РЕГЛАМЕНТ ЗА ИЗПЪЛНЕНИЕ (ЕС) № 793/2013 НА КОМИСИЯТА
от 20 август 2013 година
за определяне на мерки по отношение на Фарьорските острови с цел опазване на запасите от атлантическо-скандинавска херинга
(текст от значение за ЕИП)
ЕВРОПЕЙСКАТА КОМИСИЯ,
като взе предвид Договора за функционирането на Европейския съюз,
като взе предвид Регламент (ЕС) № 1026/2012 на Европейския парламент и на Съвета от 25 октомври 2012 г. относно някои мерки, целящи опазването на рибни запаси, по отношение на държави, позволяващи неустойчив риболов (1), и по-специално член 4 от него,
като има предвид, че:
(1)
Запасите от атлантическо-скандинавска херинга (също наричана „размножаваща се през пролетта норвежка херинга“) са най-големите запаси от херинга в света. Тези запаси са позволявали улов от порядъка на един до два милиона тона. Прекалено интензивната експлоатация обаче, дължаща се на прекомерен улов, доведе до рязко намаляване на запасите и спиране на риболова за повече от две десетилетия - между началото на 70-те и средата на 90-те години на XX век, с изключително тежки последици за флотовете, експлоатиращи запаса.
(2)
След възстановяването на запасите от атлантическо-скандинавска херинга и подновяването на риболова през 1996 г. запасите бяха управлявани въз основа на консултации между петте страни, през чиито изключителни икономически зони (ИИЗ) преминава рибата от този вид при миграционния си цикъл: Руската федерация, Норвегия, Фарьорските острови, Исландия и Европейския съюз (наричани по-долу „крайбрежните държави“).
(3)
От 2007 г. в споразуменията, постигнати в хода на консултациите между крайбрежните държави, бяха включени окончателни правила за споделяне на общия допустим улов и ангажименти за запазване на относителна стабилност на дяловете през идните години. Дяловете от запаса от атлантическо-скандинавска херинга, за които бе достигнато споразумение, възлизаха на 5,16 % за Фарьорските острови, 14,51 % за Исландия, 6,51 % за Съюза, 61 % за Норвегия и 12,82 % за Руската федерация. Освен това крайбрежните държави имат също дългосрочна договореност да извършват преглед и ревизия на одобрените от всички страни споразумения за управление на запаса само съвместно и въз основа на нови научни препоръки и към дадена дата.
(4)
За да се улесни установяването на общия допустим улов, въз основа на наличните научни познания крайбрежните държави договориха и започнаха прилагането на съвместим с принципа на предпазливост дългосрочен план за управление на запаса, чиято цел е да се запази уловът в рамките на допустимите биологични равнища и да се осигури устойчиво рибарство.
(5)
Целта на дългосрочния план за управление беше да се избегне падането на запаса под 2 500 000 тона биомаса и да се положат всички възможни усилия запасът да остане над 5 000 000 тона - равнището, за което се смята, че ще доведе до максимален устойчив улов. Предвиденият начин за постигане на тази цел беше чрез ограничаване на улова по начин, който е съвместим със смъртност от риболов от 0,125. Беше договорено, че ако равнището на биомаса падне под нивото от 5 000 000 тона, смъртността от риболов следва да бъде ограничена, за да се гарантира бързото възстановяване на запаса.
(6)
През септември 2012 г. Международният съвет за изследване на морето (ICES) препоръча в съответствие с принципа на предпазливост, установен в плана за управление, общият допустим улов (ОДУ) за петте крайбрежни държави да не да надвишава 619 000 тона през 2013 г., което е намаление с 26 % в сравнение с определения за 2012 г. ОДУ.
(7)
На консултациите между крайбрежните държави, които се проведоха между октомври 2012 г. и януари 2013 г. с оглед постигане на договореностите за 2013 г., представителите на Фарьорските острови последователно и многократно заявяваха, че отхвърлят продължаването на настоящите споразумения за дяловете. Договореностите за 2013 г. бяха окончателно сключени на 18 януари 2013 г. от само четири крайбрежни държави, за да се запази, доколкото е възможно, съгласуваното управление на запаса от страна на крайбрежните държави. Съгласуваният протокол от консултациите, носещ дата 23 януари 2013 г., гласи: „Делегациите изразяват загрижеността си от това, че Фарьорските острови се оттеглят от Споразумението между крайбрежните държави без предварително уведомление“. С оглед на невъзможността да се достигне до споразумение между петте страни поради оттеглянето на Фарьорските острови от консултациите оставащите четири страни се споразумяха да вземат предвид риболовните интереси на Фарьорските острови, като запазят традиционния им дял, т.е. дела, предоставен на Фарьорските острови съгласно договореностите от 2007 г., който отговаря на 31 000 тона (5,16 % от ОДУ).
(8)
В хода на консултациите на крайбрежните държави до 23 януари 2013 г. представителите на Фарьорските острови не представиха никакво искане за конкретен дял, не отправиха писмено или устно предложение за ново споразумение за определяне на дяловете, не потърсиха контакт с другите четири страни и не положиха никакви усилия за сътрудничество в рамките на обсъжданията за договореност за 2013 г.
(9)
В изявление от 26 март 2013 г. министърът на риболова на Фарьорските острови заяви, че за флота на Фарьорските острови е било едностранно определено ограничение на улова от 105 230 тона, което представлява 17 % от препоръчания ОДУ, или повече от три пъти от дела, който би съответствал на прилагането на предишните договорености, и увеличение от 145 % на дела на Фарьорските острови през 2012 г. Посочената едностранна декларация следва да се оценява в контекста на споменатата по-горе научна препоръка за намаляване на улова с 26 % през 2013 г. С декларацията Фарьорските острови de facto се оттеглиха от съвместно приетия план за управление.
(10)
С тези действия Фарьорските острови се отказаха също от сътрудничество със Съюза и с другите крайбрежни държави в областта на управлението на запаса от атлантическо-скандинавска херинга от общ интерес, а освен това не изпълниха задълженията си по член 61, параграф 2, член 63, параграфи 1 и 2, членове 118, 119 и 300 от Конвенцията на Организацията на обединените нации по морско право от 10 декември 1982 г., както и членове 5 и 6 и член 8, параграфи 1 и 2 от Споразумението на Организацията на обединените нации за прилагане на разпоредбите на Конвенцията на ООН по морско право от 10 декември 1982 г., свързани с опазването и управлението на трансгранично преминаващите и далекомигриращите рибни запаси („Споразумението на ООН за рибните запаси“).
(11)
Ако бъдат постигнати ограниченията на улова, определени от четирите крайбрежни държави и Фарьорските острови, общият улов ще достигне 692 290 тона, което ще бъде прекомерен улов в сравнение с препоръчания ОДУ. Според оценките и предвижданията за улова, направени от ICES при издаване на препоръката за управление за риболовния сезон през 2013 г. (2), такъв улов би довел до намаляване на хвърлящата хайвер биомаса в началото на 2014 г. до равнището от 4 200 000 тона, което е далеч под равнището от 5 000 000 тона, за което се очаква, че ще произведе максимален устойчив улов.
(12)
Освен това новите достъпни за широката общественост научни данни, предоставени от ICES (3) през май 2013 г., потвърждават, че в настоящия си вид дългосрочният план за управление (при който се цели смъртност от риболов от 0,125) е предпазлив, докато увеличаването на целевата смъртност от риболов до стойност 0,15, съвпадаща със смъртността от риболов, която би настъпила при увеличаването на дела на Фарьорските острови, би превърнало плана в непредпазлив със свързания с това риск от изчерпване на запаса.
(13)
Според член 3 от Регламент (ЕС) № 1026/2012 дадена държава може да бъде определена като държава, позволяваща неустойчив риболов, когато: а) не сътрудничи в управлението на запас от общ интерес при пълно спазване на разпоредбите на Конвенцията на ООН по морско право от 10 декември 1982 г. и Споразумението на Организацията на обединените нации за прилагане на разпоредбите на Конвенцията на ООН по морско право от 10 декември 1982 г., свързани с опазването и управлението на трансгранично преминаващите и далекомигриращите рибни запаси от 4 август 1995 г. („Споразумението на ООН за рибните запаси“), или на всякакво друго международно споразумение или норма на международното право; и б) или: i) не е приела необходимите мерки за управление на риболова; или ii) е приела мерки за управление на риболова без необходимото съобразяване с правата, интересите и задълженията на други държави и на Съюза, и тези мерки за управление на риболова, когато се разглеждат съвместно с мерките, предприети от други държави и Съюза, водят до риболовни дейности, които биха могли да причинят неустойчиво състояние на запаса.
(14)
От горните съображения произтича, че Фарьорските острови отговарят на всички критерии, за да бъдат определени като държава, която разрешава неустойчив риболов, поради което Комисията може да приеме мерките, предвидени в Регламент (ЕС) № 1026/2012.
(15)
В съответствие с член 6 от Регламент (ЕС) № 1026/2012 Комисията реши с Решение от 17 май 2013 г. (4) и с писмо от същата дата да уведоми местното правителство на Фарьорските острови и правителството на Дания за намерението си да определи Фарьорските острови като държава, която разрешава неустойчив риболов, като посочи доводи за това определяне и опише възможните мерки, които могат да се вземат в съответствие с посочения регламент. Още същия ден местното правителство на Фарьорските острови потвърди получаването на писмото.
(16)
На 17 юни 2013 г. местното правителство на Фарьорските острови отговори на уведомлението, като оспори изтъкнатите от Комисията доводи със свои собствени аргументи, а именно, че Фарьорските острови не са се оттеглили от консултациите, че поддържат ангажимента си за намиране на договорено решение за поделяне на запаса и че ЕС няма право да прилага мерки за процесуална принуда. Местното правителство на Фарьорските острови обаче не изрази намерение да измени решението си за неустойчивите ограничения на улова за 2013 г., нито обоснова по ясен начин увеличението на ограничението за улова за 2013 г., освен с лишеното от основание „увеличение на запаса през последните години в морските области под юрисдикцията на Фарьорските острови“.
(17)
Комисията проучи съществуващата научна литература по въпроса и намери твърдения само за отделни случаи, в които във водите под юрисдикцията на Фарьорските острови е констатирано присъствие на херинга по-дълго през сезона, но не и източник, който да позволи това явление да се тълкува като постоянно увеличаване на достъпното количество. По отношение на довода на Фарьорските острови, че през 2014 г. запасът ще намалее под максималния устойчив улов (МУУ) при всички случаи, а не в резултат от техния едностранно увеличен дял, следва да се отбележи, че съгласно последните научни препоръки (вж. съображение 12 по-горе) въпреки че запасът може да се възстанови и да достигне МУУ, той ще остане дълго под това равнище и под заплаха от изчерпване, ако настоящата целева смъртност от риболов се увеличи до стойност, еквивалентна на получената в резултат на увеличения дял на Фарьорските острови.
(18)
След подробен анализ на доводите на местното правителство на Фарьорските острови Комисията заключи, че те не опровергават доводите, посочени в нейното уведомление, нито са обективна причина за отказа за сътрудничество, изразен от тази държава. Това заключение, както и нежеланието да се коригират едностранните ограничения за улова за 2013 г., доведоха Комисията до заключението, че Фарьорските острови продължават да отговарят на условията да бъдат определени като държава, позволяваща неустойчив риболов.
(19)
Поради това Комисията е на мнение, че е необходимо да се приемат мерки в съответствие с член 4 от Регламент (ЕС) № 1026/2012.
(20)
Необходимо е мерките да бъдат ефективни и пропорционални, за да се постигне целта за запазване на запаса и да се попречи на Фарьорските острови да се възползват от пазара, пристанищата и съоръженията на Съюза, докато продължават неустойчивия улов на херинга.
(21)
Освен това Комисията оцени въздействието върху околната среда, търговското, икономическото и социалното въздействие в краткосрочен и в дългосрочен план на мерките, които може да бъдат приети в съответствие с член 4, параграф 1 от Регламент (ЕС) № 1026/2012, както и административната тежест, свързана с тяхното прилагане.
(22)
Въз основа на тази оценка е целесъобразно да се приемат първоначално някои от мерките, изброени в член 4, параграф 1, букви в), г), д) и и) от Регламент (ЕС) № 1026/2012. Ако тези мерки се окажат неефективни и ако Фарьорските острови продължат да позволяват неустойчив риболов, могат да бъдат предприети допълнителни мерки.
(23)
Уловът на херинга на Фарьорските острови, който се извършва от пелагични траулери, може да бъде целеви риболов през студените месеци на годината и смесен риболов през късната пролет и лятото, когато се улавят херинга и скумрия в сходни количества. По време на сезона и двата вида могат да бъдат улавяни от един и същ кораб при едно хвърляне, при един риболовен рейс или една риболовна зона. Затова скумрията е съпътстващ вид за херингата. Следователно, като продължават да улавят и изнасят скумрия, Фарьорските острови по необходимост ще продължават да улавят големи количества херинга, която представлява необходим прилов, дори ако херингата не може да бъде изнасяна за Съюза. Поради това, ако вносът на скумрия не се включи в мерките, ефективността на забраната за внос на херинга като средство за предотвратяване на по-големите щети върху устойчивостта на запаса от херинга ще бъде намалена. Скумрията съжителства с херингата до такава степен, че при улов на скумрия в риболовните зони под контрола на Фарьорските острови винаги има риск от улов на херинга. Поради това всичката скумрия, уловена под контрола на Фарьорските острови, може да е била уловена заедно с херинга. Следователно, за да се гарантира ефективността на търговските мерки, те следва да обхванат както херингата, така и скумрията.
(24)
При оценката на пропорционалността на мерките и по-специално при вземането на решение дали ограниченията на търговията с основния вид, добиван при улова на херинга, следва да се ограничат до определено количество или да бъде забранен всякакъв внос, Комисията разгледа въпроса дали могат да бъдат предвидени по-пропорционални мерки, различни от цялостната забрана на вноса на всички продукти от херинга или скумрия или съдържащи тези видове риба. Бяха разгледани три възможности: i) количествено ограничение за всички продукти, като се ограничи вносът до традиционния обмен, ii) цялостна забрана само на прясна, замразена и консервирана риба, като не се включват преработени продукти, като рибно брашно и рибено масло, и iii) забрана за внос, ограничена до херингата и продуктите от нея. Въпреки че първата от трите възможности може да бъде много ефективна, като се има предвид голямата важност на износа на рибно брашно от Фарьорските острови за ЕС, на сегашния етап тя се възприема като твърде обременителна, особено като се има предвид, че от една страна, тя може да засегне сектори на рибарската промишленост на Фарьорските острови, които не са пряко свързани със сектора на пелагичния риболов, а от друга - че ще създаде голяма административна тежест, свързана с анализа на проби от рибно брашно и рибено масло в специализирани лаборатории с цел определяне на състава им по видове. Третата възможност, както бе посочено по-горе, се смята за неефективна, тъй като нейните възможни икономически последици могат лесно да се неутрализират от износа на скумрия. Ето защо втората възможност предлага най-добър баланс между средствата и желаното им въздействие, като няма по-лесноосъществими мерки за постигане на необходимия резултат.
(25)
При оценката на пропорционалността Комисията разгледа също необходимостта от други мерки освен ограниченията на вноса, а именно ограничения в ползването на пристанища. Тъй като използването на пристанища за зареждане с гориво, разтоварване на сушата, смяна на екипажи, ремонт и почивка е обичайна и необходима дейност, свързана с улова на херинга, Комисията заключи, че тези мерки също са необходими и че не съществуват алтернативни, по-малко ограничителни мерки, които да предотвратят използването от страна на флота на Фарьорските острови на съоръженията на ЕС при извършване на неустойчив улов на херинга.
(26)
При оценката на краткосрочното и дългосрочното въздействие на мерките върху околната среда, търговията, икономиката и обществото, както и на свързаната с прилагането им административна тежест, може да се заключи, че мерките са разумни и че няма да имат неприемливо въздействие или да създадат ненужна административна тежест. Въздействието върху околната среда е положително, тъй като се очаква мерките да подобрят устойчивостта на запаса от херинга. Въздействието върху търговията е умерено, тъй като независимо от незабавното икономическо влияние, което следва да се очаква, в средносрочен план могат да бъдат намерени алтернативни механизми за обмен и в крайна сметка не следва да се очакват затруднения в доставките в рамките на ЕС. Прогнозира се, че икономическото и социалното въздействие ще бъдат умерени в краткосрочен план, тъй като те са свързани с въздействието върху търговията; ако мерките постигнат желаното въздействие, в средносрочен и в дългосрочен план те със сигурност ще имат много положително въздействие върху редица флотове, които са силно зависими от пелагичния улов в икономическо отношение. Административната тежест от мерките ще бъде относително малка, като се има предвид, че повечето средства за контрол, включително персоналът, необходими за прилагане на мерките в държавите членки, вече съществуват.
(27)
На последно място, Комисията разгледа съвместимостта на мерките с международното право и стигна до заключението, че те се вземат с цел запазване на заплашен от изчерпване рибен запас и целят ефективно избягване на неговата свръхексплоатация, тъй като мерките имат за цел запасът от атлантическо-скандинавска херинга да се поддържа в безопасни биологични граници. Мерките се прилагат заедно със собствените мерки на Съюза за опазване (член 5, параграф 1, буква б) от Регламент (ЕС) № 1026/2012). По-специално, в съответствие с препоръките на Международния съвет за изследване на морето (ICES), Съюзът намали улова си с 26 % и се съобразява изцяло с условията и ограниченията на дългосрочния план за управление, който беше договорен и приведен в действие от крайбрежните държави през 1999 г., и който през май 2013 г. беше отново потвърден от ICES като съвместим с подхода на предпазливост и като правилен подход за управление, имащ за цел да се поддържа уловът в безопасни биологични граници. Освен това няма убедителни научни данни, които да сочат, че Фарьорските острови имат право върху по-голям дял от запаса на атлантическо-скандинавска херинга, поради което би било целесъобразно те да ограничат улова си в съответствие с препоръките на ICES за 2013 г.
(28)
Следователно мерките, приети на първо време, следва да включват: а) забрана за внос на херинга и скумрия от атлантическо-скандинавските запаси, както и рибни продукти, съдържащи тези риби или приготвени от тях, и б) ограничения за използването на пристанищата на Съюза от кораби, извършващи риболов от запасите на атлантическо-скандинавска херинга и скумрия под контрола на Фарьорските острови, както и от кораби, които превозват риба или рибни продукти с произход от такъв риболов. За да се улесни изпълнението на мерките, приложими към корабите, които извършват риболов от съответните запаси на херинга или скумрия или които превозват риба или рибни продукти с произход от тези запаси, на държавите членки следва да се предостави списък на тези кораби. За да се определи дали херингата или скумрията са уловени под контрола на Фарьорските острови, следва да се използва схемата за сертифициране на улова, предвидена в глава III от Регламент (ЕО) № 1005/2008 на Съвета от 29 септември 2008 г. за създаване на система на Общността за предотвратяване, възпиране и премахване на незаконния, недеклариран и нерегулиран риболов, за изменение на регламенти (ЕИО) № 2847/93, (ЕО) № 1936/2001 и (ЕО) № 601/2004 и за отмяна на регламенти (ЕО) № 1093/94 и (ЕО) № 1447/1999 (5).
(29)
Мерките, предвидени в настоящия регламент, са в съответствие със становището на Комитета по рибарство и аквакултури,
ПРИЕ НАСТОЯЩИЯ РЕГЛАМЕНТ:
Член 1
Предмет
С настоящия регламент Фарьорските острови се определят като държава, която позволява неустойчив риболов на запаса от атлантическо-скандинавска херинга и се установяват мерки по отношение на Фарьорските острови с цел да се гарантира запазването в дългосрочен план на този запас.
Член 2
Обхват и цели
Настоящият регламент се прилага към улова на атлантическо-скандинавска херинга, извършван под контрола на Фарьорските острови. С него се цели да се гарантира запазването в дългосрочен план на запаса от атлантическо-скандинавска херинга.
Член 3
Определения
За целите на настоящия регламент се прилагат следните определения:
а)
„запас от атлантическо-скандинавска херинга“ означава запасът от херинга (Clupea harengus) от подзони I, II, V, XII и XIV на ICES (Международен съвет за изследване на морето) (6);
б)
„атлантическо-скандинавска херинга“ означава рибата от запаса от атлантическо-скандинавска херинга;
в)
„скумрия“ означава риба от вида Scomber scombrus, която е уловена в зоните, населявани от атлантическо-скандинавска херинга;
г)
„уловена под контрола на Фарьорските острови“ означава уловена от кораби, плаващи под флага на Фарьорските острови, или от кораби, плаващи под контрола на друга държава, на които е разрешено да извършват риболов в изключителната икономическа зона на Фарьорските острови или които са наети от стопански субект от Фарьорските острови или от органи на Фарьорските острови.
Член 4
Определяне
Фарьорските острови се определят като държава, която позволява неустойчив улов на риба от запаса от атлантическо-скандинавска херинга.
Член 5
Мерки
1. Забранява се въвеждането на територията на Съюза, включително за целите на трансбордиране в пристанищата, на посочените в приложението риба или рибни продукти, които се състоят от атлантическо-скандинавска херинга или скумрия, които са приготвени от такава риба или които съдържат такава риба, уловена под контрола на Фарьорските острови.
2. Забранява се използването на пристанищата на Съюза от кораби, плаващи под флага на Фарьорските острови, които извършват улов на атлантическо-скандинавска херинга или скумрия, и от кораби, които превозват риба или рибни продукти с произход от атлантическо-скандинавска херинга или скумрия, уловена от кораби, плаващи под флага на Фарьорските острови, или от кораби, получили разрешение от тази държава, които плават под друг флаг. Тази забрана не се прилага в случаите на непреодолима сила или бедствие по смисъла на член 18 от Конвенцията на ООН по морско право от 1982 г. по отношение на предоставянето на услуги, необходими единствено за справяне с тези ситуации.
Член 6
Изпълнение
1. Компетентните органи на държавите членки използват схемата за сертифициране на улова, предвидена в глава III от Регламент (ЕО) № 1005/2008, за да определят продуктите, обхванати от забраната, установена в член 5, параграф 1 от настоящия регламент.
2. За да се улесни изпълнението на забраната, установена в член 5, параграф 2, на държавите членки се предоставят примерни списъци на корабите, за които има достоверни данни, че са извършвали улов или понастоящем извършват улов на атлантическо-скандинавска херинга или скумрия под контрола на Фарьорските острови.
Член 7
Влизане в сила
Настоящият регламент влиза в сила на седмия ден след публикуването му в Официален вестник на Европейския съюз.
Настоящият регламент е задължителен в своята цялост и се прилага пряко във всички държави членки.
Съставено в Брюксел на 20 август 2013 година.
IZVEDBENA UREDBA KOMISIJE (EU) št. 793/2013
z dne 20. avgusta 2013
o ukrepih v zvezi s Ferskimi otoki za zagotovitev ohranjanja staleža atlantskega sleda
(Besedilo velja za EGP)
EVROPSKA KOMISIJA JE -
ob upoštevanju Pogodbe o delovanju Evropske unije,
ob upoštevanju Uredbe (EU) št. 1026/2012 Evropskega parlamenta in Sveta z dne 25. oktobra 2012 o nekaterih ukrepih za ohranjanje staležev rib v zvezi z državami, ki omogočajo netrajnostne načine ribolova (1), in zlasti člena 4 Uredbe,
ob upoštevanju naslednjega:
(1)
Stalež atlantskega sleda (imenovan tudi norveška spomladanska drstitev) je največji stalež sleda na svetu. Njegov ulov je znašal en do dva milijona ton. Vendar je obsežno izkoriščanje zaradi prelova privedlo do izčrpanja staleža in prenehanja vseh vrst ribolova za več kot dve desetletji od začetka sedemdesetih let do sredine devetdesetih let 20. stoletja z zelo hudimi posledicami za ribiške flote, ki so izkoriščale ta stalež.
(2)
Od obnovitve staleža in ponovnega odprtja ribolova leta 1996 stalež atlantskega sleda po posvetovanjih petih strani, v katerih izključni ekonomski coni (IEC) se v času svojega migracijskega cikla pojavlja ta vrsta, upravljajo: Ruska federacija, Norveška, Ferski otoki, Islandija in Evropska unija (v nadaljnjem besedilu: obalne države).
(3)
Od leta 2007 so dogovori, ki so jih obalne države dosegle na posvetovanjih, vključevali dokončna pravila o delitvi celotnega dovoljenega ulova in zavezo, da se ohrani relativna stabilnost deležev za prihodnja leta. Dogovorjeni deleži za stalež atlantskega sleda so bili 5,16 % za Ferske otoke, 14,51 % za Islandijo, 6,51 % za Unijo, 61 % za Norveško in 12,82 % za Rusko federacijo. Poleg tega so imele obalne države tudi dolgoročni dogovor o tem, da skupne dogovore o upravljanju lahko pregledujejo in spreminjajo le skupaj, na podlagi novih znanstvenih priporočil in do določenega datuma.
(4)
Za lažjo določitev celotnih dovoljenih ulovov so se obalne države na podlagi razpoložljivih znanstvenih spoznanj odločile za in uvedle dolgoročni načrt upravljanja v skladu s previdnostnim pristopom, katerega namen je ohraniti izlov znotraj varnih bioloških mej in zagotavljati trajnostni ribolov.
(5)
Namen tega dolgoročnega načrta upravljanja je preprečiti padec staleža pod raven biomase 2 500 000 ton in si prizadevati, da se ohrani nad ravnjo 5 000 000 ton, ki naj bi pomenila največji trajnostni donos. To naj bi dosegli z omejevanjem izlova na način, skladen z umrljivostjo rib v obsegu 0,125. Dogovorjeno je bilo, da bi bilo treba umrljivost rib zmanjšati, če bi raven biomase padla pod 5 000 000 ton, da bi se tako zagotovila hitra obnovitev staleža.
(6)
Septembra 2012 je Mednarodni svet za raziskovanje morja (v nadaljnjem besedilu: ICES) v skladu s previdnostnim pristopom, določenim v načrtu upravljanja, predlagal, naj celotni dovoljeni ulov (TAC) za pet obalnih držav v letu 2013 znaša največ 619 000 ton, kar pomeni 26-odstotno zmanjšanje v primerjavi s TAC za leto 2012.
(7)
Na posvetovanjih obalnih držav, ki so za dosego dogovorov za leto 2013 potekala od oktobra 2012 do januarja 2013, so Ferski otoki dosledno poudarjali, da odklanjajo sedanji dogovor o souporabi. Dogovore za leto 2013 so 18. januarja 2013 nazadnje sklenile samo štiri obalne države, da bi v čim večjem obsegu ohranile usklajeno upravljanje staleža obalnih držav. V potrjenem zapisniku teh posvetovanj z dne 23. januarja 2013 je navedeno: „Delegacije so izrazile zaskrbljenost nad tem, da so Ferski otoki odstopili od dogovora obalnih držav brez predhodnega obvestila.“ Ker zaradi izstopa Ferskih otokov iz posvetovanj ni bilo mogoče doseči dogovora vseh petih strani, so se ostale štiri države dogovorile, da bodo upoštevale ribolovne interese Ferskih otokov in določile njihov tradicionalni delež, tj. delež, ki jim je pripadal od dogovora iz leta 2007 naprej in ki znaša 31 000 ton (5,16 % TAC).
(8)
Med posvetovanji obalnih držav, ki so potekala do 23. januarja 2013, predstavniki Ferskih otokov niso izrazili zahteve po določenem deležu, niso pisno ali ustno predlagali novega dogovora o souporabi in si niso prizadevali za sodelovanje z ostalimi štirimi stranmi ali pa pri obravnavanju dogovora za leto 2013.
(9)
Minister Ferskih otokov za ribištvo je v izjavi z dne 26. marca 2013 navedel, da je flota Ferskih otokov enostransko določila mejo ulova v višini 105 230 ton, kar pomeni 17 % priporočenega TAC, več kot trikrat večji delež od tistega, ki bi Ferskim otokom pripadal ob upoštevanju preteklih dogovorov, ter povečanje njihovega deleža iz leta 2012 za 145 %. To enostransko izjavo je treba oceniti ob upoštevanju navedenega znanstvenega priporočila, naj se ulov v letu 2013 zmanjša za 26 %. S to izjavo so Ferski otoki tudi de facto odstopili od skupno dogovorjenega načrta upravljanja.
(10)
Navedena dejanja Ferskih otokov pomenijo nesodelovanje z Unijo in drugimi obalnimi državami pri upravljanju staleža atlantskega sleda v skupnem interesu. Ferski otoki niso izpolnili obveznosti v skladu s členom 61(2), členom 63(1) in (2) ter členi 118, 119 in 300 Konvencije Združenih narodov o pomorskem mednarodnem pravu z dne 10. decembra 1982 (UNCLOS) in členoma 5 in 6 ter členom 8(1) in (2) Sporazuma Združenih narodov o izvajanju določb Konvencije Združenih narodov o pomorskem pravu z dne 10. decembra 1982 v zvezi z ohranjanjem in upravljanjem čezconskih staležev rib in izrazito selivskih staležev rib (UNFSA).
(11)
Če bi se dosegle meje ulova, ki so jih določili štiri obalne države in Ferski otoki, bi celotni ulov znašal 692 290 ton, kar bi glede na priporočeni TAC pomenilo prelov. Glede na ocene in napovedi obsega ulova ICES v okviru priporočil za upravljanje v ribolovni sezoni 2013 (2) bi tak ulov povzročil, da bi raven biomase drstitvenega staleža v začetku leta 2014 padla na 4 200 000 ton, kar je znatno pod ravnjo 5 000 000 ton, ki naj bi pomenila največji trajnostni donos.
(12)
Poleg tega novi javno dostopni znanstveni dokazi, ki jih je predložil ICES maja 2013 (3), potrjujejo, da dolgoročni načrt upravljanja v sedanji obliki (s ciljem umrljivosti rib v obsegu 0,125) pomeni previdnostni pristop, s povečanjem ciljne umrljivosti rib na 0,15, kar ustreza povečanju deleža Ferskih otokov, pa bi ta zaradi večjega tveganja izčrpanja staleža postal neprevidnosten.
(13)
V skladu s členom 3 Uredbe (EU) št. 1026/2012 se država lahko opredeli kot država, ki omogoča netrajnostne načine ribolova: (a) kadar pri upravljanju staleža v skupnem interesu ne sodeluje v popolnem upoštevanju določb Konvencije Združenih narodov o pomorskem mednarodnem pravu z dne 10. decembra 1982 (UNCLOS) in Sporazuma Združenih narodov o izvajanju določb Konvencije Združenih narodov o pomorskem pravu z dne 10. decembra 1982 v zvezi z ohranjanjem in upravljanjem čezconskih staležev rib in izrazito selivskih staležev rib z dne 4. avgusta 1995 (UNFSA) ali drugih mednarodnih sporazumov ali norm mednarodnega prava in (b) kadar: (i) ne sprejme potrebnih ukrepov na področju upravljanja ribištva ali (ii) sprejme ukrepe za upravljanje ribištva brez potrebnega upoštevanja pravic, interesov in obveznosti drugih držav in Unije, pri čemer se zaradi takšnih ukrepov na področju upravljanja ribištva, kadar se obravnavajo v povezavi z ukrepi drugih držav in Unije, izvajajo ribolovne dejavnosti, ki bi lahko vodile v netrajnostno stanje staleža.
(14)
Glede na navedeno Ferski otoki izpolnjujejo vsa merila, da se opredelijo kot država, ki omogoča netrajnostne načine ribolova, zato lahko Komisija sprejme ukrepe, določene v Uredbi (EU) št. 1026/2012.
(15)
Komisija je v skladu s členom 6 Uredbe (EU) št. 1026/2012 sklenila, da s svojim sklepom z dne 17. maja 2013 (4) in pismom z istega dne obvesti lokalno vlado Ferskih otokov in vlado Danske o svojem namenu, da Ferske otoke opredeli kot državo, ki omogoča netrajnostne načine ribolova, ter navede razloge za navedeno opredelitev in opiše morebitne ukrepe, ki se lahko sprejmejo na podlagi navedene uredbe. Lokalna vlada Ferskih otokov je potrdila prejem pisma isti dan.
(16)
Lokalna vlada Ferskih otokov se je 17. junija 2013 odzvala na obvestilo in na utemeljitve Komisije odgovorila s svojimi utemeljitvami, da niso izstopili iz posvetovanj, da so še naprej zavezani iskanju skupne rešitve za souporabo staleža in da EU nima pravice uporabiti prisilnih ukrepov. Vendar pa poleg neutemeljene trditve o „povečanem obsegu staleža v pomorskih območjih pod jurisdikcijo Ferskih otokov v zadnjih letih“ niso izrazili nikakršnega namena spremeniti svoje odločitve o netrajnostnih omejitvah ulova za leto 2013 niti kakor koli jasno utemeljili svoje visoke omejitve za ulov za leto 2013.
(17)
Komisija je preučila obstoječo znanstveno literaturo s tega področja in našla le navedbe v zvezi z občasno prisotnostjo sleda v vodah Ferskih otokov za daljši čas v sezoni, ne pa tudi kakršnih koli navedb, na podlagi katerih bi si lahko ta pojav razlagali kot stalno ali trajno povečanje staleža. V zvezi z utemeljitvijo Ferskih otokov, da bo stalež leta 2014 v vsakem primeru padel pod raven največjega trajnostnega donosa in ne zaradi povečanja njihovega enostranskega deleža, bi bilo treba opozoriti, da glede na zadnje znanstveno priporočilo (glej uvodno izjavo 12) v primeru povečanja sedanje ciljne umrljivosti rib na vrednost, ki ustreza povečanemu deležu Ferskih otokov, stalež kljub temu, da se lahko obnovi do ravni največjega trajnostnega donosa, dlje časa ostane pod navedeno ravnjo, tveganje njegovega izčrpanja pa je večje.
(18)
Komisija je po podrobni analizi utemeljitev lokalne vlade Ferskih otokov ugotovila, da te ne izpodbijajo razlogov fv ukrepe ne bi vključili tudi uvoza skuše, bi bila učinkovv obvestilu Komisije in niso objektivni razlog, s katerim bi lahko upravičili nesodelovanje te države. Na podlagi navedene ugotovitve in nepripravljenosti, da se popravijo enostranske omejitve ulova za leto 2013, je Komisija sklenila, da Ferski otoki še naprej izpolnjujejo merila, da se opredelijo kot država, ki omogoča netrajnostne načine ribolova.
(19)
Zato Komisija meni, da je treba sprejeti ukrepe v skladu s členom 4 Uredbe (EU) št. 1026/2012.
(20)
Navedeni ukrepi morajo biti učinkoviti in sorazmerni, da se lahko doseže njihov cilj ohranjanja, Ferskim otokom pa bi morali preprečiti izkoriščanje trgov, pristanišč in infrastrukture Unije za ohranjanje njihovega netrajnostnega načina ribolova na sleda.
(21)
Poleg tega je Komisija ocenila kratkoročne in dolgoročne okoljske, trgovinske, gospodarske in družbene učinke ukrepov, ki se lahko sprejmejo v skladu s členom 4(1) Uredbe (EU) št. 1026/2012, ter tudi upravno breme, povezano z njihovim izvajanjem.
(22)
Na podlagi te ocene se zdi primerno sprejeti nekatere ukrepe iz točk (c), (d), (e) in (i) člena 4(1) Uredbe (EU) št. 1026/2012. Če bi se ti ukrepi izkazali za neučinkovite in bi Ferski otoki še naprej omogočali netrajnostne načine ribolova, se lahko uvedejo nadaljnji ukrepi.
(23)
Ferski ribolov na sleda, ki se izvaja s plovili s pelagičnimi vlečnimi mrežami, je lahko usmerjeni ribolov v hladnejših mesecih leta, vendar pa gre pozno pomladi in poleti, ko se sled in skuša lovita v podobnih količinah, za mešani ribolov. Isto plovilo lahko v sezoni na enem ribolovnem potovanju ali območju v istem izvleku ujame obe vrsti. Skuša je torej sledu sorodna vrsta. Z nadaljnjim lovljenjem in izvažanjem skuše bi Ferski otoki tudi še naprej lovili velike količine sleda, ki je neizogiben prilov, čeprav ga ne bi bilo mogoče izvoziti v Unijo. Če v ukrepe ne bi vključili tudi uvoza skuše, bi bila učinkovitost prepovedi uvoza sleda kot načina za preprečitev nadaljnje škode za trajnost staleža sleda precej manjša. Skuša sobiva s sledom v takšnem obsegu, da pri ribolovu na skušo pod nadzorom Ferskih otokov vedno obstaja tveganje ulova sleda. Zato za ves ulov skuše pod nadzorom Ferskih otokov velja, da lahko zajema tudi ulov sleda. Zato bi morali trgovinski ukrepi, da bi bili učinkoviti, zajemati sleda in skušo.
(24)
Pri ocenjevanju sorazmernosti ukrepov, in zlasti pri ugotavljanju, ali bi bilo treba omejitve trgovanja z glavnimi vrstami, ujetimi med ribolovom na sleda, omejiti na določen znesek ali pa prepovedati ves uvoz, je Komisija preučila, ali bi lahko kot bolj sorazmerne ukrepe predvideli ukrepe, ki so alternativa popolni prepovedi uvoza vseh proizvodov, ki so izdelani iz sleda ali skuše oziroma ju vsebujejo. Ocenjene so bile tri možnosti: (i) količinska omejitev vseh proizvodov z omejitvijo uvoza v okviru tradicionalnih izmenjav; (ii) popolna prepoved samo svežih, zamrznjenih in konzerviranih rib, ki ne zajema bolj dovršenih proizvodov, kot sta ribja moka in olje, ter (iii) prepoved uvoza, ki je omejena samo na sleda in njegove proizvode. Prva od navedenih možnosti bi bila lahko zelo učinkovita zaradi pomembnosti izvoza ribje moke iz Ferskih otokov v EU, vendar je na tej stopnji preobremenjujoča, saj lahko prizadene sektorje ribiške industrije Ferskih otokov, ki niso neposredno povezani s sektorjem pelagičnega ribolova, hkrati pa povzroči veliko upravno obremenitev, povezano z analizo vzorcev ribje moke in olja v specializiranih laboratorijih, da se ugotovi njihova sestava po vrstah. Tretja možnost pa velja za neučinkovito, saj je njene morebitne gospodarske posledice mogoče enostavno izničiti z izvozom skuše. Druga možnost ponuja torej najboljše ravnotežje med sredstvi in njihovimi želenimi učinki in je najmanj strog ukrep za dosego potrebnega rezultata.
(25)
Pri ocenjevanju sorazmernosti je Komisija preučila tudi, ali so poleg uvoznih omejitev potrebni tudi drugi ukrepi, zlasti omejitev uporabe pristanišč. Ker je uporaba pristanišč za oskrbo z gorivom, iztovarjanje, izmenjavo osebja, popravila in počitek običajna in potrebna dejavnost, povezana z ulovom sleda, je Komisija sklenila, da so potrebni tudi taki ukrepi in da ne obstajajo drugi, manj omejevalni ukrepi, s katerimi bi preprečili izkoriščanje infrastrukture EU s strani flot Ferskih otokov za izvajanje netrajnostnega ribolova na sleda.
(26)
Pri oceni okoljskih, trgovinskih, gospodarskih in družbenih kratkoročnih in dolgoročnih učinkov ter upravne obremenitve v zvezi z njihovim izvajanjem je mogoče skleniti, da so ukrepi razumni, da ne bodo imeli nesprejemljivih učinkov ali ne bodo povzročili nepotrebne upravne obremenitve. Okoljski učinki ukrepov so dobri, saj naj bi prispevali k povečanju trajnosti staleža sleda. Njihovi učinki na trgovino bodo zmerni, saj je kljub pričakovanim takojšnjim gospodarskim učinkom v srednjeročnem obdobju mogoče najti alternativne mehanizme izmenjave, tako da naj v EU ne bi pričakovali pomanjkanja oskrbe. Tudi kratkoročni gospodarski in družbeni učinki bodo po pričakovanjih zmerni, saj bodo povezani z učinki na trgovino; če pa bodo ukrepi dosegli želene učinke, bodo srednjeročno in dolgoročno zagotovo zelo pozitivni, zlasti za vrsto flot, ki so gospodarsko močno odvisne od pelagičnih rib. Z ukrepi povezana upravna obremenitev bo relativno majhna, saj večina sredstev za nadzor, vključno z zaposlenimi, ki so potrebni za izvajanje ukrepov v državah članicah, že obstaja.
(27)
Komisija je preučila skladnost ukrepov z mednarodnim pravom in ugotovila, da se ti nanašajo na ohranjanje neobnovljivega staleža rib ter da je njihov cilj učinkovito preprečiti čezmerno izkoriščanje staleža, saj so namenjeni ohranitvi staleža atlantskega sleda znotraj varnih bioloških mej. Ukrepi se uporabljajo skupaj z lastnimi ohranjevalnimi ukrepi Unije (člen 5(1)(b) Uredbe (EU) št. 1026/2012). In sicer je Unija zmanjšala svoj ulov za 26 %, kar je v skladu s priporočilom ICES, in v celoti uporablja pogoje in omejitve iz dolgoročnega načrta upravljanja, ki ga obalne države po skupnem dogovoru uporabljajo od leta 1999 in ki ga je maja 2013 ICES ponovno potrdil kot pravi pristop za upravljanje za ohranjanje izlova znotraj varnih bioloških mej, skladen s previdnostnim pristopom. Poleg tega ne obstaja noben dokončen znanstveni dokaz, ki bi bil razlog za večji delež za ribolov na atlantskega sleda, do katerega bi bili upravičeni Ferski otoki, in zato bi bilo zmanjšanje njihovega ulova za leto 2013, kot ga je priporočil ICES, ustrezno.
(28)
Zato bi morali ukrepi, ki jih je treba sprejeti najprej, vključevati: (a) prepoved uvoza sleda in skuše iz atlantskega staleža ter ribiških proizvodov, ki vsebujejo ali so proizvedeni iz navedenih rib, in (b) omejitev uporabe pristanišč Unije s strani plovil, ki lovijo stalež atlantskega sleda in skuše pod nadzorom Ferskih otokov, in plovil, ki prevažajo ribe ali ribiške proizvode, ki izhajajo iz navedenega ribolova. Za lažje izvajanje ukrepov, ki se uporabljajo za plovila, ki lovijo zadevne staleže sleda ali skuše oziroma prevažajo ribe ali ribiške proizvode iz navedenih staležev, bi bilo treba državam članicam zagotoviti sezname navedenih plovil. Za ugotavljanje, ali je bil ulov sleda ali skuše izveden pod nadzorom Ferskih otokov, bi bilo treba uporabljati sistem potrdil o ulovu, določen v poglavju III Uredbe Sveta (ES) št. 1005/2008 z dne 29. septembra 2008 o vzpostavitvi sistema Skupnosti za preprečevanje nezakonitega, neprijavljenega in nereguliranega ribolova, za odvračanje od njega ter za njegovo odpravljanje in o spremembi uredb (EGS) št. 2847/93, (ES) št. 1936/2001 in (ES) št. 601/2004 ter o razveljavitvi uredb (ES) št. 1093/94 in (ES) št. 1447/1999 (5).
(29)
Ukrepi iz te uredbe so v skladu z mnenjem Odbora za ribištvo in ribogojstvo -
SPREJELA NASLEDNJO UREDBO:
Člen 1
Predmet urejanja
Ta uredba opredeljuje Ferske otoke kot državo, ki omogoča netrajnostne načine ribolova staleža atlantskega sleda in določa ukrepe v zvezi s Ferskimi otoki za zagotovitev dolgoročnega ohranjanja tega staleža.
Člen 2
Področje uporabe in cilji
Ta uredba se uporablja za ribolov na atlantskega sleda, ki se izvaja pod nadzorom Ferskih otokov. Njen cilj je zagotoviti dolgoročno trajnost staleža atlantskega sleda.
Člen 3
Opredelitve pojmov
V tej uredbi se uporabljajo naslednje opredelitve pojmov:
(a)
„stalež atlantskega sleda“ pomeni stalež sleda (Clupea harengus) v podobmočjih ICES I, II, V, XII in XIV (6);
(b)
„atlantski sled“ pomeni ribe iz staleža atlantskega sleda;
(c)
„skuša“ je riba vrste Scomber scombrus, ulovljena na območjih, ki jih poseljuje atlantski sled;
(d)
„ulovljen pod nadzorom Ferskih otokov“ pomeni ulov s plovili, ki plujejo pod zastavo Ferskih otokov, ali plovili, ki plujejo pod zastavo druge države, za katere so bila izdana dovoljenja za ribolov v izključni ekonomski coni Ferskih otokov ali ki so v najemu podjetja ali organov Ferskih otokov.
Člen 4
Opredelitev
Ferski otoki se opredelijo kot država, ki omogoča netrajnostne načine ribolova staleža atlantskega sleda.
Člen 5
Ukrepi
1. Na ozemlje Unije je vključno s pretovarjanjem v pristaniščih prepovedano vnesti ribe ali ribiške proizvode iz Priloge, ki vsebujejo ali so proizvedeni iz atlantskega sleda ali skuše, ulovljenih pod nadzorom Ferskih otokov.
2. Uporaba pristanišč Unije s strani plovil, ki plujejo pod zastavo Ferskih otokov in lovijo atlantskega sleda ali skušo, in plovil, ki prevažajo ribe ali ribiške proizvode iz atlantskega sleda ali skuše, ulovljenih s plovili, ki plujejo pod zastavo navedene države, ali s plovili, ki pljujejo pod drugo zastavo, vendar imajo dovoljenje navedene države, je prepovedana. Ta prepoved se ne uporablja v primerih višje sile ali stiske v smislu člena 18 Konvencije Združenih narodov o pomorskem mednarodnem pravu iz leta 1982 za storitve, ki so nujno potrebne za rešitev takih razmer.
Člen 6
Izvajanje
1. Pristojni organi držav članic za opredelitev proizvodov, za katere velja prepoved iz člena 5(1) te uredbe, uporabljajo sistem potrdil o ulovu, določen v poglavju III Uredbe (ES) št. 1005/2008.
2. Za lažje izvajanje prepovedi iz člena 5(2) se državam članicam zagotovijo okvirni seznami plovil, ki so glede na zanesljive vire podatkov lovila ali trenutno lovijo atlantskega sleda ali skušo pod nadzorom Ferskih otokov.
Člen 7
Začetek veljavnosti
Ta uredba začne veljati sedmi dan po objavi v Uradnem listu Evropske unije.
Ta uredba je v celoti zavezujoča in se neposredno uporablja v vseh državah članicah.
V Bruslju, 20. avgusta 2013