия“ означава пенсия за старост, предоставена съгласно правилата на схема за допълнително пенсионно осигуряване, установена в съответствие с националното право и практика;
б)
„схема за допълнително пенсионно осигуряване“ означава всяка една пенсионна схема за старост, установена в съответствие с националното право и практика и свързана с трудово правоотношение, с цел осигуряване на допълнителна пенсия на заетите лица;
в)
„активни членове в схема“ означава работници, чиито настоящи трудови правоотношения им дават право или е вероятно да им дадат право на допълнителна пенсия след изпълнението на условията за придобиването ѝ, в съответствие с разпоредбите на схема за допълнително пенсионно осигуряване;
г)
„срок на изчакване“ означава период на заетост, който е необходим съобразно националното право или правилата на дадена схема за допълнително пенсионно осигуряване или се изисква от работодателя, преди работникът да изпълни условията за членство в схема;
д)
„правопораждащ срок“ означава период на активно членство в схема, който е необходим съобразно националното право или правилата на дадена схема за допълнително пенсионно осигуряване, с оглед на установяването на право на натрупани допълнителни пенсионни права.
е)
„придобити пенсионни права“ означава всяко право на натрупаните допълнителни пенсионни права, получено след изпълнението на което и да било от условията за придобиване, съгласно правилата на схемата за допълнително пенсионно осигуряване и, където е приложимо, съгласно националното право;
ж)
„напускащ работник“ означава активен член на схема, чието настоящо трудово правоотношение се прекратява по други причини, а не поради факта, че въпросният работник е изпълнил условията за допълнителна пенсия, и който се придвижва между държави-членки;
з)
„бъдещ бенефициер“ означава бивш активен член на схема, който е придобил права в схема за допълнително пенсионно осигуряване, и все още не получава допълнителна пенсия от нея;
и)
„пасивни пенсионни права“ означава придобити пенсионни права, запазени в схемата, в която са натрупани от бъдещ бенефициер;
й)
„стойност на пасивните пенсионни права“ означава капиталовата стойност на пенсионните права, изчислена в съответствие с националното право и практика.
Член 4
Условия за придобиване на права по схеми за допълнително пенсионно осигуряване
1. Държавите-членки предприемат всички необходими стъпки, за да гарантират, че:
а)
когато се прилага правопораждащ срок или срок на изчакване, или и двата, продължителността на общия комбиниран срок в никакъв случай не надхвърля три години за напускащите работници;
б)
когато за придобиването на пенсионни права е предвидена минимална възраст, тя не надхвърля 21 години за напускащите работници;
в)
ако напускащ работник все още няма придобити пенсионни права към момента на прекратяване на трудовото си правоотношение, схемата за допълнително пенсионно осигуряване изплаща вече направените от напускащия работник или направените в полза на работника вноски в съответствие с националното право или съгласно колективни споразумения или договори, или, ако напускащият работник носи инвестиционния риск - съвкупността от направените вноски или произлизащата от тези вноски инвестиционна стойност.
2. Държавите-членки имат възможност да позволят на социалните партньори да установят различни разпоредби посредством колективно споразумение до степен, в която тези разпоредби осигуряват поне равностойна защита и не създават пречки пред свободното движение на работниците.
Член 5
Запазване на пасивни пенсионни права
1. При спазване на разпоредбите на параграфи 3 и 4 държавите-членки приемат необходимите мерки, за да гарантират, че придобитите пенсионни права на напускащите работници могат да останат в схемата за допълнително пенсионно осигуряване, в която са придобити. За целите на параграф 2 първоначалната стойност на тези права се изчислява в момента, в който се преустановява текущото трудово правоотношение на напускащия работник.
2. Държавите-членки, с оглед естеството на правилата на пенсионната схема и на практиката, приемат необходимите мерки, за да гарантират, че такова третиране на пасивните пенсионни права на напускащите работници или на преживелите ги лица, или на стойността им, което да е в съответствие със стойността на правата на активните членове на схемата или с развитието на пенсионните обезщетения, изплащани понастоящем, или такова третиране чрез други средства, което да се счита за справедливо като например:
а)
когато пенсионните права в схемата за допълнително пенсионно осигуряване са придобити като право на номинална сума чрез запазване на номиналната сума на пасивните пенсионни права,
б)
когато стойността на натрупаните пенсионни права се променя с времето чрез коригиране на стойността на пасивните пенсионни права чрез прилагане на:
i)
лихвен процент, установен в схемата за допълнително пенсионно осигуряване, или
ii)
възвръщаемостта на инвестициите от схемата за допълнително пенсионно осигуряване,
или
в)
когато стойността на придобитите пенсионни права се актуализира, напр. в съответствие с процента на инфлацията или равнището на заплатите чрез коригиране на стойността на пасивните пенсионни права в зависимост от всякакви пропорционални ограничения, наложени от националното право или вследствие на договореност между социалните партньори.
3. Държавите-членки могат да позволят схемите за допълнително пенсионно осигуряване да не пазят придобитите права на напускащ работник, а да му платят, с информираното съгласие на работника, включително по отношение на приложимите такси, капиталова сума, равна на стойността на придобитите пенсионни права на напускащия работник, доколкото стойността на придобитите пенсионни права не надхвърля установения от съответната държава-членка праг. Държавата-членка информира Комисията за прилагания праг.
4. Държавите-членки имат възможност да позволят на социалните партньори да установят различни разпоредби посредством колективно споразумение до степен, в която тези разпоредби осигуряват поне равностойна защита и не създават пречки пред свободното движение на работниците.
Член 6
Информиране
1. Държавите-членки гарантират, че активните членове на дадена схема при поискване могат да получат информация относно влиянието, което прекратяването на трудовото правоотношение би оказало върху допълнителните им пенсионни права.
По-специално, предоставя се информация, свързана със следните въпроси:
а)
условията за придобиване на права за допълнително пенсионно осигуряване и последствията от прилагането им при прекратяване на трудовото правоотношение;
б)
стойността на придобитите пенсионни права или оценка на придобитите пенсионни права, направена не повече от 12 месеца преди датата на поискване; както и
в)
условията, определящи бъдещото третиране на пасивните пенсионни права.
В случай че схемата позволява ранен достъп до придобитите пенсионни права посредством плащане на капиталова сума, предоставената информация включва също писмена клауза, че членът на съответната схема следва да разгледа възможността да потърси консултация относно инвестирането на тази капиталова сума за пенсионно осигуряване.
2. Държавите-членки гарантират, че бъдещите бенефициери при поискване получават информация за следното:
а)
стойността на пасивните им пенсионни права или оценка на пасивните пенсионни права, направена не повече от 12 месеца преди датата на искането, и
б)
условията, определящи третирането на пасивните пенсионни права.
3. За обезщетения за преживяло лице, свързани със схеми за допълнително пенсионно осигуряване, параграф 2 се прилага за преживелите бенефициери по отношение на плащането на обезщетения на преживели лица.
4. Информацията се предоставя ясно, в писмен вид и в разумни срокове. Държавите-членки могат да предвидят такава информация да не се предоставя по-често от веднъж годишно.
5. Задълженията по настоящия член не засягат и са в допълнение на задълженията на институциите за професионално пенсионно осигуряване по член 11 от Директива 2003/41/ЕО.
Член 7
Минимални изисквания и недопускане на влошаване
1. Държавите-членки могат да приемат или запазят разпоредби относно придобиването на допълнителни пенсионни права за работници, запазването на допълнителни пенсионни права на напускащите работници и правото на информиране на активните членове на схеми и на бъдещите бенефициери, които са по-благоприятни от разпоредбите на настоящата директива.
2. Транспонирането на настоящата директива в никакъв случай не се използва като основание за намаляване на съществуващите права на придобиване и запазване на допълнителни пенсионни права или на правото на информиране на активните членове на схеми или на бенефициерите в държавите-членки.
Член 8
Транспониране
1. Държавите-членки приемат необходимите законови, подзаконови и административни разпоредби, за да се съобразят с настоящата директива, до 21 май 2018 г. или гарантират, че социалните партньори са въвели необходимите разпоредби със споразумение към съответния момент. Държавите-членки предприемат необходимите стъпки, които им дават възможност по всяко време да гарантират резултатите, наложени от настоящата директива. Те незабавно информират Комисията за това.
2. Когато държавите-членки приемат разпоредбите, посочени в параграф 1, в тях се съдържа позоваване на настоящата директива или то се извършва при официалното им публикуване. Условията и редът за извършване на подобно позоваване се определят от държавите-членки.
Член 9
Доклад
1. Държавите-членки съобщават на Комисията цялата налична информация, свързана с прилагането на настоящата директива, до 21 май 2019 г.
2. До 21 май 2020 г. Комисията изготвя и представя на Европейския парламент, на Съвета и на Европейския икономически и социален комитет доклад относно прилагането на настоящата директива.
Член 10
Влизане в сила
Настоящата директива влиза в сила на двадесетия ден след публикуването ѝ в Официален вестник на Европейския съюз.
Член 11
Адресати
Адресати на настоящата директива са държавите-членки.
Съставено в Страсбург на 16 април 2014 година.
DIREKTIVA 2014/50/EU EVROPSKEGA PARLAMENTA IN SVETA
z dne 16. aprila 2014
o minimalnih zahtevah za povečanje mobilnosti delavcev med državami članicami z izboljšanjem pridobivanja in ohranjanja pravic iz dodatnega pokojninskega zavarovanja
(Besedilo velja za EGP)
EVROPSKI PARLAMENT IN SVET EVROPSKE UNIJE STA -
ob upoštevanju Pogodbe o delovanju Evropske unije in zlasti člena 46 Pogodbe,
ob upoštevanju predloga Evropske komisije,
ob upoštevanju mnenja Evropskega ekonomsko-socialnega odbora (1),
v skladu z rednim zakonodajnim postopkom (2),
ob upoštevanju naslednjega:
(1)
Prosto gibanje oseb je ena od temeljnih svoboščin Unije. Člen 46 Pogodbe o delovanju Evropske unije (PDEU) določa, da Evropski parlament in Svet po rednem zakonodajnem postopku in po posvetovanju z Evropskim ekonomsko-socialnim odborom izdajata direktive, v katerih so določeni potrebni ukrepi za vzpostavitev prostega gibanja delavcev iz člena 45 PDEU. V členu 45 PDEU je določeno, da prosto gibanje delavcev med drugim vključuje pravico sprejeti ponujeno delovno mesto in se v ta namen na območju držav članic prosto gibati. Cilj te direktive je spodbujati mobilnost delavcev z zmanjšanjem ovir za mobilnost, ki so nastale zaradi določenih pravil v zvezi s sistemi dodatnega pokojninskega zavarovanja, ki temeljijo na delovnem razmerju.
(2)
Socialna zaščita delavcev v zvezi s pokojninami je zagotovljena z zakonsko predpisanimi sistemi socialne varnosti, skupaj s sistemi dodatnega pokojninskega zavarovanja, ki temeljijo na pogodbi o zaposlitvi, ki postajajo v državah članicah vse pogostejši.
(3)
Evropski parlament in Svet imata široka diskrecijska pooblastila za izbiro najbolj primernih ukrepov za dosego cilja iz člena 46 PDEU. Sistem koordinacije, določen v Uredbi Sveta (EGS) št. 1408/71 (3) in v Uredbi (ES) št. 883/2004 Evropskega parlamenta in Sveta (4), ter zlasti pravila, ki se uporabljajo za seštevanje, se ne nanašajo na sisteme dodatnega pokojninskega zavarovanja, razen na sisteme, ki so v navedenih uredbah opredeljeni kot zakonodaja ali o katerih je država članica skladno z navedenima uredbama podala izjavo.
(4)
Direktiva Sveta 98/49/ES (5) je prvi poseben ukrep za izboljšanje uresničevanja pravice do prostega gibanja delavcev, kar zadeva sisteme dodatnega pokojninskega zavarovanja.
(5)
Cilj te direktive je nadalje olajšati mobilnost delavcev med državami članicami z izboljšanjem pridobivanja in ohranjanja pravic iz dodatnega pokojninskega zavarovanja za zavarovance teh sistemov dodatnega pokojninskega zavarovanja.
(6)
Ta direktiva se ne uporablja za pridobivanje in ohranitev pravic iz dodatnega pokojninskega zavarovanja delavcev, ki se gibljejo znotraj iste države članice. Države članice lahko koristijo svoje nacionalne pristojnosti, da razširijo pravila, ki se uporabljajo na podlagi te direktive, na zavarovance, ki zamenjajo zaposlitev znotraj iste države članice.
(7)
Država članica lahko zahteva, da odhajajoči delavci, ki se preselijo v drugo državo članico, o tem ustrezno uradno obvestijo svoj sistem dodatnega pokojninskega zavarovanja.
(8)
Upoštevati bi bilo treba značilnosti in posebne lastnosti sistemov dodatnega pokojninskega zavarovanja ter njihovo različnost znotraj držav članic in med njimi. Uvedbo novih sistemov, vzdržnost obstoječih sistemov ter pričakovanja in pravice zavarovancev sedanjih pokojninskih sistemov bi bilo treba ustrezno zaščititi. Ta direktiva bi zlasti morala upoštevati vlogo socialnih partnerjev pri oblikovanju in izvajanju sistemov dodatnega pokojninskega zavarovanja.
(9)
Ta direktiva ne postavi pod vprašanje pravice držav članic, da organizirajo svoje pokojninske sisteme. Države članice ohranijo polno odgovornost za organizacijo takšnih sistemov in zato pri prenosu te direktive v nacionalno pravo niso zavezane uvesti zakonodaje, ki določa vzpostavitev sistemov dodatnega pokojninskega zavarovanja.
(10)
Ta direktiva ne omejuje avtonomije socialnih partnerjev, kadar so odgovorni za vzpostavitev in upravljanje sistemov pokojninskega zavarovanja, če lahko zagotovijo rezultate, določene s to direktivo.
(11)
Ta direktiva bi se morala uporabljati za vse sisteme dodatnega pokojninskega zavarovanja, vzpostavljene v skladu z nacionalnim pravom in prakso, ki delavcem nudijo dodatno pokojnino, kot so pogodbe skupinskega zavarovanja, dokladni sistemi, dogovorjeni v eni ali več panogah ali sektorjih, naložbeni sistemi ali pokojninske obljube, zajamčene s knjigovodskimi rezervacijami, ali katera koli skupinska ali druga primerljiva ureditev.
(12)
Ta direktiva se ne bi smela uporabljati za sisteme dodatnega pokojninskega zavarovanja ali, kadar je primerno, pododdelke takšnih sistemov, ki so zaprti, tako da ni več možno vključevanje novih zavarovancev, saj bi uvedba novih pravil lahko pomenila neupravičeno obremenitev za takšne sisteme.
(13)
Ta direktiva ne bi smela vplivati na ureditve o zajamčenih vlogah za primer plačilne nesposobnosti ali na izravnalne ureditve, ki niso del sistema dodatnega pokojninskega zavarovanja, ki temelji na delovnem razmerju, in ki so namenjene zaščiti pokojninskih pravic delavcev v primeru plačilne nesposobnosti podjetja ali sistema pokojninskega zavarovanja. Prav tako ta direktiva ne bi smela vplivati na sklade nacionalnih pokojninskih rezerv.
(14)
Ta direktiva bi se morala uporabljati samo za sisteme dodatnega pokojninskega zavarovanja, pri katerih upravičenost obstaja zaradi delovnega razmerja in je vezano na doseganje upokojitvene starosti ali izpolnjevanje drugih zahtev, kot jih določa sistem ali nacionalna zakonodaja. Ta direktiva se ne uporablja za posamezne pokojninske ureditve, razen za tiste, ki se sklenejo na podlagi delovnega razmerja. Kadar so na sisteme dodatnega pokojninskega zavarovanja vezana nadomestila za invalidnost ali za preživele družinske člane, se lahko upravičenost do njih ureja s posebnimi pravili. Ta direktiva ne vpliva na obstoječe nacionalno pravo in pravila sistemov dodatnega pokojninskega zavarovanja v zvezi s takimi posebnimi pravili.
(15)
Enkratno plačilo, ki ni povezano s prispevki za dodatno pokojninsko zavarovanje, ki se plača neposredno ali posredno ob koncu delovnega razmerja in ki ga financira izključno delodajalec, ne bi smelo šteti za dodatno pokojnino v smislu te direktive.
(16)
Zaradi vse večjega pomena dodatnega pokojninskega zavarovanja kot sredstva za zagotovitev življenjskega standarda v starosti v številnih državah članicah bi bilo treba izboljšati pogoje za pridobivanje in ohranjanje pokojninskih pravic z namenom, da se zmanjšajo ovire za prosto gibanje delavcev med državami članicami.
(17)
Dejstvo, da so lahko v nekaterih sistemih dodatnega pokojninskega zavarovanja pokojninske pravice izgubljene, če se delovno razmerje delavca konča, preden je zaključil minimalno obdobje vključenosti v sistem pokojninskega zavarovanja (doba pridobivanja pravic) ali preden je dosegel minimalno starost (starost za pridobitev pravic), lahko delavcem, ki se gibljejo med državami članicami, onemogoči pridobitev ustreznih pokojninskih pravic. Podoben učinek ima lahko zahteva glede dolge čakalne dobe, preden se delavec lahko vključi v pokojninski sistem. Takšni pogoji torej predstavljajo ovire za prosto gibanje delavcev. Nasprotno pa zahteve glede minimalne starosti za vključitev ne pomenijo ovire za svobodo gibanja, zato jih ta direktiva ne obravnava.
(18)
Pogojev za pridobivanje pravic ne bi smeli enačiti z drugimi pogoji, ki so določeni za pridobivanje pravice do rente glede faze izplačila, v okviru nacionalnega prava ali pravil določenih sistemov dodatnega pokojninskega zavarovanja, zlasti sistemov z vnaprej določenimi prispevki. Obdobje aktivne vključenosti v pokojninski sistem, ki ga mora zavarovanec izpolniti po tem, ko je postal upravičen do dodatne pokojnine in s tem do izplačila pokojnine v obliki rente ali glavnice, na primer ne šteje za dobo pridobivanja pravic.
(19)
Kadar delovno razmerje preneha, preden je odhajajoči delavec zbral pridobljene pokojninske pravice in naložbeno tveganje nosi sistem ali delodajalec, zlasti pri sistemih z vnaprej določenimi pravicami, bi se moralo iz sistema vedno povrniti pokojninske prispevke odhajajočega delavca. Kadar delovno razmerje preneha, preden je odhajajoči delavec zbral pridobljene pokojninske pravice, in če naložbeno tveganje nosi odhajajoči delavec, zlasti pri sistemih z vnaprej določenimi prispevki, lahko sistem povrne vrednost naložb, ki izhajajo iz teh prispevkov. Vrednost je lahko večja ali manjša od prispevkov, ki jih je vplačal odhajajoči delavec. Druga možnost pa je, da se iz sistema lahko povrne vsota vseh prispevkov.
(20)
Odhajajoči delavci bi morali imeti pravico, da svoje pridobljene pokojninske pravice pustijo kot mirujoče pokojninske pravice v sistemu dodatnega pokojninskega zavarovanja, v katerem so jih pridobili. Kar zadeva ohranjanje mirujočih pokojninskih pravic, se lahko stopnja zaščite šteje za enakovredno, kadar se - zlasti pri sistemih z vnaprej določenimi prispevki - odhajajočemu delavcu ponudi možnost, da se vrednost njegovih pridobljenih pokojninskih pravic prenese v sistem dodatnega pokojninskega zavarovanja, ki izpolnjuje pogoje iz te direktive.
(21)
V skladu z nacionalnim pravom in prakso bi bilo treba sprejeti ukrepe za zagotovitev ohranitve mirujočih pokojninskih pravic ali njihove vrednosti. Vrednost teh pravic bi se morala takrat, ko zavarovanec izstopi iz sistema, določiti v skladu z nacionalnim pravom in prakso. Kadar se vrednost teh pravic prilagodi, bi bilo treba upoštevati posebno naravo sistema, interese upravičencev z odloženo uveljavitvijo pravic ter interese preostalih aktivnih zavarovancev in upokojenih upravičencev.
(22)
Ta direktiva ne določa obveznosti vzpostavitve ugodnejših pogojev za mirujoče pokojninske pravice kot za pravice aktivnih zavarovancev sistema.
(23)
Če pridobljene pokojninske pravice ali vrednost pridobljenih pokojninskih pravic odhajajočega delavca ne presegajo veljavne zgornje meje, ki jo je določila zadevna država članica, in da ne bi prišlo do previsokih upravnih stroškov zaradi upravljanja velikega števila mirujočih pokojninskih pravic nizke vrednosti, lahko imajo pokojninski sistemi možnost, da se teh pridobljenih pravic v njih ne ohrani, temveč se namesto tega odhajajočemu delavcu izplača glavnica, enakovredna vrednosti pridobljenih pokojninskih pravic. Vrednost prenosa ali izplačila glavnice bi se morala po potrebi določiti v skladu z nacionalnim pravom in prakso. Države članice bi morale po potrebi določiti zgornjo mejo takšnih izplačil in pri tem upoštevati ustreznost prihodnjega dohodka delavcev med upokojitvijo.
(24)
Ta direktiva ne določa prenosa pridobljenih pokojninskih pravic. Vendar bi si morale države članice za olajšanje mobilnosti delavcev med državami članicami čim bolj prizadevati izboljšati prenosljivost pridobljenih pokojninskih pravic, zlasti pri uvajanju novih sistemov dodatnega pokojninskega zavarovanja.
(25)
Brez poseganja v Direktivo 2003/41/ES Evropskega parlamenta in Sveta (6) bi morali biti aktivni zavarovanci in upravičenci z odloženo uveljavitvijo pravice, ki uresničujejo ali nameravajo uresničevati svojo pravico do prostega gibanja, na zahtevo ustrezno obveščeni o svojih pravicah do dodatnega pokojninskega zavarovanja. Kadar so na sisteme dodatnega pokojninskega zavarovanja vezana nadomestila za preživele družinske člane, bi morali imeti preživeli družinski člani enake pravice do obveščenosti kot upravičenci z odloženo uveljavitvijo pravice. Države članice bi morale imeti možnost določiti, da takšnih informacij ni treba zagotoviti več kot enkrat letno.
(26)
Zaradi raznolikosti sistemov dodatnega pokojninskega zavarovanja bi se morala Unija omejiti le na določitev splošnega okvira ciljev, ki jih je treba doseči, zato je direktiva ustrezen pravni instrument.
(27)
Ker cilja te direktive, in sicer lažjega uresničevanja pravice delavcev do prostega gibanja med državami članicami, države članice ne morejo zadovoljivo doseči, temveč se zaradi njenega obsega in učinkov lažje doseže na ravni Unije, lahko Unija sprejme ukrepe v skladu z načelom subsidiarnosti iz člena 5 Pogodbe o Evropski uniji. V skladu z načelom sorazmernosti iz navedenega člena ta direktiva ne presega tistega, kar je potrebno za doseganje navedenega cilja.
(28)
Ta direktiva določa minimalne zahteve in tako državam članicam omogoča, da sprejmejo ali ohranijo ugodnejše določbe. Izvajanje te direktive ne more upravičevati nazadovanja glede na obstoječe stanje v državah članicah.
(29)
Komisija najpozneje šest let po dnevu začetka veljavnosti te direktive pripravi poročilo o njeni uporabi.
(30)
V skladu z nacionalnimi določbami, ki urejajo organizacijo sistemov dodatnega pokojninskega zavarovanja, lahko države članice socialnim partnerjem na njihovo skupno zahtevo naložijo odgovornost za izvajanje te direktive v zvezi z določbami, ki se nanašajo na kolektivne pogodbe, če države članice sprejmejo vse potrebne ukrepe za to, da lahko v vsakem trenutku zagotovijo rezultate, ki so določeni s to direktivo -
SPREJELA NASLEDNJO DIREKTIVO:
Člen 1
Predmet urejanja
Ta direktiva določa pravila, katerih namen je olajšati uresničevanje pravice delavcev do prostega gibanja med državami članicami z zmanjšanjem ovir, ki so nastale zaradi nekaterih pravil v zvezi s sistemi dodatnega pokojninskega zavarovanja, ki temeljijo na delovnem razmerju.
Člen 2
Področje uporabe
1. Ta direktiva se uporablja za sisteme dodatnega pokojninskega zavarovanja, razen za sisteme, ki jih zajema Uredba (ES) št. 883/2004.
2. Ta direktiva se ne uporablja za:
(a)
sisteme dodatnega pokojninskega zavarovanja, ki na dan začetka veljavnosti te direktive ne sprejemajo več novih aktivnih zavarovancev in zanje ostajajo zaprti;
(b)
sisteme dodatnega pokojninskega zavarovanja, za katere veljajo ukrepi, ki vključujejo intervencijo upravnih organov, ustanovljenih z nacionalno zakonodajo ali s strani sodnih organov, z namenom ohranjanja ali obnavljanja finančnega položaja, vključno s postopki prenehanja. Ta izključitev ne traja dlje, kot traja intervencija;
(c)
sisteme zajamčenih vlog v primeru plačilne nesposobnosti, sisteme nadomestil in sredstva nacionalnih pokojninskih rezerv in
(d)
enkratno plačilo, ki ga delodajalec izplača zaposlenemu ob prenehanju delovnega razmerja zaposlenega in ni povezano s pokojninskim zavarovanjem.
3. Ta direktiva se ne uporablja za nadomestila za invalidnost in/ali nadomestila za preživele družinske člane, ki so vezana na sisteme dodatnega pokojninskega zavarovanja, razen posebnih določb iz členov 5 in 6 v zvezi z nadomestili za preživele družinske člane.
4. Ta direktiva se uporablja le za obdobja zaposlitve po prenosu direktive v skladu s členom 8.
5. Ta direktiva se ne uporablja za pridobivanje in ohranitev pravic iz dodatnega pokojninskega zavarovanja delavcev, ki se gibljejo znotraj iste države članice.
Člen 3
Opredelitev pojmov
V tej direktivi se uporabljajo naslednje opredelitve pojmov:
(a)
„dodatna pokojnina“ pomeni starostno pokojnino, določeno s pravili sistema dodatnega pokojninskega zavarovanja, vzpostavljenega v skladu z nacionalnim pravom in prakso;
(b)
„sistem dodatnega pokojninskega zavarovanja“ pomeni kateri koli sistem dodatne starostne pokojnine, vzpostavljen v skladu z nacionalnim pravom in prakso, ki temelji na delovnem razmerju in je namenjen zagotavljanju dodatne pokojnine za zaposlene osebe;
(c)
„aktivni zavarovanci“ pomeni delavce, ki zaradi trenutnega delovnega razmerja imajo ali bi po izpolnitvi vseh pogojev za pridobitev lahko imeli pravico do dodatne pokojnine v skladu z določbami sistema dodatnega pokojninskega zavarovanja;
(d)
„čakalna doba“ pomeni obdobje zaposlitve, ki mora preteči v skladu z nacionalnim pravom ali s pravili sistema dodatnega pokojninskega zavarovanja ali v skladu z zahtevo delodajalca, preden se delavec lahko vključi v sistem;
(e)
„doba pridobivanja pravic“ pomeni obdobje aktivne vključenosti v sistem, ki mora preteči v skladu z nacionalnim pravom ali s pravili sistema dodatnega pokojninskega zavarovanja zaradi uveljavitve upravičenosti do zbranih pravic iz dodatnega pokojninskega zavarovanja;
(f)
„pridobljene pokojninske pravice“ pomeni vsako upravičenost do zbranih pravic iz dodatnega pokojninskega zavarovanja po izpolnitvi vseh pogojev za pridobitev v skladu s pravili sistema dodatnega pokojninskega zavarovanja in po potrebi z nacionalnim pravom;
(g)
„odhajajoči delavec“ pomeni aktivnega zavarovanca, kateremu je trenutno delovno razmerje prenehalo iz drugih razlogov kot iz tega, da je postal upravičenec do dodatne pokojnine, in ki se giblje med državami članicami;
(h)
„upravičenec z odloženo uveljavitvijo pravice“ pomeni nekdanjega aktivnega zavarovanca, ki je pridobil pokojninske pravice v okviru sistema dodatnega pokojninskega zavarovanja in iz tega sistema še ne prejema dodatne pokojnine;
(i)
„mirujoče pokojninske pravice“ pomeni pridobljene pokojninske pravice, ki se ohranijo v sistemu, v katerem jih je zbral upravičenec z odloženo uveljavitvijo pravice;
(j)
„vrednost mirujočih pokojninskih pravic“ pomeni kapitalsko vrednost pokojninskih pravic, izračunano v skladu z nacionalnim pravom in prakso.
Člen 4
Pogoji, ki urejajo pridobivanje pravic na podlagi sistemov dodatnega pokojninskega zavarovanja
1. Države članice sprejmejo vse potrebne ukrepe za zagotovitev, da:
(a)
ko se uporabi doba pridobivanja pravic ali čakalna doba ali obe, celotna skupna doba za odhajajoče delavce v nobenem primeru ni daljša od treh let;
(b)
ko je za pridobitev pokojninskih pravic določena minimalna starost, ta za odhajajoče delavce znaša največ 21 let;
(c)
ko delovno razmerje preneha in odhajajoči delavec še nima pridobljenih pokojninskih pravic, se iz sistema dodatnega pokojninskega zavarovanja povrnejo prispevki, ki jih je vplačal odhajajoči delavec, ali prispevki, ki so bili vplačani v njegovem imenu v skladu z nacionalnim pravom ali kolektivnimi pogodbami ali pogodbami, ali vsota vplačanih prispevkov oz. vrednost naložbe, ki izhaja iz teh prispevkov, ko odhajajoči delavec nosi naložbeno tveganje.
2. Države članice imajo možnost dovoliti socialnim partnerjem, da s kolektivno pogodbo določijo drugačne določbe, kolikor te določbe ne zagotavljajo manj ugodne zaščite in ne ustvarjajo ovir prostemu gibanju delavcev.
Člen 5
Ohranitev mirujočih pokojninskih pravic
1. Države članice ob upoštevanju odstavkov 3 in 4 sprejmejo ukrepe, potrebne za zagotovitev, da lahko odhajajoči delavci obdržijo pridobljene pokojninske pravice v sistemu dodatnega pokojninskega zavarovanja, v katerem so te pravice pridobili. Začetna vrednost teh pravic za namene iz odstavka 2 se izračuna v trenutku, ko preneha tedanje delovno razmerje odhajajočega delavca.
2. Države članice ob upoštevanju vrste pravil sistema pokojninskega zavarovanja in prakse sprejmejo potrebne ukrepe, s katerimi zagotovijo, da so mirujoče pokojninske pravice, ki jih imajo odhajajoči delavci in njihovi preživeli družinski člani, ali njihove vrednosti obravnavane v skladu z vrednostjo pravic aktivnih zavarovancev ali razvojem pokojninskih nadomestil, ki se trenutno izplačujejo, ali se obravnavajo na drugačne načine, za katere velja, da so pravični, kot:
(a)
kadar so pokojninske pravice iz sistema dodatnega pokojninskega zavarovanja pridobljene kot upravičenost do nominalne vsote, se zaščiti nominalna vrednost mirujočih pokojninskih pravic;
(b)
kadar se vrednost zbranih pokojninskih pravic sčasoma spremeni, se vrednost mirujočih pokojninskih pravic prilagodi z uporabo:
(i)
obrestne mere, vgrajene v sistem dodatnega pokojninskega zavarovanja, ali
(ii)
donosnosti naložb, ki jo ima ponudnik dodatnega pokojninskega zavarovanja,
ali
(c)
kadar se vrednost zbranih pokojninskih pravic prilagodi, na primer v skladu s stopnjo inflacije ali ravnjo plač, se vrednost mirujočih pokojninskih pravic ustrezno prilagodi ob upoštevanju vseh sorazmernih omejitev, določenih v nacionalnem pravu ali dogovorjenih med socialnimi partnerji.
3. Države članice lahko dovolijo, da se v sistemih dodatnega pokojninskega zavarovanja ne ohranijo pridobljene pravice odhajajočega delavca, temveč mu po tem, ko ga obvestijo in se ta s tem strinja, izplačajo glavnico, enakovredno vrednosti pridobljenih pokojninskih pravic, če vrednost pridobljenih pokojninskih pravic ne presega zgornje meje, ki jo je določila zadevna država članica. Država članica obvesti Komisijo o uporabljeni zgornji meji.
4. Države članice imajo možnost dovoliti socialnim partnerjem, da s kolektivno pogodbo določijo drugačne določbe, kolikor te določbe ne zagotavljajo manj ugodne zaščite in ne ustvarjajo ovir prostemu gibanju delavcev.
Člen 6
Informacije
1. Države članice zagotovijo, da lahko aktivni zavarovanci na zahtevo pridobijo informacije o tem, kako bi prenehanje zaposlitve vplivalo na njihove pravice iz dodatnega pokojninskega zavarovanja.
Zlasti se zagotovijo informacije, ki zadevajo:
(a)
pogoje za pridobitev pravic iz dodatnega pokojninskega zavarovanja in posledice uporabe teh pogojev ob prenehanju delovnega razmerja;
(b)
vrednost njihovih pridobljenih pokojninskih pravic ali oceno pridobljenih pokojninskih pravic, ki je bila opravljena največ 12 mesecev pred datumom vložitve zahteve, in
(c)
pogoje, ki urejajo obravnavo mirujočih pokojninskih pravic v prihodnosti.
Kadar sistem predvideva predčasno pridobitev pridobljenih pokojninskih pravic z izplačilom glavnice, zagotovljene informacije vključujejo tudi pisno izjavo, naj zavarovanec razmisli o svetovanju glede naložitve te glavnice za namene pokojninskega zavarovanja.
2. Države članice zagotovijo, da upravičenci z odloženo uveljavitvijo pravice na zahtevo pridobijo informacije, ki zadevajo:
(a)
vrednost njihovih mirujočih pokojninskih pravic ali oceno mirujočih pokojninskih pravic, ki je bila opravljena največ 12 mesecev pred datumom vložitve zahteve, in
(b)
pogoje, ki urejajo obravnavo mirujočih pokojninskih pravic.
3. Za nadomestila za preživele družinske člane, ki so vezana na sisteme dodatnega pokojninskega zavarovanja, se glede plačil nadomestil za preživele družinske člane uporablja odstavek 2.
4. Informacije morajo biti jasne ter se posredujejo v pisni obliki in v razumnem roku. Države članice lahko določijo, da takšnih informacij ni treba zagotoviti več kot enkrat letno.
5. Obveznosti iz tega člena ne posegajo v obveznosti institucij za poklicno pokojninsko zavarovanje iz člena 11 Direktive 2003/41/ES in jih dopolnjujejo.
Člen 7
Minimalne zahteve in preprečitev zniževanja
1. Države članice lahko sprejmejo ali ohranijo določbe o pridobivanju pravic dodatnega pokojninskega zavarovanja za delavce, o ohranjanju pravic iz dodatnega pokojninskega zavarovanja za odhajajoče delavce ter o pravici aktivnih zavarovancev in upravičencev z odloženo uveljavitvijo pravice do informacij, ki so ugodnejše od tistih, ki jih določa ta direktiva.
2. Prenos te direktive v nobenem primeru ni razlog za zmanjšanje obstoječih pravic do pridobivanja in ohranjanja pravic iz dodatnega pokojninskega zavarovanja ali pravice zavarovancev ali upravičencev do informacij v državah članicah.
Člen 8
Prenos
1. Države članice sprejmejo zakone in druge predpise, potrebne za uskladitev s to direktivo, do 21. maja 2018 ali zagotovijo, da socialni partnerji najpozneje do tega datuma s sporazumom uvedejo potrebne določbe. Države članice morajo sprejeti potrebne ukrepe, ki jim bodo omogočali zagotovitev rezultatov, predpisanih v tej direktivi. O tem nemudoma obvestijo Komisijo.
2. Države članice se v sprejetih ukrepih iz odstavka 1 sklicujejo na to direktivo ali pa sklicevanje nanjo navedejo ob njihovi uradni objavi. Način sklicevanja določijo države članice.
Člen 9
Poročilo
1. Države članice do 21. maja 2019 sporočijo Komisiji vse razpoložljive informacije v zvezi z uporabo te direktive.
2. Komisija do 21. maja 2020 pripravi poročilo o uporabi te direktive ter ga predloži Evropskemu parlamentu, Svetu in Evropskemu ekonomsko-socialnemu odboru.
Člen 10
Začetek veljavnosti
Ta direktiva začne veljati dvajseti dan po objavi v Uradnem listu Evropske unije.
Člen 11
Naslovniki
Ta direktiva je naslovljena na države članice.
V Strasbourgu, 16. aprila 2014