ДЕЛЕГИРАН РЕГЛАМЕНТ (ЕС) № 625/2014 НА КОМИСИЯТА
от 13 март 2014 година
за допълнение на Регламент (ЕС) № 575/2013 на Европейския парламент и на Съвета чрез приемане на регулаторни технически стандарти, с които се уточняват изискванията за инвеститор, спонсор, първоначални кредитори и институции инициатори във връзка с експозиции към прехвърлен кредитен риск
(текст от значение за ЕИП)
ЕВРОПЕЙСКАТА КОМИСИЯ,
като взе предвид Договора за функционирането на Европейския съюз,
като взе предвид Регламент (ЕС) № 575/2013 на Европейския парламент и на Съвета от 26 юни 2013 година относно пруденциалните изисквания за кредитните институции и инвестиционните посредници и за изменение на Регламент (ЕС) № 648/2012 (1), и по-специално член 410, параграф 2 от него,
като има предвид, че:
(1)
Запазването на икономически интерес има за цел съгласуване на интересите между страните, които съответно прехвърлят и поемат кредитен риск във връзка със секюритизираните експозиции. Когато даден субект секюритизира собствените си задължения, съгласуването на интереси става автоматично, без значение дали крайният длъжник обезпечава своя дълг. Когато е ясно, че инициаторът задържа кредитния риск, не е необходимо той да запазва интерес, тъй като това не би подобрило съществуващото положение.
(2)
Целесъобразно е да бъдат уточнени обстоятелствата, при които се смята, че възниква експозиция към прехвърлен кредитен риск за някои специфични случаи, в които институциите, които не действат като инициатори, спонсори или първоначални кредитори, може да се окажат изложени на кредитен риск във връзка със секюритизираща позиция, включително когато институциите действат като контрагент по дериватен инструмент на секюритизационната сделка, като хеджиращ контрагент по секюритизационната сделка, като доставчик на ликвидно улеснение по сделката, както и когато институциите притежават секюритизиращи позиции в търговския портфейл в контекста на дейност по поддържане на пазара.
(3)
При сделките по пресекюритизация възниква прехвърляне на кредитния риск при първата секюритизация на активи и при второто „преопаковане“ на сделката. Двете нива на сделката и съответните два случая на прехвърляне на кредитен риск са независими по отношение на изискванията, изложени в настоящия регламент. Запазването на нетния икономически интерес и комплексната проверка следва да бъдат подсигурени на всяко ниво на сделката от институциите, които ще бъдат изложени на прехвърлен кредитен риск на съответното ниво. Следователно, ако институцията придобива експозиция само на второто ниво на сделката (при „преопаковането“), изискванията, отнасящи се до запазване на нетен икономически интерес и до комплексната проверка, се прилагат за тази институция само по отношение на второто ниво на сделката. В рамките на една и съща сделка за пресекюритизация институциите, които са придобили експозиция на първото ниво на секюритизацията на активи, следва да спазват изискванията за запазване на икономическия интерес и за комплексна проверка по отношение на първото ниво на секюритизацията на сделката.
(4)
Целесъобразно е по-подробно да се конкретизират следните аспекти: прилагането на задължението за запазване на икономически интерес, включително спазване на задължението при наличието на множество инициатори, спонсори или първоначални кредитори; подробностите относно различните варианти на запазване; начинът на измерване на изискването за запазване при инициирането, а също и текущо; начинът на прилагане на изключения.
(5)
В член 405, параграф 1, букви а)-д) от Регламент (ЕС) № 575/2013 са представени различни варианти, при които изискването за запазване на интерес се смята за изпълнено. Настоящият регламент изяснява подробно начините за съобразяване с всеки от тези варианти.
(6)
Запазването на интерес може да се постигне чрез синтетична или условна форма на запазване, при условие че тези методи са напълно съобразени с един от възможните варианти, посочени в член 405, параграф 1, букви а)-д) от Регламент (ЕС) № 575/2013, към които може да бъде приравнена синтетичната или условната форма на запазване, и при условие че е подсигурено спазването на изискванията за оповестяване.
(7)
Забранява се хеджирането на запазения икономически интерес или неговата продажба, когато тези техники накърняват изискването за запазване, което означава, че те могат да бъдат разрешени, когато не подсигуряват на запазващото икономически интерес лице хеджиране срещу кредитен риск - нито на запазените секюритизиращи позиции, нито на запазените експозиции.
(8)
С цел да се подсигури текущо поддържане на нетен икономически интерес институциите следва да гарантират, че в секюритизационната структура липсват вградени механизми, чрез които минималното изискване за запазване на икономически интерес при инициирането непременно ще намалее по-бързо от прехвърления интерес. Също така не следва да се дава приоритет на запазения интерес по отношение на паричните потоци с цел преференциално извличане на ползи от частично или пълно погасяване, така че той да падне под 5 % от текущата номинална стойност на продадените траншове или секюритизираните експозиции. Освен това кредитната подкрепа, предоставена на институцията, поемаща експозиция към секюритизираща позиция, не следва да намалява непропорционално спрямо равнището на погасяване на базисните експозиции.
(9)
Институциите следва да могат да използват финансови модели, разработени от трети страни, различни от агенции за външна кредитна оценка (АВКО), с цел намаляване на административната тежест и разходите за привеждане в съответствие във връзка с изпълнението на задълженията за извършване на комплексна проверка. Институциите следва да използват финансови модели на трети страни само ако преди да инвестират са положили дължимата грижа да проверят точността на съответните допускания и структурирането на моделите, както и да разберат методологията, допусканията и резултатите на тези модели.
(10)
От съществено значение е допълнително да се конкретизира периодичността, с която институциите правят прегледи на съответствието с изискванията за комплексна проверка, начинът, по който да се преценява уместността на използването на различни правила и процедури за търговския и банковия портфейл, начинът на оценяване на съответствието, когато позициите се отнасят до портфейл за корелационно търгуване, както и да се уточнят някои термини от текста на член 406 от Регламент (ЕС) № 575/2013, като например „рискови параметри“ и „структурни елементи“.
(11)
Съгласно член 14, параграф 2, Регламент (ЕС) № 575/2013 установени в трети държави субекти, които са включени в консолидирания отчет в съответствие с член 18 от Регламент (ЕС) № 575/2013, но не попадат пряко в обхвата на прилагане на допълнителните рискови тегла, следва да не бъдат считани за нарушаващи член 405 от Регламент (ЕС) № 575/2013 при ограничени обстоятелства, като например във връзка с експозиции, държани в търговския портфейл за целите на дейност по поддържане на пазара. Не следва да се смята, че институциите нарушават този член, когато всички подобни експозиции или позиции в търговския портфейл не са съществени и не представляват непропорционално голям дял от търговията, при условие че е налице пълно разбиране относно експозициите или позициите и че се изпълняват подходящи и съизмерими формални правила и процедури спрямо общия рисков профил на съответния субект и на групата.
(12)
За ефективната комплексна проверка на секюритизиращите позиции е необходимо първоначално и текущо предоставяне на информация на инвеститорите относно степента на поетия ангажимент за запазване на икономически интерес и относно данните от съществено значение, включително за кредитното качество и показателите на базисната експозиция. Оповестените данни следва да включват подробни сведения за идентификационните данни на запазващото нетен икономически интерес лице, за избрания вариант за запазване на икономически интерес, както и относно първоначално предвидения и текущия ангажимент за запазване на икономически интерес. Когато са приложими изключенията, предвидени в член 405, параграфи 3 и 4 от Регламент (ЕС) № 575/2013, секюритизираните експозиции следва да бъдат изрично оповестени, когато не се прилага изискването за запазване, както и причината то да не бъде прилагано.
(13)
Настоящият регламент се основава на проектите за регулаторни технически стандарти, представени от Европейския надзорен орган (Европейския банков орган) на Комисията.
(14)
Европейският надзорен орган (Европейският банков орган) проведе открити обществени консултации по тези проекти на регулаторни технически стандарти, въз основа на които е изготвен настоящият регламент, анализира потенциалните разходи и ползи и поиска становище от Групата на участниците от банковия сектор, създадена по член 37 от Регламент (ЕС) № 1093/2010 на Европейския парламент и на Съвета (2),
ПРИЕ НАСТОЯЩИЯ РЕГЛАМЕНТ:
ГЛАВА I
ОПРЕДЕЛЕНИЯ И ЕКСПОЗИЦИЯ КЪМ РИСКА ВЪВ ВРЪЗКА СЪС СЕКЮРИТИЗАЦИЯ
Член 1
Определения
За целите на настоящия регламент се прилагат следните определения:
а)
„запазващо лице“ означава субект, действащ като инициатор, спонсор или първоначален кредитор, който запазва нетен икономически интерес в схемата на секюритизация в съответствие с член 405, параграф 1 от Регламент (ЕС) № 575/2013.
б)
„синтетична форма на запазване“ означава запазване на икономически интерес чрез използването на дериватни инструменти.
в)
„условна форма на запазване“ означава запазване на икономически интерес чрез използване на гаранции, акредитиви и други подобни форми на кредитна подкрепа за осигуряване на незабавно прилагане на запазването.
г)
„вертикален транш“ означава транш, който излага притежателя на транша на кредитния риск по всеки издаден транш на секюритизационната сделка на пропорционален принцип.
ГЛАВА II
ЕКСПОЗИЦИЯ КЪМ КРЕДИТЕН РИСК ВЪВ ВРЪЗКА СЪС СЕКЮРИТИЗИРАЩА ПОЗИЦИЯ
Член 2
Особени случаи на експозиция към кредитен риск във връзка със секюритизираща позиция
1. Когато дадена институция действа като контрагент по кредитни дериватни инструменти или като контрагент, осигуряващ хеджирането, или като доставчик на ликвидно улеснение по секюритизационна сделка, се счита, че тя остава изложена на кредитен риск във връзка със секюритизираща позиция, когато дериватът, хеджирането или ликвидното улеснение поемат кредитния риск на секюритизираните експозиции или секюритизиращите позиции.
2. За целите на член 405 и член 406 от Регламент (ЕС) № 575/2013 когато ликвидното улеснение отговаря на условията, посочени в член 255, параграф 2 от Регламент (ЕС) № 575/2013 г., доставчикът на ликвидност не се счита за изложен на кредитен риск във връзка със секюритизираща позиция.
3. Когато става въпрос за пресекюритизация с повече от едно ниво или секюритизация чрез няколко отделни базисни операции, дадена институция може да се счита за изложена на кредитен риск само във връзка с отделната секюритизираща позиция или сделка, към която приема експозиция.
4. Приема се, че институциите не са в нарушение на член 405 от Регламент (ЕС) № 575/2013 в съответствие с член 14, параграф 2 от Регламент (ЕС) № 575/2013 на консолидирана основа, при положение че са изпълнени следните условия:
а)
субектът, който държи секюритизиращите позиции, е установен в трета държава и е включен в консолидираната група в съответствие с член 18 от Регламент (ЕС) № 575/2013;
б)
секюритизиращите позиции се държат в търговския портфейл на субекта, посочен в буква а), за целите на дейността по поддържане на пазара;
в)
секюритизиращите позиции не са значими по отношение на общия рисков профил на търговския портфейл на групата, посочен в буква а), и не представляват несъразмерен дял от търговската дейност на групата.
ГЛАВА III
ЗАПАЗВАНЕ НА НЕТЕН ИКОНОМИЧЕСКИ ИНТЕРЕС
Член 3
Лица, запазващи значим нетен икономически интерес
1. Запазеният значим нетен икономически интерес не се разделя между различни видове запазващи лица. Изискването за запазване на значим нетен икономически интерес се удовлетворява в пълна степен от което и да е от следните лица:
а)
инициатора или инициаторите;
б)
спонсора или спонсорите;
в)
първоначалния кредитор или първоначалните кредитори.
2. Ако секюритизираните експозиции са създадени от няколко инициатори, изискването за запазване се удовлетворява от всеки инициатор по отношение на дела от общия размер на секюритизираните експозиции, за които той е инициатор.
3. Ако секюритизираните експозиции са създадени от няколко първоначални кредитори, изискването за запазване се удовлетворява от всеки първоначален кредитор по отношение на дела от общия размер на секюритизираните експозиции, за които той е първоначален кредитор.
4. Чрез дерогация от параграфи 2 и 3, ако секюритизираните експозиции са създадени от няколко инициатори или няколко първоначални кредитори, изискването за запазване може да бъде изпълнено в пълна степен от един инициатор или първоначален кредитор, при условие че е спазено поне едно от следните условия:
а)
инициаторът или първоначалният кредитор е учредил и управлява програмата или схемата за секюритизация;
б)
инициаторът или първоначалният кредитор е учредил програмата или схемата за секюритизация и е допринесъл за над 50 % от общия размер на секюритизираните експозиции.
5. Ако секюритизираните експозиции са спонсорирани от няколко спонсори, изискването за запазване следва да бъде изпълнено от един от следните участници:
а)
спонсорът, чийто икономически интерес е най-добре съгласуван с инвеститорите, както е договорено със съответните спонсори въз основа на обективни критерии, включително структурата на таксите, участието в учредяването и управлението на програмата или схемата за секюритизация и изложеността на кредитен риск във връзка със секюритизиращите позиции;
б)
от всеки спонсор - пропорционално в зависимост от броя на спонсорите.
Член 4
Изпълнение на изискването за запазване чрез синтетична или условна форма на запазване
1. Изискването за запазване може да бъде изпълнено по начин, еквивалентен на един от вариантите, предвидени в член 405, параграф 1, алинея втора от Регламент (ЕС) № 575/2013, чрез синтетична или условна форма на запазване, когато са изпълнени следните условия:
а)
запазената сума е най-малко равностойна на изискването по варианта, към който може да бъде приравнена синтетичната или условната форма на запазване;
б)
запазващото лице изрично е оповестило, че ще запази постоянен значим нетен икономически интерес в това отношение, включително подробности относно формата на запазване, използваната методология при неговото определяне, както и неговата еквивалентност на един от посочените варианти.
2. Когато субект, различен от кредитна институция, както е определена в член 4, параграф 1, подточка 1) от Регламент (ЕС) № 575/2013, действа като запазващо лице посредством синтетична или условна форма на запазване, запазеният на синтетична или условна база интерес следва да бъде напълно обезпечен с парични средства и държан отделно като „средства, които принадлежат на клиенти“, съобразно член 13, параграф 8 от Директива 2004/39/ЕО на Европейския парламент и на Съвета (3).
Член 5
Вариант на запазване а): пропорционално запазване на интерес във всеки от продадените или прехвърлени на инвеститори траншове
1. Посоченото в член 405, параграф 1, буква а) от Регламент (ЕС) № 575/2013 запазване на поне 5 % от номиналната стойност на всеки от продадените или прехвърлени траншове може да бъде постигнато също така посредством:
а)
запазване на най-малко 5 % от номиналната стойност на всяка от секюритизираните експозиции, при условие че кредитният риск на такива експозиции е от същия ранг или е подчинен на секюритизирания за същите експозиции кредитен риск. В случай на револвираща секюритизация, както е определена в член 242, параграф 13 от Регламент (ЕС) № 575/2013, това може да стане чрез запазване на интереса на инициатора, като се приема, че неговият интерес е възлизал на поне 5 % от номиналната стойност на всяка от секюритизираните експозиции и е бил от същия ранг или е бил подчинен на секюритизирания за същите експозиции кредитен риск;
б)
предоставянето в контекста на програма за търговски книжа, обезпечени с активи, на ликвидно улеснение, което може да бъде от най-висок ранг в договорния план за разпределение на загубите, когато са изпълнени следните условия:
i)
ликвидното улеснение обхваща 100 % от кредитния риск на секюритизираните експозиции;
ii)
ликвидното улеснение покрива кредитния риск за периода, през който запазващото лице е длъжно да поддържа икономически интерес посредством такова ликвидно улеснение за съответната секюритизираща позиция;
iii)
ликвидното улеснение се предоставя от инициатора, спонсора или първоначалния кредитор в секюритизационната сделка;
iv)
институцията, която придобива експозиция към подобна секюритизация, е получила достъп до съответната информация, позволяваща проверка на спазването на точки i), ii) и iii).
в)
Запазване на вертикален транш, който е с номинална стойност от поне 5 % от общата номинална стойност на всички емитирани траншове на дългови ценни книжа.
Член 6
Вариант на запазване б): запазване на интереса на инициатора за револвиращите експозиции
Запазването, посочено като вариант в член 405, параграф 1, буква б) от Регламент (ЕС) № 575/2013, може да бъде постигнато чрез запазване на най-малко 5 % от номиналната стойност на всяка от секюритизираните експозиции, при условие че запазеният кредитен риск по тези експозиции е от същия ранг или е подчинен на секюритизирания за същите експозиции кредитен риск.
Член 7
Вариант на запазване в): запазване на случайно избрани експозиции
1. Групата от най-малко 100 потенциално секюритизирани експозиции, от която са запазени и секюритизирани случайно избрани експозиции, посочени в член 405, параграф 1, буква в), втора алинея от Регламент (ЕС) № 575/2013, е достатъчно разнообразна, за да се избегне прекомерното концентриране на запазения интерес. При подготовката на процеса на подбор запазващото лице взема под внимание подходящи количествени и качествени показатели, за да се гарантира, че разграничението между запазените и секюритизираните експозиции е действително на случаен принцип. Ако е уместно, при подбора на експозициите запазващото лице на случайно избрани експозиции взема под внимание показатели като дата на емисия, продукт, география, дата на иницииране, падеж, съотношение между заем и стойност, вид собственост, промишлен отрасъл и остатък за изплащане.
2. Запазващото лице не определя различни отделни експозиции като запазени експозиции в различни моменти, освен ако това е необходимо за изпълнение на изискване за запазване по отношение на секюритизация, при която секюритизираните експозиции варират във времето - поради нови експозиции, които са добавени към секюритизацията, или поради промяна в нивото на отделните секюритизирани експозиции.
Член 8
Вариант на запазване г): запазване на транша за първа загуба
1. Запазването на транша за първа загуба в съответствие с член 405, параграф 1, буква г), втората алинея от Регламент (ЕС) № 575/2013 се извършва от балансови или задбалансови позиции и може също така да бъде реализирано чрез някоя от следните възможности:
а)
предоставяне на условна форма на запазването, както е посочено в член 1, параграф 1, буква в), или на ликвидно улеснение в контекста на програмата за търговски книжа, обезпечени с активи, което отговаря на следните критерии:
i)
покрива най-малко 5 % от номиналната стойност на секюритизираните експозиции;
ii)
представлява първа загубена позиция във връзка със секюритизацията;
iii)
покрива кредитния иск за целия период на задължението за запазване;
iv)
предоставя се от инициатора, спонсора или първоначалния кредитор в секюритизацията;
v)
институцията, която придобива експозиция към подобна секюритизация, е получила достъп до съответната информация, позволяваща проверка на спазването на точки i), ii), iii) и iv).
б)
свръхобезпечение - като форма на кредитно подобрение, ако това свръхобезпечение играе ролята на запазване за „първа загуба“ на най-малко 5 % от номиналната стойност на траншовете, емитирани по схемата за секюритизация.
2. Когато траншът за първа загуба надвишава 5 % от номиналната стойност на секюритизираните експозиции, запазващото лице има възможност да запази само част от такъв транш за първа загуба, когато тази част се равнява на поне 5 % от номиналната стойност на секюритизираните експозиции.
3. Във връзка с изпълнението на изискването за запазване на риска на равнище схема за секюритизация институциите вземат предвид съществуването на базисни сделки, в които инициаторите или първоначалните кредитори запазват експозиция за първа загуба на конкретното равнище на сделката.
Член 9
Вариант на запазване д): запазване на първа загуба във всяка секюритизирана експозиция
1. Запазването на експозицията за първа загуба на равнището на всяка секюритизирана експозиция в съответствие с член 405, параграф 1, буква д), втората алинея се прилага по такъв начин, че запазеният кредитен риск е винаги подчинен на кредитния риск, който е бил секюритизиран във връзка със същите тези експозиции.
2. Запазването по параграф 1 може да бъде реализирано чрез продажбата при дисконтирана стойност на базисните експозиции от инициатора или първоначалния кредитор, като размерът на отстъпката е поне 5 % от номиналната стойност на всяка експозиция, а сумата на продажбата при дисконтирана стойност подлежи на възстановяване само на инициатора или първоначалния кредитор, когато не е компенсирана от загуби, свързани с кредитния риск по секюритизираните експозиции.
Член 10
Измерване на равнището на запазване
1. При измерване на равнището на запазване на нетен икономически интерес се прилагат следните критерии:
а)
за момент на възникване се счита моментът, в който експозициите за били секюритизирани за първи път;
б)
изчисляването на равнището на запазване се основава на номиналните стойности, а цената на придобиване на активите не се взема под внимание;
в)
„допълнителният спред“, както е определен в член 242, параграф 1 от Регламент (ЕС) № 575/2013, не се взема под внимание, когато се оценява нетният икономически интерес на запазващото нетен икономически интерес лице;
г)
Същият вариант на запазване и същата методология се използват за изчисляване на нетния икономически интерес за периода на действие на секюритизационната сделка, освен ако извънредни обстоятелства налагат промяна и тази промяна не се използва като средство за намаляване на размера на запазения интерес.
2. В допълнение към критериите, посочени в параграф 1, при условие че липсва вграден механизъм, чрез който запазеният интерес при инициирането да намалява по-бързо от прехвърления интерес, изпълнението на изискването за запазване не се счита за засегнато от намалението на размера на запазения интерес чрез разпределяне на парични потоци или чрез разпределение на загуби, които всъщност намаляват равнището на запазване с течение на времето. От запазващото лице не се изисква постоянно възстановяване или коригиране на запазения интерес до поне 5 % при реализиране на загуби по негови експозиции или при тяхното разпределяне по неговата запазена позиция.
Член 11
Измерване на запазването за неусвоените суми в експозиции под формата на кредитни улеснения
Изчисляването на нетния икономически интерес, който трябва да бъде запазен за кредитни улеснения, включително кредитни карти, се основава единствено на вече усвоените, реализирани или получени суми и се коригира в съответствие с промените в тези суми.
Член 12
Забрана за хеджиране или продажба на запазен интерес
1. Задължението, посочено в член 405, параграф 1, трета алинея от Регламент (ЕС) № 575/2013, запазеният нетен икономически интерес да не бъде подлаган на редуциране на кредитния риск, поемане на къси позиции, други действия по хеджиране или продажба се прилага, като се има предвид целта на изискването за запазване и като се взема под внимание икономическата същност на сделката. Хеджирането на нетния икономически интерес не се счита за хеджиране за целите на член 405, параграф 1, трета алинея от Регламент (ЕС) № 575/2013 и може да бъде съответно разрешено само ако запазващото лице не е хеджирано срещу кредитен риск на запазените секюритизиращи позиции или запазените експозиции.
2. Запазващото лице може да използва всякакви запазени експозиции или секюритизиращи позиции за обезпечаване на финансиране, при условие че тази употреба не прехвърля кредитния риск по тези запазени секюритизирани експозиции или секюритизиращи позиции към трета страна.
Член 13
Изключения от член 405, параграф 1 от Регламент (ЕО) № 575/2013
Посочените в член 405, параграф 4 от Регламент (ЕС) № 575/2013 сделки обхващат секюритизиращите позиции в портфейла за корелационно търгуване, които са референтни инструменти, удовлетворяващи критерия по член 338, параграф 1, буква б) от Регламент (ЕС) № 575/2013, или са допустими за включване в портфейла за корелационно търгуване.
Член 14
Запазване на консолидирана основа
Институция, която отговаря на изискването за запазване на основата на консолидираното състояние на съответната кредитна институция майка от ЕС, на финансовия холдинг от ЕС или на смесения финансов холдинг от ЕС в съответствие с член 405, параграф 2 от Регламент (ЕС) № 575/2013, в случай че запазващото лице вече не е включено в обхвата на надзора на консолидирана основа, гарантира, че един или повече от останалите субекти, включени в обхвата на надзора на консолидирана основа, предполага експозиция към секюритизацията, за да се гарантира непрекъснато изпълнение на изискването.
ГЛАВА IV
ИЗИСКВАНИЯ ЗА КОМПЛЕКСНА ПРОВЕРКА ЗА ИНСТИТУЦИИТЕ, КОИТО ПРИЕМАТ ЕКСПОЗИЦИЯ КЪМ СЕКЮРИТИЗИРАЩА ПОЗИЦИЯ
Член 15
Възлагане на дейности на външни изпълнители и други общи съображения
1. Когато липсва информация за конкретните експозиции, които ще бъдат секюритизирани, в това число за експозициите, натрупани преди тяхната секюритизация, или когато те могат да бъдат заменени в съществуваща револвираща секюритизация, институцията се счита за изпълнила задълженията си за комплексна проверка по член 406 от Регламент (ЕС) № 575/2013 за всяка от секюритизиращите си позиции на основата на съответните критерии за допустимост за тези експозиции.
2. При възлагането на външни изпълнители на определени задачи в процеса на изпълнение на задълженията, установени в член 406 от Регламент (ЕС) № 575/2013, включително водене на регистри, институциите, които придобиват изложеност към риск във връзка със секюритизация, запазват пълен контрол върху този процес.
Член 16
Уточняване на рисковите параметри и структурните елементи
1. Рисковите параметри на отделната секюритизираща позиция, посочени в член 406, параграф 1, буква б) от Регламент (ЕС) № 575/2013, включват следните най-подходящи и съществени параметри:
а)
ранг на транша;
б)
профил на паричния поток;
в)
съществуващ рейтинг;
г)
предишни резултати от подобни траншове;
д)
задължения, свързани с траншове, включени в документацията по секюритизацията;
е)
кредитно подобрение.
2. Рисковите параметри на експозициите, свързани със секюритизиращата позиция по член 406, параграф 1, буква в) от Регламент (ЕС) № 575/2013, включват най-подходящите и съществени параметри, като например показателите по член 406, параграф 2 от Регламент (ЕС) № 575/2013 във връзка с експозиции по жилищни ипотечни заеми. Институциите определят подходящи и съпоставими инструменти за анализ на рисковите характеристики на други класове активи.
3. Допълнителните структурни елементи, както е посочено в член 406, параграф 1, буква ж) от Регламент (ЕС) № 575/2013, включват дериватни инструменти, обезпечения, акредитиви и други подобни форми на кредитна подкрепа.
Член 17
Периодичност на прегледа
Институциите правят най-малко веднъж годишно преглед на съответствието си с член 406 от Регламент (ЕС) № 575/2013 след придобиване на експозиция към секюритизираща позиция и по-често - веднага след като институциите научат за нарушение на задълженията, включени в документацията за секюритизацията, или за съществена промяна в някой от следните аспекти:
а)
структурните елементи, които могат значително да повлияят върху резултатите на секюритизиращата позиция;
б)
рисковите параметри на секюритизиращите позиции и на базисните експозиции.
Член 18
Стрес тестове
1. Стрес тестовете по член 406, параграф 1, втора алинея от Регламент (ЕС) № 575/2013 включват всички съответни секюритизиращи позиции и са част от стратегиите и процедурите за стрес тестове, които институциите извършват в съответствие с процедурата за оценка на вътрешната капиталова адекватност, посочена в член 73 от Директива 2013/36/ЕС на Европейския парламент и на Съвета (4).
2. С цел изпълнение на изискванията за стрес тестовете, посочени в член 406, параграф 1, втората алинея от Регламент (ЕС) № 575/2013, институциите могат да използват съпоставими финансови модели, разработени от трети страни, в допълнение към разработените от АВКО, при условие че при поискване могат да докажат, че преди инвестицията са положили дължимата грижа с цел да проверят точността на съответните допускания и структурирането на моделите, както и да разберат методологията, допусканията и резултатите.
3. При провеждането на стрес тестовете, посочени в член 406, параграф 1 от Регламент (ЕС) № 575/2013, в рамките на програмата за търговски книжа, обезпечени с активи съгласно 242, подточка 9) от Регламент (ЕС) № 575/2013, която е подкрепена от ликвидно улеснение, покриващо в пълна степен кредитния риск на секюритизираните експозиции, институциите могат да направят стрес тестове по-скоро във връзка с кредитоспособността на доставчика на ликвидното улеснение, отколкото по отношение на секюритизираните експозиции.
Член 19
Експозиции в търговския портфейл и банковия портфейл
1. Поддържането на секюритизираща позиция съответно в търговския или банковия портфейл само по себе си не представлява достатъчно основание за прилагането на различни правила и процедури или различна интензивност на прегледа в изпълнение на задължението за комплексна проверка по член 406 от Регламент (ЕС) № 575/2013. При определяне на това, дали да се прилагат различни правила и процедури или различна интензивност на прегледа, под внимание се вземат всички значими фактори, оказващи съществено въздействие върху рисковия профил на всеки от портфейлите и на съответните секюритизиращи позиции, включително размера на позициите, въздействието върху капиталовата база на институцията при неблагоприятни обстоятелства, както и концентрацията на риск в една конкретна сделка, емитент или клас активи.
2. Институциите гарантират, че всяко съществено изменение, задълбочаващо рисковия профил на секюритизиращите позиции в техния търговски и банков портфейл, се отразява чрез съответните промени в техните процедури за комплексна проверка по отношение на тези секюритизиращи позиции. В тази връзка в своите формални правила и процедури за търговския и банковия портфейл институциите определят обстоятелствата, които може да доведат до преглед на задълженията във връзка с комплексната проверка.
Член 20
Позиции в портфейла за корелационно търгуване
Член 406 от Регламент (ЕС) № 575/2013 се смята за спазен, когато са изпълнени следните условия:
а)
секюритизиращите позиции или са държани в портфейла за корелационно търгуване и са референтни инструменти по член 338, параграф 1, буква б) от посочения регламент, или отговарят на изискванията за включване в портфейла за корелационно търгуване;
б)
институцията се съобразява с член 377 от посочения регламент, що се отнася до изчисляването на изискванията за собствените средства във връзка с нейния портфейл за корелационно търгуване;
в)
подходът на институцията за изчисляване на собствените средства във връзка с търговския портфейл води до всеобхватно и задълбочено познаване на рисковия профил на нейната инвестиция в секюритизиращи позиции;
г)
институцията е приложила формални правила и процедури, подходящи за портфейла за корелационно търгуване и съизмерими с рисовия профил на нейните инвестиции в съответните секюритизирани позиции, за анализиране и съхранение на съответната информация, посочена в член 406, параграф 1 от Регламент (ЕС) № 575/2013.
ГЛАВА V
ИЗИСКВАНИЯ ЗА ИНИЦИАТОРИТЕ, СПОНСОРИТЕ И ПЪРВОНАЧАЛНИТЕ КРЕДИТОРИ
Член 21
Политики за кредитиране
1. Изпълнението на задължението по член 408 от Регламент (ЕС) № 575/2013 от страна на институциите инициатори или спонсори не предполага включването на типове заемополучатели и кредитни продукти, които са едни и същи за секюритизираните и несекюритизираните експозиции.
2. Когато институциите спонсори и инициатори не са били ангажирани в първоначалното отпускане на кредити за експозициите, които ще бъдат секюритизирани, или не са активни в отпускането на кредити за специфични видове експозиции, които ще бъдат секюритизирани, тези институции получават цялата необходима информация, за да се прецени дали критериите, приложени към кредитирането на тези експозиции, са също толкова надеждни и точни, както критериите, приложими към несекюритизирани експозиции.
Член 22
Оповестяване на равнището на поетото задължение за поддържане на нетен икономически интерес
1. В съответствие с член 409 от Регламент (ЕС) № 575/2013 запазващото лице предоставя на инвеститорите най-малко следната информация относно равнището на задължението си за поддържане на нетен икономически интерес в схемата на секюритизация:
а)
потвърждение за идентификационните данни на запазващото лице и за това, дали то е в ролята на инициатор, спонсор или първоначален кредитор;
б)
дали във връзка със запазването на нетен икономически интерес са приложени възможностите, предвидени в член 405, параграф 1, втората алинея, букви а), б), в), г) или д) от Регламент (ЕС) № 575/2013;
в)
всяка промяна във възможностите за запазване на нетен икономически интерес, както е посочено в буква б), в съответствие с член 10, параграф 1, буква г);
г)
потвърждение за равнището на запазване при иницииране и за задължението за запазване на текуща основа, което се отнася само до продължаване на изпълнението на първоначалното задължение и не изисква данни относно текущата номинална или пазарна стойност или относно каквито и да било обезценки или намаления на стойността на запазения интерес.
2. Когато изключенията по член 405, параграф 3 или параграф 4 от Регламент (ЕС) № 575/2013 са приложими към сделка по секюритизация, институциите, действащи като инициатор, спонсор или първоначален кредитор, оповестяват информация относно приложимото изключение за инвеститорите.
3. Информацията, посочена в параграфи 1 и 2, се документира по подходящ начин и се оповестява публично, освен при двустранни или частни сделки, при които непубличното оповестяване се счита за достатъчно от страните. Включването на декларация за задължение за запазване в проспекта за ценни книжа, емитирани като част от програмата за секюритизация, се разглежда като подходящо средство за изпълнение на изискването.
4. Оповестената информация се потвърждава също така след инициирането със същата периодичност, както периодичността на отчитане на сделката, най-малко веднъж годишно и при което и да е от следните обстоятелства:
а)
при нарушаване на задължение за запазване по член 405, параграф 1 от Регламент (ЕС) № 575/2013;
б)
при съществена промяна в резултатите на секюритизиращата позиция или рисковите параметри на секютиризацията, или базисните експозиции;
в)
при нарушение на задълженията, включени в документацията по секюритизацията.
Член 23
Оповестяване на данни от съществено значение
1. Инициаторите, спонсорите и първоначалните кредитори гарантират, че данните от съществено значение в съответствие с член 409 от Регламент (ЕС) № 575/2013 са лесно достъпни за инвеститорите, без да се налагат прекомерни административни тежести.
2. Подходящото оповестяване по член 409 от Регламент (ЕС) № 575/2013 се извършва най-малко веднъж годишно и при следните обстоятелства:
а)
когато се променят съществено резултатите на секюритизиращата позиция или рисковите параметри на секютиризацията, или базисните експозиции;
б)
при нарушение на задълженията, включени в документацията по секюритизацията;
в)
За да може да се приеме, че данните са от съществено значение по отношение на отделните базисни експозиции, в общия случай те се предоставят за всеки кредит поотделно, като в някои случаи се допуска и предоставяне на данните на агрегирана основа. При оценката на това, дали обобщената информация е достатъчна, се вземат под внимание различни фактори, сред които нееднородността на базисния пул и дали управлението на експозициите в такъв пул се основава на самия пул или се извършва на базата на всеки отделен заем.
3. Изискването за оповестяване е подчинено на всякакви други правни или регулаторни изисквания, приложими към запазващото нетен икономически интерес лице.
ГЛАВА VI
ЗАКЛЮЧИТЕЛНИ РАЗПОРЕДБИ
Член 24
Влизане в сила
Настоящият регламент влиза в сила на двадесетия ден след публикуването му в Официален вестник на Европейския съюз.
Настоящият регламент е задължителен в своята цялост и се прилага пряко във всички държави членки.
Съставено в Брюксел на 13 март 2014 година.
DELEGIRANA UREDBA KOMISIJE (EU) št. 625/2014
z dne 13. marca 2014
o dopolnitvi Uredbe (EU) št. 575/2013 Evropskega parlamenta in Sveta z regulativnimi tehničnimi standardi, ki določajo zahteve za institucije v vlogah investitorja, sponzorja, prvotnega kreditodajalca in originatorja v zvezi z izpostavljenostmi prenesenemu kreditnemu tveganju
(Besedilo velja za EGP)
EVROPSKA KOMISIJA JE -
ob upoštevanju Pogodbe o delovanju Evropske unije,
ob upoštevanju Uredbe (EU) št. 575/2013 Evropskega parlamenta in Sveta z dne 26. junija 2013 o bonitetnih zahtevah za kreditne institucije in investicijska podjetja ter o spremembi Uredbe (EU) št. 648/2012 (1) ter zlasti člena 410(2) Uredbe,
ob upoštevanju naslednjega:
(1)
Cilj zadržanja ekonomskega deleža je uskladitev interesov med strankami, ki prenesejo kreditno tveganje listinjenih izpostavljenosti, in strankami, ki ga prevzamejo. Kadar subjekt listnini svoje obveznosti, je usklajenost interesov vzpostavljena samodejno, ne glede na to, ali končni dolžnik zavaruje svoj dolg. V takšnih primerih je jasno, da je kreditno tveganje vedno na strani originatorja, zato originatorju ni treba zadržati deleža, saj se s tem ne bi izboljšala predhodna pozicija.
(2)
Primerno je pojasniti, kdaj se šteje, da se je pojavila izpostavljenost do prenesenega kreditnega tveganja v zvezi z nekaterimi posebnimi primeri, v katerih so lahko institucije, razen kadar delujejo kot originator, sponzor ali prvotni kreditodajalec, izpostavljene kreditnemu tveganju pozicije v listinjenju, tudi kadar institucije delujejo kot nasprotna stranka pri izvedenih finančnih instrumentih, ki vključujejo posel listinjenja, kot nasprotna stranka, s katero so sklenjeni posli varovanja, ki vključujejo posel listinjenja, kot izdajatelj okvirnega likvidnostnega kredita v poslu in kadar imajo institucije pozicije v listinjenju v trgovalni knjigi v okviru vzdrževanja trga.
(3)
V poslih relistinjenja se prenos kreditnega tveganja izvede na ravni prvega listinjenja sredstev in na drugi „preoblikovani“ ravni posla. Obe ravni posla in oba ustrezna primera prenosa kreditnega tveganja so neodvisni od zahtev iz te uredbe. Zadržanje neto ekonomskega deleža in skrben pregled bi morale na vseh ravneh posla zagotoviti institucije, ki so izpostavljene prenesenemu kreditnemu tveganju na zadevni ravni. Če je torej institucija izpostavljena le drugi „preoblikovani“ ravni posla, zahteve v zvezi z zadržanjem neto ekonomskega deleža in skrbnim pregledom veljajo za to institucijo le v zvezi z drugo ravnjo posla. V okviru istega posla relistinjenja bi morale institucije, ki so izpostavljene prvi ravni listinjenja sredstev, izpolnjevati zahteve glede zadržanja in skrbnega pregleda v zvezi s prvo ravnjo listinjenja v poslu.
(4)
Primerno je podrobneje določiti uporabo obveznosti glede zadržanja, vključno z izpolnjevanjem obveznosti v primeru več originatorjev, sponzorjev ali prvotnih kreditodajalcev, podrobnosti v zvezi z različnimi možnostmi zadržanja, način merjenja zahteve po zadržanju ob izvedbi listinjenja in na podlagi rednih intervalov ter način uporabe izvzetij.
(5)
Točke (a) do (e) člena 405(1) Uredbe (EU) št. 575/2013 določajo različne možnosti za izpolnitev zahteve po zadržanju deleža. Ta uredba podrobneje pojasnjuje načine zagotavljanja skladnosti z vsako od teh možnosti.
(6)
Zadržanje deleža se lahko izvede tudi prek sintetične ali pogojne oblike zadržanja, če so takšne metode v celoti v skladu z eno od možnosti iz točk (a) do (e) člena 405(1) Uredbe (EU) št. 575/2013, s katero se lahko sintetična ali pogojna oblika zadržanja enači, in če je zagotovljeno izpolnjevanje zahtev po razkritju.
(7)
Prodaja zadržanega deleža ali uvedba varovanja zanj je prepovedana, kadar takšne tehnike škodijo namenu zahteve po zadržanju, kar pomeni, da so lahko dovoljene, če ne varujejo subjekta, ki zadrži delež, pred kreditnim tveganjem zadržanih pozicij v listinjenju ali zadržanih izpostavljenosti.
(8)
Da se zagotovi stalno vzdrževanje neto ekonomskega deleža, bi morale institucije zagotoviti, da v strukturo listinjenja ni vgrajen mehanizem, zaradi katerega bi se minimalna zahteva po zadržanju ob izvedbi listinjenja neizogibno zmanjšala hitreje kot prenesen delež. Podobno zadržani delež ne bi smel imeti prednosti v smislu denarnih tokov, zato da bi bil prej poplačan ali amortiziran in bi tako padel pod 5 % tekoče nominalne vrednosti prodanih tranš ali listinjenih izpostavljenosti. Poleg tega se podpora kreditni kakovosti, zagotovljena instituciji, ki prevzema izpostavljenost poziciji v listinjenju, ne bi smela zmanjšati nesorazmerno glede na stopnjo poplačila osnovnih izpostavljenosti.
(9)
Institucije bi morale imeti možnost uporabljati finančne modele, ki jih razvijejo tretje osebe, ki niso zunanje bonitetne institucije, da bi se zmanjšali upravno breme in stroški usklajevanja zaradi izpolnjevanja obveznosti glede skrbnega pregleda. Institucije lahko finančne modele tretjih oseb uporabljajo le, če so pred naložbami ustrezno poskrbele za ovrednotenje ustreznih predpostavk in strukturiranje modelov ter razumele metodologijo, predpostavke in rezultate takšnih modelov.
(10)
Ključno je, da se dodatno opredeli, kako pogosto bi morale institucije preveriti, ali izpolnjujejo zahteve glede skrbnega pregleda, kako se ocenjuje, ali se različne politike in postopki za trgovalno in netrgovalno knjigo ustrezno uporabljajo, kako se ocenjuje skladnost, kadar so pozicije povezane s trgovalnim portfeljem s korelacijo, ter da se pojasnijo nekateri izrazi iz člena 406 Uredbe (EU) št. 575/2013, kot sta „značilnosti tveganja“ in „strukturne lastnosti“.
(11)
V skladu s členom 14(2) Uredbe (EU) št. 575/2013 se za subjekte, ki imajo sedež v tretji državi, ki je vključena v konsolidacijo v skladu s členom 18 Uredbe (EU) št. 575/2013, vendar ne spadajo neposredno na področje uporabe dodatnih uteži tveganja, v omejenih okoliščinah, na primer za izpostavljenosti, vključene v trgovalno knjigo za namene vzdrževanja trga, ne bi smelo šteti, da kršijo člen 405 Uredbe (EU) št. 575/2013. Za institucije se ne bi smelo šteti, da kršijo navedeni člen, kadar takšne izpostavljenosti ali pozicije v trgovalni knjigi niso bistvene in ne predstavljajo nesorazmernega deleža trgovalnih dejavnosti, če je zagotovljeno podrobno razumevanje izpostavljenosti ali pozicij in če so bili uporabljeni formalne politike in postopki, ki so ustrezni in sorazmerni glede na celotni profil tveganja zadevnega subjekta in skupine.
(12)
Za učinkovit skrben pregled pozicij v listinjenju je potrebno začetno in redno razkrivanje ravni obveznosti glede zadržanja in vseh potrebnih pomembnih podatkov investitorjem, vključno s kreditno kakovostjo in uspešnostjo osnovne izpostavljenosti. Razkriti podatki bi morali vključevati podrobnosti o identiteti subjekta, ki zadrži delež, izbrani možnosti zadržanja ter prvotni in stalni obveznosti glede zadržanja ekonomskega deleža. Kadar se uporabljajo izvzetja iz člena 405(3) in (4) Uredbe (EU) št. 575/2013, bi bilo treba izrecno razkriti listinjene izpostavljenosti, kadar zahteva po zadržanju ne velja, pri čemer bi bilo treba navesti razlog za neuporabo.
(13)
Ta uredba temelji na osnutkih regulativnih tehničnih standardov, ki jih je Komisiji predložil Evropski nadzorni organ (Evropski bančni organ).
(14)
Evropski nadzorni organ (Evropski bančni organ) je opravil odprta javna posvetovanja o osnutkih regulativnih tehničnih standardov, na katerih temelji ta uredba, analiziral morebitne z njimi povezane stroške in koristi ter zaprosil za mnenje interesno skupino za bančništvo, ustanovljeno v skladu s členom 37 Uredbe (EU) št. 1093/2010 Evropskega parlamenta in Sveta (2) -
SPREJELA NASLEDNJO UREDBO:
POGLAVJE I
Opredelitev pojmov in izpostavljenost tveganju listinjenja
Člen 1
Opredelitev pojmov
V tej uredbi se uporabljajo naslednje opredelitve pojmov:
(a)
„subjekt, ki zadrži delež“ pomeni subjekt, ki deluje kot originator, sponzor ali prvotni kreditodajalec in ki zadrži neto ekonomski delež v listinjenju v skladu s členom 405(1) Uredbe (EU) št. 575/2013;
(b)
„sintetična oblika zadržanja“ pomeni zadržanje ekonomskega deleža z uporabo izvedenih finančnih instrumentov;
(c)
„pogojna oblika zadržanja“ pomeni zadržanje ekonomskega deleža z uporabo jamstev, akreditivov in drugih podobnih oblik podpore kreditni kakovosti, ki zagotavljajo takojšnjo izvršitev zadržanja;
(d)
„navpična tranša“ pomeni tranšo, pri kateri je imetnik tranše izpostavljen kreditnemu tveganju vsake izdane tranše posla listinjenja po načelu sorazmernosti.
POGLAVJE II
Izpostavljenost kreditnemu tveganju pozicije v listinjenju
Člen 2
Posebni primeri izpostavljenosti kreditnemu tveganju pozicije v listinjenju
1. Kadar institucija deluje kot nasprotna stranka pri izvedenih finančnih instrumentih ali nasprotna stranka, ki zagotovi varovanje, ali izdajatelj okvirnega likvidnostnega kredita v zvezi s poslom listinjenja, se šteje, da je izpostavljena kreditnemu tveganju pozicije v listinjenju, kadar izvedeni finančni instrument, varovanje ali okvirni likvidnostni kredit prevzame kreditno tveganje listinjenih izpostavljenosti ali pozicij v listinjenju.
2. Za namene členov 405 in 406 Uredbe (EU) št. 575/2013 se ne šteje, da je zagotovitelj likvidnosti izpostavljen kreditnemu tveganju pozicije v listinjenju, kadar okvirni likvidnostni kredit izpolnjuje pogoje iz člena 255(2) Uredbe (EU) št. 575/2013.
3. V okviru relistinjenja z več kot eno ravnijo ali listinjenja z več ločenimi osnovnimi posli se šteje, da je institucija izpostavljena samo kreditnemu tveganju posamezne pozicije v listinjenju ali posla, za katerega prevzema izpostavljenost.
4. V skladu s členom 14(2) Uredbe (EU) št. 575/2013 se ne šteje, da institucije kršijo člen 405 Uredbe (EU) št. 575/2013 na konsolidirani podlagi, če so izpolnjeni naslednji pogoji:
(a)
subjekt, ki ima pozicije v listinjenju, ima sedež v tretji državi in je vključen v konsolidirano skupino v skladu s členom 18 Uredbe (EU) št. 575/2013;
(b)
pozicije v listinjenju so v trgovalni knjigi subjekta iz točke (a) za namene vzdrževanja trga;
(c)
pozicije v listinjenju niso bistvene glede na celotni profil tveganja trgovalne knjige skupine iz točke (a) in ne predstavljajo nesorazmernega deleža trgovalnih dejavnosti skupine.
POGLAVJE III
Zadržanje neto ekonomskega deleža
Člen 3
Subjekti, ki zadržijo pomemben neto ekonomski delež
1. Zadržani pomemben neto ekonomski delež se ne razdeli med različne vrste subjektov, ki zadržijo delež. Zahtevo glede zadržanja pomembnega neto ekonomskega deleža v celoti izpolni kateri koli od naslednjih subjektov:
(a)
originator ali več originatorjev;
(b)
sponzor ali več sponzorjev;
(c)
prvotni kreditodajalec ali več prvotnih kreditodajalcev.
2. Kadar listinjene izpostavljenosti ustvari več originatorjev, zahtevo po zadržanju izpolni vsak originator glede na delež vseh listinjenih izpostavljenosti, za katere je originator.
3. Kadar listinjene izpostavljenosti ustvari več prvotnih kreditodajalcev, zahtevo po zadržanju izpolni vsak prvotni kreditodajalec glede na delež vseh listinjenih izpostavljenosti, za katere je prvotni kreditodajalec.
4. Z odstopanjem od odstavkov (2) in (3) lahko v primeru, da listinjene izpostavljenosti ustvari več originatorjev ali več prvotnih kreditodajalcev, zahtevo po zadržanju v celoti izpolni en originator ali prvotni kreditodajalec, če je izpolnjen kateri koli od naslednjih pogojev:
(a)
originator ali prvotni kreditodajalec je vzpostavil in upravlja program ali shemo listinjenja;
(b)
originator ali prvotni kreditodajalec je vzpostavil program ali shemo listinjenja in je prispeval več kot 50 % vseh listinjenih izpostavljenosti.
5. Kadar listinjene izpostavljenosti financira več sponzorjev, zahtevo po zadržanju izpolni:
(a)
sponzor, katerega ekonomski delež je najustrezneje usklajen z investitorji, o čemer se dogovori več sponzorjev na podlagi objektivnih meril, ki zajemajo strukture nadomestila, vključenost v vzpostavitev in upravljanje programa ali sheme listinjenja ter izpostavljenost kreditnemu tveganju listinjenj, ali
(b)
vsak sponzor sorazmerno glede na število sponzorjev.
Člen 4
Izpolnjevanje zahteve po zadržanju prek sintetične ali pogojne oblike zadržanja
1. Izpolnitev zahteve po zadržanju se lahko doseže na način, enakovreden eni od možnosti iz drugega pododstavka člena 405(1) Uredbe (EU) št. 575/2013, prek sintetične ali pogojne oblike zadržanja, če sta izpolnjena naslednja pogoja:
(a)
zadržani znesek je vsaj enak znesku iz zahteve v okviru možnosti, ki ji ustreza sintetična ali pogojna oblika zadržanja;
(b)
subjekt, ki zadrži delež, je izrecno razkril, da bo na ta način in na stalni podlagi zadržal pomemben neto ekonomski delež, vključno s podrobnostmi o obliki zadržanja, metodologiji, uporabljeni za njegovo določitev, in njegovi ustreznosti glede na eno od teh možnosti.
2. Kadar drug subjekt, ki ni kreditna institucija v skladu s členom 4(1)(1) Uredbe (EU) št. 575/2013, deluje kot subjekt, ki zadrži delež prek sintetične ali pogojne oblike zadržanja, se zadržani delež na sintetični ali pogojni podlagi v celoti zavaruje z denarnimi sredstvi in se hrani ločeno kot sredstva, ki pripadajo „strankam“, kot je določeno v členu 13(8) Direktive 2004/39/ES (3) Evropskega parlamenta in Sveta.
Člen 5
Možnost zadržanja (a): sorazmerno zadržanje v vsaki od tranš, prodanih investitorjem ali prenesenih nanje
1. Zadržanje najmanj 5 % nominalne vrednosti vsake od prodanih ali prenesenih tranš v okviru točke (a) člena 405(1) Uredbe (EU) št. 575/2013 se lahko izvede tudi na naslednje načine:
(a)
zadržanje najmanj 5 % nominalne vrednosti vsake od listinjenih izpostavljenosti, če je kreditno tveganje takšnih izpostavljenosti uvrščeno pari passu s kreditnim tveganjem, listinjenim za iste izpostavljenosti, ali podrejeno. V primeru obnavljajočega se listinjenja, kot je opredeljeno v členu 242(13) Uredbe (EU) št. 575/2013, bi bilo to pri zadržanju deleža originatorja ob predpostavki, da je delež originatorja znašal najmanj 5 % nominalne vrednosti vsake od listinjenih izpostavljenosti in bil uvrščen pari passu s kreditnim tveganjem, ki je bilo listinjeno za te iste izpostavljenosti, ali podrejeno;
(b)
zagotavljanje, v okviru programa ABCP, okvirnega likvidnostnega kredita, ki je lahko nadrejen v poravnavi pogodbenih obveznosti po kaskadnem načelu, kadar so izpolnjeni naslednji pogoji:
(i)
okvirni likvidnostni kredit krije 100 % kreditnega tveganja listinjenih izpostavljenosti;
(ii)
okvirni likvidnostni kredit krije kreditno tveganje toliko časa, kot mora subjekt, ki zadrži delež, zadrževati ekonomski delež prek okvirnega likvidnostnega kredita za zadevno pozicijo v listinjenju;
(iii)
okvirni likvidnostni kredit zagotavlja originator, sponzor ali prvotni kreditodajalec v poslu listinjenja;
(iv)
institucija, izpostavljena takšnemu listinjenju, ima dostop do ustreznih informacij, da lahko preveri skladnost s točkami (i), (ii) in (iii);
(c)
zadržanje navpične tranše, ki ima nominalno vrednost najmanj 5 % celotne nominalne vrednosti vseh izdanih tranš zapisov.
Člen 6
Možnost zadržanja (b): zadržanje deleža originatorja za obnavljajoče se izpostavljenosti
Zadržanje iz točke (b) iz člena 405(1) Uredbe (EU) št. 575/2013 se lahko izvede tako, da se zadrži najmanj 5 % nominalne vrednosti vsake od listinjenih izpostavljenosti, če se zadržano kreditno tveganje takšnih izpostavljenosti uvršča pari passu s kreditnim tveganjem, listinjenim za iste izpostavljenosti, ali podrejeno.
Člen 7
Možnost zadržanja (c): zadržanje naključno izbranih izpostavljenosti
1. Skupina vsaj 100 potencialno listinjenih izpostavljenosti, izmed katerih se naključno izberejo zadržane in listinjene izpostavljenosti, iz točke (c) drugega pododstavka člena 405(1) Uredbe (EU) št. 575/2013, je dovolj raznolika, da se prepreči čezmerna koncentracija zadržanega deleža. Pri pripravi na postopek izbora subjekt, ki zadrži delež, upošteva ustrezne kvantitativne in kvalitativne dejavnike za zagotovitev, da je razlikovanje med zadržanimi in listinjenimi izpostavljenostmi resnično naključno. Subjekt, ki zadrži naključno izbrane izpostavljenosti, pri izbiri izpostavljenosti po potrebi upošteva dejavnike, kot so letnik, produkt, geografski položaj, datum izvedbe, datum zapadlosti, razmerje med vrednostjo kredita in vrednostjo zastavljenih nepremičnin, vrsta nepremičnine, sektor industrije in stanje neporavnanih kreditov.
2. Subjekt, ki zadrži delež, kot zadržane izpostavljenosti ne določi različnih posameznih izpostavljenosti v različnih trenutkih, razen če je to nujno potrebno za izpolnitev zahteve po zadržanju v zvezi z listinjenjem, v katerem se listinjene izpostavljenosti skozi čas spreminjajo zaradi novih izpostavljenosti, ki se dodajajo listinjenju, ali sprememb v ravni posameznih listinjenih izpostavljenosti.
Člen 8
Možnost zadržanja (d): zadržanje tranše prve izgube
1. Zahteva po zadržanju tranše prve izgube v skladu s točko (d) drugega pododstavka člena 405(1) Uredbe (EU) št. 575/2013 se izpolni z bilančnimi ali zunajbilančnimi pozicijami, lahko pa se izpolni tudi na naslednji način:
(a)
z zagotovitvijo pogojne oblike zadržanja iz člena 1(1)(c) ali okvirnega likvidnostnega kredita v okviru programa ABCP, ki izpolnjuje naslednja merila:
(i)
pokriva najmanj 5 % nominalne vrednosti listinjenih izpostavljenosti;
(ii)
predstavlja pozicijo prve izgube v zvezi z listinjenjem;
(iii)
pokriva kreditno tveganje za celotno trajanje obveznosti glede zadržanja;
(iv)
zagotovi jo originator, sponzor ali prvotni kreditodajalec v listinjenju;
(v)
institucija, izpostavljena takšnemu listinjenju, ima dostop do ustreznih informacij, da lahko preveri skladnost s točkami (i), (ii), (iii) in (iv);
(b)
s presežnim zavarovanjem s premoženjem kot obliko kreditne izboljšave, če to presežno zavarovanje s premoženjem deluje kot zadržanje „prve izgube“ najmanj 5 % nominalne vrednosti tranš, izdanih v listinjenju.
2. Kadar tranša prve izgube presega 5 % nominalne vrednosti listinjenih izpostavljenosti, lahko subjekt, ki zadrži delež, zadrži delež takšne tranše prve izgube le, če je ta delež enakovreden vsaj 5 % nominalne vrednosti listinjenih izpostavljenosti.
3. Institucije za izpolnitev zahteve po zadržanju tveganja na ravni sheme listinjenja ne upoštevajo obstoja osnovnih poslov, v katerih originatorji ali prvotni kreditodajalci zadržijo izpostavljenost prve izgube na ravni posameznega posla.
Člen 9
Možnost zadržanja (e): zadržanje prve izgube v vsaki listinjeni izpostavljenosti
1. Zadržanje izpostavljenosti prve izgube na ravni vsake listinjene izpostavljenosti v skladu s točko (e) drugega pododstavka člena 405(1) se uporabi, tako da je zadržano kreditno tveganje vedno podrejeno kreditnemu tveganju, ki je bilo listinjeno v zvezi s temi istimi izpostavljenostmi.
2. Zadržanje iz odstavka 1 se lahko izvede s prodajo osnovnih izpostavljenosti po diskontirani vrednosti s strani originatorja ali prvotnega kreditodajalca, kadar znesek diskontiranja ne znaša manj kot 5 % nominalne vrednosti posamezne izpostavljenosti in kadar se diskontirani prodajni znesek originatorju ali prvotnemu kreditodajalcu vrne le, če ga ne absorbirajo izgube v zvezi s kreditnim tveganjem, povezane z listinjenimi izpostavljenostmi.
Člen 10
Merjenje ravni zadržanja
1. Pri merjenju ravni zadržanja neto ekonomskega deleža se uporabljajo naslednja merila:
(a)
listinjenje se šteje za izvedeno na datum, ko so izpostavljenosti prvič listinjene;
(b)
izračun ravni zadržanja temelji na nominalnih vrednostih, pri čemer se ne upošteva nabavna cena sredstev;
(c)
„presežni razmik“, kot je opredeljen v členu 242(1) Uredbe (EU) št. 575/2013, se ne upošteva pri merjenju neto ekonomskega deleža subjekta, ki zadrži delež;
(d)
za izračun neto ekonomskega deleža med trajanjem posla listinjenja se uporabljata ista možnost zadržanja in metodologija, razen če je zaradi izjemnih okoliščin potrebna sprememba, ki pa se ne uporablja za znižanje višine zadržanega deleža.
2. Poleg meril iz odstavka 1 se pod pogojem, da ni vgrajen mehanizem, na podlagi katerega bi se zadržani delež ob izvedbi listinjenja zmanjšal hitreje kot preneseni delež, ne šteje, da na zahtevo po zadržanju vpliva amortizacija zadržanja prek dodelitve denarnega toka ali prek dodelitve izgub, s čimer se sčasoma dejansko zniža raven zadržanja. Subjektu, ki zadrži delež, v primeru izgub, realiziranih pri njegovih izpostavljenostih ali dodeljenih njegovi zadržani poziciji, ni treba stalno dopolnjevati ali prilagajati svojega zadržanega deleža, da znaša najmanj 5 %.
Člen 11
Merjenje zadržanja za nečrpane zneske v izpostavljenostih v obliki kreditnih obveznosti
Izračun neto ekonomskega deleža, ki ga je treba zadržati za kreditne obveznosti, vključno s kreditnimi karticami, temelji le na zneskih, ki so že bili črpani, realizirani ali prejeti, in se spreminja glede na spremembe teh zneskov.
Člen 12
Prepoved uvedbe varovanja ali prodaje zadržanega deleža
1. Obveznost iz tretjega pododstavka člena 405(1) Uredbe (EU) št. 575/2013, da zadržani neto ekonomski delež ne sme biti predmet kakršnega koli zmanjševanja kreditnega tveganja, kratkih pozicij, drugega varovanja ali prodaje, velja ob upoštevanju namena zahteve po zadržanju in ekonomske vsebine posla. Varovanja neto ekonomskega deleža se za namene tretjega pododstavka člena 405(1) Uredbe (EU) št. 575/2013 ne štejejo za varovanje in se v skladu s tem lahko dovolijo le, če subjekta, ki zadrži delež, ne ščitijo pred kreditnim tveganjem zadržanih pozicij v listinjenju ali zadržanih izpostavljenosti.
2. Subjekt, ki zadrži delež, lahko katere koli zadržane izpostavljenosti ali pozicije v listinjenju uporabi kot zavarovanje s premoženjem za namene zavarovanega financiranja, v kolikor se s takšno uporabo kreditno tveganje teh zadržanih izpostavljenosti ali pozicij v listinjenju ne prenese na tretjo osebo.
Člen 13
Izvzetja iz člena 405(1) Uredbe (EU) št. 575/2013
Posli iz člena 405(4) Uredbe (EU) št. 575/2013 zajemajo pozicije v listinjenju v trgovalnem portfelju s korelacijo, ki so referenčni instrumenti, ki izpolnjujejo merilo iz člena 338(1)(b) Uredbe (EU) št. 575/2013 ali izpolnjujejo merila za vključitev v trgovalni portfelj s korelacijo.
Člen 14
Zadržanje na konsolidirani podlagi
Institucija, ki izpolnjuje zahtevo po zadržanju na podlagi konsolidiranega položaja povezane EU nadrejene kreditne institucije, EU finančnega holdinga ali EU mešanega finančnega holdinga v skladu s členom 405(2) Uredbe (EU) št. 575/2013, v primeru, da subjekt, ki zadrži delež, ni več vključen v nadzor na konsolidirani podlagi, zagotovi, da en ali več preostalih subjektov, vključenih v nadzor na konsolidirani podlagi, prevzame izpostavljenost listinjenju, da se omogoči neprekinjeno izpolnjevanje zahteve.
POGLAVJE IV
Zahteve glede skrbnega pregleda za institucije, izpostavljene pozicijam v listinjenju
Člen 15
Zunanje izvajanje in drugi splošni vidiki
1. Kadar informacije o posameznih izpostavljenostih, ki se bodo listinile, niso na voljo, tudi kadar se izpostavljenosti pred listinjenjem akumulirajo ali če jih je mogoče nadomestiti z obstoječim obnavljajočim se listinjenjem, se šteje, da institucija izpolnjuje obveznosti glede skrbnega pregleda iz člena 406 Uredbe (EU) št. 575/2013 za vsako posamezno pozicijo v listinjenju na podlagi zadevnih meril o izpolnjevanju pogojev za takšne izpostavljenosti.
2. Institucije, izpostavljene tveganjem listinjenja, v primeru prenosa nekaterih nalog procesa za izpolnjevanje obveznosti iz člena 406 Uredbe (EU) št. 575/2013, vključno z vodenjem evidenc, na zunanje izvajalce obdržijo popoln nadzor nad tem procesom.
Člen 16
Opredelitev značilnosti tveganja in strukturnih lastnosti
1. Značilnosti tveganja posamezne pozicije v listinjenju iz člena 406(1)(b) Uredbe (EU) št. 575/2013 zajemajo naslednje najustreznejše in najbolj bistvene značilnosti, kot so:
(a)
raven nadrejenosti tranše;
(b)
profil denarnih tokov;
(c)
kakršna koli obstoječa ocena;
(d)
pretekla uspešnost podobnih tranš;
(e)
obveznosti, povezane s tranšami, vključenimi v dokumentacijo v zvezi z listinjenjem;
(f)
kreditna izboljšava.
2. Značilnosti tveganja osnovnih izpostavljenosti pozicije v listinjenju iz člena 406(1)(c) Uredbe (EU) št. 575/2013 zajemajo najustreznejše in najbolj bistvene značilnosti, vključno z informacijami glede uspešnosti iz člena 406(2) Uredbe (EU) št. 575/2013 v zvezi z izpostavljenostmi, zavarovanimi s stanovanjskimi nepremičninami. Institucije opredelijo ustrezne in primerljive metrike za analizo značilnosti tveganja drugih kategorij sredstev.
3. Dodatne strukturne lastnosti iz člena 406(1)(g) Uredbe (EU) št. 575/2013 zajemajo izvedene finančne instrumente, jamstva, akreditive in druge podobne oblike podpore kreditni kakovosti.
Člen 17
Pogostost pregleda
Potem ko so institucije izpostavljene pozicijam v listinjenju, preverijo izpolnjevanje zahtev iz člena 406 Uredbe (EU) št. 575/2013 vsaj enkrat letno oziroma pogosteje, takoj ko izvejo za kršitev obveznosti iz dokumentacije o listinjenju ali za bistveno spremembo česar koli od naslednjega:
(a)
strukturnih lastnosti, ki lahko pomembno vplivajo na kakovost pozicije v listinjenju;
(b)
značilnosti tveganja pozicij v listinjenju in osnovnih izpostavljenosti.
Člen 18
Stresni testi
1. Stresni testi iz drugega pododstavka člena 406(1) Uredbe (EU) št. 575/2013 zajemajo vse zadevne pozicije v listinjenju ter so vključeni v strategije in procese za stresno testiranje, ki jih institucije izvajajo v skladu s procesom ocenjevanja ustreznega notranjega kapitala iz člena 73 Direktive 2013/36/EU (4).
2. Institucije lahko poleg finančnih modelov, ki so jih razvile zunanje bonitetne institucije, za izpolnitev zahtev glede stresnega testiranja iz drugega pododstavka člena 406(1) Uredbe (EU) št. 575/2013 uporabijo primerljive finančne modele, ki so jih razvile tretje osebe, če lahko na zahtevo dokažejo, da so pred naložbami ustrezno poskrbele za ovrednotenje ustreznih predpostavk in strukturiranje modelov ter razumele metodologijo, predpostavke in rezultate.
3. Pri izvajanju stresnih testov iz člena 406(1) Uredbe (EU) št. 575/2013 v okviru programa ABCP iz člena 242(9) Uredbe (EU) št. 575/2013, ki ga podpira okvirni likvidnostni kredit, ki v celoti pokriva kreditno tveganje listinjenih izpostavljenosti, lahko institucije namesto listinjenih izpostavljenosti stresno testirajo kreditno sposobnost ponudnika okvirnega likvidnostnega kredita.
Člen 19
Izpostavljenosti v trgovalni in netrgovalni knjigi
1. Pozicija v listinjenju v trgovalni ali netrgovalni knjigi sama po sebi ni zadosten razlog za uporabo različnih politik ali postopkov ali različne intenzivnosti pregleda za izpolnitev obveznosti glede skrbnega pregleda iz člena 406 Uredbe (EU) št. 575/2013. Pri določanju, ali se bodo uporabile različne politike in postopki ali različna intenzivnost pregleda, se upoštevajo vsi pomembni dejavniki, ki bistveno vplivajo na profil tveganja posamezne knjige in ustreznih pozicij v listinjenju, tudi velikost pozicij, vpliv na kapitalsko osnovo institucije v stresnem obdobju in koncentracija tveganj na en sam posel, izdajatelja ali kategorijo sredstev.
2. Institucije zagotovijo, da je vsaka pomembna sprememba, ki povečuje profil tveganja pozicij v listinjenju v njihovi trgovalni knjigi in netrgovalni knjigi, izražena z ustrezno spremembo njihovega postopka skrbnega pregleda, kar zadeva zadevne pozicije v listinjenju. V tej zvezi institucije v svojih formalnih politikah in postopkih za trgovalno knjigo in netrgovalno knjigo opredelijo okoliščine, zaradi katerih je treba pregledati obveznosti glede skrbnega pregleda.
Člen 20
Pozicije v trgovalnem portfelju s korelacijo
Skladnost s členom 406 Uredbe (EU) št. 575/2013 se prizna, če so izpolnjeni naslednji pogoji:
(a)
trgovalni portfelj s korelacijo vsebuje pozicije v listinjenju, ki so referenčni instrumenti iz člena 338(1)(b) navedene uredbe ali ki izpolnjujejo merila za vključitev v trgovalni portfelj s korelacijo;
(b)
institucija spoštuje člen 377 navedene uredbe v zvezi z izračunom kapitalskih zahtev za njen trgovalni portfelj s korelacijo;
(c)
pristop institucije k izračunu kapitalskih zahtev za njen trgovalni portfelj s korelacijo omogoča podrobno in temeljito razumevanje profila tveganja njene naložbe v pozicije v listinjenju;
(d)
institucija izvaja formalne politike in postopke, primerne za njen trgovalni portfelj s korelacijo ter sorazmerne s profilom tveganja njenih naložb v ustrezne listinjene pozicije, za analizo in evidentiranje bistvenih informacij iz člena 406(1) Uredbe (EU) št. 575/2013.
POGLAVJE V
Zahteve za originatorje, sponzorje in prvotne kreditodajalce
Člen 21
Politike za odobritev kredita
1. Izpolnjevanje obveznosti iz člena 408 Uredbe (EU) št. 575/2013 s strani institucij v vlogi originatorja ali sponzorja ne pomeni, da morata biti kreditojemalec in kreditni produkt ista za listinjene in nelistinjene izpostavljenosti.
2. Kadar institucije v vlogi sponzorja in originatorja ne sodelujejo v postopku prvotne odobritve kredita za izpostavljenosti, ki se bodo listinile, ali niso dejavne pri odobritvi kredita posameznih vrst izpostavljenosti, ki se listinijo, zadevne institucije pridobijo vse potrebne informacije za oceno, ali so merila, ki se uporabljajo za odobritev kredita za takšne izpostavljenosti, enako premišljena in jasno opredeljena kot merila, ki se uporabljajo za nelistinjene izpostavljenosti.
Člen 22
Razkritje ravni obveznosti glede zadržanja neto ekonomskega deleža
1. Subjekt, ki zadrži delež, v skladu s členom 409 Uredbe (EU) št. 575/2013 investitorjem razkrije vsaj naslednje informacije o ravni svoje obveznosti glede zadržanja neto ekonomskega deleža v listinjenju:
(a)
potrditev identitete subjekta, ki zadrži delež, in potrditev, ali delež zadrži kot originator, sponzor ali prvotni kreditodajalec;
(b)
ali so se načini iz točk (a), (b), (c), (d) ali (e) drugega pododstavka člena 405(1) Uredbe (EU) št. 575/2013 uporabili za zadržanje neto ekonomskega deleža;
(c)
vse spremembe načina za zadržanje neto ekonomskega deleža iz točke (b) v skladu s členom 10(1)(d);
(d)
potrditev ravni zadržanja ob izvedbi listinjenja in potrditev obveznosti glede stalnega zadržanja, ki se navezuje le na neprekinjeno izpolnjevanje prvotne obveznosti in za katero niso potrebni podatki o trenutni nominalni ali tržni vrednosti ali oslabitvi ali odpisu zadržanega deleža.
2. Kadar se izvzetja iz odstavka 3 ali 4 člena 405 Uredbe (EU) št. 575/2013 uporabljajo za posel listinjenja, institucije v vlogi originatorja, sponzorja ali prvotnega kreditodajalca investitorjem razkrijejo informacije o uporabljenem izvzetju.
3. Razkritje iz odstavkov 1 in 2 je ustrezno dokumentirano in javno dostopno, razen pri dvostranskih ali zasebnih poslih, pri katerih stranki menita, da zasebno razkritje zadostuje. Vključitev izjave o obveznosti glede zadržanja v prospekt za vrednostne papirje, izdane v okviru programa listinjenja, se šteje za ustrezen način izpolnjevanja zahteve.
4. Razkritje se potrdi tudi po izvedbi listinjenja enako pogosto, kot poteka poročanje o poslu, tj. vsaj enkrat letno in v kateri koli izmed naslednjih okoliščin:
(a)
kadar je kršena obveznost glede zadržanja iz člena 405(1) Uredbe (EU) št. 575/2013;
(b)
kadar se bistveno spremenijo uspešnost pozicije v listinjenju ali značilnosti tveganja listinjenja ali osnovnih izpostavljenosti;
(c)
po kršitvi obveznosti, vključenih v dokumentacijo v zvezi z listinjenjem.
Člen 23
Razkritje potrebnih pomembnih podatkov
1. Originatorji, sponzorji in prvotni kreditodajalci zagotovijo, da lahko investitorji do potrebnih pomembnih podatkov iz člena 409 Uredbe (EU) št. 575/2013 dostopajo enostavno in brez prevelikega upravnega bremena.
2. Ustrezno razkritje iz člena 409 Uredbe (EU) št. 575/2013 se izvede vsaj enkrat letno in v naslednjih okoliščinah:
(a)
kadar se bistveno spremeni uspešnost pozicije v listinjenju ali značilnosti tveganja listinjenja ali osnovnih izpostavljenosti;
(b)
po kršitvi obveznosti, vključenih v dokumentacijo v zvezi z listinjenjem;
(c)
da bi se podatki šteli za potrebne pomembne podatke o posameznih osnovnih izpostavljenostih, jih je treba na splošno predložiti za vsak kredit posebej, vendar se lahko v nekaterih primerih podatki predložijo združeno. Pri ocenjevanju, ali združene informacije zadostujejo, dejavniki, ki jih je treba upoštevati, vključujejo razdrobljenost osnovne skupine in dejstvo, ali se izpostavljenosti v tej skupini upravljajo na podlagi skupine ali za vsak kredit posebej.
3. Za zahtevo po razkritju se uporabljajo vse druge pravne ali regulativne zahteve, ki veljajo za subjekt, ki zadrži delež.
POGLAVJE VI
KONČNE DOLOČBE
Člen 24
Začetek veljavnosti
Ta uredba začne veljati dvajseti dan po objavi v Uradnem listu Evropske unije.
Ta uredba je v celoti zavezujoča in se neposredno uporablja v vseh državah članicah.
V Bruslju, 13. marca 2014