ДЕЛЕГИРАН РЕГЛАМЕНТ (ЕС) № 526/2014 НА КОМИСИЯТА
от 12 март 2014 година
за допълване на Регламент (ЕС) № 575/2013 на Европейския парламент и на Съвета по отношение на регулаторните технически стандарти за определяне на използвания като приближение спред и на критерия за ограничен брой по-малки портфейли за риска във връзка с корекцията на кредитната оценка
(текст от значение за ЕИП)
ЕВРОПЕЙСКАТА КОМИСИЯ,
като взе предвид Договора за функционирането на Европейския съюз,
като взе предвид Регламент (ЕС) № 575/2013 на Европейския парламент и на Съвета от 26 юни 2013 г. относно пруденциалните изисквания за кредитните институции и инвестиционните посредници и за изменение на Регламент (ЕС) № 648/2012, и по-специално член 383, параграф 7, трета алинея от него,
като има предвид, че:
(1)
Усъвършенстваният метод за определяне на капиталовите изисквания за риска във връзка с корекцията на кредитната оценка (ККО) може да се прилага по отношение на контрагенти, за които не е известен спредът по суап за кредитно неизпълнение. В такъв случай институциите следва да използват спред, който е подходящ с оглед на рейтинга, сектора и района на контрагента („използван като приближение спред“) в съответствие с член 383, параграф 1, трета алинея от Регламент (ЕС) № 575/2013.
(2)
Правилата за определяне на спреда, използван като приближение за риска във връзка с ККО, следва да предвиждат използването на широки категории по отношение на рейтинга, сектора и района, както и да позволяват на институциите необходимата гъвкавост, за да определят въз основа на своята експертна оценка най-подходящия спред, използван като приближение.
(3)
Когато се определя точният начин, по който институциите да вземат предвид характеристиките на рейтинга, сектора и района на отделните емитенти при оценката на подходящия спред, който да бъде използван като приближение, с цел определяне на капиталовите изисквания, както се изисква от Регламент (ЕС) № 575/2013, следва да се установят правила за разглеждането на тези характеристики, като се посочат минимални категории за всяка от тях, с което да се осигури хармонизирано прилагане на тези условия.
(4)
Освен това по отношение на отделните емитенти, между които съществува връзка, като например между регионално правителство или местен орган на власт и централно правителство, следва да бъде възможно оценката на подходящия спред, който да бъде използван като приближение, да се извършва въз основа на кредитния спред на отделен емитент, когато това води до по-точна оценка.
(5)
С оглед по-прецизното определяне на изискването относно риска във връзка с корекцията на кредитната оценка, използваният като приближение спред следва да се определя на базата на данни от ликвиден пазар, а допусканията по отношение на данните, като например интерполация и екстраполация на данни, отнасящи се за различни моменти, следва да бъдат теоретично обосновани.
(6)
За да се гарантира сближаването на практиките между институциите и да се избегнат несъответствията, като се има предвид, че вътрешните вероятности от неизпълнение („PD“), спредовете по суап за кредитно неизпълнение („CDS“) и загубата при неизпълнение („LGD“) представляват уравнение с две неизвестни, както и че според обичайната пазарна практика, за да бъдат получени вътрешните PD въз основа на пазарни спредове се използва фиксирана стойност за параметъра LGD, институциите следва да използват стойност на LGDMKT, съгласувана с фиксираната LGD, която обикновено се използва от участниците на пазара за определяне на вътрешните PD въз основа на тези търгувани на ликвидни пазари кредитни спредове, въз основа на които е определен използваният като приближение кредитен спред на съответния контрагент.
(7)
За да бъде получено разрешение за използване на усъвършенствания метод във връзка с ККО за ограничен брой по-малки портфейли, е целесъобразно даден портфейл да се разглежда като нетираща съвкупност съгласно посоченото в член 272, параграф 4 от Регламент (ЕС) № 575/2013, да се вземат предвид необхванатите от метода на вътрешните модели (МВМ) трансакции, спрямо които се прилага изискването относно риска във връзка с ККО, и размерът на необхванатите от МВМ нетиращи съвкупности, спрямо които се прилага изискването относно риска във връзка с ККО, като същевременно те бъдат ограничени като процент от общия брой на всички трансакции, спрямо които се прилага изискването относно риска във връзка с ККО, и като процент от общия размер на всички нетиращи съвкупности, по отношение на които се изчислява изискването относно риска във връзка с ККО, за да бъдат отчетени различните мащаби на институциите.
(8)
За да бъдат избегнати евентуалните прекъсвания, използването на усъвършенствания метод във връзка с ККО за ограничен брой по-малки портфейли следва да се преустанови единствено при неспазване на количествените граници през две последователни тримесечия.
(9)
Освен това, за да могат да изпълняват надзорните си задължения по ефикасен начин, компетентните органи следва да са в състояние да научат за нарушаването на изискването за ограничен брой по-малки портфейли; следователно в тези случаи институциите следва да уведомяват компетентните органи.
(10)
Настоящият регламент е изготвен въз основа на проектите на регулаторни технически стандарти, предадени на Комисията от Европейския банков орган.
(11)
Европейският банков орган проведе открити обществени консултации по проектите на регулаторни технически стандарти, въз основа на които е изготвен настоящият регламент, анализира потенциалните разходи и ползи и поиска становище от Групата на участниците в банковия сектор, създадена съгласно член 37 от Регламент (ЕС) № 1093/2010 на Европейския парламент и на Съвета (1),
ПРИЕ НАСТОЯЩИЯ РЕГЛАМЕНТ:
Член 1
Определяне на подходящ спред, който да бъде използван като приближение
1. Спредът, използван като приближение за даден контрагент, се счита за подходящ с оглед на рейтинга, сектора и района на контрагента в съответствие с член 383, параграф 1, четвърта алинея от Регламент (ЕС) № 575/2013, когато е изпълнено всяко едно от следните условия:
а)
използваният като приближение спред е определен, като са отчетени всички характеристики на рейтинга, сектора и района на контрагента съгласно посоченото в букви б), в) и г);
б)
характеристиките на рейтинга са били установени при отчитане на предварително определената йерархия на източниците на вътрешни и външни рейтинги. Рейтингите се отнасят към степените на кредитно качество, посочени в член 384, параграф 2 от Регламент (ЕС) № 575/2013. Когато съществуват няколко външни рейтинга, съотнасянето им към степените на кредитно качество следва подхода, приложим по отношение на няколко кредитни оценки, определен в член 138 от посочения регламент;
в)
характеристиките на сектора са били определени при отчитане на най-малко следните категории:
i)
публичен сектор;
ii)
финансов сектор;
iii)
други;
г)
характеристиките на района са били определени при отчитане на най-малко следните категории:
i)
Европа;
ii)
Северна Америка;
iii)
Азия;
iv)
останалата част на света;
д)
използваният като приближение спред отразява по представителен начин наличните спредове по суап за кредитно неизпълнение и спредовете по други търгувани на ликвидни пазари инструменти за кредитен риск, отговарящи на съответната комбинация от приложими категории и спазващи критерия за качество на данните, посочен в параграф 3;
е)
целесъобразността на използвания като приближение спред се определя с оглед на променливостта, а не на нивото на спреда.
2. В процеса на разглеждане на характеристиките на рейтинга, сектора и района на контрагента в съответствие с параграф 1, оценката на спреда, който да бъде използван като приближение, се смята за целесъобразна по отношение на регионалното правителство или местния орган на власт на базата на кредитния спред на съответното централно правителство емитент, когато са изпълнени следните две условия:
а)
регионалното правителство или местният орган на власт и централното правителство имат еднакви рейтинги;
б)
регионалното правителство или местният орган на власт няма рейтинг.
3. Всички входящи данни, използвани при определянето на използвания като приближение спред, се основават на надеждни данни, наблюдавани на ликвиден двупосочен пазар, както е определено в член 338, параграф 1, втора алинея от Регламент (ЕС) № 575/2013. Съществуват достатъчно данни, за да се генерира спред, който да бъде използван като приближение, за всички съответни моменти и за историческите периоди, представени в член 383, параграф 5 от посочения регламент.
Член 2
Установяване на LGDMKT
С оглед установяване на загубата при неизпълнение на контрагента („LGDMKT“) за целите на изчисляването на капиталовите изисквания за риск във връзка с ККО съгласно усъвършенствания метод за контрагент, който изисква прилагането на използван като приближение спред, институциите използват стойност на LGDMKT, която е съвместима с фиксираните LGD, обикновено използвани от участниците на пазара за определяне на вътрешните PD въз основа на тези пазарни спредове, които са били използвани за определяне на използвания като приближение спред за контрагента в съответствие с разпоредбите на член 1.
Член 3
Количествени ограничения на броя и размера на квалифицираните портфейли
1. Критерият за ограничен брой по-малки портфейли, посочен в член 383, параграф 4 от Регламент (ЕС) № 575/2013, е спазен, когато е изпълнено всяко едно от следните условия:
а)
броят на всички невключени в МВМ трансакции, спрямо които се прилага изискването относно риска във връзка с ККО, не надвишава 15 % от общия брой на трансакциите, спрямо които се прилага изискването относно риска във връзка с ККО;
б)
размерът на всяка индивидуална невключена в МВМ нетираща съвкупност, спрямо която се прилага изискването относно риска във връзка с ККО, не надвишава 1 % от общия размер на всички нетиращи съвкупности, спрямо които се прилага изискването относно риска във връзка с ККО;
в)
общият размер на всички невключени в МВМ нетиращи съвкупности, спрямо които се прилага изискването относно риска във връзка с ККО, не надвишава 10 % от общия размер на всички нетиращи съвкупности, спрямо които се прилага изискването относно риска във връзка с ККО.
2. За целите на параграф 1, букви б) и в) размерът на нетираща съвкупност представлява експозицията при неизпълнение на нетиращата съвкупност, изчислена чрез метода на пазарната оценка, посочен в член 274 от Регламент (ЕС) № 575/2013, като се отчитат ефектите от нетирането в съответствие с член 298 от същия регламент, но не и ефектите от обезпечението.
3. За целите на параграф 1 институцията изчислява за всяко тримесечие средната аритметична стойност на събираните най-малко ежемесечно данни относно съотношението на:
а)
броя невключени в МВМ трансакции спрямо общия брой трансакции;
б)
индивидуалния размер на най-голямата невключена в МВМ нетираща съвкупност спрямо общия размер на всички нетиращи съвкупности; както и
в)
общия размер на всички невключени в МВМ нетиращи съвкупности спрямо общия размер на всички нетиращи съвкупности.
4. Ако посоченият в параграф 1 критерий не е изпълнен в рамките на две последователни изчисления, посочени в параграф 3, за изчисляването на капиталовите изисквания за риск във връзка с ККО за всички невключени в МВМ нетиращи съвкупности институцията използва стандартизирания метод, установен в член 384 от Регламент (ЕС) № 575/2013, и уведомява компетентните органи.
5. Условията, посочени в параграф 1, се прилагат на индивидуална, подконсолидирана или консолидирана основа в зависимост от обхвата на разрешението за използване на метода на вътрешните модели, посочено в член 283 от Регламент (ЕС) № 575/2013.
Член 4
Влизане в сила
Настоящият регламент влиза в сила на двадесетия ден след публикуването му в Официален вестник на Европейския съюз.
Настоящият регламент е задължителен в своята цялост и се прилага пряко във всички държави членки.
Съставено в Брюксел на 12 март 2014 година.
DELEGIRANA UREDBA KOMISIJE (EU) št. 526/2014
z dne 12. marca 2014
o dopolnitvi Uredbe (EU) št. 575/2013 Evropskega parlamenta in Sveta v zvezi z regulativnimi tehničnimi standardi za določitev približka razmika in omejenega števila manjših portfeljev za tveganje prilagoditve kreditnega vrednotenja
(Besedilo velja za EGP)
EVROPSKA KOMISIJA JE -
ob upoštevanju Pogodbe o delovanju Evropske unije,
ob upoštevanju Uredbe (EU) št. 575/2013 Evropskega parlamenta in Sveta z dne 26. junija 2013 o bonitetnih zahtevah za kreditne institucije in investicijska podjetja ter o spremembi Uredbe (EU) št. 648/2012 in zlasti tretjega pododstavka člena 383(7) Uredbe,
ob upoštevanju naslednjega:
(1)
Uporaba napredne metode za določitev kapitalskih zahtev za tveganje prilagoditve kreditnega vrednotenja (CVA) lahko vključuje nasprotne stranke, za katere razmik kreditne zamenjave ni na voljo. V takih primerih bi morale institucije uporabljati razmik, ki je ustrezen glede na bonitetno oceno, panogo in regijo nasprotne stranke („približek razmika“), v skladu s tretjim pododstavkom člena 383(1) Uredbe (EU) št. 575/2013.
(2)
Pravila za določitev približka razmika za tveganje CVA bi morala omogočati uporabo širokih kategorij bonitetne ocene, panoge in regije ter institucijam zagotavljati potrebno fleksibilnost za določitev najustreznejšega približka razmika na podlagi njihove strokovne presoje.
(3)
Pri podrobnejšem določanju, kako bi morale institucije upoštevati značilnosti bonitetne ocene, panoge in regije posameznih izdajateljev, ko izdelujejo oceno ustreznega približka razmika za določitev kapitalskih zahtev v skladu z zahtevami Uredbe (EU) št. 575/2013, bi bilo treba vzpostaviti pravila za upoštevanje navedenih značilnosti glede na minimalne kategorije za vsako značilnost, da bi se zagotovila usklajena uporaba navedenih pogojev.
(4)
V primeru posameznih izdajateljev, kadar obstaja povezava, kot je med enoto regionalne ali lokalne ravni države in državo, bi poleg tega moralo biti mogoče, da se dovoli ocena ustreznega približka razmika na podlagi kreditnega razmika posameznega izdajatelja, če to privede do ustreznejše ocene.
(5)
Za ustrezen izračun kapitalske zahteve za tveganje CVA bi bilo treba določiti približek razmika z uporabo podatkov, pridobljenih na likvidnem trgu, predpostavke v zvezi s podatki, kot sta interpolacija in ekstrapolacija podatkov glede na različne roke zapadlosti, pa bi morale biti konceptualno zanesljive.
(6)
Da bi se zagotovilo zbliževanje praks med institucijami in da bi se preprečila neskladja ter ob upoštevanju, da implicitne verjetnosti neplačila (PD), razmiki kreditne zamenjave (CSD) in izguba ob neplačilu (LGD) sestavljajo eno enačbo z dvema neznanima spremenljivkama in da se na trgu običajno uporablja fiksna vrednost za LGD, da se izpeljejo implicitne verjetnosti neplačila iz tržnih razmikov, bi morale institucije uporabiti vrednost za „LGDMKT“, ki je skladna s fiksno LGD, ki jo običajno uporabljajo udeleženci na trgu za določitev implicitnih verjetnosti neplačila iz navedenih likvidnih kreditnih razmikov, s katerimi se trguje, ki so se uporabili za določitev približka kreditnega razmika za zadevno nasprotno stranko.
(7)
Za namene dovoljenja za uporabo napredne metode CVA za omejeno število manjših portfeljev, je primerno, da se upoštevajo portfelj kot niz pobotov, kot je opredeljen v členu 272(4) Uredbe (EU) št. 575/2013, število poslov, ki jih ne zajame metoda notranjih modelov (IMM), za katere se uporablja kapitalska zahteva za tveganje CVA, in velikost nizov pobotov, ki jih ne zajame IMM, za katere se uporablja kapitalska zahteva za tveganje CVA, ter da se ti omejijo v smislu odstotka skupnega števila vseh poslov, za katere se uporablja kapitalska zahteva za tveganje CVA, ter odstotka skupne velikosti vseh nizov pobotov, za katere se uporablja kapitalska zahteva za tveganje CVA, da bi se upoštevale različne velikosti institucij.
(8)
Da bi se zmanjšale možne diskontinuitete pri uporabi napredne metode CVA za omejeno število manjših portfeljev, bi se napredna metoda CVA moralo nehati uporabljati samo, če so dve četrtletji zapored prekršene kvantitativne omejitve.
(9)
Da bi bilo pristojnim organom omogočeno, da učinkovito izvajajo svoje nadzorne naloge, bi morali biti seznanjeni s tem, kdaj zahteva po omejenem številu manjših portfeljev ni več izpolnjena; zato bi morale institucije v takih primerih obvestiti pristojne organe.
(10)
Ta uredba temelji na osnutkih regulativnih tehničnih standardov, ki jih je Komisiji predložil Evropski bančni organ.
(11)
Evropski bančni organ je opravil javna posvetovanja o osnutkih regulativnih tehničnih standardov, na katerih temelji ta uredba, analiziral morebitne povezane stroške in koristi ter prosil za mnenje interesno skupino za bančništvo, ustanovljeno v skladu s členom 37 Uredbe (EU) št. 1093/2010 Evropskega parlamenta in Sveta (1) -
SPREJELA NASLEDNJO UREDBO:
Člen 1
Določitev ustreznega približka razmika
1. Približek razmika za dano nasprotno stranko se šteje kot ustrezen glede na bonitetno oceno, panogo in regijo nasprotne stranke v skladu s četrtim pododstavkom člena 383(1) Uredbe (EU) št. 575/2013, če so izpolnjeni naslednji pogoji:
(a)
približek razmika je bil določen ob upoštevanju vseh značilnosti bonitetne ocene, panoge in regije nasprotne stranke, kot je določeno v točkah (b), (c) in (d);
(b)
značilnost bonitetne ocene je bila določena ob upoštevanju uporabe vnaprej določene hierarhije virov notranjih in zunanjih bonitetnih ocen. Bonitetne ocene se pripišejo stopnjam kreditne kakovosti iz člena 384(2) Uredbe (EU) št. 575/2013. Kadar je na voljo več zunanjih bonitetnih ocen, se pri njihovem pripisovanju stopnjam kreditne kakovosti uporabi pristop za več bonitetnih ocen, opisan v členu 138 navedene uredbe;
(c)
značilnost panoge je bila določena ob upoštevanju vsaj naslednjih kategorij:
(i)
javni sektor;
(ii)
finančni sektor;
(iii)
drugo;
(d)
značilnost regije je bila določena ob upoštevanju vsaj naslednjih kategorij:
(i)
Evropa;
(ii)
Severna Amerika;
(iii)
Azija;
(iv)
ostali svet.
(e)
približek razmika na reprezentativen način odraža razpoložljive razmike kreditnih zamenjav in razmike drugih likvidnih instrumentov kreditnega tveganja, s katerimi se trguje, ki ustrezajo relevantni kombinaciji veljavnih kategorij in izpolnjujejo merila v zvezi s kakovostjo podatkov iz odstavka 3;
(f)
ustreznost približka razmika se določi glede na nestanovitnost in ne glede na višino razmika.
2. Pri upoštevanju značilnosti bonitetne ocene, panoge in regije nasprotne stranke v skladu z odstavkom 1 se ocena približka razmika šteje kot ustrezna za enoto regionalne ali lokalne ravni države na podlagi kreditnega razmika zadevnega državnega izdajatelja, če je izpolnjen eden od naslednjih pogojev:
(a)
enota regionalne ali lokalne ravni države in država imata enako bonitetno oceno;
(b)
za enoto regionalne ali lokalne ravni države ni bonitetne ocene.
3. Vsi vhodni podatki, uporabljeni pri določitvi približka razmika, temeljijo na zanesljivih podatkih, pridobljenih na likvidnem dvosmernem trgu, kot je opredeljen v drugem pododstavku člena 338(1) Uredbe (EU) št. 575/2013. Na voljo so zadostni podatki za generiranje približkov razmikov za vse zadevne roke zapadlosti in za pretekla obdobja iz člena 383(5) navedene uredbe.
Člen 2
Opredelitev LGDMKT
Za opredelitev izgube ob neplačilu nasprotne stranke (LGDMKT) za namene izračuna kapitalskih zahtev za tveganje CVA v skladu z napredno metodo za nasprotno stranko, ki zahteva uporabo približka razmika, institucije uporabijo vrednost za LGDMKT, ki je skladna s fiksnimi LGD, ki jih običajno uporabljajo udeleženci na trgu za določanje implicitnih verjetnosti neplačila iz tistih tržnih razmikov, ki so se uporabili za določitev približka razmika za zadevno nasprotno stranko v skladu s členom 1.
Člen 3
Kvantitativne omejitve glede števila in velikosti kvalificiranih portfeljev
1. Za izpolnitev merila omejenega števila manjših portfeljev iz člena 383(4) Uredbe (EU) št. 575/2013 morajo biti izpolnjeni vsi naslednji pogoji:
(a)
število vseh poslov, ki jih ne zajame IMM, za katere se uporablja kapitalska zahteva za tveganje CVA, ne presega 15 % skupnega števila poslov, za katere se uporablja kapitalska zahteva za tveganje CVA;
(b)
velikost vsakega posameznega niza pobotov, ki ga ne zajame IMM, za katerega se uporablja kapitalska zahteva za tveganje CVA, ne presega 1 % skupne velikosti vseh nizov pobotov, za katere se uporablja kapitalska zahteva za tveganje CVA;
(c)
skupna velikost vseh nizov pobotov, ki jih ne zajame IMM, za katere se uporablja kapitalska zahteva za tveganje CVA, ne presega 10 % skupne velikosti vseh nizov pobotov, za katere se uporablja kapitalska zahteva za tveganje CVA.
2. Za namen točk (b) in (c) odstavka 1 je velikost niza pobotov izpostavljenost niza pobotov ob neplačilu, izračunana z uporabo metode tekoče izpostavljenosti iz člena 274 Uredbe (EU) št. 575/2013 z upoštevanjem učinkov pobota v skladu s členom 298 navedene uredbe, vendar ne učinkov zavarovanja s premoženjem.
3. Za namen odstavka 1 institucija za vsako četrtletje izračuna aritmetično povprečje vsaj mesečnih opazovanj naslednjih razmerij:
(a)
število poslov, ki jih ne zajame IMM, glede na skupno število poslov;
(b)
posamezna velikost največjega niza pobotov, ki ga ne zajame IMM, glede na skupno velikost vseh nizov pobotov, in
(c)
skupna velikost vseh nizov pobotov, ki jih ne zajame IMM, glede na skupno velikost vseh nizov pobotov.
4. Če merilo iz odstavka 1 ni izpolnjeno pri dveh zaporednih izračunih iz odstavka 3, institucija za izračun kapitalskih zahtev za tveganje CVA za vse nize pobotov, ki jih ne zajame IMM, uporabi standardizirano metodo iz člena 384 Uredbe (EU) št. 575/2013 in o tem uradno obvesti pristojne organe.
5. Pogoji iz odstavka 1 se uporabljajo na posamični, subkonsolidirani ali konsolidirani podlagi, odvisno od obsega dovoljenja za uporabo metode notranjih modelov iz člena 283 Uredbe (EU) št. 575/2013.
Člen 4
Začetek veljavnosti
Ta uredba začne veljati dvajseti dan po objavi v Uradnem listu Evropske unije.
Ta uredba je v celoti zavezujoča in se neposredno uporablja v vseh državah članicah.
V Bruslju, 12. marca 2014