РЕШЕНИЕ НА СЪВЕТА
от 17 декември 2012 година
за присъединяване на Европейския съюз към Протокола за опазване на Средиземно море от замърсяване в резултат на проучване и експлоатация на континенталния шелф и на морското дъно и неговите недра
(2013/5/ЕС)
СЪВЕТЪТ НА ЕВРОПЕЙСКИЯ СЪЮЗ,
като взе предвид Договора за функционирането на Европейския съюз, и по-специално член 192, параграф 1 във връзка с член 218, параграф 6, буква а) от него,
като взе предвид предложението на Европейската комисия,
като взе предвид одобрението на Европейския парламент (1),
като има предвид, че:
(1)
Конвенцията за опазване на Средиземно море от замърсяване, която впоследствие бе преименувана на Конвенция за опазване на морската среда и на крайбрежните райони в Средиземноморието (наричана по-долу „Конвенцията от Барселона“), бе сключена от името на Европейската общност с Решение 77/585/ЕИО на Съвета (2), а измененията на конвенцията от Барселона бяха приети с Решение 1999/802/ЕО на Съвета (3).
(2)
В съответствие с член 7 от Конвенцията от Барселона договарящите страни вземат всички необходими мерки за предотвратяне, намаляване, противодействие и премахване във възможно най-голяма степен на замърсяването в района на Средиземно море в резултат на проучване и експлоатация на континенталния шелф и на морското дъно и неговите недра.
(3)
Един от протоколите към Конвенцията от Барселона урежда опазването на Средиземно море от замърсяване в резултат на проучване и експлоатация на континенталния шелф и на морското дъно и неговите недра (наричан по-долу „Офшорен протокол“). Той влезе в сила на 24 март 2011 г., като до момента е ратифициран от Албания, Кипър, Либия, Мароко, Сирия и Тунис. В последно време освен Кипър и някои други държави-членки, които са договарящи страни по Конвенцията от Барселона, заявиха намерението си също да ратифицират протокола.
(4)
Счита се, че съществуват над 200 действащи платформи в Средиземно море и се обмисля въвеждането на още съоръжения. Очаква се дейностите, свързани с проучването и експлоатацията на въглеводород, да се увеличат, след като бяха открити големи залежи от изкопаеми горива в Средиземно море. Поради полузатворения характер и специфичната хидродинамика на Средиземно море инцидент с мащабите на този в Мексиканския залив през 2010 г. може да доведе до непосредствени отрицателни трансгранични последици за икономиката на Средиземноморието и за уязвимите морски и крайбрежни екосистеми. Вероятно в средносрочен план обект на проучвателни и експлоатационни дейности ще станат и други минерални ресурси в дълбоководните зони, на морското дъно и неговите недра.
(5)
Неефективните действия за справяне с рисковете, произтичащи от подобни дейности, биха могли сериозно да застрашат усилията на държавите-членки, които имат задължението да предприемат мерки за постигане и поддържане на добро екологично състояние на морските им води съгласно изискванията на Директива 2008/56/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 17 юни 2008 г. за създаване на рамка за действие на Общността в областта на политиката за морска среда (Рамкова директива за морска стратегия) (4), а също и спазването на ангажиментите и задълженията, които Гърция, Испания, Франция, Италия, Кипър, Малта, Словения и Съюзът като цяло са поели като договарящи страни по Конвенцията от Барселона.
(6)
Офшорният протокол включва широк набор от разпоредби, които трябва да бъдат приложени от различни нива на администрацията. Макар че е уместно Съюзът да предприеме действия в подкрепа на безопасността на дейностите, свързани с проучване и експлоатация в морските райони, като inter alia се отчита, че съществува голяма вероятност екологичните проблеми, свързани с тези дейности, да имат трансгранични последици, държавите-членки и техните съответни компетентни органи следва да отговарят за определени подробни мерки, посочени в Офшорния протокол.
(7)
В съобщението на Комисията, озаглавено „Изправени сме пред предизвикателството да се осигури безопасност на нефтените и газови дейности в морски райони“, прието на 12 октомври 2010 г., се посочва необходимостта от международно сътрудничество за насърчаване на безопасността на дейностите в морските райони и на възможностите за реакция в световен мащаб, като едно от свързаните с това действия е проучването на потенциала на регионалните конвенции. Комисията препоръчва подновяване на процедурата по осигуряване на влизането в сила на Офшорния протокол, в тясно сътрудничество със съответните държави-членки.
(8)
В заключенията относно безопасността на нефтените и газовите дейности в морските райони, приети на 3 декември 2010 г., Съветът посочи, че Съюзът и държавите-членки следва да продължат да играят важна роля в стремежа към постигането на най-високи стандарти за безопасност в рамките на международни инициативи и форуми и регионално сътрудничество, като например в Средиземноморието. Съветът също така призова Комисията и държавите-членки да използват по най-добър възможен начин съществуващите международни конвенции.
(9)
В резолюция от 13 септември 2011 г. Европейският парламент подчерта значението на пълното влизане в сила на нератифицирания Офшорен протокол, насочен към бобра със замърсяването, причинено от проучване и експлоатация.
(10)
Една от целите на политиката на Съюза в областта на околната среда е насърчаването на мерки на международно равнище за справяне с регионални проблеми на околната среда. По отношение на Офшорния протокол е от особено значение да се отчете голямата вероятност от трансгранични въздействия върху околната среда в случай на инциденти в полузатворено море, каквото е Средиземно море. Ето защо е уместно Съюзът да предприеме всички необходими действия в подкрепа на безопасността на дейностите, свързани с проучване и експлоатация в морските райони, и в подкрепа на опазването на морската среда в Средиземно море.
(11)
Комисията също така предлага регламент относно безопасността на дейностите, свързани с проучването, изследването и добива на нефт и газ в морските райони (наричан по-долу „предложеният регламент“).
(12)
Офшорният протокол се отнася до област, която в по-голямата си част е обхваната от правото на Съюза. Някои от включените в нея елементи са опазване на морската среда, оценка на въздействието върху околната среда и екологична отговорност. В зависимост от окончателното решение на законодателите по предложения регламент Офшорният протокол би бил съвместим и с неговите цели, включително със свързаните с разрешаването, оценката на въздействието върху околната среда и техническия и финансовия капацитет на операторите.
(13)
От съществено значение е да се осигури тясно сътрудничество между държавите-членки и институциите на Съюза както в процеса на преговори и сключване, така и при изпълнението на поетите ангажименти. Това задължение за сътрудничество произтича от изискването за единство в международното представителство на Съюза. Следователно държавите-членки, които са договарящи страни по Конвенцията от Барселона и които все още не са направили необходимите стъпки за приключване на процедурите по ратифициране или присъединяване към Офшорния протокол, следва да предприемат съответните действия.
(14)
Следователно Съюзът следва да се присъедини към Офшорния протокол,
ПРИЕ НАСТОЯЩОТО РЕШЕНИЕ:
Член 1
Присъединяването на Европейския съюз към Протокола за опазване на Средиземно море от замърсяване в резултат на проучване и експлоатация на континенталния шелф и на морското дъно и неговите недра се одобрява от името на Съюза.
Текстът на Офшорния протокол е приложен към настоящото решение.
Член 2
Председателят на Съвета е оправомощен да определи лицето(лицата), упълномощено(и) да извърши(ат) от името на Съюза депозирането на инструмента за одобрение пред правителството на Испания, което изпълнява функцията на депозитар съгласно член 32, параграф 2 от Офшорния протокол, за да изрази съгласието на Съюза да бъде обвързан от Офшорния протокол (5).
Член 3
Настоящото решение влиза в сила в деня на приемането му.
Съставено в Брюксел на 17 декември 2012 година.
SKLEP SVETA
z dne 17. decembra 2012
o pristopu Evropske unije k Protokolu o varstvu Sredozemskega morja pred onesnaževanjem zaradi raziskovanja in izkoriščanja epikontinentalnega pasu, morskega dna in njegovega podmorja
(2013/5/EU)
SVET EVROPSKE UNIJE JE -
ob upoštevanju Pogodbe o delovanju Evropske unije in zlasti člena 192(1) v povezavi s členom 218(6)(a) Pogodbe,
ob upoštevanju predloga Evropske komisije,
ob upoštevanju odobritve Evropskega parlamenta (1),
ob upoštevanju naslednjega:
(1)
Konvencija o varstvu Sredozemskega morja pred onesnaževanjem, ki je bila pozneje preimenovana v Konvencijo o varstvu morskega okolja in obalnih območij Sredozemskega morja (v nadaljnjem besedilu: Barcelonska konvencija), je bila sklenjena v imenu Evropske skupnosti s Sklepom Sveta 77/585/EGS (2), spremembe Barcelonske konvencije pa so bile sprejete s Sklepom Sveta 1999/802/ES (3).
(2)
V skladu s členom 7 Barcelonske konvencije pogodbenice sprejmejo vse ustrezne ukrepe, da preprečijo, zmanjšajo in v čim večji meri odpravijo onesnaževanje območja Sredozemskega morja zaradi raziskovanja in izkoriščanja epikontinentalnega pasu, morskega dna in njegovega podmorja.
(3)
Eden od protokolov Barcelonske konvencije je Protokol o varstvu Sredozemskega morja pred onesnaževanjem zaradi raziskovanja in izkoriščanja epikontinentalnega pasu, morskega dna in njegovega podmorja (Protokol o dejavnostih na morju). Veljati je začel 24. marca 2011. Do sedaj so ga ratificirali Albanija, Ciper, Libija, Maroko, Sirija in Tunizija. Poleg Cipra, so nekatere druge države članice, ki so pogodbenice Barcelonske konvencije, nedavno napovedale, da prav tako nameravajo ratificirati Protokol.
(4)
Ocenjuje se, da je v Sredozemlju več kot 200 delujočih naftnih ploščadi, razmišlja pa se še o več obratih. Pričakuje se, da se bodo dejavnosti raziskovanja in izkoriščanja ogljikovodikov po odkritju večjih rezerv fosilnih goriv v Sredozemlju povečale. Zaradi zaprtosti Sredozemskega morja in njegove posebne hidrodinamike bi nesreča, kakršna se je zgodila v Mehiškem zalivu leta 2010, imela takojšnje negativne čezmejne posledice za sredozemsko gospodarstvo ter občutljive morske in obalne ekosisteme. Srednjeročno se bodo verjetno raziskovali in izkoriščali tudi drugi mineralni viri na odprtem morju, morskem dnu in v podmorju.
(5)
Neučinkovito obravnavanje tveganj, ki so povezana s temi dejavnostmi, bi močno ogrozilo prizadevanja vseh tistih držav članic, ki morajo sprejeti potrebne ukrepe, da dosežejo in ohranijo dobro okoljsko stanje morskih voda v Sredozemlju, kakor je zahtevano v Direktivi 2008/56/ES o določitvi okvira za ukrepe Skupnosti na področju politike morskega okolja (Okvirna direktiva o morski strategiji) (4). Poleg tega bi sprejetje dodatnih ukrepov prispevalo k izpolnjevanju zavez in spoštovanju obveznosti, ki so jih Grčija, Španija, Francija, Italija, Ciper, Malta, Slovenija, in Unija sama sprejele kot pogodbenice Barcelonske konvencije.
(6)
Protokol o dejavnostih na morju zajema raznovrstne določbe, ki jih bodo morale izvajati različne upravne ravni. Medtem ko je ukrepanje Unije z namenom okrepitve varnosti dejavnosti raziskovanja in izkoriščanja na morju primerno, ob upoštevanju velike verjetnosti čezmejnih okoljskih učinkov, povezanih s temi dejavnostmi, bi morale biti države članice in njihovi pristojni organi odgovorni za nekatere podrobne ukrepe iz Protokola o dejavnostih na morju.
(7)
V sporočilu Komisije z naslovom „Soočanje z izzivom varnosti pri naftnih in plinskih dejavnostih na morju“, sprejetem 12. oktobra 2010 je opredeljena potreba po mednarodnem sodelovanju za spodbujanje varnosti dejavnosti na morju in zmogljivosti odzivanja po vsem svetu; eden od s tem povezanih ukrepov je raziskovanje možnosti, ki jih omogočajo regionalne konvencije. V sporočilu je zlasti priporočeno, da se v tesnem sodelovanju z zadevnimi državami članicami ponovno sproži proces z namenom, da bi Protokol o dejavnostih na morju začel veljati.
(8)
Svet je v sklepih o varnosti pri naftnih in plinskih dejavnostih na morju, ki so bili sprejeti 3. decembra 2010, navedel, da bi morale imeti Unija in njene države članice še naprej pomembno vlogo pri prizadevanjih za najvišje varnostne standarde v okviru mednarodnih pobud in forumov in regionalnega sodelovanja, npr. v Sredozemlju. Svet je tudi Komisijo in države članice pozval, naj čim bolj izkoristijo veljavne mednarodne konvencije.
(9)
Evropski parlament je v resoluciji z dne 13. septembra 2011 poudaril pomen popolne veljavnosti neratificiranega Protokola o dejavnostih na morju, katerega cilj je varstvo pred onesnaževanjem zaradi raziskovanja in izkoriščanja.
(10)
Eden od ciljev okoljske politike Unije je spodbujanje ukrepov na mednarodni ravni za reševanje regionalnih okoljskih problemov. Pri Protokolu o dejavnostih na morju je posebej treba upoštevati veliko verjetnost čezmejnih okoljskih učinkov v primeru nesreč v polzaprtem morju, kakršno je Sredozemsko morje. Zato je primerno, da Unija sprejme ukrepe, ki so potrebni za krepitev varnosti dejavnosti raziskovanja in izkoriščanja na morju ter zaščito morskega okolja v Sredozemskem morju.
(11)
Komisija v predlaga tudi uredbo o varnosti dejavnosti iskanja, raziskovanja in izkoriščanja nafte in zemeljskega plina na morju (v nadaljnjem besedilu: predlagana uredba).
(12)
Protokol o dejavnostih na morju zadeva področje, ki ga večinoma ureja pravo Unije. To na primer vključuje elemente, kot so varstvo morskega okolja, presoja vpliva na okolje in okoljska odgovornost. Protokol o dejavnostih na morju je, s pridržkom končne odločitve zakonodajalcev glede predlagane uredbe, skladen s cilji predlagane uredbe, vključno z izdajo dovoljenj, presojo vpliva na okolje ter tehnično in finančno zmogljivostjo izvajalcev.
(13)
Ključno je zagotoviti tesno sodelovanje med državami članicami in institucijami Unije, tako pri procesu pogajanj in sklenitvi Protokola kot tudi pri izpolnjevanju sprejetih obveznosti. Obveznost sodelovanja izhaja iz zahteve po enotnosti pri mednarodnem zastopanju Unije. Zato bi morale države članice, ki so pogodbenice Barcelonske konvencije in Protokola še niso ratificirale, sprejeti vse potrebno za končanje postopkov ratifikacije ali pristopa k Protokolu o dejavnostih na morju.
(14)
Unija bi morala zato pristopiti k Protokol o dejavnostih na morju -
SPREJEL NASLEDNJI SKLEP:
Člen 1
Pristop Evropske unije k Protokolu o varstvu Sredozemskega morja pred onesnaževanjem zaradi raziskovanja in izkoriščanja epikontinentalnega pasu, morskega dna in njegovega podmorja se odobri v imenu Unije.
Besedilo Protokola o dejavnostih na morju je priloženo temu sklepu.
Člen 2
Predsednik Sveta je pooblaščen, da imenuje osebo(-e), pooblaščeno(-e), da v imenu Unije deponira(-jo) listino o odobritvi pri španski vladi, ki ima funkcijo depozitarja v skladu s členom 32(2) Protokola o dejavnostih na morju, s čimer bo izraženo soglasje Unije, da jo Protokol (5) o dejavnostih na morju zavezuje.
Člen 3
Ta sklep začne veljati na dan sprejetja.
V Bruslju, 17. decembra 2012