РЕГЛАМЕНТ ЗА ИЗПЪЛНЕНИЕ (ЕС) № 870/2014 НА КОМИСИЯТА
от 11 август 2014 година
относно критериите за заявителите по отношение на капацитета на железопътната инфраструктура
(текст от значение за ЕИП)
ЕВРОПЕЙСКАТА КОМИСИЯ,
като взе предвид Договора за функционирането на Европейския съюз,
като взе предвид Директива 2012/34/ЕС на Европейския парламент и на Съвета от 21 ноември 2012 г. за създаване на единно европейско железопътно пространство (1), и по-специално член 41, параграф 3 от нея,
като има предвид, че:
(1)
В член 41, параграф 2 от Директива 2012/34/ЕС е предвидена възможността управителите на инфраструктура да установяват изисквания спрямо заявителите, за да осигурят гаранции за оправданите си очаквания за бъдещи приходи и използване на инфраструктурата.
(2)
Тези изисквания следва да бъдат подходящи, прозрачни и недискриминационни. Те могат единствено да включват предоставянето на финансова гаранция, която не следва да надвишава определено равнище, което е пропорционално на очакваното равнище на дейност на заявителя, и уверение за способността на заявителя за изготвяне на съвместими с правилата предложения за инфраструктурен капацитет.
(3)
Финансовите гаранции може да бъдат под формата на авансови плащания или гаранции, предоставяни от финансови институции.
(4)
При определяне на целесъобразността на изискванията, посочени в съображение 2, следва да се вземе предвид фактът, че при ползването на инфраструктурата на конкурентните видове транспорт, в т.ч. автомобилния и въздушния транспорт, морския и вътрешния воден транспорт, често не се начисляват такси и следователно не се налага да се определят финансови гаранции в тази връзка. С цел да се гарантира лоялната конкуренция между видовете транспорт, финансовите гаранции следва да бъдат строго ограничени до необходим минимум по отношение на техния размер и продължителност.
(5)
Тези финансови гаранции ще бъдат целесъобразни само когато са необходими, за да може управителят на инфраструктура да бъде уверен в бъдещите приходи и използването на инфраструктурата. Необходимостта от финансови гаранции намалява допълнително поради факта, че управителите на инфраструктура могат да разчитат на проверките и контрола на финансовата стабилност на железопътните предприятия, осъществявани в рамките на лицензионната процедура в съответствие с глава III от Директива 2012/34/ЕС, и по-специално член 20 от нея.
(6)
По отношение на тези гаранции се прилага принципът за недискриминация и следователно не би трябвало да има разлика между изискванията за гаранции, приложими по отношение на частни и публични заявители.
(7)
Гаранциите следва да бъдат съобразени със свързаното със заявителя ниво на риск, пред което управителят на инфраструктурата е изправен на различните етапи на разпределяне на капацитета. Като цяло се счита, че рискът е нисък, докато капацитетът може да бъде преразпределен към други железопътни предприятия.
(8)
Гаранция, която се изисква във връзка с изготвянето на съвместими с правилата предложения, може да се разглежда като подходяща, прозрачна и недискриминационна единствено когато управителят на инфраструктура е установил ясни и прозрачни правила за изготвянето на заявката за капацитет в референтния документ за железопътната мрежа и предлага на заявителите необходимите помощни инструменти. Тъй като не е възможно способността за изготвяне на съвместими с правилата предложения да бъде обективно определена преди процедурата за подаване на заявления, всеки пропуск в това отношение може да се установи единствено след приключване на процедурата въз основа на системна неспособност за изготвяне на тези предложения или за предоставяне на необходимата информация на управителя на инфраструктурата. Заявителят носи отговорност за този пропуск, който се санкционира с изключване на заявителя от процедурата за подаване на заявления за конкретен влаков маршрут.
(9)
Мерките, предвидени в настоящия регламент, са в съответствие със становището на комитета, посочен в член 62, параграф 1 от Директива 2012/34/ЕС,
ПРИЕ НАСТОЯЩИЯ РЕГЛАМЕНТ:
Член 1
Предмет
Настоящият регламент установява правила за финансовите гаранции, които управител на инфраструктура може да изиска, за да осигури защитата на оправданите си очаквания за бъдещи приходи, без да се надвишава определено равнище, което е пропорционално на предвиденото от заявителя равнище на дейност. Правилата включват по-специално условията, при които може да се изиска гаранция или авансово плащане, както и равнището и продължителността на финансовата гаранция. В допълнение настоящият регламент установява някои елементи на критериите за оценка на способността на заявителя да изготвя съвместими с правилата предложения за инфраструктурен капацитет.
Член 2
Определения
За целите на настоящия регламент се прилага следното определение:
„финансова гаранция“ означава а) авансови плащания с оглед намаляване и предвиждане на бъдещи задължения за плащане на такси за инфраструктура; или б) договорни споразумения, чрез които финансова институция, например банка, е поела ангажимент да гарантира, че подобни плащания ще бъдат извършени, когато станат изискуеми.
Член 3
Условия във връзка с финансовите гаранции
1. За покриване на изискваната финансова гаранция заявителят може да избере между авансово плащане или договорно споразумение по смисъла на член 2. Когато управител на инфраструктура изисква от заявител да извърши авансово плащане на таксите за инфраструктура, той не може същевременно да изисква други финансови гаранции за същите предвидени дейности.
2. Управител на инфраструктура не изисква от заявителите да предоставят финансови гаранции освен ако кредитният рейтинг на заявителя предполага, че той може да срещне трудности при редовното заплащане на таксите за инфраструктура. Управителят на инфраструктурата посочва тези кредитни рейтинги в раздела относно принципите за налагане на такси от своя референтен документ за железопътната мрежа, ако е приложимо. Управителят на инфраструктурата обосновава своето искане за финансова гаранция с рейтинги, които не са по-стари от две години и са присъдени от агенция за кредитен рейтинг.
3. Управителят на инфраструктура не изисква финансова гаранция:
а)
от избраното железопътно предприятие, ако кандидатът, който не е железопътно предприятие, вече е дал или платил финансова гаранция за покриване на бъдещи плащания за едни и същи предвидени дейности;
б)
ако таксата за инфраструктура се заплаща пряко на управителя на инфраструктурата от компетентен орган съгласно Регламент (ЕО) № 1370/2007 на Европейския парламент и на Съвета (2).
Член 4
Равнище и продължителност на финансовите гаранции
1. Равнището на финансовите гаранции по отношение на един заявител не надвишава прогнозирания размер на таксите, начислени в рамките на два месеца от заявената експлоатация на влаковете.
2. Таксите за резервация, платени в съответствие с член 36 от Директива 2012/34/ЕС, се приспадат от максималния прогнозиран размер на таксите, посочени в параграф 1.
3. Управител на инфраструктура не изисква финансовата гаранция да влиза в сила повече от десет дни преди първо число на месеца, в който железопътното предприятие започва експлоатация на влакове, за която ще се заплащат таксите за инфраструктура, покрити от въпросната финансова гаранция. Ако капацитетът се разпределя след този момент, управителят на инфраструктурата може да поиска финансова гаранция с краткосрочно предизвестие.
Член 5
Способност за изготвяне на съвместими с правилата предложения за инфраструктурен капацитет
Управителят на инфраструктура не отхвърля заявление за конкретен влаков маршрут на основание липса на уверение за способността за изготвяне на съвместими с правилата предложения за инфраструктурен капацитет по смисъла на член 41, параграф 2 от Директива 2012/34/ЕС освен ако:
а)
заявителят не е удовлетворил две последователни искания за предоставяне на липсващата информация или многократно е реагирал по начин, който не отговаря на условията, установени в референтния документ за железопътната мрежа, посочен в член 27 от Директива 2012/34/ЕС и в приложение IV към тази директива, по отношение на процедурите за подаване на заявления за влакови маршрути; както и
б)
управителят на инфраструктура може при поискване от страна на регулаторния орган и по удовлетворителен за него начин да докаже, че е предприел всички разумни мерки, за да спомогне за правилното и навременно подаване на заявленията.
Член 6
Преходна разпоредба
При необходимост управителите на инфраструктура привеждат своите референтни документи за железопътната мрежа в съответствие с разпоредбите на настоящия регламент в рамките на първия времеви период от влизането му в сила.
Член 7
Настоящият регламент влиза в сила на двадесетия ден след публикуването му в Официален вестник на Европейския съюз
Той се прилага от 16 юни 2015 г.
Настоящият регламент е задължителен в своята цялост и се прилага пряко във всички държави членки.
Съставено в Брюксел на 11 август 2014 година.
IZVEDBENA UREDBA KOMISIJE (EU) št. 870/2014
z dne 11. avgusta 2014
o merilih v zvezi s prošnjami za železniške infrastrukturne zmogljivosti
(Besedilo velja za EGP)
EVROPSKA KOMISIJA JE -
ob upoštevanju Pogodbe o delovanju Evropske unije,
ob upoštevanju Direktive 2012/34/EU Evropskega parlamenta in Sveta z dne 21. novembra 2012 o vzpostavitvi enotnega evropskega železniškega območja (1) in zlasti člena 41(3) Direktive,
ob upoštevanju naslednjega:
(1)
Člen 41(2) Direktive 2012/34/EU določa možnost, da upravljavci infrastrukture prosilcem postavijo zahteve za zaščito svojih upravičenih pričakovanj glede bodočih prihodkov in uporabe infrastrukture.
(2)
Takšne zahteve morajo biti ustrezne, pregledne in nediskriminatorne. Vključujejo lahko samo določbo o takšnem finančnem jamstvu, ki ne presega ustrezne ravni, sorazmerne s predvidenim obsegom dejavnosti prosilca, in o zagotovitvi zmožnosti za pripravo skladnih ponudb za dodeljevanje infrastrukturnih zmogljivosti.
(3)
Finančna jamstva bi lahko bila v obliki predplačil ali jamstev, ki jih zagotovijo finančne institucije.
(4)
Pri ustreznosti zahtev iz uvodne izjave 2 bi se moralo upoštevati dejstvo, da pri uporabi infrastrukture konkurenčnih načinov prevoza, na primer cestnega in zračnega prometa ter prometa po morju in celinskih plovnih poteh, pogosto ni pristojbin za uporabnike in posledično tudi ne finančnih jamstev. Za zagotovitev poštene konkurence med različnimi načini prevoza bi bilo treba raven in trajanje finančnih jamstev čim bolj omejiti.
(5)
Ta finančna jamstva so ustrezna samo, če so potrebna kot zagotovilo upravljavcem infrastrukture v zvezi z bodočimi prihodki in uporabo infrastrukture. Glede na to, da se lahko upravljavci infrastrukture zanesejo na kontrolo in nadzor finančne sposobnosti prevoznikov v železniškem prometu, ki potekata v okviru postopka izdaje licenc v skladu s poglavjem III Direktive 2012/34/EU in zlasti člena 20 navedene direktive, se potreba po finančnih jamstvih še dodatno zmanjša.
(6)
Za ta jamstva velja načelo nediskriminacije, zato ne bi smelo biti razlikovanja med jamstvenimi zahtevami za prosilce v zasebni lasti in jamstvenimi zahtevami za prosilce v javni lasti.
(7)
Jamstva bi morala biti sorazmerna s stopnjo tveganja, ki ga predstavlja prosilec za upravljavca infrastrukture na različnih stopnjah dodeljevanja infrastrukturne zmogljivosti. Tveganje se navadno šteje za nizko, če se lahko zmogljivosti ponovno dodelijo drugim prevoznikom v železniškem prometu.
(8)
Jamstvo, ki se zahteva za pripravo skladnih ponudb, se lahko šteje kot ustrezno, pregledno in nediskriminatorno le, če upravljavec infrastrukture določi jasna in pregledna pravila za prošnjo za dodelitev zmogljivosti v programu omrežja ter prosilcem nudi potrebna podporna orodja. Ker je pred postopkom prijave nemogoče objektivno ugotoviti zmožnost za pripravo skladnih ponudb, se lahko vsako pomanjkanje zmožnosti ugotovi šele po zaključku postopka, in sicer če prosilec upravljavcu infrastrukture večkrat ne predloži teh ponudb oziroma potrebnih informacij. Prosilec je odgovoren za to nepredložitev, ki vodi do sankcij, kot je izključitev prosilca iz prijave za zadevno vlakovno pot.
(9)
Ukrepi iz te uredbe so v skladu z mnenjem odbora iz člena 62(1) Direktive 2012/34/EU -
SPREJELA NASLEDNJO UREDBO:
Člen 1
Vsebina
Ta uredba določa zahteve za finančna jamstva, ki jih lahko postavi upravljavec infrastrukture za zaščito svojih upravičenih pričakovanj glede bodočih prihodkov, pri tem pa mora biti višina teh jamstev sorazmerna s predvidenim obsegom dejavnosti prosilca. Zahteve vključujejo zlasti pogoje, pod katerimi se jamstvo ali predplačilo lahko zahteva, ter raven in trajanje finančnega jamstva. Poleg tega ta uredba določa nekatere podrobnosti glede meril za oceno zmožnosti prosilca za pripravo skladne ponudbe za dodeljevanje infrastrukturnih zmogljivosti.
Člen 2
Opredelitve
Za namene uporabe te uredbe se uporablja naslednja opredelitev:
„finančno jamstvo“ pomeni (a) predplačila za zmanjšanje in predvidevanje prihodnjih obveznosti za plačilo infrastrukturnih stroškov ali (b) pogodbene dogovore, s katerimi se finančna institucija, kot je banka, zaveže, da bo zagotovila, da se takšna plačila ob zapadlosti izvedejo.
Člen 3
Pogoji za finančna jamstva
1. Prosilec lahko izpolni zahtevo za finančno jamstvo bodisi v obliki predplačila bodisi v obliki pogodbenega dogovora v smislu člena 2. Kadar upravljavec infrastrukture od prosilca zahteva predplačilo uporabnine za infrastrukturo, ne more hkrati zahtevati drugega finančnega jamstva za iste predvidene dejavnosti.
2. Upravljavec infrastrukture od prosilca zahteva finančno jamstvo le v primeru, če je iz bonitetne ocene prosilca razvidno, da bi prosilec lahko imel težave pri izvajanju rednih plačil uporabnin za infrastrukturo. Upravljavec infrastrukture po potrebi omeni takšne bonitetne ocene v oddelku o načelih zaračunavanja uporabnin v svojem programu omrežja. Upravljavec infrastrukture svoj zahtevek za finančno jamstvo sestavi na podlagi ocen, starih največ dve leti, ki jih da na voljo bonitetna agencija.
3. Upravljavec infrastrukture ne zahteva finančnega jamstva:
(a)
od prevoznika v železniškem prometu, če je finančno jamstvo za kritje prihodnjih plačil za iste predvidene dejavnosti že odobril ali plačal prosilec, ki ni prevoznik v železniškem prometu;
(b)
če uporabnino za infrastrukturo upravljavcu infrastrukture neposredno plača pristojni organ v skladu z Uredbo (ES) št. 1370/2007 Evropskega parlamenta in Sveta (2).
Člen 4
Znesek in trajanje finančnih jamstev
1. Znesek finančnih jamstev za posameznega prosilca ne presega ocenjenega zneska stroškov, ki nastanejo v dveh mesecih zaprošenega obratovanja vlaka.
2. Dajatve za rezervacijo, plačane v skladu s členom 36 Direktive 2012/34/EU, se odštejejo od najvišjega ocenjenega zneska stroškov iz odstavka 1.
3. Upravljavec infrastrukture ne zahteva, da finančno jamstvo začne veljati več kot deset dni pred prvim dnem v mesecu, v katerem prevoznik v železniškem prometu začne z obratovanjem vlaka, katerega infrastrukturni stroški se krijejo iz tega finančnega jamstva. Če se zmogljivost dodeli po tem času, lahko upravljavec infrastrukture v kratkem roku zahteva finančno jamstvo.
Člen 5
Zmožnost za pripravo skladnih ponudb za infrastrukturne zmogljivosti
Upravljavec infrastrukture ne zavrne prošnje za določeno vlakovno pot, ker ne daje zagotovila, da je prosilec zmožen pripraviti skladno ponudbo za infrastrukturne zmogljivosti v smislu člena 41(2) Direktive 2012/34/EU, razen če:
(a)
prosilec ne odgovori na dve zaporedni zahtevi, naj predloži manjkajoče informacije, ali večkrat odgovori na način, ki ne izpolnjuje pogojev, določenih v programu omrežja iz člena 27 Direktive 2012/34/EU in v Prilogi IV k navedeni direktivi glede postopkov prijave za vlakovne poti, ter
(b)
lahko upravljavec infrastrukture na zahtevo regulatornega organa dokaže, da je za pravilno in pravočasno oddajo prošnje sprejel vse razumne ukrepe.
Člen 6
Prehodne določbe
Upravljavci infrastrukture svoje programe omrežja po potrebi uskladijo z določbami te uredbe za prvo obdobje časovnega načrta po začetku veljavnosti te uredbe.
Člen 7
Ta uredba začne veljati dvajseti dan po objavi v Uradnem listu Evropske unije.
Uporablja se od 16. junija 2015.
Ta uredba je v celoti zavezujoča in se neposredno uporablja v vseh državah članicah.
V Bruslju, 11. avgusta 2014