РЕШЕНИЕ НА СЪВЕТА
от 15 юли 2013 година
за упълномощаване на някои държави членки да ратифицират или да се присъединят в интерес на Европейския съюз към Протокола за изменение на Виенската конвенция за гражданска отговорност за ядрена вреда от 21 май 1963 г. и да направят декларация относно прилагането на съответните вътрешни правила от правото на Съюза
(2013/434/ЕС)
СЪВЕТЪТ НА ЕВРОПЕЙСКИЯ СЪЮЗ,
като взе предвид Договора за функционирането на Европейския съюз, и по-специално член 81, параграф 2, във връзка с член 218, параграф 6, буква а) от него,
като взе предвид предложението на Европейската комисия,
като взе предвид одобрението на Европейския парламент,
като има предвид, че:
(1)
Съюзът работи за установяването на общо съдебно пространство въз основа на принципа на взаимно признаване на съдебни решения.
(2)
Протоколът от 12 септември 1997 г. (наричан по-долу „Протоколът от 1997 г.“) за изменение на Виенската конвенция от 21 май 1963 г. за гражданска отговорност за ядрена вреда (наричана по-долу „Виенската конвенция“) беше договорен с оглед на осигуряването на по-добро обезщетение на пострадалите от вреди, причинени от ядрени аварии. Следователно е желателно разпоредбите на Протокола от 1997 г. да се прилагат в държавите членки, които са договарящи се страни по Виенската конвенция.
(3)
Съюзът има изключителна компетентност по отношение на членове XI и XII от Виенската конвенция, изменена с Протокола от 1997 г., доколкото тези разпоредби засягат правилата, установени в Регламент (ЕО) № 44/2001 на Съвета от 22 декември 2000 г. относно компетентността, признаването и изпълнението на съдебни решения по граждански и търговски дела (1). От 10 януари 2015 г. Регламент (ЕО) № 44/2001 ще бъде заменен от Регламент (ЕС) № 1215/2012 на Европейския парламент и на Съвета от 12 декември 2012 г. относно компетентността, признаването и изпълнението на съдебни решения по граждански и търговски дела (2). Държавите членки запазват своята компетентност по въпросите, уредени с Протокола от 1997 г., които не засягат правото на Съюза. Предвид предмета и целта на Протокола от 1997 г. приемането на разпоредбите от протокола, които попадат в рамките на компетентност на Съюза, не може да бъде изолирано от разпоредбите, които попадат в рамките на компетентност на държавите членки.
(4)
Виенската конвенция и Протоколът от 1997 г. не са отворени за участие от страна на регионални организации за икономическа интеграция. В резултат на това Съюзът не е в позиция да стане договаряща се страна по Протокола от 1997 г.
(5)
Поради тази причина държавите членки, които са договарящи се страни по Виенската конвенция и не са ратифицирали Протокола от 1997 г. преди присъединяването си към Съюза, следва да бъдат упълномощени да ратифицират или да се присъединят в интерес на Съюза към Протокола от 1997 г.
(6)
Дванадесет от държавите - членки на Съюза, а именно Белгия, Германия, Гърция, Испания, Франция, Италия, Нидерландия, Португалия, Словения, Финландия, Швеция и Обединеното кралство са договарящи се страни по Парижката конвенция от 29 юли 1960 г. за отговорността на трети страни в областта на ядрената енергетика, изменена с Допълнителния протокол от 28 януари 1964 г. и с Протокола от 16 ноември 1982 г. (наричана по-долу „Парижката конвенция“). Парижката конвенция въвежда режим за обезщетение на пострадалите от вреди, причинени от ядрени аварии, основан на принципи, сходни с тези на Виенската конвенция. Протоколът от 12 февруари 2004 г. (наричан по-долу „Протоколът от 2004 г.“) за изменение на Парижката конвенция осигурява по-добро обезщетение за вреди, причинени от ядрени аварии. С решения 2004/294/ЕО (3) и 2007/727/ЕО (4) на Съвета държавите членки, които са договарящи се страни по Парижката конвенция, бяха упълномощени да ратифицират или да се присъединят към Протокола от 2004 г. в интерес на тогавашната Общност. Ето защо има обективно основание това решение да не бъде адресирано към държавите членки, които са договарящи се страни по Парижката конвенция и не са договарящи се страни по Виенската конвенция.
(7)
Освен това пет от държавите - членки на Съюза, а именно Ирландия, Кипър, Люксембург, Малта и Австрия, не са договарящи се страни нито по Виенската, нито по Парижката конвенция. Предвид факта, че Протоколът от 1997 г. внася изменения във Виенската конвенция и че Регламент (ЕО) № 44/2001 упълномощава държавите членки, обвързани от посочената конвенция, да продължат да прилагат предвидените в нея правила относно юрисдикцията и относно признаването и изпълнението, има обективно основание настоящото решение да бъде адресирано единствено към държавите членки, които са договарящи се страни по Виенската конвенция. В съответствие с това Ирландия, Кипър, Люксембург, Малта и Австрия следва да продължат да спазват правилата, предвидени в Регламент (ЕО) № 44/2001, и да ги прилагат в областта, която е обхваната от Виенската конвенция и от Протокола от 1997 г. за изменение на тази конвенция.
(8)
В резултат на това разпоредбите на Протокола от 1997 г. ще се прилагат по отношение на Съюза единствено от тези държави членки, които са договарящи се страни по Виенската конвенция към момента на приемане на настоящото решение.
(9)
Правилата за признаване и изпълнение на съдебни решения, определени в член XII от Виенската конвенция и изменени с член 14 от Протокола от 1997 г., не следва да се прилагат с предимство пред правилата, уреждащи процедурата за признаване и изпълнение на съдебни решения, установени с Регламент (ЕО) № 44/2001. Следователно държавите членки, които са упълномощени с настоящото решение да ратифицират или да се присъединят към Протокола от 1997 г., следва да направят декларацията, предвидена в настоящото решение, за да се гарантира прилагането на подходящите правила на Съюза.
(10)
Обединеното кралство и Ирландия, към които се прилага Протокол № 21 относно позицията на Обединеното кралство и Ирландия по отношение на пространството на свобода, сигурност и правосъдие, приложен към Договора за Европейския съюз и Договора за функционирането на Европейския съюз, участват в приемането и прилагането на настоящото решение.
(11)
В съответствие с членове 1 и 2 от Протокол № 22 относно позицията на Дания, приложен към Договора за Европейския съюз и към Договора за функционирането на Европейския съюз, Дания не участва в приемането на това решение и не е обвързана от него, нито от неговото прилагане,
ПРИЕ НАСТОЯЩОТО РЕШЕНИЕ:
Член 1
Съветът упълномощава България, Чешката република, Естония, Литва, Унгария, Полша и Словакия да ратифицират или да се присъединят в интерес на Съюза към Протокола от 12 септември 1997 г. за изменение на Виенската конвенция за гражданска отговорност за ядрена вреда от 21 май 1963 г.
Текстът на Протокола от 1997 г. е приложен към настоящото решение.
Член 2
Съветът упълномощава България, Чешката република, Естония, Литва, Унгария, Полша и Словакия да направят следната декларация:
„Съдебните решения по въпроси, уредени с Протокола от 12 септември 1997 г. за изменение на Виенската конвенция за гражданска отговорност за ядрена вреда от 21 май 1963 г., които са постановени от съд на държава - членка на ЕС, която е договаряща се страна по Протокола, се признават и изпълняват в [име на държавата членка, която прави декларацията] в съответствие с приложимите по предмета на делото правила на Европейския съюз.“
Член 3
Настоящото решение влиза в сила в деня след публикуването му в Официален вестник на Европейския съюз.
Член 4
Адресати на настоящото решение са Република България, Чешката република, Република Естония, Република Литва, Унгария, Република Полша и Словашката република, в съответствие с Договорите.
Съставено в Брюксел на 15 юли 2013 година.
SKLEP SVETA
z dne 15. julija 2013
o pooblastilu nekaterim državam članicam, da v interesu Evropske unije ratificirajo Protokol o spremembi Dunajske konvencije o civilni odgovornosti za jedrsko škodo z dne 21. maja 1963 ali pristopijo k njemu ter dajo izjavo o uporabi ustreznih notranjih predpisov zakonodaje Unije
(2013/434/EU)
SVET EVROPSKE UNIJE JE -
ob upoštevanju Pogodbe o delovanju Evropske unije in zlasti člena 81(2) v povezavi s točko (a) člena 218(6) Pogodbe,
ob upoštevanju predloga Evropske komisije,
ob upoštevanju odobritve Evropskega parlamenta,
ob upoštevanju naslednjega:
(1)
Unija si prizadeva za oblikovanje skupnega pravosodnega območja, ki bo temeljilo na načelu vzajemnega priznavanja sodnih odločb.
(2)
Protokol z dne 12. septembra 1997 (v nadaljnjem besedilu: Protokol iz leta 1997) o spremembi Dunajske konvencije o civilni odgovornosti za jedrsko škodo z dne 21. maja 1963 (v nadaljnjem besedilu: Dunajska konvencija) je bil dosežen s pogajanji, da bi izboljšali sistem odškodnin za žrtve škode, povzročene z jedrsko nesrečo. Zaželeno bi torej bilo, da se določbe Protokola iz leta 1997 uporabljajo v državah članicah, ki so pogodbenice Dunajske konvencije.
(3)
Unija ima izključno pristojnost v zvezi s členoma XI in XII Dunajske konvencije, kakor je bila spremenjena s Protokolom iz leta 1997, kolikor te določbe vplivajo na pravila iz Uredbe Sveta (ES) št. 44/2001 z dne 22. decembra 2000 o pristojnosti in priznavanju ter izvrševanju sodnih odločb v civilnih in gospodarskih zadevah (1). Uredba (ES) št. 44/2001 bo 10. januarja 2015 nadomeščena z Uredbo (EU) št. 1215/2012 Evropskega parlamenta in Sveta z dne 12. decembra 2012 o pristojnosti in priznavanju ter izvrševanju sodnih odločb v civilnih in gospodarskih zadevah (2). Države članice ohranijo pristojnost za zadeve, ki jih ureja Protokol iz leta 1997, in ne vplivajo na pravo Unije. Ob upoštevanju vsebine in cilja Protokola iz leta 1997 sprejetje določb Protokola, ki sodijo v pristojnost Unije, ne more biti ločeno od določb, ki sodijo v pristojnost držav članic.
(4)
Organizacije za regionalno gospodarsko sodelovanje ne morejo pristopiti k Dunajski konvenciji in Protokolu iz leta 1997. Unija zato ne more postati pogodbenica Protokola iz leta 1997.
(5)
Države članice, ki so pogodbenice Dunajske konvencije, pred pristopom k Uniji pa niso ratificirale Protokola iz leta 1997, bi se zato morale pooblastiti, da v interesu Unije ratificirajo Protokol iz leta 1997 ali pristopijo k njemu.
(6)
Dvanajst držav članic Unije, in sicer Belgija, Nemčija, Grčija, Španija, Francija, Italija, Nizozemska, Portugalska, Slovenija, Finska, Švedska in Združeno kraljestvo, je pogodbenic Konvencije o odgovornosti tretjim na področju jedrske energije z dne 29. julija 1960, kot je bila spremenjena z dodatnim protokolom z dne 28. januarja 1964 in s protokolom z dne 16. novembra 1982 (v nadaljnjem besedilu: Pariška konvencija). Pariška konvencija določa sistem odškodnin za žrtve škode, povzročene z jedrsko nesrečo, ki temelji na podobnih načelih kot Dunajska konvencija. Protokol z dne 12. februarja 2004 (v nadaljnjem besedilu: Protokol iz leta 2004) o spremembi Pariške konvencije izboljšuje sistem odškodnin za žrtve škode, povzročene z jedrsko nesrečo. Države članice, ki so pogodbenice Pariške konvencije, so bile z odločbama Sveta 2004/294/ES (3) in 2007/727/ES (4) pooblaščene, da v interesu Skupnosti ratificirajo Protokol iz leta 2004 ali pristopijo k njemu. Zato je objektivno upravičeno, da se ta sklep ne naslovi na tiste države članice, ki so pogodbenice Pariške konvencije, ne pa Dunajske konvencije.
(7)
Poleg tega pet držav članic Unije, in sicer Irska, Ciper, Luksemburg, Malta in Avstrija, ni pogodbenic niti Dunajske konvencije niti Pariške konvencije. Glede na to, da Protokol iz leta 1997 spreminja Dunajsko konvencijo in da Uredba (ES) št. 44/2001 državam članicam, ki jih zavezuje navedena konvencija, omogoča, da še naprej uporabljajo pravila o pristojnosti ter priznavanju in izvrševanju, določena v njej, je objektivno upravičeno, da se ta sklep naslovi samo na države članice, ki so pogodbenice Dunajske konvencije. V skladu s tem bi se morale Irska, Ciper, Luksemburg, Malta in Avstrija še naprej opirati na pravila iz Uredbe (ES) št. 44/2001 in jih uporabljati na področju, ki ga urejata Dunajska konvencija in Protokol iz leta 1997 o spremembi navedene konvencije.
(8)
Določbe Protokola iz leta 1997, kar zadeva Unijo, se zato uporabljajo samo za tiste države članice, ki so v času sprejetja tega sklepa pogodbenice Dunajske konvencije.
(9)
Pravila o priznavanju in izvrševanju sodnih odločb iz člena XII Dunajske konvencije, kakor je bil spremenjen s členom 14 Protokola iz leta 1997, ne bi smela imeti prednosti pred pravili, ki urejajo postopek priznavanja in izvrševanja sodnih odločb in so določena z Uredbo (ES) št. 44/2001. Države članice, ki so s tem sklepom pooblaščene, da ratificirajo Protokol iz leta 1997 ali pristopijo k njemu, bi zato morale dati izjavo, navedeno v tem sklepu, da bodo še naprej uporabljale ustrezna pravila Unije.
(10)
Združeno kraljestvo in Irska, za katera se uporablja Protokol št. 21 o stališču Združenega kraljestva in Irske glede območja svobode, varnosti in pravice, ki je priložen Pogodbi o Evropski uniji in Pogodbi o delovanju Evropske unije, sodelujeta pri sprejetju in uporabi tega sklepa.
(11)
V skladu s členoma 1 in 2 Protokola št. 22 o stališču Danske, ki je priložen Pogodbi o Evropski uniji in Pogodbi o delovanju Evropske unije, Danska ne sodeluje pri sprejetju tega sklepa, ki zato zanjo ni zavezujoč in se v njej ne uporablja -
SPREJEL NASLEDNJI SKLEP:
Člen 1
Svet pooblašča Bolgarijo, Češko, Estonijo, Litvo, Madžarsko, Poljsko in Slovaško, da v interesu Unije ratificirajo Protokol z dne 12. septembra 1997 o spremembi Dunajske konvencije o civilni odgovornosti za jedrsko škodo z dne 21. maja 1963 ali pristopijo k njemu.
Besedilo Protokola iz leta 1997 je priloženo temu sklepu.
Člen 2
Svet pooblašča Bolgarijo, Češko, Estonijo, Litvo, Madžarsko, Poljsko in Slovaško, da dajo naslednjo izjavo:
„Sodne odločbe o zadevah, urejenih s Protokolom z dne 12. septembra 1997 o spremembi Dunajske konvencije o civilni odgovornosti za jedrsko škodo z dne 21. maja 1963, ki jih izda sodišče države članice Evropske unije, ki je pogodbenica navedenega protokola, se v skladu z ustreznimi pravili Evropske unije na zadevnem področju priznajo in izvršujejo tudi v [ime države članice, ki daje izjavo].“
Člen 3
Ta sklep začne veljati dan po objavi v Uradnem listu Evropske unije.
Člen 4
Ta sklep je v skladu s Pogodbama naslovljen na Republiko Bolgarijo, Češko republiko, Republiko Estonijo, Republiko Litvo, Madžarsko, Republiko Poljsko in Slovaško republiko.
V Bruslju, 15. julija 2013