ДИРЕКТИВА 2014/52/ЕС НА ЕВРОПЕЙСКИЯ ПАРЛАМЕНТ И НА СЪВЕТА
от 16 април 2014 година
за изменение на Директива 2011/92/ЕС относно оценката на въздействието на някои публични и частни проекти върху околната среда
(текст от значение за ЕИП)
ЕВРОПЕЙСКИЯТ ПАРЛАМЕНТ И СЪВЕТЪТ НА ЕВРОПЕЙСКИЯ СЪЮЗ,
като взеха предвид Договора за функционирането на Европейския съюз, и по-специално член 192, параграф 1 от него,
като взеха предвид предложението на Европейската комисия,
след предаване на проекта на законодателния акт на националните парламенти,
като взеха предвид становището на Европейския икономически и социален комитет (1),
като взеха предвид становището на Комитета на регионите (2),
в съответствие с обикновената законодателна процедура (3),
като имат предвид, че:
(1)
Директива 2011/92/ЕС на Европейския парламент и на Съвета (4) хармонизира принципите за оценяване на въздействието върху околната среда на проектите чрез въвеждане на минимални изисквания по отношение на типа на проектите, които подлежат на оценка, основните задължения на възложителите на проекти, съдържанието на оценката и участието на компетентните органи и на обществеността и допринася за поддържането на висока степен на опазване на околната среда и човешкото здраве. Държавите членки могат да определят по-строги защитни мерки в съответствие с Договора за функционирането на Европейския съюз.
(2)
В съобщение на Комисията от 30 април 2007 г., озаглавено „Междинният преглед на Шестата програма на Общността за действие за околната среда“ и в доклада на Комисията от 23 юли 2009 г. относно прилагането и ефективността на Директива 85/337/ЕИО на Съвета (5), предшественик на Директива 2011/92/ЕС, се подчертава необходимостта от подобряване на принципите за оценка на въздействието на проектите върху околната среда и от адаптиране на Директива 85/337/ЕИО към политическия, правния и техническия контекст, който е претърпял значително развитие.
(3)
Необходимо е Директива 2011/92/ЕС да бъде изменена, за да се повиши качеството на процедурата за оценка на въздействието върху околната среда, тази процедура да се приведе в съответствие с принципите на интелигентно регулиране и да се засилят съгласуваността и взаимодействията с други законодателни актове и политики на Съюза, както и със стратегии и политики, разработвани от държавите членки в области от национална компетентност.
(4)
С цел да се координират и улеснят процедурите за оценка за трансграничните проекти, и по-специално с цел провеждането на консултации в съответствие с Конвенцията за оценка на въздействието върху околната среда в трансграничен контекст от 25 февруари 1991 г. (Конвенцията от Еспо), заинтересованите държави членки могат да създадат, въз основа на равнопоставено представителство, съвместен орган.
(5)
Механизмите, установени с регламенти (ЕС) № 347/2013 (6), (ЕС) № 1315/2013 (7) и (ЕС) 1316/2013 (8) на Европейския парламент и на Съвета, които са от значение за съфинансирани от Съюза инфраструктурни проекти, също могат да улеснят прилагането на изискванията на Директива 2011/92/ЕС.
(6)
Директива 2011/92/ЕС също следва да бъде преразгледана по начин, който да осигури подобряване на опазването на околната среда, увеличаване на ефективността на ресурсите и подпомагане на устойчивия растеж в Съюза. За тази цел е необходимо да се опростят и хармонизират предвидените процедури.
(7)
През последното десетилетие въпросите, свързани с околната среда, като ефективното и устойчиво използване на ресурсите, опазването на биологичното разнообразие, изменението на климата и риска от аварии и бедствия, придобиха по-голяма важност в процеса на определяне на политиката. Поради това те би следвало да бъдат важни елементи и в процесите на оценка и вземане на решения.
(8)
В своето съобщение от 20 септември 2011 г., озаглавено „Пътна карта за ефективно използване на ресурсите в Европа“, Комисията пое ангажимент да отрази в по-голяма степен значението на ресурсната ефективност и устойчивостта при преразглеждането на Директива 2011/92/ЕС.
(9)
Съобщението на Комисията от 22 септември 2006 г., озаглавено „Тематична стратегия за опазване на почвите“ и Пътната карта за ефективно използване на ресурсите в Европа, подчертават значението на устойчивото използване на почвата и необходимостта от преодоляване на неустойчивото увеличение на населените райони с течение на времето (усвояване на земя). Освен това заключителният документ на Конференцията на ООН по въпросите на устойчивото развитие, проведена в Рио де Жанейро на 20 - 22 юни 2012 г., признава икономическото и социалното значение на доброто управление на земята, включително на почвата, и необходимостта от спешни действия за постигане на обрат в процеса на деградацията на земята. Поради това следва да бъде съобразено и ограничено въздействието върху земята на публични и частни проекти, по-специално върху усвояването на земята, върху почвата, включително органичните вещества в нея, ерозията, уплътняването и запечатването; в това отношение са относими и подходящи планове за земеползване и политики на национално, регионално и местно равнище.
(10)
Конвенцията на Организацията на обединените нации за биологичното разнообразие („Конвенцията“), по която Съюзът е договорна страна съгласно Решение 93/626/EИО на Съвета (9), изисква изготвянето на оценка, доколкото това е възможно и подходящо, на значителните неблагоприятни последици от проекти за биологичното разнообразие, дефинирано в член 2 от Конвенцията, с оглед избягване или свеждане до минимум на тези последици. Такава предварителна оценка на ефектите следва да допринася за постигането на основната цел на Съюза, приета от Европейския съвет в неговите заключения от 25 - 26 март 2010 г., за спиране на загубата на биологично разнообразие и влошаването на екосистемните услуги до 2020 г. и за тяхното възстановяване, когато това е възможно.
(11)
Предприетите мерки за избягване, предотвратяване, намаляване и ако е възможно, премахване на значителни неблагоприятни последици за околната среда, в частност върху видове и местообитания, защитени по силата на Директива 92/43/ЕИО на Съвета (10) и Директива 2009/147/ЕО на Европейския парламент и на Съвета (11), трябва да допринесат за предотвратяване на влошаването на качеството на околната среда и нетната загуба на биологично разнообразие в съответствие с ангажиментите на Съюза в контекста на Конвенцията и с целите и действията на стратегията на Съюза за биологичното разнообразие до 2020 г., изложени в съобщение на Комисията от 3 май 2011 г., озаглавено „Нашата застраховка живот, нашият природен капитал: стратегия на ЕС за биологичното разнообразие до 2020 г.“
(12)
С цел да се гарантира висока степен на защита на морската околна среда, особено на видовете и местообитанията, оценката на въздействието върху околната среда и процедурите на скрининг за проекти във връзка с морската околна среда следва да отчитат характеристиките на проектите, като се отделя особено внимание на използваните технологии (например сеизмични проучвания, при които се използват активни сонари). За тази цел изискванията на Директива 2013/30/ЕС на Европейския парламент и на Съвета (12) биха могли също да улеснят прилагането на изискванията на настоящата директива.
(13)
Изменението на климата ще продължи да причинява щети на околната среда и да пречи на икономическото развитие. Във връзка с това е необходимо да се оцени въздействието на проектите върху климата (например емисиите на парникови газове) и тяхната уязвимост спрямо изменението на климата.
(14)
След публикуването на съобщението от Комисията от 23 февруари 2009 г., озаглавено „Подход на Общността за превенция на природни и причинени от човека бедствия“, в заключенията си от 30 ноември 2009 г. Съветът прикани Комисията да гарантира, че при изпълнението, прегледа и по-нататъшното развитие на инициативите на Съюза ще бъде взета под внимание загрижеността относно предотвратяването и управлението на риска от бедствия, както и рамковата програма за действие от Хиого на Организацията на обединените нации (2005 - 2015 г.), приета на 22 януари 2005 г., в която се подчертава необходимостта от въвеждане на процедури за оценка на риска от възникване на бедствия вследствие на големи инфраструктурни проекти.
(15)
С цел да се гарантира висока степен на защита на околната среда, трябва да бъдат взети предпазни мерки за някои проекти, които поради уязвимостта си при големи аварии и/или природни бедствия (като наводнения, покачване на морското равнище, земетресения) е вероятно да имат значителни неблагоприятни последици за околната среда. За такива проекти е важно да се разгледа тяхната уязвимост (експозиция и устойчивост) при големи аварии и/или бедствия, рискът да възникнат такива аварии и/или бедствия и последствията за вероятността от значителни неблагоприятни последици за околната среда. С цел да се избегне дублиране, следва да бъде възможно да се използва съответната налична информация, получена чрез оценки на риска, осъществени съгласно законодателството на Съюза, като например Директива 2012/18/ЕС на Европейския парламент и на Съвета (13) и Директива 2009/71/Евратом на Съвета (14), или чрез съответни оценки, извършени съгласно националното законодателство, при условие че са спазени изискванията на настоящата директива.
(16)
За да се опази и рекламира културното наследство, обхващащо градските исторически обекти и ландшафта, които са неразделна част от културното многообразие, което Съюзът се ангажира да зачита и насърчава в съответствие с член 167, параграф 4 от ДФЕС, могат да бъдат полезни определенията и принципите, развити в съответните конвенции на Съвета на Европа, и по-специално Европейската конвенция за опазване на археологическото наследство от 6 май 1969 г., Конвенцията за опазване на архитектурното наследство на Европа от 3 октомври 1985 г., Европейската конвенция за ландшафта от 20 октомври 2000 г. и Рамковата конвенция за значението на културното наследство за обществото от 27 октомври 2005 г. С цел по-добро опазване на историческото и културното наследство и ландшафта, е важно разглеждането на видимото въздействие на проектите, а именно промяната във външния вид или изгледа на застроения или природен ландшафт и на градските зони, в оценките на въздействието върху околната среда.
(17)
При прилагането на Директива 2011/92/ЕС е необходимо да се осигури интелигентен, устойчив и приобщаващ растеж в съответствие с целите, изложени в съобщението на Комисията от 3 март 2010 г., озаглавено „Европа 2020 - Стратегия за интелигентен, устойчив и приобщаващ растеж“.
(18)
С оглед увеличаване на обществения достъп до информация и повишаване на прозрачността следва да се предоставя по електронен път навременна информация относно околната среда във връзка с прилагането на настоящата директива. Следователно държавите членки следва да установят най-малко централен портал или точки за достъп, на подходящото административно равнище, благодарение на които обществеността да има лесен и ефективен достъп до тази информация.
(19)
Опитът сочи, че в случаи на проекти или части от проекти, които служат на целите на отбраната, включително проекти, свързани с дейности на съюзническите сили на територията на държавите членки в съответствие с международните задължения, прилагането на Директива 2011/92/ЕС би могло да доведе до разкриването на важна поверителна информация, което би възпрепятствало целите на отбраната. По тази причина следва да се предвиди разпоредба, позволяваща на държавите членки да не прилагат тази директива в случаите, когато това е необходимо.
(20)
Опитът показва, че по отношение на проекти, чиято единствена цел е предприемането на действия в случай на извънредни ситуации, спазването на Директива 2011/92/ЕС би могло да има неблагоприятни последици, наред с другото за околната среда, и поради това следва да се предвиди разпоредба, позволяваща на държавите членки да не прилагат тази директива в случаите, когато това е необходимо.
(21)
Държавите членки имат избор при прилагането на Директива 2011/92/ЕС по отношение на включването на оценките на въздействието върху околната среда в националните процедури. Съответно елементите на тези национални процедури могат да варират. Поради този факт обоснованото заключение, чрез което компетентният орган приключва разглеждането на свързаните с околната среда въздействия на проекта, може да бъде част от интегрирана процедура по издаване на разрешение за осъществяване или може да бъде включено в друго обвързващо решение с оглед на спазването на целите на настоящата директива.
(22)
С цел да се гарантира висока степен на защита на околната среда и човешкото здраве, процедурите на скрининг и оценката на въздействието върху околната среда следва да вземат под внимание въздействието на съответния проект като цяло, включително, където е приложимо, подземните и подпочвените характеристики, на етапа на строеж, на етапа на експлоатация, и където е приложимо, на етапа на разрушаване.
(23)
С цел да се постигне цялостна оценка на преките и непреките въздействия на проект върху околната среда, компетентният орган следва да предприеме анализ, като разгледа съдържанието на информацията, предоставена от възложителя на проекта и получена чрез консултации, както и да вземе под внимание допълнителната информация, по целесъобразност.
(24)
За проекти, които са приети със специален акт на националното законодателство, държавите членки следва да гарантират, че целите на настоящата директива, свързани с обществените консултации, се постигат по законодателен път.
(25)
Обективността на компетентните органи следва да бъде осигурена. Конфликтите на интереси биха могли да се предотвратят, наред с другото, чрез функционално разделение на компетентния орган от възложителя на проекта. В случаите когато компетентният орган е също така възложител на проекта, държавите членки следва да осъществяват най-малко, в рамките на своята организация на административни правомощия, подходящо разделение между несъвместими функции на органите, които изпълняват задълженията, произтичащи от Директива 2011/92/EС.
(26)
За да се даде възможност на компетентния орган да определи дали за проектите, изброени в приложение II към Директива 2011/92/ЕС, за техните изменения или разширявания следва да бъде изготвена оценка на въздействието върху околната среда (процедура на скрининг), информацията, която трябва да бъде предоставена от възложителя на проекта, следва да бъде специфицирана, с акцент върху основните аспекти, които позволяват на компетентния орган да вземе решение за преценяване. Решението за преценяване следва да се направи обществено достояние.
(27)
Процедурата на скрининг следва да гарантира, че оценка на въздействието върху околната среда се изисква само за проекти, които е вероятно да имат значителни последици за околната среда.
(28)
Критериите за подбор, определени в приложение III към Директива 2011/92/ЕС, които следва да се вземат под внимание от държавите членки, за да се определи кои проекти трябва да бъдат подложени на оценка на въздействието върху околната среда въз основа на значителните последици от тях за околната среда, следва да бъдат адаптирани и уточнени. Например опитът показва, че проекти, при които се използват или са засегнати ценни ресурси, проекти, предвидени за изпълнение в екологично чувствителни райони, или проекти с потенциално опасни или необратими последици често е вероятно да имат значителни последици за околната среда.
(29)
При определянето на това дали се очакват съществени последици от проекта за околната среда, компетентните органи следва да установят кои са най-подходящите за целта критерии и следва да вземат предвид допълнителната информация, ако има такава на разположение, от други оценки, извършени съгласно законодателството на Съюза, за да бъде провеждането на процедурата на скрининг ефективно и прозрачно. В това отношение е подходящо да се специфицира съдържанието на решението за преценяване във връзка с необходимостта от скрининг, по-специално в случаите, когато не се изисква оценка на въздействието върху околната среда. Освен това, като се имат предвид доброволните коментари, които може да са били получени от други източници, като например представители на обществеността или публичните органи, независимо че на етапа на скрининг не се изисква официална консултация, това е добра административна практика.
(30)
С цел да се подобри качеството на оценката на въздействието върху околната среда, да се опростят процедурите и да се рационализира процесът на вземане на решения, компетентният орган следва, по искане на възложителя на проекта, да даде становище относно обхвата и степента на подробност на информацията за околната среда, която се представя под формата на доклад за оценка на въздействието върху околната среда („определяне на обхвата“).
(31)
Докладът за оценка на въздействието върху околната среда, който трябва да бъде предоставен от възложителя за даден проекта, следва да включва описание на разумните алтернативи, проучени от възложителя на проекта, на предлагания проект, включително по целесъобразност кратко изложение на вероятното развитие на текущото състояние на околната среда, ако проектът не бъде изпълнен (базов сценарий), като средство за подобряване на качеството на процеса на оценка на въздействието върху околната среда и за предоставяне на възможност за включване на екологични съображения на ранен етап от разработването на проекта.
(32)
Данните и информацията, включени от възложителя на проекта в докладите за оценка на въздействието върху околната среда, следва да бъдат пълни и с достатъчно високо качество по смисъла на приложение IV към Директива 2011/92/ЕС. С оглед избягване на дублирането на оценки резултатите от други оценки по реда на законодателството на Съюза, като например Директива 2001/42/ЕО на Европейския парламент и на Съвета (15) или Директива 2009/71/Евратом или националното законодателство следва, по целесъобразност и в случай че има такива оценки, да бъдат взети под внимание.
(33)
Експертите, участващи в изготвянето на докладите за оценка на въздействието върху околната среда, следва да бъдат квалифицирани и компетентни. За целите на разглеждането на проекта от страна на компетентните органи е необходим достатъчно опит в съответната област, за да се гарантира, че предоставената от възложителя на проекта информация е изчерпателна и с високо качество.
(34)
С цел да се осигури прозрачност и отчетност, от компетентния орган следва да се изисква да обосновава решението, когато издава разрешение за осъществяване на даден проект, че са взети предвид резултатите от проведените консултации и събраната релевантна информация.
(35)
Държавите членки следва да гарантират, че се прилагат мерки за смекчаване и компенсация и че са определени подходящи процедури относно наблюдението на неблагоприятните последици за околната среда, произтичащи от изграждането и експлоатацията на даден проект, наред с другото за установяване на непредвидени значителни неблагоприятни последици, за да бъдат в състояние да предприемат подходящи коригиращи действия. Такова наблюдение не следва нито да дублира, нито да е в допълнение към наблюдението, изисквано съгласно законодателството на Съюза с изключение на настоящата директива и националното законодателство.
(36)
За да се насърчи по-ефикасното вземане на решения и да се повиши правната сигурност държавите членки следва да гарантират, че различните етапи на оценката на въздействието върху околната среда на проектите се осъществяват в разумен срок, съобразно характера, сложността, местоположението и размера на проекта. Тези срокове не бива в никакъв случай да застрашават постигането на високи стандарти при опазването на околната среда, по-специално на произтичащите от законодателството на Съюза в областта на околната среда с изключение на настоящата директива, както и ефективното публично участие и достъпа до правосъдие.
(37)
С цел да се повиши ефективността на оценката, да се намали административната сложност и да се повиши икономическата ефективност, когато задължението за изготвяне на оценки във връзка с въпроси, свързани с околната среда, възниква едновременно от настоящата директива, Директива 92/43/ЕИО и/или Директива 2009/147/ЕО, държавите членки следва да гарантират наличието на координирани и/или общи процедури, изпълняващи изискванията на посочените директиви, по целесъобразност и като се отчитат техните специфични организационни характеристики. Когато задължението за изготвяне на оценки във връзка с въпроси, свързани с околната среда, възниква едновременно от настоящата директива и от друг законодателен акт на Съюза, като например Директива 2000/60/ЕО на Европейския парламент и на Съвета (16), Директива 2001/42/ЕО, Директива 2008/98/ЕО на Европейския парламент и на Съвета (17), Директива 2010/75/ЕС на Европейския парламент и на Съвета (18), и Директива 2012/18/ЕС, държавите членки следва да могат да предвидят координирани и/или общи процедури, изпълняващи изискванията на съответното законодателство на Съюза. Когато бъдат въведени координирани или общи процедури, държавите членки следва да определят органа, който ще отговаря за изпълнението на съответните задължения. Като вземат предвид институционалните структури, държавите членки следва да могат, ако счетат за необходимо, да определят повече от един орган.
(38)
Държавите членки следва да установят система от санкции за нарушаване на националните разпоредби, приети съгласно настоящата директива. Държавите членки следва да определят по своя преценка вида и формата на тези санкции. Предвидените санкции следва да бъдат ефективни, съразмерни и възпиращи.
(39)
В съответствие с принципите на правна сигурност и пропорционалност и с цел да се гарантира, че преходът от действащия режим, определен в Директива 2011/92/ЕС, към новия режим, произтичащ от измененията, съдържащи се в настоящата директива, е възможно най-плавен, е целесъобразно да се определят преходни мерки. Тези мерки следва да гарантират, че регулаторната среда във връзка с оценката на въздействието върху околната среда не се променя по отношение на определен възложител на проект, когато процедурни стъпки вече са били предприети в рамките на действащия режим, а разрешението за осъществяване на проекта или друго обвързващо решение, необходимо за спазване на целите на директивата, все още не е предоставено на проекта. Следователно съответните разпоредби на Директива 2011/92/ЕС, преди нейното изменение от настоящата директива, следва да се прилагат и за проекти, за които е започната процедурата на скрининг, започнато е определянето на обхвата (когато определянето на обхвата е било поискано от възложителя на проекта или изискано от компетентния орган) или докладът за оценка на въздействието върху околната среда е предаден преди срока за транспониране.
(40)
В съответствие със Съвместната политическа декларация на държавите членки и Комисията от 28 септември 2011 г. относно обяснителните документи (19), държавите членки се ангажираха в случаите, когато това е оправдано, да прилагат към нотификацията на мерките си за транспониране един или повече документи, поясняващи връзката между съставните елементи на дадена директива и съответните части от националните инструменти за транспониране. По отношение на настоящата директива законодателят счита предаването на такива документи за обосновано.
(41)
Доколкото целта на настоящата директива, а именно да се гарантира високо равнище на опазване на околната среда и човешкото здраве чрез установяване на минимални изисквания за оценката на въздействието върху околната среда на проектите, не може да бъде постигната в достатъчна степен от държавите членки, а по-скоро поради обхвата, сериозността и трансграничния характер на екологичните проблеми, които трябва да бъдат разгледани, може да бъде постигната по-добре на равнището на Съюза, Съюзът може да приеме мерки в съответствие с принципа на субсидиарност, предвиден в член 5 от Договора за Европейския съюз. В съответствие с принципа на пропорционалност, уреден в същия член, настоящата директива не надхвърля необходимото за постигането на тази цел.
(42)
Поради това Директива 2011/92/ЕС следва да бъде съответно изменена,
ПРИЕХА НАСТОЯЩАТА ДИРЕКТИВА:
Член 1
Директива 2011/92/ЕС се изменя, както следва:
1)
Член 1 се изменя, както следва:
а)
в параграф 2 се добавя следната буква:
„ж)
„оценка на въздействието“ означава процес, състоящ се във:
i)
изготвянето на доклад за оценка на въздействието върху околната среда от страна на възложителя на проекта, както е посочено в член 5, параграфи 1 и 2;
ii)
провеждането на консултации, както е посочено в член 6 и по целесъобразност, член 7;
iii)
разглеждането от компетентния орган на информацията, която е представена в доклада за оценка на въздействието върху околната среда, и евентуално на допълнителната информация, която е предоставена, при необходимост, от възложителя на проекта в съответствие с член 5, параграф 3, както и получената чрез консултациите релевантна информация съгласно членове 6 и 7;
iv)
обоснованото заключение на компетентния орган относно значителното въздействие на проекта върху околната среда, като се вземат предвид резултатите от разглеждането, посочено в точка III) и по целесъобразност, собственото му допълнително разглеждане; и
v)
включването на обоснованото заключение на компетентния орган в решенията, посочени в член 8а.“;
б)
параграф 3 се заменя със следното:
„3. Държавите членки могат да решават във всеки отделен случай, ако това е предвидено съгласно националното законодателство, да не прилагат настоящата директива за проекти или части от проекти, които служат единствено на целите на отбраната или а проекти, които служат единствено за реагирането в граждански аварийни ситуации, ако считат, че такова прилагане би имало неблагоприятни последици за постигането на тези цели.“;
в)
параграф 4 се заличава;
2)
Член 2 се изменя, както следва:
а)
параграфи 1 - 3 се заменят със следното:
„1. Държавите-членки приемат всички необходими мерки, за да гарантират, че преди да бъде дадено разрешение за осъществяване, проектите, които биха могли да окажат значително въздействие върху околната среда, наред с другото, поради своя характер, мащаби или местоположение, са предмет на изискването за получаване на разрешение за осъществяване и на оценка относно тяхното въздействие върху околната среда. Тези проекти са дефинирани в член 4.
2. Оценката на въздействието върху околната среда може да се обедини с други съществуващи процедури за издаване на разрешения за осъществяване за проекти в държавите членки или, ако няма такива, може да се обедини с други създадени процедури или с процедури, които следва да бъдат създадени в съответствие с целите на настоящата директива.
3. По отношение на проекти, за които задължението за изготвяне на оценки на въздействието върху околната среда възниква едновременно от настоящата директива и от Директива 92/43/ЕИО (20) на Съвета и/или Директива 2009/147/ЕО на Европейския парламент и на Съвета (21), държавите членки гарантират, когато е подходящо, че са предвидени координирани и/или общи процедури, в съответствие с изискванията на посоченото законодателство на Съюза.
По отношение на проекти, за които задължението за изготвяне на оценки на въздействието върху околната среда възниква едновременно от настоящата директива и законодателство на Съюза, различно от посочените в първата алинея актове, държавите членки могат да предвидят координирани и/или общи процедури.
В рамките на координираната процедура, посочена в първа и втора алинеи, държавите членки се стремят да координират отделните оценки на въздействието върху околната среда на даден проект, изисквани от съответното законодателство на Съюза, като определят компетентен орган за тази цел, без да се засягат разпоредбите, изискващи противното, съдържащи се в съответното законодателство на ЕС.
В рамките на общата процедура, посочена в първа и втора алинеи, държавите членки се стремят да осигурят една оценка на въздействието върху околната среда на даден проект, изисквана от съответното законодателство на Съюза, без да се засягат разпоредбите, изискващи противното, съдържащи се в съответното законодателство на ЕС.
Комисията предоставя насоки относно създаването на координирани или общи процедури за проекти, които подлежат едновременно на оценка съгласно настоящата директива и директиви 92/43/ЕИО, 2000/60/ЕО, 2009/147/ЕО или 2010/75/ЕС.
(20) Директива 92/43/ЕИО на Съвета от 21 май 1992 година за опазване на естествените местообитания и на дивата флора и фауна (ОВ L 206, 22.7.1992 г., стр. 7)." 						
(21) Директива 2009/147/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 30 ноември 2009 година относно опазването на дивите птици (ОВ L 20, 26.1.2010 г., стр. 7).“;" 						
б)
в параграф 4 първа алинея се заменя със следното:
„4. Без да се засягат разпоредбите на член 7, държавите членки могат, в изключителни случаи, да освободят конкретен проект от разпоредбите на настоящата директива, когато прилагането на въпросните разпоредби би оказало отрицателно въздействие върху целите на проекта, при условие че са изпълнени целите на настоящата директива.“;
в)
добавя се следният параграф:
„5. Без да се засягат разпоредбите на член 7, в случаи когато даден проект е приет със специален акт на националното законодателство, държавите членки могат да освободят въпросния проект от разпоредбите във връзка с обществените консултации съгласно настоящата директива, при условие че са изпълнени целите на настоящата директива.
Държавите членки информират Комисията за всяко освобождаване, посочено в първата алинея, на всеки две години, считано от 16 май 2017 г.“;
3)
Член 3 се заменя със следното:
„Член 3
1. Оценката на въздействието върху околната среда определя, описва и оценява по подходящ начин, съобразно особеностите на всеки отделен случай, преките и непреките значителни въздействия на даден проект върху следните фактори:
а)
население и човешко здраве;
б)
биологично разнообразие, като се отделя особено внимание на видове и местообитания, защитени по силата на Директива 92/43/ЕИО и Директива 2009/147/ЕО;
в)
земя, почва, вода, въздух и климат;
г)
материални активи, културно наследство и ландшафт;
д)
взаимодействието между факторите, посочени в букви а) - г).
2. Последиците, посочени в параграф 1, върху факторите, определени там, включват очакваните последици, произтичащи от уязвимостта на проекта от риск от големи аварии и/или бедствия, които са от значение за съответния проект.“;
4)
Член 4 се изменя, както следва:
а)
параграфи 3 и 4 се заменят със следното:
„3. Когато се разглежда всеки отделен случай или се въвеждат прагове или критерии за целите на параграф 2, се вземат под внимание съответните критерии за подбор, посочени в приложение III. Държавите членки могат да въведат прагове или критерии, определящи случаите, когато проектите не трябва да бъдат подложени нито на преценка съгласно параграфи 4 и 5, нито на оценка на въздействието върху околната среда, и/или прагове или критерии, определящи случаите, когато проектите трябва задължително да бъдат подложени на оценка на въздействието върху околната среда, без да бъдат подложени на преценка съгласно параграфи 4 и 5.
4. Когато държавите членки решат да изискат преценка за проектите, изброени в приложение II, възложителят на проекта предоставя информация за характеристиките на проекта и вероятните значителни последици от него за околната среда. Подробен списък с информацията, която трябва да бъде предоставена, е посочен в приложение II, раздел А. Възложителят на проекта взема под внимание, когато е приложимо, наличните резултати от други съответни оценки на въздействието върху околната среда, извършени съгласно законодателството на Съюза с изключение на настоящата директива. Възложителят на проекта може също така да предостави описание на всички характеристики на проекта и/или предвидените мерки за избягване или предотвратяване на това, което иначе е можело да бъдат значителни неблагоприятни последици за околната среда.“;
б)
Добавят се следните параграфи:
„5. Компетентният орган взема своето решение за преценяване въз основа на информацията, предоставена от възложителя на проекта в съответствие с параграф 4, отчитайки, когато е целесъобразно, резултатите от предварителните проверки или оценки на последиците за околната среда, извършени съгласно законодателството на Съюза с изключение на настоящата директива. Решението за преценяване е обществено достояние и:
а)
в случай че се реши, че се изисква оценка на въздействието върху околната среда, посочва основните причини поради които се изисква такава оценка с позоваване на съответните критерии, изброени в приложение III; или
б)
в случай че се реши, че не се изисква оценка на въздействието върху околната среда, посочва основните причини, поради които не се изисква такава оценка с позоваване на съответните критерии, изброени в приложение III, и когато е предложено от възложителя на проекта, посочва всички характеристики на проекта и/или мерки, предвидени с цел избягване или предотвратяване на това, което иначе е можело да бъдат значителни неблагоприятни последици за околната среда.
6. Държавите членки гарантират, че компетентният орган взема решение за преценяване възможно най-бързо и в рамките на срок, който не надвишава 90 дни от датата, на която възложителят на проекта е представил цялата изискана информация съгласно параграф 4. В изключителни случаи, например свързани с характера, сложността, местоположението или размера на проекта, компетентният орган може да удължи посочения срок, за да вземе решение; в този случай компетентният орган информира възложителя на проекта писмено за причините, които налагат разширяването на проекта и датата, на която се очаква неговото решение.“;
5)
В член 5 параграфи 1 - 3 заменят със следното:
„1. Когато се изисква оценка на въздействието върху околната среда, възложителят на проекта изготвя и представя доклад относно оценката на въздействието върху околната среда. Информацията, която възложителят на проекта трябва да представи, включва най-малко:
а)
описание на проекта, включващо информация относно обекта, план, размери и други съответни характеристики на проекта;
б)
описание на вероятните значителни последици на проекта за околната среда;
в)
описание на характеристиките на проекта и/или мерките, предвидени с цел избягване, предотвратяване или намаляване и ако е възможно, премахване на вероятни значителни неблагоприятни последици за околната среда;
г)
описание на разумни алтернативи, проучени от възложителя на проекта, които са от значение за проекта и неговите специфични характеристики, и посочване на главните причини за избрания вариант, като се вземат предвид последиците на проекта върху околната среда;
д)
нетехническо описание на информацията, посочена в букви от а) до г) и
е)
всяка допълнителна информация, посочена в приложение IV, свързана със специфичните характеристики на даден проект или тип проект и на екологичните характеристики, които е вероятно да бъдат засегнати.
В случай че е изготвено становище съгласно параграф 2, докладът за оценката на въздействието върху околната среда се основава на това становище, и включва информация, която може разумно да се изисква за достигането до обосновано заключение относно значителните последици на проекта за околната среда, като се вземат предвид настоящите познания и методи за оценка. Възложителят на проекта, с оглед да се избегне дублиране на оценката, взема предвид наличните резултати от други съответни оценки по реда на законодателството на Съюза или на националното законодателство при изготвянето на доклада за оценка на въздействието върху околната среда.
2. В случай че възложителят на проекта поиска, компетентният орган, като взема предвид информацията, предоставена от възложителя на проекта, и по-специално относно специфичните характеристики на проекта (включително неговото местонахождение и технически капацитет) и вероятното му въздействие върху околната среда, издава становище относно обхвата и степента на подробност на информацията, която трябва да се включи от възложителя на проекта в доклада за оценка на въздействието върху околната среда, в съответствие с параграф 1 от настоящия член. Компетентният орган се консултира с органите, посочени в член 6, параграф 1, преди да даде своето становище.
Държавите членки могат също да изискат от компетентните органи да дадат становище, както е посочено в първата алинея, независимо дали възложителят на проекта е поискал становище или не.
3. За да се гарантира пълнотата и качеството на докладите за оценка на въздействието върху околната среда:
а)
възложителят на проекта гарантира, че докладът за оценка на въздействието върху околната среда е изготвен от компетентни експерти;
б)
компетентният орган гарантира, че разполага или има достъп, когато е необходимо, до експертни познания за разглеждане на доклада за оценка на въздействието върху околната среда; и
в)
когато е необходимо, компетентният орган търси от възложителя на проекта допълнителна информация в съответствие с приложение IV, която има пряко отношение към достигането до обосновано заключение относно значителните последици на проекта за околната среда.“;
6)
Член 6 се изменя, както следва:
а)
параграф 1 се заменя със следното:
„1. Държавите членки вземат необходимите мерки, за да гарантират, че органите, които е вероятно да имат отношение към проекта поради конкретните си задължения в областта на околната среда или местна или регионална компетентност, имат възможност да изразят становището си относно информацията, предоставена от възложителя на проекта, както и относно искането за разрешение за осъществяване на проекта, като се вземат предвид, при целесъобразност, случаите, посочени в член 8а, параграф 3. За тази цел държавите членки посочват органите, които следва да бъдат консултирани по принцип или за всеки отделен случай. Информацията, събрана съгласно член 5, се изпраща на тези органи. Държавите членки разработват подробни указания във връзка с осъществяването на консултациите.“;
б)
уводната част в параграф 2 се заменя със следното:
„2. С цел да се гарантира ефективното участие на заинтересованата общественост в процедурите за вземане на решение, обществеността се информира по електронен път и чрез публично оповестяване или чрез други подходящи средства за следните въпроси на ранен етап от процедурите за вземане на решения в областта на околната среда, посочени в член 2, параграф 2, и най-късно веднага след като информацията може разумно да се предостави.“;
в)
параграф 5 се заменя със следното:
„5. Подробните условия за информирането на обществеността, например чрез пускане на бюлетини по пощата в определен радиус или публикуване в местни вестници, и за консултиране на заинтересованата общественост,например писмено или чрез обществено допитване, се определят от държавите членки. Държавите членки предприемат необходимите мерки, за да гарантира, че съответната информация е достъпна по електронен път за обществеността, най-малко чрез централен портал или лесно достъпни точки за достъп, на подходящото административно равнище.“;
г)
параграф 6 се заменя със следното:
„6. Определят се разумни срокове за различните етапи, които осигуряват достатъчно време за:
а)
информиране на органите, посочени в параграф 1, и обществеността, и
б)
да могат органите, посочени в параграф 1, и заинтересованата общественост да се подготвят и да участват ефективно във вземането на решения за околната среда, предмет на разпоредбите на настоящия член.“;
д)
добавя се следният параграф:
„7. Сроковете за консултации със заинтересованата общественост във връзка с доклада за оценка на въздействието върху околната среда, посочени в член 5, параграф 1, не могат да са по-кратки от 30 дни.“;
7)
Член 7 се изменя, както следва:
а)
параграф 4 се заменя със следното:
„4. Заинтересованите държави членки започват консултации, inter alia, относно потенциалното трансгранично въздействие на проекта и предвижданите мерки, целящи намаляването или елиминирането на това въздействие, като се договарят за провеждане на тези консултации в разумна времева рамка.
Подобни консултации могат да се провеждат чрез съответния съвместен орган.“;
б)
параграф 5 се заменя със следното:
„5. Подробните правила за прилагане на параграфи 1 - 4 от настоящия член, включително установяването на срокове за консултации, трябва да бъдат определени от съответните държави членки въз основа на договорености и срокове, посочени в член 6, параграфи 5 - 7, и трябва да дават възможност на заинтересованата общественост на територията на засегнатата държава членка да участва ефективно в процедурите по вземане на решения относно околната среда, посочени в член 2, параграф 2 за проекта.“;
8)
Член 8 се заменя със следното:
„Член 8
Резултатите от консултациите и информацията, събрана съгласно членове 5, 6 и 7, се вземат надлежно под внимание при процедурата за даване на разрешение за осъществяване.“;
9)
След член 8 се вмъква следният член:
„Член 8а
1. Решението за издаване на разрешение трябва да включва най-малко следната информация:
а)
обоснованото заключение, посочено в член 1, параграф 2, буква ж), точка iv);
б)
всички условия на околната среда, приложени към решението, описание на всички характеристики на проекта и/или предвидените мерки за избягване, предотвратяване или намаляване и ако е възможно, премахване на неблагоприятните последици върху околната среда, както и при целесъобразност, мерки за наблюдение.
2. В решението за отказ на разрешение за осъществяване се посочват основните причини за отказа.
3. Когато държави членки използват процедурите, посочени в член 2, параграф 2, различни от процедурите за даване на разрешение за осъществяване, изискванията по параграфи 1 и 2, в зависимост от случая, се считат за изпълнени, когато всяко решение, издадено в контекста на тези процедури, съдържа информацията, посочена във въпросните параграфи, и съществуват механизми, които дават възможност за изпълнение на изискванията по параграф 6 на настоящия член.
4. В съответствие с изискванията, посочени в параграф 1, буква б), държавите членки гарантират, че характеристиките на проекта и/или предвидените мерки за избягване, предотвратяване или намаляване и ако е възможно, премахване на значителните неблагоприятни последици за околната среда, се изпълняват от възложителя на проекта и определят процедурите относно наблюдението на значителни неблагоприятни последици за околната среда.
Видът на параметрите, които трябва да бъдат наблюдавани, и продължителността на наблюдението следва да съответстват на характера, местоположението и размера на проекта и на значимостта на неговите последици за околната среда.
Съществуващи мерки за наблюдение, произтичащи от законодателството на Съюза с изключение на настоящата директива и от националното законодателство могат да бъдат използвани, когато е подходящо, с цел избягване на дублиране на наблюдението.
5. Държавите членки гарантират, че компетентният орган взема всички решения, посочени в параграфи 1, 2 и 3, в рамките на разумен период от време.
6. Компетентният орган се уверява, че обоснованото заключение, посочено в член 1, параграф 2, буква ж), точка iv) или всяко друго решение, посочено в параграф 3 на настоящия член, е все още актуално, когато взема решение да даде разрешение за осъществяване. За тази цел държавите членки могат да определят срокове за валидността на обоснованото заключение, посочено в член 1, параграф 2, буква ж), точка iv), или всяко друго решение, посочено в параграф 3 на настоящия член.“;
10)
В член 9 параграф 1 се заменя със следното:
„1. Когато е взето решение, с което се дава или отказва разрешение за осъществяване, компетентният орган или органи информират незабавно обществеността и органите, посочени в член 6, параграф 1, за това съгласно съответните национални процедури и гарантират, че следната информация е достъпна за обществеността и за органите, посочени в член 6, параграф 1, като се вземат предвид, при целесъобразност, случаите, посочени в член 8а, параграф 3:
а)
съдържанието на решението и всички свързани с него условия, определени в член 8а, параграфи 1 и 2;
б)
основните причини и съображения, на които се основава решението, включително информация за процеса на участие на обществеността. Това включва също така обобщение на резултатите от консултациите и информацията, събрана съгласно членове 5, 6 и 7, и начина, по който посочените резултати са били включени или разгледани по друг начин, по-специално коментарите, получени от засегнатата държава членка, посочена в член 7.“;
11)
Вмъква се следният член:
„Член 9а
Държавите членки гарантират, че компетентният орган или органи изпълняват задълженията, произтичащи от настоящата директива, по обективен начин и не се намират в ситуация, водеща до конфликт на интереси.
Когато компетентният орган е също така възложител на проекта, държавите членки осъществяват най-малко, в рамките на своята организация на административни правомощия, подходящо разделение между несъвместими функции при изпълнение на задълженията, произтичащи от настоящата директива.“;
(12)
В член 10 първият параграф се заменя със следното:
„Без да се засяга Директива 2003/4/ЕО, разпоредбите на настоящата директива не засягат задължението на компетентните органи да спазват ограниченията, налагани от законовите, подзаконовите и административните разпоредби и възприетите правни практики по отношение на търговската и промишлената поверителна информация, включително защитата на интелектуалната собственост и опазването на обществените интереси.“;
13)
Вмъква се следният член:
„Член 10а
Държавите членки определят правила за санкциите, приложими при нарушаване на националните разпоредби, приети съгласно настоящата директива. Така предвидените санкции са ефективни, съразмерни и възпиращи.“;
14)
В член 12 параграф 2 се заменя със следното:
„2. По-специално, на всеки шест години от 16 май 2017 г. държавите членки съобщават на Комисията, в случай че такива данни са налични:
а)
броя на проектите, посочени в приложения I и II, при условие че е направена оценка в съответствие с членове 5 - 10;
б)
разбивката на оценките съгласно категориите проекти, посочени в приложения I и II;
в)
броя на проектите, посочени в приложение II, подлежащи на оценка на въздействието на околната среда в съответствие с член 4, параграф 2;
г)
средната продължителност на процеса на изготвяне на оценка на въздействието върху околната среда.
д)
общите оценки относно средните преки разходи за оценка на въздействието върху околната среда, включително въздействието от прилагането на настоящата директивата спрямо МСП.“;
15)
Приложенията към Директива 2011/92/ЕС се изменят съобразно приложението към настоящата директива.
Член 2
1. Без да се засяга член 3, държавите членки въвеждат в сила законовите, подзаконовите и административните разпоредби, необходими за да се приведе тяхното законодателство в съответствие с настоящата директива до 16 май 2017 г.
Когато държавите членки приемат тези разпоредби, в тях се съдържа позоваване на настоящата директива или то се извършва при официалното им публикуване. Условията и редът на позоваване се определят от държавите членки.
2. Държавите членки съобщават на Комисията текста на основните разпоредби от националното законодателство, които те приемат в областта, уредена с настоящата директива.
Член 3
1. Проекти, за които преценката, посочена в член 4, параграф 2 от Директива 2011/92/ЕС е започнала преди 16 май 2017 г., са обвързани със задълженията, посочени в член 4 от Директива 2011/92/ЕС, преди да бъде изменена с настоящата директива.
2. Проекти са обвързани със задълженията, посочени в член 3 и членове 5 - 11 от Директива 2011/92/ЕС, преди да бъде изменена с настоящата директива, когато преди 16 май 2017 г.:
а)
процедурата относно становището, посочена в член 5, параграф 2 от Директива 2011/92/ЕС е започнала; или
б)
информацията, посочена в член 5, параграф 1 от Директива 2011/92/ЕС е предоставена.
Член 4
Настоящата директива влиза в сила на двадесетия ден след публикуването ѝ в Официален вестник на Европейския съюз.
Член 5
Адресати на настоящата директива са държавите членки.
Съставено в Страсбург на 16 април 2014 година.
DIREKTIVA 2014/52/EU EVROPSKEGA PARLAMENTA IN SVETA
z dne 16. aprila 2014
o spremembi Direktive 2011/92/EU o presoji vplivov nekaterih javnih in zasebnih projektov na okolje
(Besedilo velja za EGP)
EVROPSKI PARLAMENT IN SVET EVROPSKE UNIJE STA -
ob upoštevanju Pogodbe o delovanju Evropske unije in zlasti člena 192(1) Pogodbe,
ob upoštevanju predloga Evropske komisije,
po posredovanju osnutka zakonodajnega akta nacionalnim parlamentom,
ob upoštevanju mnenja Evropskega ekonomsko-socialnega odbora (1),
ob upoštevanju mnenja Odbora regij (2),
v skladu z rednim zakonodajnim postopkom (3),
ob upoštevanju naslednjega:
(1)
Direktiva 2011/92/EU Evropskega parlamenta in Sveta (4) vsebuje harmonizirana načela za presojo vplivov na okolje pri projektih z uvedbo minimalnih zahtev, v zvezi z vrsto projektov, predloženih v presojo, glavnimi obveznostmi nosilcev projekta, vsebino presoje ter sodelovanjem pristojnih organov in javnosti, in prispeva k visoki ravni varstva okolja in človeškega zdravja. Države članice lahko določijo strožje zaščitne ukrepe v skladu s Pogodbo o delovanju Evropske unije (PDEU).
(2)
Sporočilo Komisije z dne 30. aprila 2007 z naslovom „Vmesni pregled šestega akcijskega programa za okolje“ in poročilo Komisije z dne 23. julija 2009 o uporabi in učinkovitosti Direktive Sveta 85/337/EGS (5), predhodnice Direktive 2011/92/EU, sta poudarila potrebo po izboljšanju načel presoje vplivov na okolje projektov ter prilagajanju Direktive 85/337/EGS politiki, pravnemu in tehničnemu kontekstu, ki so se precej razvili.
(3)
Treba je spremeniti Direktivo 2011/92/EU, da se okrepi kakovost postopka presoje vplivov na okolje, uskladi postopek z načeli pametne ureditve ter da se izboljšajo skladnost in sinergije z drugo zakonodajo Unije in njenimi drugimi politikami kot tudi s strategijami in politikami, ki so jih pripravile države članice na področjih nacionalne pristojnosti.
(4)
Zadevne države članice lahko ustanovijo skupni organ, v katerem so enakopravno zastopane, da bi uskladile in olajšale postopke presoje za čezmejne projekte, zlasti da bi opravile posvetovanja v skladu s Konvencijo z dne 25. februarja 1991 o presoji čezmejnih vplivov na okolje (Konvencija iz Espooja).
(5)
Mehanizmi iz uredb (EU) št. 347/2013 (6), (EU) št. 1315/2013 (7) in (EU) št. 1316/2013 (8) Evropskega parlamenta in Sveta, ki se nanašajo na sofinanciranje infrastrukturnih projektov Unije, lahko olajšajo izvajanje zahtev Direktive 2011/92/EU.
(6)
Treba bi bilo tudi revidirati Direktivo 2011/92/EU, tako da bi zagotovila izboljšanje varstva okolja, povečanje učinkovitosti virov in podporo trajnostni rasti v Uniji. Zato bi bilo treba v njej določene postopke poenostaviti in uskladiti.
(7)
V zadnjem desetletju so okoljski problemi, kot so npr. učinkovitost in trajnost virov, varstvo biotske raznovrstnosti, podnebne spremembe in tveganja nesreč in katastrof, postali pomembnejši dejavnik pri oblikovanju politik. Zato bi jih bilo treba tudi uvrstiti med pomembne elemente postopkov presoje in odločanja.
(8)
Komisija se je v svojem sporočilu z dne 20. septembra 2011 z naslovom „Časovni okvir za Evropo, gospodarno z viri“ zavezala, da bo v revizijo Direktive 2011/92/EU vključila obsežnejše ugotovitve o učinkoviti in trajnostni rabi virov.
(9)
Sporočilo Komisije z dne 22. septembra 2006 z naslovom „Tematska strategija za varstvo tal“ in Časovni okvir za Evropo, gospodarno z viri, poudarjata pomembnost trajnostne rabe tal in potrebo po obravnavanju netrajnostnega porasta bivalnih površin skozi leta (izkoriščanje zemljišč). Poleg tega končni dokument konference Združenih narodov o trajnostnem razvoju, ki je potekala v Rio de Janeiru od 20. do 22. junija 2012, priznava gospodarsko in družbeno pomembnost dobrega upravljanja z zemljišči, vključno s prstjo, in potrebo po nujnih ukrepih za obrnitev trenda degradacije tal. Javni in zasebni projekti bi zato morali upoštevati in omejevati svoje vplive na zemljišča, zlasti izkoriščanje zemljišč, in na tla, vključno z vplivi na organske snovi, erozijo, zbijanje in pozidavo; v zvezi s tem so pomembni ustrezni načrti in politike za rabo zemljišč na nacionalni, regionalni in lokalni ravni.
(10)
Konvencija OZN o biološki raznovrstnosti (v nadaljnjem besedilu: Konvencija), katere pogodbenica je Unija na podlagi Sklepa Sveta 93/626/EGS (9), zahteva karseda podrobno in ustrezno presojo pomembnih negativnih vplivov projektov na biološko raznovrstnost, ki je opredeljena v členu 2 Konvencije, z namenom preprečevanja ali zmanjševanja takih vplivov. Takšna predhodna presoja teh vplivov bi morala pripomoči k doseganju naslovnega cilja Unije, ki ga je Evropski svet sprejel v svojih sklepih 25. in 26. marca 2010, namreč zaustavitve izgube biotske raznovrstnosti ter degradacije ekosistemskih storitev do leta 2020 in njihove ponovne oživitve, kjer je le možno.
(11)
Ukrepi, ki so bili sprejeti z namenom izogibanja, preprečitve, zmanjšanja in, kjer je mogoče, izravnave pomembnih škodljivih učinkov na okolje, zlasti v zvezi z vrstami in habitati, zaščitenimi z Direktivo Sveta 92/43/EGS (10) in Direktivo 2009/147/ES Evropskega parlamenta in Sveta (11), bi morali prispevati k preprečevanju poslabšanja kakovosti okolja in vsakršne čiste izgube biotske raznovrstnosti v skladu z zavezami Unije v okviru Konvencije ter cilji in ukrepi strategije Unije za biotsko raznovrstnost do leta 2020, določenimi v sporočilu Komisije z dne 3. maja 2011 z naslovom „Naše življenjsko zavarovanje, naš naravni kapital: strategija EU za biotsko raznovrstnost do leta 2020“.
(12)
Da bi zagotovili visoko raven varstva morskega okolja, zlasti vrst in habitatov, bi morali presoja vplivov na okolje in postopki predhodne preveritve za projekte v morskem okolju upoštevati značilnosti projektov, s posebnim poudarkom na uporabljene tehnologije (na primer potresne raziskave z uporabo aktivnih sonarjev). V ta namen bi lahko zahteve Direktive 2013/30/EU Evropskega parlamenta in Sveta (12) olajšale tudi izvajanje zahtev te direktive.
(13)
Podnebne spremembe bodo še naprej povzročale škodo okolju in slabile gospodarski razvoj. V zvezi s tem je primerno presoditi vpliv projektov na podnebje (na primer emisije toplogrednih plinov) in njihovo ranljivost ob podnebnih spremembah.
(14)
Po sporočilu Komisije z dne 23. februarja 2009 z naslovom „Skupnostni pristop k preprečevanju naravnih nesreč in nesreč, ki jih povzroči človek“ je Svet v svojih sklepih z dne 30. novembra 2009 pozval Komisijo, naj zagotovi, da bodo izvajanje, pregled in nadaljnji razvoj spodbud Unije upoštevali preprečevanje nesreč in pomisleke glede upravljanja ter Hyoški akcijski okvir OZN za obdobje 2005-2015, sprejet 22. januarja 2005, ki poudarja potrebo po uvedbi postopkov za presojo posledic, ki jih imajo večji infrastrukturni projekti na tveganje nesreč.
(15)
Da bi zagotovili visoko raven varstva okolja, je treba za nekatere projekte, za katere je verjetno, da bodo zaradi občutljivosti na hude nesreče in/ali naravne katastrofe (kot so poplave, povišanje morske gladine ali potresi) imeli pomembne negativne vplive na okolje, sprejeti previdnostne ukrepe. Pri teh projektih je pomembno upoštevati njihovo ranljivost (izpostavljenost in odpornost) ob hudih nesrečah in/ali katastrofah, tveganje za nastanek teh nesreč in/ali katastrof in posledice za verjetnost pomembnih škodljivih vplivov na okolje. Da bi se izognili podvajanju, bi moralo biti možno, da se lahko ustrezne dostopne informacije, pridobljene prek ocen tveganja, opravljenih na podlagi zakonodaje Unije, kot sta Direktiva 2012/18/EU Evropskega parlamenta in Sveta (13) in Direktiva Sveta 2009/71/Euratom (14), ali ustreznih ocen, opravljenih na podlagi nacionalne zakonodaje, uporabijo, če so izpolnjene zahteve te direktive.
(16)
Za varovanje in spodbujanje kulturne dediščine ter urbanih zgodovinskih krajev in krajine, ki so sestavni deli kulturne raznolikosti, ki jo je Unija zavezana spoštovati in spodbujati v skladu s členom 167(4) PDEU, so lahko uporabni opredelitve in načela, razviti v zadevnih konvencijah Sveta Evrope, zlasti Evropski konvenciji o varstvu arheološke dediščine z dne 6. maja 1969, Konvenciji o varstvu evropske stavbne dediščine z dne 3. oktobra 1985, Evropski konvenciji o krajini z dne 20. oktobra 2000 in Okvirni konvenciji Sveta Evrope o vrednosti kulturne dediščine za družbo z dne 27. oktobra 2005. Za boljšo ohranitev zgodovinske in kulturne dediščine in krajine, je pomembno obravnavanje vidnih učinkov projektov v presojah vpliva na okolje, in sicer sprememb izgleda ali podobe grajene ali naravne krajine in urbanih območij.
(17)
Pri uporabi Direktive 2011/92/EU je treba zagotoviti pametno, trajnostno in vključujočo rast v skladu s cilji iz sporočila Komisije z dne 3. marca 2010 z naslovom „Evropa 2020 - Strategija za pametno, trajnostno in vključujočo rast“.
(18)
Pravočasno objavljene okoljske informacije v zvezi z izvajanjem te direktive bi morale biti dostopne tudi v elektronski obliki, da bi okrepili dostop javnosti do informacij in preglednost. Zato bi morale države članice na ustrezni upravni ravni vzpostaviti vsaj osrednji portal ali dostopne točke, ki javnosti omogočajo enostaven in učinkovit dostop do informacij.
(19)
Izkušnje so pokazale, da bi v primeru projektov ali delov projektov za obrambne namene, vključno s projekti, povezanimi z dejavnostmi zavezniških sil na ozemlju držav članic v skladu z mednarodnimi obveznostmi, uporaba Direktive 2011/92/EU lahko privedla do razkritja relevantnih zaupnih informacij, ki bi negativno vplivale na namene obrambe. Zato bi bilo treba uvesti določbo, ki bo državam članicam dovolila, da v takšnih primerih, kadar je ustrezno, navedene direktive ne uporabljajo.
(20)
Izkušnje so pokazale, da ima skladnost z Direktivo 2011/92/EU pri projektih, katerih edini namen je civilna zaščita, lahko negativne učinke tudi na okolje, zato bi bilo treba uvesti določbo, ki bo državam članicam dovolila, da v takšnih primerih, kakor je ustrezno, navedene direktive ne uporabljajo.
(21)
Države članice imajo za izvajanje Direktive 2011/92/EU v zvezi z vključevanjem presoj vplivov na okolje v nacionalne postopke več možnosti. Zato se elementi teh nacionalnih postopkov lahko razlikujejo. Zaradi tega je lahko utemeljen sklep, s katerim pristojni organ zaključi pregled okoljskih vidikov projekta, del integriranega postopka izdaje soglasja za izvedbo ali se lahko vključi v drug zavezujoč sklep, ki je potreben, da se izpolnijo cilji te direktive.
(22)
Da bi zagotovili visoko raven varstva okolja in človeškega zdravja, bi morali postopki predhodne preveritve in presoje vplivov na okolje upoštevati vplive celotnega zadevnega projekta, vključno, kjer je to ustrezno, z njegovo površino in podzemljem, med gradnjo, obratovanjem in, kjer je to ustrezno, rušenjem.
(23)
Da bi dosegli celovito presojo neposrednih in posrednih učinkov projekta na okolje, bi morali pristojni organi opraviti analizo s preučitvijo vsebine informacij, ki jih predloži nosilec projekta in ki se pridobijo v okviru posvetovanj, ter po potrebi upoštevati dodatne informacije.
(24)
Pri projektih, sprejetih s posebnim nacionalnim zakonodajnim aktom, bi morale države članice zagotoviti, da se cilji te direktive, povezani z javnimi posvetovanji, dosežejo prek zakonodajnega postopka.
(25)
Zagotoviti bi bilo treba objektivnost pristojnih organov. Nasprotja interesov se med drugim lahko preprečijo s funkcionalno ločitvijo pristojnega organa od nosilca projekta. Če je pristojni organ tudi nosilec projekta, bi morale države članice v okviru svoje ureditve upravnih pristojnosti uvesti v zvezi z opravljanjem nalog na podlagi Direktive 2011/92/EU vsaj ustrezno ločitev funkcij, pri katerih obstaja nasprotje interesov.
(26)
Opredeliti bi bilo treba informacije, ki jih mora nosilec projekta predložiti, da bo pristojni organ lahko določil, ali je projekte iz Priloge II k Direktivi 2011/92/EU ter njihove spremembe ali podaljšanje treba predložiti v presojo vplivov na okolje (postopek predhodnega preverjanja), pri čemer bi se bilo treba osredotočiti na ključne vidike, ki pristojnemu organu omogočajo, da to določi. Odločitev o tem bi morala biti na voljo javnosti.
(27)
Postopek predhodnega preverjanja bi moral zagotoviti, da se presoja vplivov na okolje zahteva samo pri projektih, za katere je verjetno, da bodo pomembno vplivali na okolje.
(28)
Izbirna merila iz Priloge III k Direktivi 2011/92/EU, ki jih države članice upoštevajo pri določanju, katere projekte je treba predložiti v presojo vplivov na okolje, na podlagi njihovih pomembnih vplivov na okolje, bi bilo treba prilagoditi in pojasniti. Na primer, izkušnje so pokazale, da je pri projektih, ki uporabljajo ali prizadenejo dragocene vire, projektih, ki se predlagajo za okoljsko občutljive lokacije, ali projektih s potencialno nevarnimi ali nepopravljivimi vplivi velikokrat verjetno, da bodo pomembno vplivali na okolje.
(29)
Pri določanju, ali obstaja verjetnost, da bi projekt pomembno vplival na okolje, bi pristojni organi morali določiti najpomembnejša merila, ki jih je treba upoštevati, in upoštevati morebitne dodatne informacije, ki so na voljo po drugih presojah, ki jih zahteva zakonodaja Unije, da se postopek predhodne preveritve učinkovito in pregledno uporabi. V zvezi s tem je ustrezno določiti vsebino odločitve o predhodnem preverjanju, zlasti kadar se presoja vplivov na okolje ne bo zahtevala. Poleg tega upoštevanje spontanih pripomb, ki bi lahko prišle iz drugih virov, kot so predstavniki javnosti ali javnih organov, čeprav na ravni postopka predhodne preveritve posvetovanje ni potrebno, predstavlja dobro upravno prakso.
(30)
Da bi izboljšali kakovost presoje vplivov na okolje, poenostavili postopke in racionalizirali postopek odločanja, bi moral pristojni organ, če to zahteva nosilec projekta, izdati mnenje o obsegu in ravni podrobnosti informacij v zvezi z okoljem, ki jih je treba predložiti v obliki poročila o presoji vplivov na okolje (v nadaljnjem besedilu: določanje obsega).
(31)
Poročilo o presoji vplivov na okolje, ki ga mora za projekt pripraviti nosilec projekta, bi moralo vključevati opis razumnih alternativ, ki jih je preučil nosilec projekta in ki so relevantne za ta projekt, vključno z ustreznim opisom verjetnega razvoja obstoječega stanja okolja v primeru, da se projekt ne bi izvedel (osnovni scenarij), s čimer bi izboljšali kakovost postopka presoje vplivov na okolje in omogočili upoštevanje okoljskih vidikov že v zgodnjih fazah oblikovanja projekta.
(32)
Podatki in informacije, ki jih v poročilo o presoji vplivov na okolje vključi nosilec projekta, v skladu s Prilogo IV k Direktivi 2011/92/EU, bi morali biti popolni in dovolj visoke kakovosti. Da bi se izognili podvojevanju presoje, bi bilo treba, kjer je to ustrezno in če so dostopni, upoštevati rezultate drugih ocen na podlagi zakonodaje Unije, kot je Direktiva 2011/42/ES Evropskega parlamenta in Sveta (15) ali Direktiva 2009/71/Euratom, ali nacionalne zakonodaje.
(33)
Strokovnjaki, ki sodelujejo pri pripravi poročila o presoji vplivov na okolje, bi morali biti usposobljeni in za to pristojni. Za namen preverjanja, ki ga opravijo pristojni organi, je potrebno zadostno strokovno znanje na ustreznem področju zadevnega projekta, da bi zagotovili celovitost in visoko raven kakovosti informacij, ki jih predloži nosilec projekta.
(34)
Da se zagotovita preglednost in odgovornost, bi bilo od pristojnega organa treba zahtevati, naj utemelji svojo odločitev, da za določeni projekt podeli soglasje za izvedbo, pri čemer navede, da je upošteval rezultate opravljenih posvetovanj in zbranih relevantnih informacij.
(35)
Države članice bi morale zagotoviti izvajanje blažilnih in kompenzacijskih ukrepov ter določitev ustreznih postopkov v zvezi s spremljanjem pomembnih negativnih vplivov na okolje, ki izhajajo iz gradnje in obratovanja projekta, med drugim zaradi ugotavljanja nepredvidenih pomembnih negativnih vplivov in izvajanja ustreznih popravnih ukrepov. Tovrstno spremljanje ne bi smelo podvajati ali povečati obsega spremljanja, ki se zahteva na podlagi zakonodaje Unije, razen te direktive in nacionalne zakonodaje.
(36)
Da se spodbudi učinkovitejše odločanje in poveča pravna varnost, bi države članice morale zagotoviti, da se različne faze presoje vplivov na okolje projektov izvedejo v razumnem času glede na naravo, kompleksnost, lokacijo in obseg projekta. Taki časovni okviri v nobenem primeru ne bi smeli ogrožati doseganja visokih standardov za varstvo okolja, zlasti tistih, ki izvirajo iz okoljske zakonodaje Unije, razen te direktive, ter učinkovitega sodelovanja javnosti in dostopa do pravnega varstva.
(37)
Kadar obveznost opravljanja presoj v zvezi z okoljem izhaja hkrati iz te direktive in Direktive 92/43/EGS in/ali Direktive 2009/147/ES, bi države članice morale zagotoviti usklajene in/ali skupne postopke za izpolnjevanje zahtev navedenih direktiv Unije, ko je to ustrezno in ob upoštevanju njihovih posebnih organizacijskih značilnosti, da bi izboljšali učinkovitost presoje, zmanjšali administrativno kompleksnost in izboljšali gospodarsko učinkovitost. Kadar obveznost opravljanja presoj v zvezi z okoljem izhaja hkrati iz te direktive in druge zakonodaje Unije, kot so Direktiva 2000/60/ES Evropskega parlamenta in Sveta (16), Direktiva 2001/42/ES, Direktiva 2008/98/ES Evropskega parlamenta in Sveta (17), Direktiva 2010/75/EU Evropskega parlamenta in Sveta (18) in Direktiva 2012/18/EU, bi moralo biti možno, da države članice zagotovijo usklajene in/ali skupne postopke za izpolnjevanje zahtev zadevne zakonodaje Unije. Kadar se vzpostavijo usklajeni ali skupni postopki, bi morale države članice določiti organ, odgovoren za izvajanje s tem povezanih nalog. Glede na institucionalne strukture bi moralo biti možno, da države članice, če bi se jim to zdelo potrebno, določijo več organov.
(38)
Države članice bi morale določiti pravila o kaznih, ki se uporabljajo za kršitve nacionalnih določb, sprejetih v skladu s to direktivo. Države članice lahko same izberejo vrsto ali obliko kazni. Te kazni bi morale biti učinkovite, sorazmerne in odvračilne.
(39)
V skladu z načeloma pravne varnosti in sorazmernosti je primerno določiti prehodne ukrepe, da bi zagotovili čim bolj nemoten prehod z obstoječe ureditve, določene v Direktivi 2011/92/EU, na novo ureditev, določeno v tej direktivi. Ti ukrepi bi morali zagotoviti, da se regulativno okolje v zvezi s presojo vplivov na okolje za posameznega nosilca projekta ne spremeni, če je bil v skladu z obstoječo ureditvijo že sprožen postopek na kateri koli ravni in za projekt še ni bilo izdano soglasje za izvedbo ali drug zavezujoč sklep, potreben za doseganje ciljev te direktive. S tem povezane določbe Direktive 2011/92/EU, pred spremembami, uvedenimi s to direktivo, bi se morale uporabljati za projekte, za katere je bil sprožen postopek predhodnega preverjanja ali postopek določanja obsega (če je postopek določanja obsega zahteval nosilec projekta ali pristojni organ), ali če je bilo poročilo o presoji vplivov na okolje vloženo pred rokom za prenos zakonodaje.
(40)
Države članice so se v skladu s skupno politično izjavo držav članic in Komisije o obrazložitvenih dokumentih (19) z dne 28. septembra 2011 zavezale, da bodo v upravičenih primerih k obvestilu o svojih ukrepih za prenos priložile enega ali več dokumentov, ki bodo pojasnjevali razmerje med sestavnimi deli direktive in ustreznimi deli nacionalnih instrumentov za prenos. Zakonodajalec meni, da je predložitev takšnih dokumentov v primeru te direktive upravičena.
(41)
Ker cilja te direktive, in sicer zagotoviti visoko raven varstva okolja in zdravja ljudi, z oblikovanjem minimalnih zahtev za presojo vplivov projektov na okolje, države članice ne morejo zadovoljivo doseči, temveč se ta cilj zaradi obsega, resnosti in čezmejne narave okoljskih vprašanj, ki jih je treba obravnavati, lažje doseže na ravni Unije, lahko Unija sprejme ukrepe v skladu z načelom subsidiarnosti iz člena 5 Pogodbe o Evropski uniji. V skladu z načelom sorazmernosti iz navedenega člena ta direktiva ne presega tistega, kar je potrebno za doseganje navedenega cilja.
(42)
Direktivo 2011/92/EU bi bilo zato treba ustrezno spremeniti -
SPREJELA NASLEDNJO DIREKTIVO:
Člen 1
Direktiva 2011/92/EU se spremeni:
1.
člen 1 se spremeni:
(a)
v odstavku 2 se doda naslednja opredelitev:
„(g)
‚presoja vplivov na okolje‘ pomeni postopek, ki vključuje:
(i)
pripravo poročila o presoji vplivov na okolje, ki ga pripravi nosilec projekta v skladu s členom 5(1) in (2);
(ii)
izvedbo posvetovanj iz člena 6 in, kjer je ustrezno, člena 7;
(iii)
preučitev informacij v poročilu o presoji vplivov na okolje in morebitnih dodatnih informacij, ki jih po potrebi predloži nosilec projekta v skladu s členom 5(3), ter morebitnih pomembnih informacij, pridobljenih v okviru posvetovanj v skladu s členoma 6 in 7, ki jo opravi pristojni organ;
(iv)
obrazloženi sklep ustreznega organa o pomembnih vplivih projekta na okolje ob upoštevanju rezultatov preučitve iz točke (iii) in, kjer je to ustrezno, njegove dopolnilne preučitve; in
(v)
vključitev obrazloženega sklepa pristojnega organa v katero koli izmed odločitev iz člena 8a.“;
(b)
odstavek 3 se nadomesti z naslednjim:
„3. Če je tako določeno v nacionalnem pravu, se države članice lahko odločajo za vsak primer posebej, da se ta direktiva ne uporablja za projekte ali dele projektov, katerih edini namen je obramba, ali projekte, katerih edini namen je odziv na civilne nesreče, če ocenijo, da bi takšna uporaba škodljivo vplivala na navedene namene.“;
(c)
odstavek 4 se črta;
2.
člen 2 se spremeni:
(a)
odstavki 1 do 3 se nadomestijo z naslednjim:
„1. Države članice sprejmejo vse potrebne ukrepe za zagotovitev, da so pred izdajo soglasja za izvedbo projekti, ki bodo verjetno pomembno vplivali na okolje, med drugim zaradi svoje narave, velikosti ali lokacije, predmet zahteve za izdajo soglasja za izvedbo in presojo njihovih vplivov na okolje. Navedeni projekti so opredeljeni v členu 4.
2. Presojo vplivov na okolje se lahko vključi v obstoječe postopke za izdajo soglasja za izvedbo projektom v državah članicah, oziroma, če to ne gre, v druge postopke ali v postopke, ki jih je treba uvesti za usklajenost s cilji te direktive.
3. V primeru projektov, za katere obveznost izvajanja presoj vplivov na okolje hkrati izhaja že iz te direktive in Direktive Sveta 92/43/EGS (20) in/ali Direktive 2009/147/ES Evropskega parlamenta in Sveta (21), države članice zagotovijo, kjer je to ustrezno, usklajene in/ali skupne postopke, ki izpolnjujejo zahteve iz navedene zakonodaje Unije.
V primeru projektov, pri katerih obveznost izvajanja presoje vplivov na okolje izhaja hkrati iz te direktive in zakonodaje Unije, razen direktiv iz prvega pododstavka, lahko države članice zagotovijo usklajene in/ali skupne postopke.
V okviru usklajenega postopka iz prvega in drugega pododstavka, si države članice prizadevajo uskladiti različne posamezne presoje vplivov na okolje v zvezi s posameznim projektom, ki jih zahteva ustrezna zakonodaja Unije, in sicer tako, da za to določijo organ, brez poseganja v kakršne koli določbe, ki so v nasprotju s tem iz druge ustrezne zakonodaje Unije.
V okviru skupnega postopka iz prvega in drugega pododstavka, si države članice prizadevajo zagotoviti enotno presojo vplivov na okolje v zvezi s posameznim projektom, ki jo zahteva ustrezna zakonodaja Unije, brez poseganja v kakršne koli določbe, ki so v nasprotju s tem iz druge ustrezne zakonodaje Unije.
Komisija zagotovi smernice v zvezi z vzpostavitvijo vseh usklajenih ali skupnih postopkov za projekte, za katere hkrati velja obveznost izvajanja presoj v skladu s to direktivo in direktivami 92/43/EGS, 2000/60/ES, 2009/147/ES ali 2010/75/EU.
(20) Direktiva Sveta 92/43/EGS z dne 21. maja 1992 o ohranjanju naravnih habitatov ter prosto živečih živalskih in rastlinskih vrst (UL L 206, 22.7.1992, str. 7)." 						
(21) Direktiva 2009/147/ES Evropskega parlamenta in Sveta z dne 30. novembra 2009 o ohranjanju prosto živečih ptic (UL L 20, 26.1.2010, str. 7).“;" 						
(b)
v odstavku 4 se prvi pododstavek nadomesti z naslednjim:
„4. Brez poseganja v člen 7 lahko države članice v izjemnih primerih posamezen projekt izvzamejo iz določb te direktive, če bi njihova uporaba negativno vplivala na namen projekta, pod pogojem, da so izpolnjeni cilji te direktive.“;
(c)
doda se naslednji odstavek:
„5. Kadar je projekt sprejet s posebnim aktom nacionalne zakonodaje, lahko države članice brez poseganja v člen 7 ta projekt izvzamejo iz določb v zvezi z javnim posvetovanjem, določenim v tej direktivi, če so izpolnjeni cilji te direktive.
Države članice obvestijo Komisijo o vsakem izvzetju iz prvega pododstavka vsaki dve leti od 16. maja 2017.“;
3.
člen 3 se nadomesti z naslednjim:
„Člen 3
1. Presoja vplivov na okolje na primeren način glede na vsak posamezni primer opredeli, opiše in presodi neposredne in posredne pomembne vplive projekta na naslednje dejavnike:
(a)
prebivalstvo in zdravje ljudi;
(b)
biotsko raznovrstnost, s posebnim poudarkom na vrste in habitate, ki so zavarovani v skladu z Direktivo 92/43/EGS in Direktivo 2009/147/ES;
(c)
zemljišče, tla, vodo, zrak in podnebje;
(d)
materialne dobrine, kulturno dediščino in krajino;
(e)
medsebojno delovanje dejavnikov iz točk (a) do (d).
2. Vplivi iz odstavka 1 na dejavnike iz navedenega odstavka vključujejo pričakovane vplive, ki izhajajo iz ranljivosti projekta na tveganje hudih nesreč in/ali katastrof, ki so relevantne za zadevni projekt.“;
4.
člen 4 se spremeni:
(a)
odstavka 3 in 4 se nadomestita z naslednjim:
„3. Med preverjanjem za vsak primer posebej ali postavljanjem pragov ali meril za namen odstavka 2 se upoštevajo ustrezna izbirna merila, določena v Prilogi III. Države članice lahko postavijo pragove ali merila, s katerimi določijo, v katerih primerih za projekte nista potrebni odločitev iz odstavkov 4 in 5 in presoja vplivov na okolje, in/ali pragove ali merila, s katerimi določijo, v katerih primerih je za projekte vedno potrebna presoja vplivov na okolje, vendar zanje ni potreba odločitev iz odstavkov 4 in 5.
4. Kadar države članice sklenejo, da je za projekte, naštete v Prilogi II, potrebna odločitev, nosilec projekta priskrbi informacije o značilnostih projekta in njegovih verjetnih pomembnih vplivih na okolje. Podrobni seznam informacij, ki jih je treba predložiti, je določen v Prilogi IIA. Kjer je ustrezno, nosilec projekta upošteva razpoložljive rezultate drugih relevantnih presoj vplivov na okolje, izvedenih v skladu z zakonodajo Unije, ki ni ta direktiva. Nosilec projekta lahko tudi zagotovi opis vseh značilnosti projekta in/ali ukrepov, predvidenih za izogibanje ali preprečevanje pomembnih negativnih vplivov na okolje.“;
(b)
dodata se naslednja odstavka:
„5. Pristojni organ sprejme odločitev na podlagi informacij, ki jih priskrbi nosilec projekta v skladu z odstavkom 4, in ob upoštevanju, kjer je to ustrezno, rezultatov predhodnega preverjanja ali presoj vplivov na okolje, izvedenih v skladu zakonodajo Unije, ki ni ta direktiva. Odločitev je na voljo javnosti in:
(a)
navaja glavne razloge za to glede na ustrezna merila iz Priloge III, kadar je bilo sklenjeno, da je presoja vplivov na okolje potrebna, ali
(b)
navaja glavne razloge za to glede na ustrezna merila iz Priloge III in, kadar to predlaga nosilec projekta, navaja morebitne značilnosti projekta in/ali ukrepe, predvidene za izogibanje ali preprečevanje pomembnih negativnih vplivov na okolje, kadar je bila sprejeta odločitev, da presoja vplivov na okolje ni potrebna.
6. Države članice zagotovijo, da pristojni organ sprejme odločitev čim prej in v roku, ki ni daljši od 90 dni od datuma, ko je nosilec projekta predložil vse informacije, potrebne v skladu z odstavkom 4. V izjemnih primerih, na primer glede na naravo, zahtevnost, lokacijo in obseg projekta, lahko pristojni organ rok za sprejem odločitve podaljša; v takem primeru pristojni organ v pisni obliki obvesti nosilca projekta o razlogih, ki utemeljujejo podaljšanje, in o datumu, ko se pričakuje odločitev.“;
5.
v členu 5 se odstavki 1 do 3 nadomestijo z naslednjim:
„1. Kadar se zahteva presoja vplivov na okolje, nosilec projekta pripravi in predloži poročilo o presoji vplivov na okolje. Informacije, ki jih mora predložiti nosilec projekta, vključujejo vsaj:
(a)
opis projekta, ki obsega informacije o lokaciji, zasnovi, velikosti in drugih pomembnih lastnostih projekta;
(b)
opis verjetnih pomembnih vplivov projekta na okolje;
(c)
opis značilnosti projekta in/ali predvidenih ukrepov za preprečevanje, zmanjševanje in po možnosti izravnavanje verjetnih pomembnih škodljivih vplivov na okolje;
(d)
opis razumnih alternativnih možnosti, ki jih je preučil nosilec projekta in ki so ustrezne za projekt in njegove posebne značilnosti, ter navedbo glavnih razlogov za izbrano rešitev, pri čemer se upoštevajo vplivi projekta na okolje;
(e)
netehnični povzetek informacij iz točk (a) do (d); in
(f)
morebitne dodatne informacije iz Priloge IV v zvezi s posebnimi značilnostmi posameznega projekta ali vrsto projekta in z elementi okolja, ki bodo verjetno prizadeti.
Kadar se izda mnenje na podlagi odstavka 2, poročilo o presoji vplivov na okolje temelji na tem mnenju in vključuje informacije, ki jih je smiselno zahtevati za pripravo obrazloženega sklepa o pomembnih vplivih zadevnega projekta na okolje, pri čemer se upošteva trenutno znanje in metode presoje. Da ne bi prišlo do podvajanja presoje, nosilec projekta pri pripravi poročila o presoji vplivov na okolje upošteva razpoložljive rezultate drugih ustreznih presoj na podlagi zakonodaje Unije ali nacionalne zakonodaje.
2. Na zahtevo nosilca projekta pristojni organ ob upoštevanju informacij, ki jih je predložil nosilec projekta zlasti o posebnih značilnostih projekta, tudi o njegovi lokaciji in tehničnih zmogljivosti, in njegovega verjetnega vpliva na okolje, izda mnenje o obsegu in stopnji podrobnosti informacij, ki jih mora nosilec projekta vključiti v poročilo o presoji vplivov na okolje v skladu z odstavkom 1 tega člena. Pristojni organ se pred izdajo mnenja posvetuje z organi iz člena 6(1).
Države članice lahko zahtevajo tudi, da pristojni organi izdajo mnenje iz prvega pododstavka, ne glede na to, ali ga zahteva nosilec projekta.
3. Za zagotovitev popolnosti in kakovosti poročila o presoji vplivov na okolje:
(a)
nosilec projekta zagotovi, da poročilo o presoji vplivov na okolje pripravijo usposobljeni strokovnjaki;
(b)
pristojni organ zagotovi, da ima na voljo zadostno strokovno znanje za preučitev poročila o presoji vplivov na okolje ali po potrebi lahko dostopa do njega, in
(c)
pristojni organ po potrebi od nosilca projekta zahteva dodatne informacije v skladu s Prilogo IV, ki so neposredno pomembne za pripravo obrazloženega sklepa o pomembnih vplivih projekta na okolje.“;
6.
člen 6 se spremeni:
(a)
odstavek 1 se nadomesti z naslednjim:
„1. Države članice sprejmejo potrebne ukrepe, s katerimi zagotovijo, da imajo organi, ki bodo projekt verjetno obravnavali zaradi svojih posebnih okoljskih odgovornosti ali lokalnih in regionalnih pristojnosti, možnost izraziti svoje mnenje o informacijah, ki jih je predložil nosilec projekta, in o prošnji za soglasje za izvedbo, pri čemer se po potrebi upoštevajo primeri iz člena 8a(3). V ta namen države članice določijo organe, s katerimi se je treba posvetovati, bodisi na splošno ali pa za vsak primer posebej. Informacije, zbrane na podlagi člena 5, se posredujejo tem organom. Podrobnejšo ureditev glede posvetovanja določijo države članice.“;
(b)
v odstavku 2 se uvodni del nadomesti z naslednjim:
„2. Za učinkovito sodelovanje zadevne javnosti v postopkih odločanja se jo elektronsko in z javnimi objavami ali drugimi sredstvi obvesti o naslednjih zadevah že na začetni stopnji postopka sprejemanja odločitev o okoljskih vprašanjih iz člena 2(2), najpozneje pa takrat, ko se informacije razumno lahko predložijo:“;
(c)
odstavek 5 se nadomesti z naslednjim:
„5. Države članice določijo podrobno ureditev za obveščanje javnosti, na primer z letaki na določenem območju ali objavo v krajevnih časopisih, in za posvetovanje z zadevno javnostjo, na primer s predložitvijo pisnih stališč ali ugotavljanjem javnega mnenja. Države članice sprejmejo potrebne ukrepe, s katerimi zagotovijo, da so ustrezne informacije v elektronski oblike dostopne javnosti vsaj na osrednjem portalu ali lahko dostopnih točkah dostopa na ustrezni upravni ravni.“;
(d)
odstavek 6 se nadomesti z naslednjim:
„6. Zagotovi se razumne časovne okvire za različne stopnje, da je na voljo dovolj časa:
(a)
za obveščanje organov iz odstavka 1 in javnosti ter
(b)
da organi iz odstavka 1 in zadevna javnost pripravijo postopek okoljskega odločanja in v njem učinkovito sodelujejo ob upoštevanju določb tega člena.“;
(e)
doda se naslednji odstavek:
„7. Časovni okviri za posvetovanje z zadevno javnostjo o poročilu o presoji vplivov na okolje iz člena 5(1) ne smejo biti krajši od 30 dni.“;
7.
člen 7 se spremeni:
(a)
odstavek 4 se nadomesti z naslednjim:
„4. Zadevne države članice začnejo s posvetovanji, ki med drugim zadevajo možne čezmejne vplive projekta in predvidene ukrepe za zmanjšanje ali odpravo takih vplivov, in se sporazumejo glede razumnega trajanja obdobja posvetovanja.
Taka posvetovanja lahko potekajo v okviru ustreznega skupnega organa.“;
(b)
odstavek 5 se nadomesti z naslednjim:
„5. Zadevne države članice določijo podrobnejšo ureditev za izvajanje odstavkov 1 do 4 tega člena, vključno s časovnimi okviri za posvetovanja, na podlagi ureditve in časovnih okvirov iz člena 6(5) do (7), in ta mora biti takšna, da omogoči zadevni javnosti na ozemlju prizadete države članice učinkovito sodelovanje v postopkih sprejemanja okoljskih odločitev iz člena 2(2) za projekt.“;
8.
člen 8 se nadomesti z naslednjim:
„Člen 8
V postopku izdaje soglasja za izvedbo se ustrezno upoštevajo rezultati posvetovanj in informacije, zbrane v skladu s členi 5 do 7.“;
9.
vstavi se naslednji člen:
„Člen 8a
1. Odločitev o izdaji soglasja za izvedbo vključuje vsaj naslednje informacije:
(a)
obrazloženi sklep iz člena 1(2)(g)(iv);
(b)
opis okoljskih pogojev, priložen odločitvi, in opis lastnosti projekta in/ali predvidenih ukrepov za preprečevanje ali zmanjševanje in po možnosti izravnavanje pomembnih škodljivih vplivov na okolje ter po potrebi ukrepov spremljanja.
2. V odločitvi o zavrnitvi soglasja za izvedbo se navedejo glavni razlogi za zavrnitev.
3. Če države članice uporabljajo postopke iz člena 2(2), ki niso postopki izdaje soglasja za izvedbo, se zahteve iz odstavkov 1 in 2 tega člena, kot je ustrezno, štejejo za izpolnjene, če odločitev, ki se izda v okviru teh postopkov, vključuje informacije iz navedenih odstavkov in so na voljo mehanizmi, ki omogočajo izpolnitev zahtev iz odstavka 6 tega člena.
4. V skladu z zahtevami iz odstavka 1(b) države članice zagotovijo, da nosilec projekta izvaja vidike projekta in/ali predvidene ukrepe za preprečevanje ali zmanjševanje in po možnosti izravnavanje pomembnih škodljivih vplivov na okolje, ter določijo postopke za spremljanje pomembnih škodljivih vplivov na okolje.
Vrsta parametrov, ki jih je treba spremljati, in trajanje spremljanja morata biti sorazmerna z naravo, lokacijo in velikostjo projekta ter pomenom njegovega vpliva na okolje.
Po potrebi se lahko uporabijo obstoječe ureditve spremljanja, ki izhajajo iz zakonodaje Unije, ki ni ta direktiva, in iz nacionalne zakonodaje, da se spremljanje ne podvaja.
5. Države članice zagotovijo, da pristojni organ sprejme katero koli odločitev iz odstavkov 1 do 3 v razumnem času.
6. Pristojni organ se pri odločitvi o dodelitvi soglasja za izvedbo prepriča, da je obrazloženi sklep iz člena 1(2)(g)(iv) ali druga odločitev iz odstavka 3 tega člena še ažurna. Države članice lahko v ta namen določijo časovne okvire za veljavnost obrazloženega sklepa iz člena 1(2)(g)(iv) ali drugih odločitev iz odstavka 3 tega člena.“;
10.
v členu 9 se odstavek 1 nadomesti z naslednjim:
„1. Ko je sprejeta odločitev za izdajo ali zavrnitev soglasja za izvedbo, pristojni organ ali organi v skladu z nacionalnimi postopki o tem nemudoma obvestijo javnost in organe iz člena 6(1) ter zagotovijo, da so javnosti in organom iz člena 6(1) na voljo naslednje informacije, pri čemer po potrebi upoštevajo primere iz člena 8a(3):
(a)
vsebino odločitve in vsakršne z njo povezane pogoje, kot je navedeno v členu 8a(1) in (2);
(b)
glavne razloge in ugotovitve, na katerih temelji ta odločitev, vključno z informacijami o poteku sodelovanja javnosti. To vključuje tudi povzetek rezultatov posvetovanj in informacije, zbrane v skladu s členi 5 do 7, ter navedbo, kako so bili ti rezultati vključeni ali drugače obravnavani, zlasti v zvezi s pripombami, prejetimi od prizadete države članice iz člena 7.“;
11.
vstavi se naslednji člen:
„Člen 9a
Države članice zagotovijo, da so pristojni organ ali organi objektivni pri opravljanju nalog, ki izhajajo iz te direktive, in da se ne znajdejo v nasprotju interesov.
Če je pristojni organ tudi nosilec projekta, države članice v okviru svoje ureditve upravnih pristojnosti uvedejo v zvezi z opravljanjem nalog na podlagi te direktive vsaj ustrezno ločitev funkcij, pri katerih obstaja nasprotje interesov.“;
12.
v členu 10 se prvi odstavek nadomesti z naslednjim:
„Brez poseganja v Direktivo 2003/4/ES določbe te direktive ne vplivajo na obveznost pristojnih organov, da spoštujejo omejitve, ki jih postavljajo nacionalni zakoni in drugi predpisi ter sprejete pravne prakse glede poslovne in industrijske zaupnosti, vključno z intelektualno lastnino in varovanjem javnega interesa.“;
13.
vstavi se naslednji člen:
„Člen 10a
Države članice določijo pravila o kaznih, ki se uporabljajo za kršitve nacionalnih določb, sprejetih na podlagi te direktive. Tako določene kazni so učinkovite, sorazmerne in odvračilne.“;
14.
v členu 12 se odstavek 2 nadomesti z naslednjim:
„2. Zlasti pa države članice vsakih šest let od 16. maja 2017 Komisijo obvestijo o naslednjem, če so takšni podatki razpoložljivi:
(a)
številu projektov iz prilog I in II, ki se predložijo v presojo vplivov na okolje v skladu s členi 5 do 10;
(b)
razčlenitvi presoj vplivov na okolje glede na kategorije projektov iz prilog I in II;
(c)
številu projektov iz Priloge II, za katere se sprejme odločitev v skladu s členom 4(2);
(d)
povprečnem trajanju postopka presoje vplivov na okolje;
(e)
splošnih ocenah o povprečnem neposrednem strošku presoj vplivov na okolje, vključno z vplivi, ki so posledica uporabe te direktive na mala in srednja podjetja.“;
15.
priloge Direktive 2011/92/EU se spremenijo, kakor določa Priloga k tej direktivi.
Člen 2
1. Brez poseganja v člen 3 države članice uveljavijo zakone in druge predpise, potrebne za uskladitev s to direktivo, najpozneje do 16. maja 2017.
Države članice se v sprejetih predpisih sklicujejo na to direktivo ali pa sklic nanjo navedejo ob njihovi uradni objavi. Način sklicevanja določijo države članice.
2. Države članice Komisiji sporočijo besedila temeljnih predpisov nacionalne zakonodaje, sprejetih na področju, ki ga ureja ta direktiva.
Člen 3
1. Za projekte, za katere se je postopek za odločitev iz člena 4(2) Direktive 2011/92/EU začel pred 16. majem 2017, veljajo obveznosti iz člena 4 Direktive 2011/92/EU pred njeno spremembo, opravljeno s to direktivo.
2. Za projekt veljajo obveznosti iz člena 3 in členov 5 do 11 Direktive 2011/92/EU pred njeno spremembo, opravljeno s to direktivo, če se je pred 16. majem 2017:
(a)
začel postopek za izdajo mnenja iz člena 5(2) Direktive 2011/92/EU ali
(b)
so bile predložene informacije iz člena 5(1) Direktive 2011/92/EU.
Člen 4
Ta direktiva začne veljati dvajseti dan po objavi v Uradnem listu Evropske unije.
Člen 5
Ta direktiva je naslovljena na države članice.
V Strasbourgu, 16. aprila 2014