РЕГЛАМЕНТ (ЕС) № 515/2014 НА ЕВРОПЕЙСКИЯ ПАРЛАМЕНТ И НА СЪВЕТА
от 16 април 2014 година
за създаване на инструмента за финансово подпомагане за външните граници и визите като част от фонд „Вътрешна сигурност“ и за отмяна на Решение № 574/2007/ЕО
ЕВРОПЕЙСКИЯТ ПАРЛАМЕНТ И СЪВЕТЪТ НА ЕВРОПЕЙСКИЯ СЪЮЗ,
като взеха предвид Договора за функционирането на Европейския съюз, и по-специално член 77, параграф 2 от него,
като взеха предвид предложението на Европейската комисия,
след предаване на проекта на законодателния акт на националните парламенти,
като взеха предвид становището на Европейския икономически и социален комитет (1),
като взеха предвид становището на Комитета на регионите (2),
в съответствие с обикновената законодателна процедура (3),
като имат предвид, че:
(1)
Целта на Съюза да осигури високо равнище на сигурност в рамките на пространство на свобода, сигурност и правосъдие съгласно член 67, параграф 3 от Договора за функционирането на Европейския съюз (ДФЕС) следва да бъде постигната, наред с другото, посредством съвместни мерки относно преминаването на лицата през вътрешните граници и граничен контрол на външните граници и чрез общата визова политика като част от конвергентна многослойна система, която би позволила обмен на данни и пълно познаване на ситуацията и има за цел улесняване на законното пътуване и справяне с незаконната имиграция.
(2)
Съюзът се нуждае от по-съгласуван подход към вътрешните и външните аспекти на управлението на миграцията и вътрешната сигурност и следва да установи връзка между борбата срещу незаконната имиграция и подобряването на сигурността на външните граници на Съюза и по-добро сътрудничество и диалог с трети държави за целите на справянето с незаконната имиграция и насърчаване на законната миграция.
(3)
Необходимо е да се разработи интегриран подход към въпросите, поставени от миграционния натиск и заявленията за убежище, както и за управлението на външните граници на Съюза, и да се предвидят достатъчен бюджет и адекватни ресурси за справяне с извънредни ситуации, в дух на зачитане на правата на човека и солидарност между всички държави членки, като същевременно не се пренебрегват националните отговорности и се осигурява ясно разделение на задачите.
(4)
Стратегията за вътрешна сигурност на Европейския съюз („Стратегията за вътрешна сигурност“), приета от Съвета през февруари 2010 г., представлява обща програма за справяне с тези общи предизвикателства в областта на сигурността. Съобщението на Комисията от ноември 2010 г., озаглавено „Стратегията за вътрешна сигурност на ЕС в действие“ превръща принципите и насоките на Стратегията в конкретни действия, като определя пет стратегически цели: разбиване на международните престъпни мрежи, предотвратяване на тероризма и мерки срещу радикализацията и набирането на терористи, повишаване на нивото на сигурност за гражданите и предприятията в кибернетичното пространството, укрепване на сигурността чрез управление на границите и подобряване на устойчивостта на Европа спрямо кризи и бедствия.
(5)
Съгласно Стратегията за вътрешна сигурност свободата, сигурността и правосъдието са цели, които следва да бъдат преследвани успоредно, и с оглед постигане на свобода и правосъдие, целта за сигурност следва винаги да бъде преследвана в съответствие с принципите на Договорите, принципите на правовата държава и задълженията на Съюза в областта на основните права.
(6)
Ключови принципи, ръководещи изпълнението на Стратегията за вътрешна сигурност, следва да бъдат солидарността между държавите членки, яснотата относно разпределението на задачите, зачитането на основните свободи и правата на човека и принципите на правовата държава, надлежното отчитане на глобалната перспектива и връзката с външната сигурност, както и последователността и съгласуваността с целите на външната политика на Съюза, както са установени в член 21 от Договора за Европейския съюз (ДЕС).
(7)
За да се насърчи изпълнението на Стратегията за вътрешна сигурност и да се гарантира, че тя функционира реално, на държавите членки е необходимо да се осигури подходящо финансово подпомагане от страна на Съюза, като се създаде фонд „Вътрешна сигурност“ („Фондът“).
(8)
Поради правните особености, приложими към дял V от ДФЕС, правно не е възможно Фондът да се създаде като един финансов инструмент. Следователно Фондът следва да се създаде като цялостна рамка за финансово подпомагане от Съюза в областта на вътрешната сигурност, която обхваща инструмента за финансово подпомагане за външните граници и визите („Инструментът“), създаден с настоящия регламент, както и инструментът за финансово подпомагане на полицейското сътрудничество, предотвратяването и борбата с престъпността и управлението на кризи, създаден с Регламент (ЕС) № 513/2014 на Европейския парламент и на Съвета (4). Тази цялостна рамка следва да се допълни с Регламент (ЕС) № 514/2014 на Европейския парламент и на Съвета (5), към който настоящият регламент следва да препраща във връзка с правилата за програмиране, финансово управление, управление и контрол, уравняване на сметките, закриване на програми и докладване и оценка.
(9)
Новата двустълбова структура на финансиране в областта на вътрешните работи следва да допринесе за опростяване, рационализиране, консолидиране и прозрачност на финансирането в тази област. Следва да се търси взаимодействие, съгласуваност и допълване с други фондове и програми, включително и с оглед на отпускането на финансиране за общи цели. При все това обаче следва да се избягва припокриване между различните инструменти за финансиране.
(10)
Фондът следва да отразява необходимостта от по-голяма гъвкавост и опростяване, като същевременно зачита изискванията по отношение на предвидимостта и гарантира справедливо и прозрачно разпределение на ресурсите за постигане на общите и специфичните цели, установени в настоящия регламент.
(11)
Ефективността на мерките и качеството на разходите представляват ръководни принципи при прилагането на Фонда. Освен това фондът следва също да бъде прилаган по възможно най-ефективен и удобен начин.
(12)
Фондът следва да взема специално предвид държавите членки, които са изправени пред несъразмерни тежести от миграционни потоци поради тяхното географско положение.
(13)
Солидарността и разпределянето на отговорностите между държавите членки и Съюза са основен елемент на общата политика за управление на външните граници.
(14)
Фондът следва да бъде израз на солидарност чрез финансова помощ за тези държави членки, които прилагат изцяло разпоредбите на достиженията на правото от Шенген относно външните граници, както и за онези, които се подготвят за пълно участие в Шенген, и следва да се използва от държавите членки в интерес на общата политика на Съюза за управлението на външните граници.
(15)
С цел да се допринесе за постигането на общата цел на Фонда, държавите членки следва да гарантират, че техните национални програми постигат специфичните цели на Инструмента и че разпределението на средствата между целите е пропорционално на предизвикателствата и потребностите и гарантира, че целите могат да бъдат изпълнени. Когато дадена национална програма не разглежда някоя от специфичните цели или разпределението е под минималните проценти за някои цели на националните програми, предвидени в настоящия регламент, засегнатата държава членка следва да представи обосновка в рамките на програмата.
(16)
За да се отчитат постиженията на Фонда, следва да се определят общи показатели по отношение на всяка специфична цел на Инструмента. Измерването на постигането на специфичните цели чрез общи показатели не прави изпълнението на дейностите, свързани с тези показатели, задължително.
(17)
Участието от страна на държава членка не следва да съвпада с участието ѝ във временен финансов инструмент на Съюза, който подпомага държавите членки бенефициери при финансирането, наред с другото, на действия по новите външни граници на Съюза, свързани с прилагането на достиженията на правото от Шенген относно границите и визите и контрола на външните граници.
(18)
Инструментът следва да се основава на процеса за изграждане на капацитет, разработен с помощта на Фонда за външните граници за периода 2007-2013 г., създаден с Решение № 574/2007ЕО на Европейския парламент и на Съвета (6), и следва да го разшири така, че да се вземат предвид новите развития.
(19)
При изпълнението на задачи по външните граници и в консулствата в съответствие с достиженията на правото от Шенген относно границите и визите, държавите членки осъществяват дейности в интерес на и от името на всички останали държави членки в Шенгенското пространство, като по този начин извършват публична услуга в полза на Съюза. Инструментът следва да участва във финансирането на оперативните разходи, свързани с граничния контрол и визовата политика, и да даде възможност на държавите членки да поддържат капацитета, който е решаващ за предоставянето на тази услуга за всички. Това подпомагане се изразява в пълно възстановяване на определени разходи, свързани с целите, преследвани с Инструмента, и следва да представлява неразделна част от националните програми.
(20)
Инструментът следва да допълва и подсилва дейностите, предприемани за развитие на оперативното сътрудничество под егидата на Европейската агенция за управление на оперативното сътрудничество по външните граници на държавите членки на Европейския съюз („Агенцията Frontex“), създадена с Регламент (ЕО) № 2007/2004 на Съвета (7), включително новите дейности, произтичащи от измененията, внесени с Регламент (ЕС) № 1168/2011 на Европейския парламент и на Съвета (8), и по този начин допълнително да подсилва солидарността между държавите членки, които осъществяват контрола по външните граници в интерес на и от името на Шенгенското пространство като цяло. Това означава, наред с другото, че при изготвянето на своите национални програми държавите членки следва да вземат предвид аналитичните инструменти и оперативните и технически насоки, разработени от агенция Frontex, както и разработените програми за обучение, а именно общите основни учебни програми за обучение на гранична охрана, включително нейните компоненти по отношение на основните права и достъпа до международна закрила. За да се развие взаимно допълване между нейната мисия и отговорностите на държавите членки за контрол и наблюдение на външните граници, както и за да се гарантира последователност и да се избегне неефективност на разходите, Комисията следва да се консултира с агенция Frontex относно проекти на национални програми, представени от държавите членки, и по-специално относно дейностите, финансирани в рамките на оперативното подпомагане,.
(21)
Инструментът следва да се прилага при пълно спазване на правата и принципите, заложени в Хартата на основните права на Европейския съюз, и в съответствие с международните задължения на Съюза и без да се засяга прилагането на специфични разпоредби относно правото на убежище и международна закрила.
(22)
Еднакъв и висококачествен контрол на външните граници е от съществено значение за укрепването на пространството на свобода, сигурност и правосъдие. В съответствие с общите стандарти на Съюза Инструментът следва да подкрепя мерки, свързани с управлението на външните граници, които да се изпълняват в съответствие с модела за четиристепен контрол на достъпа, който включва мерки в трети държави, сътрудничество със съседни държави, мерки за граничен контрол и мерки за контрол в областта на свободното движение с цел предотвратяване на незаконната имиграция и трансграничната престъпност в рамките на Шенгенското пространство.
(23)
Съгласно член 3 от ДЕС Инструментът следва да подкрепя дейности, които гарантират защитата на деца, изложени на опасност от понасяне на вреди на външните граници. По-специално при прилагането на действия по отношение на идентифицирането, на предоставянето на непосредствена помощ и препращането към служби за защита, държавите членки, когато е възможно, следва да обръщат особено внимание на уязвимите лица, особено на деца и непридружени малолетни и непълнолетни лица.
(24)
За да гарантира еднакъв и висококачествен контрол на външните граници и да се улесни законното преминаване през тях в рамките на Стратегията за вътрешната сигурност, Инструментът следва да допринася за изграждането на обща европейска система за интегрирано управление на границите. Тази система включва всички мерки, свързани с политиката, правото, системното сътрудничество, разпределението на тежестта, оценка на положението и изменящите се обстоятелства по отношение на местата, през които незаконните емигранти преминават границите, персонала, оборудването и технологиите, предприети на различни нива от компетентните органи на държавите членки, които действат в сътрудничество с агенция Frontex, с трети държави и, когато е необходимо, с други участници, по-специално Европол и Агенцията за оперативното управление на широкомащабни информационни системи, като се използват, наред с другото, четиристепенният модел за сигурност на границите и интегрираният анализ на риска на Съюза.
(25)
В съответствие с Протокол № 5 към Акта за присъединяване от 2003 г. за транзитното преминаване на хора по суша между Калининградска област и други части на Руската федерация, Инструментът следва да понесе всички допълнителни разходи, които са настъпили при изпълняването на специфичните разпоредби на достиженията на правото на Съюза, отнасящи се до такова транзитно преминаване, а именно Регламент (ЕО) № 693/2003 на Съвета (9) и Регламент (ЕО) № 694/2003 на Съвета (10). При все това, необходимостта от продължаване на финансовото подпомагане във връзка с несъбираните такси следва да зависи от действащия визов режим между Съюза и Руската федерация.
(26)
Инструментът следва да предвижда подпомагане на националните мерки и сътрудничеството между държавите членки в областта на визовата политика и други предгранични дейности, извършвани в етап, предшестващ контрола на външните граници, и следва да използва в пълна степен Визовата информационна система (ВИС). Ефикасното управление на дейностите, организирани от службите на държавите членки в трети държави, е в интерес на общата визова политика като част от многопластова система, целяща улесняване на законното пътуване и справяне с незаконната имиграция в Съюза, и представлява неразделна част от общата система за интегрирано управление на границите.
(27)
Освен това, Инструментът следва да подпомага мерки на територията на държавите от Шенген, предприемани като част от разработването на обща система за интегрирано управление на границите, която да укрепи цялостното функциониране на Шенгенското пространство.
(28)
Инструментът следва да подпомага и разработването от страна на Съюза на информационни системи, основани на съществуващи и/или нови информационни системи, които да предоставят на държавите членки средства за по-ефикасно управление на движението на граждани на трети държави през границите и за гарантиране на по-добро идентифициране и проверка на пътниците, като по този начин се улеснява пътуването и се повишава сигурността на границите. За тази цел следва да се създаде програма, в съответствие със Стратегията за управление на информацията за вътрешната сигурност на ЕС, с цел да покрива разходите за разработването както на централните, така и на националните компоненти на такива системи, като осигурява техническа съгласуваност, оперативна съвместимост с други информационни системи на Съюза, икономии и плавно привеждане в действие в държавите членки. Тези информационни системи следва да бъдат съобразени с основните права, включително със защитата на личните данни.
(29)
Държавите членки следва да отделят необходимото финансиране за Европейската система за наблюдение на границите (Eurosur), създадена с Регламент (ЕС) № 1052/2013 на Европейския парламент и на Съвета (11), с цел да се гарантира правилното функциониране на тази система.
(30)
За да се реагира незабавно на непредвиден миграционен натиск и рискове за граничната сигурност, следва да съществува възможност за предоставяне на спешна помощ в съответствие с рамката, очертана с Регламент (ЕС) № 514 /2014.
(31)
Освен това, в интерес на засилената солидарност в Шенгенското пространство като цяло, когато бъдат установени слабости или възможни рискове, по-специално след извършена оценка по Шенген, съответната държава членка следва да предприема подходящи действия по въпроса, като използва средствата по своята национална програма по приоритети, когато е приложимо, допълвайки мерките за спешна помощ.
(32)
За да се засилят солидарността и разпределението на отговорностите държавите членки следва да бъдат насърчавани да използват част от наличните средства по националните си програми за специфични приоритети, определени от Съюза, като например закупуване на техническо оборудване, необходимо на агенция Frontex, и развитие на консулското сътрудничество в интерес на Съюза. Необходимо е да се увеличи максимално въздействието на финансирането от Съюза чрез мобилизиране, обединяване и привличане на публични и частни финансови ресурси. Следва да се гарантират най-голяма прозрачност, отчетност и демократичен контрол на иновативните финансови инструменти и механизми с участието на бюджета на Съюза.
(33)
За да се гарантира прилагането на достиженията на правото от Шенген в цялото Шенгенско пространство, по Инструмента следва да се подпомага и прилагането на Регламент (ЕС) № 1053/2013 на Съвета (12), тъй като той е средство от особено значение за улесняване на изпълнението на политиките на Съюза в пространството на свобода, сигурност и правосъдие чрез осигуряване на високо равнище на защита на външните граници и липсата на граничен контрол в рамките на Шенгенското пространство.
(34)
Като се има предвид опитът, придобит с Фонда за външните граници, и разработването на ШИС II и ВИС, се смята за целесъобразно да бъде предвидена възможност за известна гъвкавост по отношение на евентуални трансфери на ресурси между различните средства за изпълнение на целите, преследвани с Инструмента, без да се накърнява принципът за гарантиране от самото начало на критична маса и на финансова стабилност за програмите и на оперативното подпомагане за държавите членки и без да се засяга контролът от страна на Европейския парламент и на Съвета.
(35)
В същия дух, обхватът на действията и таванът на средствата, които остават на разположение на Съюза („действия на Съюза“), следва да бъдат увеличени, за да се повиши капацитета на Съюза за провеждане през дадена бюджетна година на многобройни дейности за управлението на външните граници и общата визова политика в интерес на Съюза като цяло, когато и доколкото има необходимост. Такива действия на Съюза включват проучвания и пилотни проекти за по-нататъшно развитие на политиката за управлението на външните граници и общата визова политика и нейното прилагане, обучението на гранични служители за защитата на правата на човека, мерки или договорености в трети държави за справяне с миграционния натиск от тези държави в интерес на оптимално управление на миграционните потоци към Съюза и ефикасна организация на свързаните с това задачи по външните граници и в консулствата.
(36)
Подпомаганите чрез Инструмента мерки в трети държави или във връзка с трети държави следва да се предприемат във взаимодействие и съгласувано с други действия извън Съюза, подпомагани чрез географските и тематичните инструменти на Съюза за външно подпомагане. По-специално, при изпълнението на такива действия следва да се търси пълна съгласуваност с принципите и общите цели на външната дейност и външната политика на Съюза по отношение на съответната държава или регион. Те не трябва да имат за цел подпомагането на действия, които са пряко насочени към развитие, и следва да допълват финансовата помощ, предоставяна по линия на инструментите за външна помощ, когато това е целесъобразно. Ще се търси също така съгласуваност с хуманитарната политика на Съюза, особено по отношение на прилагането на спешни мерки.
(37)
Финансирането от бюджета на Съюза следва да се съсредоточи върху дейности, при които интервенциите на Съюза могат да придадат допълнителна стойност в сравнение със самостоятелни действия на държавите членки. Тъй като Съюзът е в по-добра позиция от държавите членки от гледна точка на осигуряването на рамка за изразяване на солидарността на Съюза в областта на граничния контрол, визовата политика и управлението на миграционните потоци, както и на осигуряването на платформа за разработването на общи информационни системи в подкрепа на тези политики, предоставяното съгласно настоящия регламент финансово подпомагане ще допринася по-специално за укрепване на националния капацитет и капацитета на Съюза в тези области.
(38)
В настоящия регламент следва да се уреди разпределянето на основните суми между държавите членки. Основната сума за всяка държава членка следва да се изчислява въз основа на средствата, отпуснати от Фонда за външните граници за всяка държава членка в периода от 2010 до 2012 г., и като се раздели получената стойност на общия размер на бюджетните кредити, налични за споделено управление за тези три години. Изчисленията са направени в съответствие с критериите за разпределяне, установени в Решение № 574/2007/ЕО.
(39)
Комисията следва да наблюдава прилагането на Инструмента в съответствие с приложимите разпоредби на Регламент (ЕС) № 514/2014 с помощта на ключови показатели за оценка на резултатите и въздействието. Показателите, включващи съответни основни параметри, следва да предоставят минималната основа за оценяване на степента, в която са постигнати целите на Инструмента.
(40)
С цел допълване или изменение на разпоредбите на настоящия регламент относно определянето на специфичните действия по националните програми, на Комисията следва да бъде делегирано правомощието да приема актове в съответствие с член 290 от ДФЕС. От особена важност е по време на подготвителната си работа Комисията да проведе подходящи консултации, включително на експертно равнище. При подготовката и изготвянето на делегираните актове Комисията следва да осигури едновременното и своевременно предаване на съответните документи по подходящ начин на Европейския парламент и на Съвета.
(41)
При прилагането на настоящия регламент, включително при подготовката на делегираните актове, Комисията следва да се консултира с експерти от всички държави членки.
(42)
За да се гарантира еднакво, ефикасно и своевременно прилагане на разпоредбите относно оперативното подпомагане, предвидени в настоящия регламент, на Комисията следва да бъдат предоставени изпълнителни правомощия. Тези правомощия следва да бъдат упражнявани в съответствие с Регламент (ЕС) № 182/2011 на Европейския парламент и на Съвета (13).
(43)
Доколкото целта на настоящия регламент, а именно да предвиди разпоредби относно солидарността и разпределянето на отговорностите между държавите членки и Съюза при управлението на външните граници и визовата политика, не може да бъде постигната в достатъчна степен от държавите членки, а може да бъде по-добре постигната на равнището на Съюза, Съюзът може да приеме мерки в съответствие с принципа на субсидиарност, уреден в член 5 от ДЕС. В съответствие с принципа на пропорционалност, уреден в същия член, настоящият регламент не надхвърля необходимото за постигане на тази цел.
(44)
Решение № 574/2007/ЕО следва да бъде отменено, като се спазват преходните разпоредби, предвидени в настоящия регламент.
(45)
По отношение на Исландия и Норвегия настоящият регламент представлява развитие на достиженията на правото от Шенген по смисъла на Споразумението, сключено от Съвета на Европейския съюз, от една страна, и Република Исландия и Кралство Норвегия, от друга страна, за асоциирането на последните в процеса на изпълнение, прилагане и развитие на достиженията на правото от Шенген (14), които попадат в областите, посочени в член 1, букви А и Б от Решение 1999/437/ЕО на Съвета (15).
(46)
По отношение на Швейцария настоящият регламент представлява развитие на разпоредбите на достиженията на правото от Шенген по смисъла на Споразумението между Европейския съюз, Европейската общност и Конфедерация Швейцария относно асоциирането на Конфедерация Швейцария към изпълнението, прилагането и развитието на достиженията на правото от Шенген (16), които попадат в областта, посочена в член 1, букви А и Б от Решение 1999/437/ЕО, във връзка с член 3 от Решение 2008/146/ЕО на Съвета (17).
(47)
По отношение на Лихтенщайн настоящият регламент представлява развитие на разпоредбите на достиженията на правото от Шенген по смисъла на Протокола между Европейския съюз, Европейската общност, Конфедерация Швейцария и Княжество Лихтенщайн относно присъединяването на Княжество Лихтенщайн към Споразумението между Европейския съюз, Европейската общност и Конфедерация Швейцария относно асоциирането на Конфедерация Швейцария към изпълнението, прилагането и развитието на достиженията на правото от Шенген (18), които попадат в областта, посочена в член 1, букви А и Б от Решение 1999/437/ЕО, във връзка с член 3 от Решение 2011/350/ЕС на Съвета (19).
(48)
В съответствие с членове 1 и 2 от Протокол № 22 относно позицията на Дания, приложен към ДЕС и ДФЕС, Дания не участва в приемането на настоящия регламент и не е обвързана от него, нито от неговото прилагане. Доколкото настоящият регламент представлява развитие на достиженията на правото от Шенген, в срок от шест месеца след вземането на решение от Съвета относно настоящия регламент Дания взема решение, в съответствие с член 4 от посочения протокол, дали да го въведе в националното си право.
(49)
Настоящият регламент представлява развитие на разпоредбите на достиженията на правото от Шенген, в които Обединеното кралство не участва в съответствие с Решение 2000/365/ЕО на Съвета (20); следователно Обединеното кралство не участва в неговото приемане и не е обвързано от него, нито от неговото прилагане.
(50)
Настоящият регламент представлява развитие на разпоредбите на достиженията на правото от Шенген, в които Ирландия не участва в съответствие с Решение 2002/192/ЕО на Съвета (21); следователно Ирландия не участва в неговото приемане и не е обвързана от него, нито от неговото прилагане.
(51)
Целесъобразно е срокът на прилагане на настоящия регламент да бъде съгласуват с този на Регламент (ЕС, Евратом) № 1311/2013 на Съвета (22). За тази цел настоящият регламент следва да се прилага от 1 януари 2014 г.,
ПРИЕХА НАСТОЯЩИЯ РЕГЛАМЕНТ:
ГЛАВА I
ОБЩИ РАЗПОРЕДБИ
Член 1
Цел и приложно поле
1. С настоящия регламент се създава инструмент за финансово подпомагане за управлението на външните граници и общата визова политика („Инструментът“) като част от фонд „Вътрешна сигурност“ („Фондът“).
Заедно с Регламент (ЕС) 513/2014 с настоящия регламент се създава Фондът за периода от 1 януари 2014 г. до 31 декември 2020 г.
2. С настоящия регламент се определят:
а)
целите на финансовото подпомагане и допустимите действия;
б)
общата рамка за изпълнението на допустимите действия;
в)
средствата, които се отпускат по Инструмента от 1 януари 2014 г. до 31 декември 2020 г., и тяхното разпределение;
г)
приложното поле и целта на различните специфични способи, чрез които се финансират разходите за управлението на външните граници и общата визова политика.
3. С настоящия регламент се предвижда прилагането на правилата, установени с Регламент (ЕС) № 514/2014.
Член 2
Определения
За целите на настоящия регламент се прилагат следните определения:
а)
„външни граници“ означава сухопътните граници на държавите членки, включително по реки и езера, морските граници, както и летищата, речните, морските и езерните пристанища на държавите членки, за които се прилагат разпоредбите на правото на Съюза относно пресичането на външните граници, независимо дали границите са временни или не;
б)
„общи стандарти на Съюза“ означава прилагането на оперативни мерки по общ и последователен начин, за да бъде постигнато високо и еднакво равнище на сигурност в областта на граничния контрол и визите в съответствие с Регламент (ЕО) № 562/2006 на Европейския парламент и на Съвета (23), Регламент (ЕО) № 810/2009 на Европейския парламент и на Съвета (24), Регламент (ЕО) № 767/2008 на Европейския парламент и на Съвета (25), Регламент (ЕО) № 2007/2004, Регламент (ЕО) № 1931/2006 на Европейския парламент и на Съвета (26), Шенгенския каталог относно контрола на външните граници, Практическия наръчник за граничната охрана, Наръчника относно визите, Практическото ръководство за прилагане и управление на Eurosur и всички други регламенти и насоки относно граничния контрол и визите, които следва да бъдат приети на равнището на Съюза;
в)
„временни външни граници“ означава:
i)
общата граница между държава членка, която прилага изцяло достиженията на правото от Шенген, и държава членка, която съгласно Акта за присъединяването ѝ е задължена да прилага изцяло достиженията на правото от Шенген, но по отношение на която съответното решение на Съвета, с което ѝ се разрешава да прилага изцяло посочените достижения на правото, не е влязло в сила;
ii)
общата граница между две държави членки, които съгласно съответните им актове за присъединяване са задължени да прилагат изцяло достиженията на правото от Шенген, но по отношение на които съответното решение на Съвета, с което им се разрешава да прилагат изцяло посочените достижения на правото, все още не е влязло в сила;
г)
„гранично-пропускателен пункт“ означава всеки пропускателен пункт, който е разрешен от компетентните органи за преминаване на външните граници, за който е изпратена нотификация в съответствие с член 34, параграф 2 от Регламент (ЕО) № 562/2006;
д)
„механизъм за оценка и наблюдение на Шенген“ означава проверката на правилното прилагане на достиженията на правото от Шенген, както е предвидено в Регламент (ЕС) № 1053/2013;
е)
„извънредна ситуация“ означава ситуация, произтичаща от неотложен и извънреден натиск, при която голям или несъразмерен брой граждани на трети държави преминават или се очаква да преминат външните граници на една или повече държави членки, или всяка друга надлежно обоснована спешна ситуация, изискваща неотложни действия на външните граници;
ж)
„участък от външна граница“ означава цялата или част от външната сухоземна или морска граница на дадена държава членка, както тя е определена от националното право или от националния координационен център или друг отговорен национален орган за целите на прилагането на Регламент (ЕС) № 1052/2013 г.
Член 3
Цели
1. Общата цел на Инструмента е да допринесе за осигуряването на високо равнище на сигурност в Съюза, като същевременно се улеснява законното пътуване чрез еднакво и високо равнище на контрол на външните граници и ефективно обработване на шенгенски визи в съответствие с ангажимента на Съюза във връзка с основните свободи и правата на човека.
2. В рамките на общата цел, посочена в параграф 1, Инструментът допринася - в съответствие с приоритетите, определени в съответните стратегии, програми, оценки на заплахите и оценки на рисковете на Съюза - за постигането на следните специфични цели:
а)
подпомагане на обща визова политика с цел улесняване на законното пътуване, предоставяне на висококачествено обслужване на кандидатите за виза, осигуряване на равно третиране на гражданите на трети държави и справяне с незаконната имиграция;
б)
подпомагане на интегрираното управление на границите, включително насърчаване на допълнителна хармонизация на мерките, свързани с управлението на границите, в съответствие с общите стандарти на Съюза и чрез обмен на информация между държавите членки и между държавите членки и агенцията Frontex, за да се осигури, от една страна, еднаква и висока степен на контрол и защита на външните граници, включително чрез справяне с незаконната имиграция, и, от друга страна, безпроблемно преминаване на външните граници в съответствие с достиженията на правото от Шенген, като същевременно се гарантира достъп до международна закрила на лицата, които се нуждаят от такава, в съответствие с договорените от държавите членки задължения в областта на правата на човека, включително принципа на забраната за връщане.
Постигането на специфичните цели на Инструмента се оценява в съответствие с член 55, параграф 2 от Регламент (ЕС) № 514/2014 чрез използване на общи показатели, посочени в приложение IV към настоящия регламент, и специфичните програмни показатели, включени в националните програми.
3. С оглед постигане на целите, посочени в параграфи 1 и 2, Инструментът допринася за постигането на следните оперативни цели:
а)
насърчаване на разработването, изпълнението и прилагането на политики с цел гарантиране на липсата на всякакъв контрол по отношение на лицата, независимо от тяхното гражданство, при преминаване на вътрешните граници, и извършване на проверки по отношение на лицата и ефикасно наблюдение на преминаването на външните граници;
б)
постепенно изграждане на интегрирана система за управление на външните граници, основана на солидарност и отговорност, по-специално посредством:
i)
засилване на системите за контрол и наблюдение на външните граници и междуведомственото сътрудничество между органите на граничната охрана, митниците, миграционните органи, органите за предоставяне на убежище и правоприлагащите органи на държавите членки по външните граници, включително в морската гранична зона;
ii)
мерки в рамките на територията, свързани с управлението на външните граници, и необходимите придружаващи мерки относно сигурността на документите, управлението на самоличността и оперативната съвместимост на придобитото техническо оборудване;
iii)
всички свързани с движението на хора мерки, които също така допринасят за предотвратяването и борбата с трансграничната престъпност по външните граници, включително трафика на хора и незаконното превеждане през границата;
в)
насърчаване на развиването и изпълнението на общата политика в областта на визите и другите разрешения за краткосрочно пребиваване, както и на различни форми на консулското сътрудничество с цел осигуряване на по-добро консулско присъствие и хармонизирани практики по визови въпроси;
г)
създаване и привеждане в действие на информационни системи, тяхната комуникационна инфраструктура и оборудване, подпомагащи общата визова политика, системите за контрол и наблюдение на външните граници и спазване в пълна степен на правото в областта на защитата на личните данни;
д)
засилване на осведомеността относно ситуацията на външните граници и способностите за реагиране на държавите членки;
е)
осигуряване на ефикасното и еднакво прилагане на достиженията на правото на Съюза относно границите и визите, включително ефективното функциониране на механизма за оценка и наблюдение на Шенген;
ж)
засилване на дейностите на държавите членки, допринасящи за увеличаване на сътрудничеството между държавите членки, които провеждат дейности в трети държави, във връзка с потоците от граждани на тези държави към територията на държавите членки, включително предотвратяване и справяне с незаконната имиграция, както и на сътрудничеството с трети държави в това отношение при пълна съгласуваност с целите и принципите на външната дейност и на хуманитарната политика на Съюза.
4. Действията, финансирани по Инструмента, се прилагат при пълно спазване на основните права и човешкото достойнство. По-специално действията спазват разпоредбите на Хартата на основните права на Европейския съюз, правото на Съюза за защита на данните, Европейската конвенция за защита правата на човека и основните свободи (ЕКПЧ), принципа на справедливото третиране на гражданите на трети държави, правото на убежище и на международна закрила, принципа на забрана за връщане и международните задължения на Съюза и на държавите членки, произтичащи от международни инструменти, по които те са страна като например Женевската конвенция за статута на бежанците от 28 юли 1951 г., допълнена с Протокола от Ню Йорк от 31 януари 1967 г.
По-специално, когато е възможно, при прилагането на действия държавите членки обръщат особено внимание на идентифицирането, предоставянето на непосредствена помощ и препращането към служби за защита на уязвими лица, особено на деца и непридружени малолетни и непълнолетни лица.
5. При изпълнението на дейностите, финансирани по Инструмента, които са свързани с наблюдението на морските граници, държавите членки обръщат специално внимание на своите задължения съгласно международното морско право за предоставяне на помощ на бедстващи лица. В тази връзка оборудването и системите, подкрепени по Инструмента, могат да се използват за справяне с издирвателни и спасителни ситуации, които могат да възникнат по време на операция за наблюдение на морските граници, като по този начин се допринася за гарантиране на опазването и спасяването на живота на мигрантите.
6. Инструментът допринася и за финансирането на техническа помощ по инициатива на държавите членки и на Комисията.
Член 4
Допустими действия
1. В рамките на целите, посочени в член 3 от настоящия регламент, и с оглед на резултата от диалога по въпросите на политиката, предвиден в член 13 от Регламент (ЕС) № 514/2014, и в съответствие с целите на националната програма, посочена по член 9 от настоящия регламент, с Инструмента се подкрепят действия в държавите членки или действия, осъществявани от тях, и по-специално следните:
а)
инфраструктури в зоните за преминаване на граница, сгради и системи и за наблюдение между зоните за преминаване на граница и предотвратяване и справяне с неразрешеното преминаване на граници, незаконната имиграция и трансграничната престъпност, както и за гарантиране на безпрепятствен пътникопоток;
б)
оперативно оборудване, транспортни средства и комуникационни системи, необходими за ефективен и сигурен граничен контрол и откриване на хора;
в)
информационни и комуникационни системи за ефикасно управление на миграционните потоци през границите, включително инвестиции в съществуващи и бъдещи системи;
г)
инфраструктури, сгради, комуникационни и информационни системи и оперативно оборудване, необходими за обработването на заявленията за издаване на визи и за консулско сътрудничество, както и за други дейности, насочени към подобряване на качеството на обслужване на кандидати за виза;
д)
обучение за използването на оборудването и системите, посочени в букви б), в) и г), както и насърчаването на стандарти за управление на качеството и обучение на граничните служители, включително, когато е подходящо, в трети държави, по отношение на изпълнението на техните задачи, свързани с наблюдение, консултиране и контрол в съответствие с международното право в областта на правата на човека, включително на установяването на самоличността на жертвите на трафик на хора и на незаконно превеждане през границата;
е)
командироване на служители за връзка в областта на имиграцията и съветници по документи в трети държави и обмен и командироване на гранична охранители между държавите членки или между държава членка и трета държава;
ж)
проучвания, обучение, пилотни проекти и други действия за постепенно изграждане на интегрирана система за управление на външните граници, както е посочено в член 3, параграф 3, включително действия, които имат за цел да се насърчи на междуведомственото сътрудничество както в държавите членки, така и между тях, както и дейности, свързани с оперативната съвместимост и хармонизацията на системите за управление на границите;
з)
проучвания, пилотни проекти и дейности за изпълнение на препоръките, оперативни стандарти и най-добри практики, произтичащи от оперативното сътрудничество между държавите членки и агенциите на Съюза.
2. В рамките на целите, посочени в член 3 от настоящия регламент, и с оглед на резултата от диалога по въпросите на политиката, предвиден в член 13 от Регламент (ЕС) № 514/2014, и в съответствие с целите на националната програма, посочена в член 9 от настоящия регламент, Инструментът подкрепя действия по отношение на и в трети държави, и по-специално следното:
а)
информационни системи, средства или оборудване за обмен на информация между държавите членки и трети държави;
б)
действия, свързани с оперативното сътрудничество между държавите членки и трети държави, включително съвместни операции;
в)
проекти в трети държави, насочени към подобряване на системите за наблюдение с цел гарантиране на сътрудничество с Eurosur;
г)
проучвания, семинари, работни срещи, конференции, обучение, оборудване и пилотни проекти за предоставяне ad hoc на технически и оперативни експертни познания на трети държави;
д)
проучвания, семинари, работни срещи, конференции, обучение, оборудване и пилотни проекти за изпълнение на специфични препоръки, оперативни стандарти и най-добри практики, произтичащи от оперативното сътрудничество между държавите членки и агенциите на Съюза в трети държави.
Комисията и държавите членки съвместно с Европейската служба за външна дейност осигуряват координацията по отношение на действия в и по отношение на трети държави, както е предвидено в член 3, параграф 5 от Регламент (ЕС) № 514/2014.
3. Действията, посочени в параграф 1, буква а), не са допустими на временните външни граници.
4. Не са допустими действия, свързани с временното повторно въвеждане при изключителни обстоятелства на граничен контрол на вътрешни граници съгласно Кодекса на шенгенските граници.
5. Действията, изключителната цел или ефект на които е контролът на стоки, не са допустими.
ГЛАВА II
ФИНАНСОВА РАМКА И РАМКА ЗА ИЗПЪЛНЕНИЕ
Член 5
Общи средства и изпълнение
1. Общите средства за изпълнението на Инструмента се определят на 2 760 милиона евро по текущи цени.
2. Годишните бюджетни кредити се разрешават от Европейския парламент и от Съвета в рамките на многогодишната финансова рамка.
3. Общите средства се привеждат в действие чрез следните способи:
а)
национални програми в съответствие с член 9 и член 12;
б)
оперативно подпомагане в рамките на националните програми и при условията, предвидени в член 10;
в)
специалната транзитна схема в съответствие с член 11;
г)
действия на Съюза в съответствие с член 13;
д)
спешно подпомагане в съответствие с член 14;
е)
изпълнението на програма за създаване на информационни системи за управлението на миграционните потоци през външните граници съгласно условията, предвидени в член 15;
ж)
техническа помощ, в съответствие с член 16.
4. Отпуснатият по Инструмента бюджет за действия на Съюза, посочени в член 13 от настоящия регламент, за спешното подпомагане, посочено в член 14 от настоящия регламент, и за техническата помощ, посочена в член 16, параграф 1 от настоящия регламент, се изпълнява при пряко управление в съответствие с член 58, параграф 1, буква а) от Регламент (ЕС, Евратом) № 966/2012 на Европейския парламент и на Съвета (27), а по целесъобразност при непряко управление в съответствие с член 58, параграф 1, буква в) от Регламент (ЕС, Евратом) № 966/2012.
Бюджетът, отпускан за националните програми, посочени в член 9, за оперативното подпомагане, посочено в член 10, и за функционирането на специалната транзитна схема, посочена в член 11, се изпълнява при споделено управление в съответствие с член 58, параграф 1, буква б) от Регламент (ЕС, Евратом) № 966/2012.
Бюджетът, отпускан за държавите, асоциирани в процеса на изпълнение, прилагане и развитие на достиженията на правото от Шенген, посочени в параграф 7 от настоящия член, се изпълнява при непряко управление в съответствие с член 58, параграф 1, буква в), подточка i) от Регламент (ЕС, Евратом) № 966/2012.
Методът(ите) за изпълнение на бюджета за програмата за разработване на информационни системи въз основа на съществуващи и/или нови информационни системи се определя(т) в подходящи законодателни актове на Съюза в зависимост от тяхното приемане.
5. Общите средства се използват, както следва:
а)
1 551 милиона евро за националните програми на държавите членки;
б)
791 милиона евро за разработване на информационни системи въз основа на съществуващи и/или нови информационни системи за управление на миграционните потоци през външните граници, в зависимост от приемането на съответните законодателни актове на Съюза;
В случай че посочената сума не бъде отпусната или не бъде изразходвана, чрез делегиран акт в съответствие с член 17, Комисията я преразпределя за едно или повече от действията, посочени в член 6, параграф 1, букви б) и в) и буква г) от настоящия параграф. Този делегиран акт включва оценка на развитието на съответните информационни системи, включително изпълнението на бюджета и очаквания размер на неизразходваните средства. Това преразпределение може да се извърши след приемането на съответните законодателни актове или при средносрочния преглед, посочен в член 8.
в)
154 милиона евро за специалната транзитна схема;
г)
264 милиона евро за действия на Съюза, спешно подпомагане и техническа помощ по инициатива на Комисията, от които поне 30 % се използват за действия на Съюза.
6. Заедно с общите средства, предвидени за Регламент (ЕС) № 513/2014 наличните общи средства за Инструмента, определени в параграф 1, представляват финансовия пакет за Фонда и са основната референтна сума по смисъла на точка 17 от Междуинституционалното споразумение от 2 декември 2013 г. между Европейския парламент, Съвета и Комисията относно бюджетната дисциплина, сътрудничеството по бюджетни въпроси и доброто финансово управление (28) за Европейския парламент и Съвета в хода на годишната бюджетна процедура.
7. Държавите, асоциирани в прилагането, изпълнението и развитието на достиженията на правото от Шенген, участват в Инструмента в съответствие с настоящия регламент.
Сключват се договорености за финансовия принос на тези държави спрямо Инструмента и допълнителните правила, необходими за такова участие, включително разпоредби, гарантиращи защитата на финансовите интереси на Съюза и правомощието за извършване на одит от страна на Сметната палата.
Финансовият принос на тези държави се добавя към общите налични средства от бюджета на Съюза, посочени в параграф 1.
Член 6
Средства за допустими действия в държавите членки
1. На държавите членки се отпускат индикативно 1 551 милиона евро, както следва:
а)
1 276 милиона евро съгласно посоченото в приложение I;
б)
147 милиона евро въз основа на резултатите от механизма, посочен в член 7;
в)
в рамките на средносрочния преглед, посочен в член 8 и за периода, започващ от 2018 бюджетна година - 128 милиона евро, остатъкът от наличните бюджетни кредити по настоящия член или друга сума, определена съгласно параграф 4, въз основа на резултатите от анализа на риска и средносрочния преглед.
2. Всяка държава членка разпределя основните суми за националните програми, посочени в приложение I, както следва:
а)
поне 10 % за действия, отнасящи се до член 9, параграф 2, буква а);
б)
поне 25 % за действия, отнасящи се до член 9, параграф 2, буква б);
в)
поне 5 % за действия, свързани с член 9, параграф 2, букви в), г), д) и е).
Държавите членки могат да се отклоняват от тези минимални проценти, при условие че в националната програма е включена обосновка на начина, по който разпределението, с което се занижава равнището на финансиране под тези минимуми, не излага на риск постигането на съответната цел. Тази обосновка се оценява от Комисията в контекста на одобряването на националните програми, както е посочено в член 9, параграф 2.
3. Държавите членки отделят необходимото финансиране за Eurosur, с цел да се гарантира нейното добро функциониране.
4. С оглед подходящо постигане на целите на Инструмента в случай на непредвидени или нови обстоятелства и/или осигуряване на ефективното изпълнение на наличното финансиране по Инструмента, на Комисията се предоставя правомощието да приема делегирани актове в съответствие с член 17, за да адаптира индикативната сума, предвидена в параграф 1, буква в) от настоящия член.
5. Държавите членки, които ще се присъединят към Съюза в периода 2012-2020 г., няма да се ползват от средствата, отпуснати за национални програми по настоящия Инструмент докато се ползват от временен инструмент на Съюза, който подпомага държавите членки бенефициери при финансирането на действия на новите външни граници за прилагане на достиженията на правото от Шенген относно границите и визите и осъществяването на контрол по външните граници.
Член 7
Средства за специфични действия
1. В допълнение към отпуснатите им средства, изчислени в съответствие с член 6, параграф 1, буква а), държавите членки могат да получават допълнителна сума, при условие че тя е заделена като такава в националната програма и трябва да се използва за осъществяване на специфичните действия, изброени в приложение II.
2. На Комисията се предоставя правомощието да приема делегирани актове в съответствие с член 17 във връзка с преразглеждането на специфичните действия, изброени в приложение II, ако това е целесъобразно, включително в контекста на средносрочния преглед. Въз основа на новите специфични действия държавите членки могат да получат допълнителни суми, съгласно предвиденото в параграф 1 от настоящия член, при условие че има налични средства.
3. Допълнителните суми по настоящия член се отпускат на съответните държави членки с индивидуалните решения за финансиране, с които се одобряват или преработват националните им програми в съответствие с процедурата, предвидена в член 14 от Регламент (ЕС) № 514/2014.
Член 8
Средства в рамките на средносрочния преглед
1. С оглед отпускането на посочената в член 6, параграф 1, буква в) сума, до 1 юни 2017 г. Комисията взема предвид тежестта за държавите членки при управлението на границите, включително издирвателните и спасителните дейности, които могат да възникват по време на операции по наблюдение на морските граници, и докладите за оценка, изготвяни като част от механизма за оценка и наблюдение на Шенген, и степените на заплаха по външните граници за периода 2017-2020 г., както и факторите, повлияли на сигурността по външните граници в периода 2014-2016 г. Тази сума се разпределя между държавите членки въз основа на следното претегляне за различните категории граници, като се взема предвид параграф 6 от настоящия член:
а)
45 % за външните морски граници;
б)
38 % за външните сухопътни граници;
в)
17 % за летищата.
2. За външните морски и сухопътни граници изчисляването на размера на сумата се основава на дължината на участъка от външната граница, умножена по степента на заплаха (минимална, нормална, средна, висока) за всеки граничен участък, както следва:
а)
коефициент 0,5 за минимална заплаха;
б)
коефициент 1 за нормална заплаха;
в)
коефициент 3 за средна заплаха;
г)
коефициент 5 за висока степен на заплаха.
3. За летищата разпределението се изчислява за всяка държава членка, както следва:
а)
50 % въз основа на броя на лицата, преминаващи външните граници;
б)
50 % въз основа на броя граждани на трети държави, получили отказ за влизане на външните граници.
4. В съответствие с анализа на риска в доклада на агенция Frontex и след консултация с агенцията Frontex и когато това е целесъобразно - и с други агенции на Съюза, Комисията определя равнища на заплаха за всеки участък от външна граница на държавите членки за периода 2017-2020 г. Равнищата на заплаха се основават на следните фактори:
а)
тежестта на граничното управление на външните граници;
б)
фактори, които засягат сигурността на външните граници на държавите членки в периода 2014-2016 г.;
в)
промени в политиките на Съюза, например визовите политики;
г)
възможни бъдещи тенденции в миграционните потоци и рискове от незаконни дейности, свързани с незаконно преминаване на лица през външните граници; и
д)
възможни промени в политически, икономически и социален план в трети държави, и по-специално в съседни държави.
Преди да издаде доклада си, в който определя степените на заплаха, Комисията провежда обмен на мнения с държавите членки.
5. За целите на разпределението на ресурсите съгласно параграф 1:
а)
демаркационната линия между зоните, посочени в член 1 от Регламент (ЕО) № 866/2004 (29), но не и морската граница северно от тази демаркационна линия, се взема предвид, макар да не представлява външна сухопътна граница, докато е приложим член 1 от Протокол № 10 относно Кипър към Акта за присъединяване от 2003 г.;
б)
изразът „външни морски граници“ означава външната граница на териториалното море на държавите членки, както е определена в съответствие с член 4 и член 16 от Конвенцията на ООН по морско право. В случаите обаче, когато е необходимо провеждане на регулярни широкомащабни операции с оглед предотвратяване на неразрешеното преминаване на граници, този израз означава външната граница на зоните с висока степен на заплаха. Тези външни граници се определят, като се вземат под внимание съответните данни за тези операции в периода 2014-2016 г., предоставени от въпросните държави членки.
6. Освен това, след покана от Комисията в срок до 1 юни 2017 г., държавите членки могат да получат допълнителни средства, при условие че те са заделени като такива в националната програма и трябва да се използват за осъществяване на специфични действия, които ще бъдат определени, като се отчетат приоритетите на Съюза в този момент.
7. Допълнителните суми по настоящия член се отпускат на съответните държави членки с индивидуални решения за финансиране, с които се одобряват или преработват националните им програми в съответствие с процедурата, предвидена в член 14 от Регламент (ЕС) № 514/2014.
Член 9
Национални програми
1. Националната програма, която трябва бъде подготвена, като се вземат предвид заключенията от диалога по въпросите на политиката, както е посочено в член 13 от Регламент (ЕС) № 514/2014, съгласно Инструмента, и Инструментът, който трябва да бъде подготвен съгласно Регламент (ЕС) № 513/2014, се предлагат на Комисията като една-единствена национална програма за Фонда и в съответствие с член 14 от Регламент (ЕС) № 514/2014.
2. В рамките на националните програми, които се разглеждат и одобряват от Комисията в съответствие с член 14 от Регламент (ЕС) № 514/2014, в рамките на целите, посочени в член 3 от настоящия регламент, и като се вземе предвид резултата от диалога по въпросите на политиката, посочен в член 13 от Регламент (ЕС) № 514/2014, държавите членки преследват по-специално цели от следните:
а)
доизграждане на Eurosur в съответствие с правото и насоките на Съюза;
б)
подпомагане и разширяване на съществуващия капацитет на национално равнище във визовата политика и в областта на управлението на външните граници, както и подпомагане и разширяване на мерките в областта на свободното движение, свързани с управлението на външните граници, като се държи сметка по-конкретно за новите технологии, напредъка и/или стандартите във връзка с управлението на миграционните потоци;
в)
подпомагане на по-нататъшното усъвършенстване на управлението на миграционните потоци от консулските и другите служби на държавите членки в трети държави, включително установяването на механизми за консулско сътрудничество с оглед улесняване на законното пътуване в съответствие с правото на Съюза или правото на съответната държава членка и предотвратяване на незаконната имиграция в Съюза;
г)
укрепване на интегрираното управление на границите чрез изпитване и въвеждане на нови инструменти, оперативно съвместими системи и методи на работа, които са насочени към засилване на обмена на информация в рамките на държавата членка или към подобряване на междуведомственото сътрудничество;
д)
разработване на проекти, с цел да се гарантира еднакво и високо равнище на контрол на външните граници в съответствие с общи за целия Съюз стандарти и с цел увеличаване на оперативната съвместимост на системите за управление на границите между държавите членки;
е)
подпомагане на действия след консултации с агенцията Frontex, целящи насърчаването на по-нататъшното хармонизиране на управлението на границите, и по-специално технологичния капацитет в съответствие с общи стандарти на Съюза;
ж)
обезпечаване на правилното и еднакво прилагане на достиженията на правото на Съюза в областта на граничния контрол и визите в отговор на установени слабости на равнището на Съюза, както са показани от резултатите, постигнати в рамките на механизма за оценка и наблюдение на Шенген;
з)
изграждане на капацитета за справяне с предстоящи предизвикателства, включително с настоящи и бъдещи заплахи и натиск по външните граници, като по-специално се вземат предвид анализите, извършени от съответни агенции на Съюза.
3. С оглед постигане на целите, посочени в параграф 2, държавите членки могат да подкрепят съгласно националните си програми действия в трети държави и по отношение на трети държави, включително чрез обмен на информация и оперативно сътрудничество.
4. Комисията се консултира с агенцията Frontex по проектите на национални програми, по-специално за дейностите, финансирани по линия на оперативното подпомагане, представени от държавите членки, с цел да се развие взаимното допълване между мисията на агенцията Frontex и отговорностите на държавите членки за контрол и наблюдение на външните граници, както и за да се гарантира последователност и да се избегне неефективност на разходите.
Член 10
Оперативно подпомагане в рамките на националните програми на държавите членки
1. Всяка държава членка може да използва до 40 % от сумата, отпусната по Инструмента за националната ѝ програма, за финансиране на оперативно подпомагане за публичните органи, отговарящи за изпълнението на задачите и услугите, които представляват обществена услуга в полза на Съюза.
2. Оперативното подпомагане се предоставя, когато следните условия са изпълнени от съответната държава членка:
а)
съблюдаване на достиженията на правото на Съюза относно границите и визите;
б)
съблюдаване на целите на националната програма;
в)
съответствие с общи стандарти на Съюза, с цел да се увеличи координацията между държавите членки и да се избегне дублиране, разпокъсване и неефективност на разходите в областта на граничния контрол.
3. За тази цел, преди да одобри националната програма, Комисията оценява първоначалната ситуация в държавите членки, които са изразили намерение да поискат оперативно подпомагане, като отчита по целесъобразност докладите за оценка на Шенген.
По констатациите на Комисията се извършва обмен на мнения със съответната държава членка.
След обмена на мнения приемането от Комисията на бюджетното подпомагане за националната програма на дадена държава членка може да бъде направено под условие за програмиране и изпълнение на определени действия, чиято цел е да гарантират, че предвидените в параграф 2 условия са изцяло изпълнени към момента, в който се отпуска бюджетното подпомагане.
4. Оперативното подпомагане се концентрира върху конкретни задачи и/или услуги и се съсредоточава върху целите, посочени в приложение III. То включва пълно възстановяване на разходите, направени за изпълнение на задачите и/или услугите, определени в националната програма, в рамките на финансовите ограничения, определени от програмата, и до тавана, предвиден в параграф 1.
5. Оперативното подпомагане е предмет на наблюдение и обмен на информация между Комисията и съответната държава членка по отношение на първоначалната ситуация в тази държава членка, целите и резултатите, които трябва да бъдат постигнати и индикаторите за измерване на напредъка.
6. Комисията определя, посредством актове за изпълнение, процедурите за отчитане прилагането на тази разпоредба и всички други практически мерки, които трябва да бъдат въведени с оглед спазването на настоящия член от държавите членки и Комисията. Тези актове за изпълнение се приемат в съответствие с процедурата по разглеждане, посочена в член 18, параграф 2.
Член 11
Оперативно подпомагане за специалната транзитна схема
1. Инструментът предоставя подпомагане, за да компенсира несъбраните такси за визи, издадени за целите на транзитното преминаване, и на допълнителните разходи, направени при прилагането на режима на документа за улеснен транзит (FTD) и на документа за улеснен транзит с влак (FRTD) съгласно Регламент (ЕО) № 693/2003 и Регламент (ЕО) № 694/2003.
2. Средствата, отпуснати на Литва съгласно параграф 1, не могат да надвишават 154 милиона евро за периода 2014-2020 г. и се предоставят като допълнително специфично оперативно подпомагане за Литва.
3. За целите на параграф 1 допълнителни разходи означава разходи, които произтичат пряко от конкретните изисквания за привеждането в действие на специалната транзитна схема и които не са направени в резултат на издаването на транзитни или визи за други цели.
Следните видове допълнителни разходи са допустими за финансиране:
а)
инвестиране в инфраструктури;
б)
обучение на персонала, който работи по прилагането на специалната транзитна схема;
в)
допълнителни оперативни разходи, включително заплатите на персонала, който работи конкретно по прилагането на специалната транзитна схема.
4. Несъбраните такси, посочени в параграф 1 от настоящия член, се изчисляват въз основа на размера на визовите такси и на премахнатите визови такси, определени със Споразумението между Европейския съюз и Руската федерация относно улесняване издаването на визи за гражданите на Европейския съюз и Руската федерация (30), в границите на финансовата рамка, предвидена в параграф 2 от настоящия член.
5. Комисията и Литва правят преглед на прилагането на настоящия член в случай на промени, които имат въздействие върху съществуването и/или функционирането на специалната транзитна схема.
6. Комисията определя, посредством актове за изпълнение, процедурите за отчитане относно прилагането на тази разпоредба и всички финансови и други практически мерки, които трябва да бъдат въведени с оглед съблюдаването на настоящия член от Литва и Комисията. Тези актове за изпълнение се приемат в съответствие с процедурата по разглеждане, посочена в член 18, параграф 2.
7. За да се гарантира безпроблемното функциониране на специалната транзитна схема Комисията може да предприеме специфични мерки за междинно плащане, с които се въвежда изключение от разпоредбите на Регламент (ЕС) № 514/2014.
Член 12
Програмиране в съответствие с резултатите от механизма за оценка и наблюдение на Шенген
След доклад за оценка на Шенген, приет в съответствие с Регламента (ЕС) № 1053/2013, съответната държава членка разглежда, заедно с Комисията и агенцията Frontex, вариантите за реагиране на констатациите, включително на евентуалните недостатъци, и изпълнява препоръките в рамките на националната си програма.
При необходимост държавата членка преразглежда националната си програма в съответствие с член 14, параграф 9 от Регламент (ЕС) № 514/2014, за да се вземат предвид тези констатации и препоръки.
Финансирането на корективни действия се определя за приоритет. В диалог с Комисията и агенцията Frontex съответната държава членка преразпределя средства в рамките на програмата си, включително средствата, планирани за оперативно подпомагане, и/или въвежда или изменя действия с цел преодоляване на слабостите в съответствие със констатациите и препоръките, съдържащи се в доклада за оценка на Шенген.
Член 13
Действия на Съюза
1. По инициатива на Комисията Инструментът може да бъде използван за финансиране на транснационални действия или на действия, представляващи особен интерес за Съюза („действия на Съюза“), които се отнасят до общите, специфичните и оперативните цели, посочени в член 3.
2. За да бъдат допустими за финансиране, действията на Съюза трябва да преследват по-специално следните цели:
а)
подпомагане на дейностите за подготовка, наблюдение, административните и техническите дейности, необходими за изпълнението на политиките в областта на външните граници и визите, включително за укрепването на управлението на Шенгенското пространство чрез разработване и прилагане на механизма за оценка, както е определено с Регламент (ЕС) № 1053/2013 с цел проверка на прилагането на достиженията на правото от Шенген, по-конкретно разходите за командироване на експерти от Комисията и държавите членки, участващи в посещения на място;
б)
подобряване на познаването и разбирането на положението в държавите членки и в трети държави посредством анализ, оценка и внимателно наблюдение на политиките;
в)
подпомагане разработването на статистически инструменти, включително общи статистически инструменти, методи и общи показатели;
г)
подпомагане и наблюдение на прилагането на правото на Съюза и на целите на политиките на Съюза в държавите членки, както и оценка на ефективността и въздействието им, включително по отношение на спазването на правата на човека и основните свободи, що се отнася до обхвата на Инструмента;
д)
насърчаване на изграждането на мрежи, дейностите за взаимно обучение, установяването и разпространението на най-добри практики и новаторски подходи сред различните заинтересовани страни на европейско равнище;
е)
насърчаване на проекти, които са насочени към хармонизиране и оперативна съвместимост на мерките, свързани с управлението на границите в съответствие с общи стандарти на Съюза, с оглед на разработването на интегрирана европейска система за управление на границите;
ж)
повишаване осведомеността относно политиките и целите на Съюза сред заинтересованите страни и широката общественост, включително институционална комуникация относно политическите приоритети на Съюза;
з)
засилване на капацитета на европейските мрежи за оценка, насърчаване, подпомагане и по-нататъшно развиване на политиките и целите на Съюза;
и)
подпомагане на особено иновативни проекти за разработване на нови методи и/или технологии с потенциал за пренасяне в други държави членки, и особено на проекти, чиято цел е изпитването и утвърждаването на научноизследователски проекти;
й)
подпомагане на действия по отношение на и в трети държави съгласно посоченото в член 4, параграф 2.
3. Действията на Съюза се осъществяват в съответствие с член 6 от Регламент (ЕС) № 514/2014.
Член 14
Спешна помощ
1. Инструментът предоставя финансова помощ за справяне с неотложни и специфични нужди в случай на извънредна ситуация съгласно определението по член 2, буква е).
2. Спешната помощ се осъществява в съответствие с членове 6 и 7 от Регламент (ЕС) № 514/2014.
Член 15
Създаване на програма за разработване на информационни системи
Програмата за разработване на информационни системи въз основа на съществуващи и/или нови информационни системи се изпълнява в зависимост от приемането на законодателните актове на Съюза, определящи тези информационни системи и тяхната комуникационна инфраструктура, по-специално с цел подобряване на управлението и контрола на пътникопотока по външните граници чрез засилване на проверките, като същевременно се ускори преминаването на границите за редовно пътуващите лица. По целесъобразност се търсят взаимодействия със съществуващи информационни системи с цел избягване на двойни разходи.
Разбивката на сумата, посочена в член 5, параграф 5, буква б), се извършва или в съответните законодателни актове на Съюза, или след приемането на тези законодателни актове - чрез делегиран акт в съответствие с член 17.
Комисията уведомява Европейския парламент и Съвета за напредъка в разработването на тези информационни системи най-малко веднъж годишно и когато е целесъобразно.
Член 16
Техническа помощ
1. По инициатива и/или от името на Комисията чрез Инструмента може да се предоставят за Фонда до 1,7 милиона евро годишно за техническа помощ в съответствие с член 9 от Регламент (ЕС) № 514/2014.
2. По инициатива на дадена държава членка чрез Инструмента може да се финансират дейности за техническа помощ в съответствие с член 20 от Регламент (ЕС) № 514/2014. Заделената за техническа помощ сума за периода 2014-2020 г. не надвишава 5 % от общата сума, отпусната на дадена държава членка, плюс 500 000 EUR.
ГЛАВА III
ЗАКЛЮЧИТЕЛНИ РАЗПОРЕДБИ
Член 17
Упражняване на делегирането
1. Правомощието да приема делегирани актове се предоставя на Комисията при спазване на предвидените в настоящия член условия.
2. Правомощието да приема делегирани актове, посочено в член 5, параграф 5, буква б), член 6, параграф 4, член 7, параграф 2 и член 15, се предоставя на Комисията за срок от седем години, считано от 21 май 2014 г. Комисията изготвя доклад относно делегирането на правомощия не по-късно от девет месеца преди изтичането на седемгодишния срок. Делегирането на правомощия се продължава мълчаливо за срок от три години, освен ако Европейският парламент или Съветът не възразят срещу подобно продължаване не по-късно от три месеца преди изтичането на седемгодишния срок.
3. Делегирането на правомощия, посочено в член 5, параграф 5, буква б), член 6, параграф 4, член 7, параграф 2 и член 15, може да бъде оттеглено по всяко време от Европейския парламент или от Съвета. С решението за оттегляне се прекратява посоченото в него делегиране на правомощия. То поражда действие в деня след публикуването на решението в Официален вестник на Европейския съюз или на по-късна, посочена в решението дата. То не засяга действителността на делегираните актове, които вече са в сила.
4. Веднага след като приеме делегиран акт, Комисията нотифицира акта едновременно на Европейския парламент и Съвета.
5. Делегиран акт, приет съгласно член 5, параграф 5, буква б), член 6, параграф 4, член 7, параграф 2 и член 15, влиза в сила единствено ако нито Европейският парламент, нито Съветът не са представили възражения в срок от два месеца след нотифицирането на акта на Европейския парламент и Съвета или ако преди изтичането на този срок и Европейският парламент, и Съветът са уведомили Комисията, че няма да представят възражения. Този срок се удължава с два месеца по инициатива на Европейския парламент или на Съвета.
Член 18
Процедура на комитет
1. Комисията се подпомага от комитета за фондове „Убежище и миграция“ и „Вътрешна сигурност“, създаден с член 59, параграф 1 от Регламент (ЕС) № 514/2014.
2. При позоваване на настоящия параграф се прилага член 5 от Регламент (ЕС) № 182/2011.
Член 19
Приложимост на Регламент (ЕС) № 514/2014
Разпоредбите на Регламент (ЕС) № 514/2014 се прилагат спрямо Инструмента.
Член 20
Отмяна
Решение № 574/2007/ЕО се отменя, считано от 1 януари 2014 г.
Член 21
Преходни разпоредби
1. Настоящият регламент не засяга продължаването или изменянето, включително пълната или частичната отмяна на проектите и годишните програми до тяхното приключване, нито финансовата помощ, одобрена от Комисията въз основа на Решение 574/2007/ЕО или всеки друг законодателен акт, приложим за тази помощ към 31 декември 2013 г.
2. Когато приема решения за съфинансиране по Инструмента, Комисията взема предвид мерките, приети въз основа на Решение 574/2007/ЕО преди 20 май 2014 г., които имат финансово отражение през периода, обхванат от това съфинансиране.
3. Сумите, предвидени за съфинансиране, одобрени от Комисията между 1 януари 2011 г. и 31 декември 2014 г., за които документите, необходими за приключване на действията, не са били изпратени на Комисията до изтичане на крайния срок за внасяне на окончателния доклад, автоматично се отменят от Комисията до 31 декември 2017 г., което води до възстановяване на недължимо изплатените суми.
4. Сумите, свързани с действия, които са спрени заради съдебни производства или административни обжалвания, които имат суспензивно действие, не се вземат предвид при изчисляването на сумата, която подлежи на автоматична отмяна.
5. В срок до 30 юни 2015 г. държавите членки представят на Комисията доклад за оценка на резултатите и въздействието на дейностите, съфинансирани съгласно Решение № 574/2007/ЕО за периода 2011-2013 г.
6. До 31 декември 2015 г. Комисията представя на Европейския парламент, на Съвета, на Европейския икономически и социален комитет и на Комитета на регионите доклад за последваща оценка по силата на Решение № 574/2007/ЕО за периода 2011-2013 г.
Член 22
Преразглеждане
Въз основа на предложение на Комисията Европейският парламент и Съветът преразглеждат настоящия регламент до 30 юни 2020 г.
Член 23
Влизане в сила и прилагане
Настоящият регламент влиза в сила в деня след публикуването му в Официален вестник на Европейския съюз.
Прилага се от 1 януари 2014 г.
Настоящият регламент е задължителен в своята цялост и се прилага пряко в държавите членки в съответствие с Договорите.
Съставено в Страсбург на 16 април 2014 година.
UREDBA (EU) št. 515/2014 EVROPSKEGA PARLAMENTA IN SVETA
z dne 16. aprila 2014
o vzpostavitvi instrumenta za finančno podporo na področju zunanjih meja in vizumov v okviru Sklada za notranjo varnost in o razveljavitvi Odločbe št. 574/2007/ES
EVROPSKI PARLAMENT IN SVET EVROPSKE UNIJE STA -
ob upoštevanju Pogodbe o delovanju Evropske unije in zlasti člena 77(2) Pogodbe,
ob upoštevanju predloga Evropske komisije,
po posredovanju osnutka zakonodajnega akta nacionalnim parlamentom,
ob upoštevanju mnenja Evropskega ekonomsko-socialnega odbora (1),
ob upoštevanju mnenja Odbora regij (2),
v skladu z rednim zakonodajnim postopkom (3),
ob upoštevanju naslednjega:
(1)
Cilj Unije zagotoviti visoko raven varnosti v okviru območja svobode, varnosti in pravice na podlagi člena 67(3) Pogodbe o delovanju Evropske unije (PDEU) bi bilo treba med drugim doseči s skupnimi ukrepi v zvezi s prehajanjem notranjih meja in nadzorom zunanjih mejah ter skupno vizumsko politiko kot delom konvergentnega večplastnega sistema, ki bi omogočal izmenjavo podatkov ter popolno spremljanje razmer in ki je namenjen olajšanju zakonitega potovanja in boju proti nezakonitemu priseljevanju.
(2)
Unija potrebuje skladnejši pristop do notranjih in zunanjih vidikov upravljanja migracij in notranje varnosti ter bi morala vzpostaviti soodnosnost med bojem proti nezakonitemu priseljevanju in izboljšanjem varnosti zunanjih meja Unije ter boljše sodelovanje in dialog s tretjimi državami za namene obravnavanja nezakonitega priseljevanja in spodbujanja zakonitih migracij.
(3)
Treba je razviti celovit pristop k vprašanjem, ki se zastavljajo v zvezi z migracijskim pritiskom in prošnjami za azil, pa tudi k upravljanju zunanjih meja Unije, in zagotoviti zadostna proračunska sredstva in ustrezna orodja za obvladovanje izrednih razmer v duhu spoštovanja človekovih pravic in solidarnosti med vsemi državami članicami, pri tem pa se zavedati tudi obveznosti posameznih držav in zagotoviti jasno razdelitev nalog.
(4)
Strategija notranje varnosti Evropske unije (v nadaljnjem besedilu: strategija notranje varnosti), ki jo je Svet sprejel februarja 2010, predstavlja skupni program za soočanje s tovrstnimi skupnimi varnostnimi izzivi. Komisija je v svojem sporočilu z novembra 2010 z naslovom „Izvajanje strategije notranje varnosti EU“ pretvorila načela in smernice strategije v konkretne ukrepe z določitvijo petih strateških ciljev: razbitje mednarodnih kriminalnih mrež, preprečevanje terorizma ter obravnavanje radikalizacije in rekrutiranja, zvišanje ravni varnosti v kibernetskem prostoru za državljane in podjetja, povečanje varnosti z upravljanjem meja ter povečanje odpornosti Evrope na krize in nesreče.
(5)
V skladu s strategijo notranje varnosti so svoboda, varnost in pravica cilji, za katere bi si bilo treba prizadevati vzporedno, da bi dosegli svobodo in pravico, pa bi si bilo treba za varnost prizadevati v skladu z načeli Pogodb, pravne države in obveznosti Unije na področju temeljnih pravic.
(6)
Solidarnost med državami članicami, jasna razdelitev nalog, spoštovanje temeljnih svoboščin in človekovih pravic ter pravne države, močna osredotočenost na svetovno perspektivo, povezava z zunanjo varnostjo ter popolna skladnost s cilji zunanje politike Unije, kot so določeni v členu 21 Pogodbe o Evropski uniji (PEU), bi morala biti ključna načela pri izvajanju strategije notranje varnosti.
(7)
Da se spodbudi izvajanje strategije notranje varnosti in zagotovi njeno delovanje v praksi, bi bilo treba državam članicam zagotoviti dovolj finančne podpore Unije z vzpostavitvijo Sklada za notranjo varnost (v nadaljnjem besedilu: Sklad).
(8)
Zaradi pravnih posebnosti, ki veljajo za naslov V PDEU, pravno ni mogoče vzpostaviti Sklada v obliki enotnega finančnega instrumenta. Sklad bi bilo torej treba vzpostaviti v obliki celovitega okvira za finančno podporo Unije na področju notranje varnosti, ki zajema instrument za finančno podporo za zunanje meje in vizume (v nadaljnjem besedilu: instrument), vzpostavljen s to uredbo, in instrument za finančno podporo za policijsko sodelovanje, preprečevanje in boj proti kriminalu ter obvladovanje kriz, vzpostavljen z Uredbo (EU) št. 513/2014 Evropskega parlamenta in Sveta (4). Ta celoviti okvir bi morala dopolnjevati Uredba (EU) št. 514/2014 Evropskega parlamenta in Sveta (5), na katero se bi se morala ta uredba sklicevati glede pravil o načrtovanju programov, finančnem poslovodenju, upravljanju in nadzoru, potrditvi obračunov, zaključku programov ter poročanju in ocenjevanju.
(9)
Nova, dvostebrna struktura financiranja na področju notranjih zadev bi morala prispevati k poenostavitvi, racionalizaciji, konsolidaciji in preglednosti financiranja na tem področju. Prizadevati bi si bilo treba za sinergije, skladnost in dopolnjevanje z drugimi skladi in programi, vključno z namenom dodeljevanja sredstev za skupne cilje. Izogniti pa bi se bilo treba prekrivanju med različnimi instrumenti financiranja.
(10)
Sklad bi moral upoštevati potrebo po večji prilagodljivosti in poenostavitvi, ob tem pa spoštovati zahteve glede predvidljivosti ter zagotavljati pravično in pregledno porazdelitev virov, da bo mogoče uresničiti splošne in posebne cilje iz te uredbe.
(11)
Učinkovitost ukrepov in kakovost porabe sta vodilni načeli pri uporabi sredstev Sklada. Sredstva Sklada bi bilo treba uporabljati na čim bolj učinkovit in uporabniku prijazen način.
(12)
Sklad bi moral posebej upoštevati tiste države članice, ki se zaradi svojega zemljepisnega položaja soočajo z nesorazmernimi bremeni migracijskih tokov.
(13)
Solidarnost in delitev odgovornosti med državami članicami in Unijo pri upravljanju zunanjih meja je temeljna sestavina skupne politike za upravljanje zunanjih meja.
(14)
Sklad bi moral izražati solidarnost s finančno pomočjo tistim državam članicam, ki v celoti uporabljajo schengenske določbe o zunanjih mejah, in tistim, ki se pripravljajo na polnopravno sodelovanje v schengenskem pravnem redu, države članice pa bi ga morale uporabljati v interesu skupne politike Unije za upravljanje zunanjih meja.
(15)
Da bi prispevale k doseganju splošnega cilja Sklada, bi morale države članice poskrbeti, da njihovi nacionalni programi zasledujejo posebne cilje instrumenta in da so sredstva, dodeljena posameznim ciljem, sorazmerna z izzivi in potrebami, tako da bo mogoče cilje uresničiti. V primerih, ko nacionalni program ne zasleduje katerega od posebnih ciljev ali je delež sredstev, dodeljen izpolnjevanju nekaterih ciljev nacionalnega programa, manjši kot najnižji delež, določen s to uredbo, bi morala zadevna država članica v sklopu programa to utemeljiti.
(16)
Da bi lahko merili uspešnost Sklada, bi bilo treba za vsak posebni cilj instrumenta določiti skupne kazalnike. Merjenje uspešnosti posebnih ciljev s skupnimi kazalniki ne pomeni, da je izvajanje ukrepov, povezanih s temi kazalniki, obvezno.
(17)
Udeležba države članice ne bi smela sovpadati z njeno udeležbo pri začasnem finančnem instrumentu Unije, ki upravičene države članice med drugim podpira pri financiranju ukrepov na novih zunanjih mejah Unije za izvajanje schengenskega pravnega reda v zvezi z mejami in vizumi ter nadzorom zunanjih meja.
(18)
Instrument bi moral temeljiti na postopku krepitve zmogljivosti, razvitem s pomočjo Sklada za zunanje meje za obdobje 2007-2013, ustanovljenega z Odločbo št. 574/2007/ES Evropskega parlamenta in Sveta (6), ter bi ga moral razširiti, da se vključijo novi dosežki.
(19)
Države članice pri izvajanju nalog na zunanjih mejah in konzulatih v skladu s schengenskim pravnim redom o mejah in vizumih izvajajo dejavnosti v interesu in imenu vseh ostalih držav članic v schengenskem območju ter tako opravljajo javno storitev za Unijo. Instrument bi moral prispevati h kritju obratovalnih stroškov, povezanih z nadzorom meja in vizumsko politiko, ter omogočiti državam članicam vzdrževanje zmogljivosti, nujnih za to storitev, za vse. Takšna podpora je v obliki celotnega kritja vrste posebnih stroškov, povezanih s cilji v okviru instrumenta, in bi morala tvoriti sestavni del nacionalnih programov.
(20)
Instrument bi moral dopolnjevati in krepiti dejavnosti, namenjene razvoju operativnega sodelovanja pod okriljem Evropske agencije za upravljanje operativnega sodelovanja na zunanjih mejah držav članic Evropske unije (v nadaljnjem besedilu: agencija Frontex), ki je bila ustanovljena z Uredbo Sveta (ES) št. 2007/2004 (7), vključno z novimi dejavnostmi, ki izhajajo iz sprememb, uvedenih z Uredbo (EU) št. 1168/2011 Evropskega parlamenta in Sveta (8), in s tem še bolj utrditi solidarnost med tistimi državami članicami, ki nadzorujejo zunanje meje v interesu in imenu celotnega schengenskega območja. To med drugim pomeni, da bi morale države članice pri pripravi nacionalnih programov upoštevati analitična orodja ter operativne in tehnične smernice, ki jih je oblikovala agencija Frontex, pa tudi program usposabljanja, namreč skupni osnovni program za usposabljanje mejnih policistov, vključno s poglavji o temeljnih pravicah in mednarodni zaščiti. Da bi omogočili dopolnjevanje med misijami agencije Frontex in odgovornostjo držav članic za nadzor in varovanje zunanjih meja, prav tako pa zagotovili doslednost in preprečili stroškovno neučinkovitost, bi se morala Komisija z agencijo Frontex posvetovati o osnutkih nacionalnih programov, ki jih predložijo države članice, zlasti o dejavnostih, ki se financirajo v okviru operativne podpore.
(21)
Instrument bi se moral izvajati ob popolnem upoštevanju pravic in načel, opredeljenih v Listini Evropske unije o temeljnih pravicah, in mednarodnih obveznosti Unije ter brez poseganja v uporabo posebnih določb o pravici do azila in mednarodni zaščiti.
(22)
Enoten in visokokakovosten nadzor zunanjih meja je bistven za krepitev območja svobode, varnosti in pravice. Instrument bi moral v skladu s skupnimi standardi Unije podpreti ukrepe, ki so povezani z upravljanjem zunanjih meja in se bodo izvajali v skladu s štiristopenjskim modelom za nadzor pristopa, ki zajema ukrepe v tretjih državah, sodelovanje s sosednjimi državami, ukrepe nadzora meja in nadzorne ukrepe na območju prostega gibanja, da se prepreči nezakonito priseljevanje in čezmejni kriminal v schengenskem območju.
(23)
Skladno s členom 3 PEU bi moral instrument podpirati dejavnosti, ki zagotavljajo zaščito otrok, ki so na zunanjih mejah izpostavljeni nevarnosti. Kadar koli je to mogoče, bi morale države članice pri izvajanju ukrepov identificiranja, neposredne pomoči in napotitve k službam za zaščito posebno pozornost nameniti ogroženim osebam, zlasti otrokom in mladoletnim osebam brez spremstva.
(24)
Za zagotovitev enotnega in visokokakovostnega nadzora zunanjih mejah ter olajšanje zakonitega potovanja prek zunanjih meja v okviru strategije notranje varnosti bi moral instrument prispevati k razvoju skupnega evropskega integriranega sistema upravljanja meja. Ta sistem vključuje vse ukrepe, ki so jih na različnih ravneh ter v zvezi s politiko, zakonodajo, sistematičnim sodelovanjem, z delitvijo bremena, oceno razmer in spreminjajočih se okoliščin glede mest, kjer mejo prehajajo migranti z neurejenim statusom, osebja, opreme in tehnologije sprejeli pristojni organi držav članic v sodelovanju z agencijo Frontex, s tretjimi državami in po potrebi z drugimi akterji, zlasti Europolom in Evropsko agencijo za operativno upravljanje obsežnih informacijskih sistemov, med drugim z uporabo štiristopenjskega modela varovanja meja in celovite analize tveganja Unije.
(25)
V skladu s Protokolom št. 5 k Akta o pristopu iz leta 2003 o tranzitu oseb po kopnem med območjem Kaliningrada in drugimi deli Ruske federacije bi moral instrument prevzeti vse dodatne stroške, ki nastanejo pri izvajanju posebnih določb pravnega reda Unije v zvezi s takim tranzitom, tj. Uredbe Sveta (ES) št. 693/2003 (9) in Uredbe Sveta (ES) št. 694/2003 (10). Potreba po nadaljnji finančni podpori zaradi izpada plačil pa bi morala biti odvisna od vizumskega režima Unije, ki velja za Rusko federacijo.
(26)
Instrument bi moral vključevati podporo nacionalnim ukrepom in sodelovanju med državami članicami na področju vizumske politike in drugih predmejnih dejavnosti, ki potekajo pred izvajanjem nadzora zunanjih meja, ter bi moral v celoti izkoristiti vizumski informacijski sistem (VIS). Učinkovito upravljanje dejavnosti, ki jih organizirajo službe držav članic v tretjih državah, je v interesu skupne vizumske politike kot dela večplastnega sistema, namenjenega olajšanju zakonitega potovanja in boju proti nezakonitemu priseljevanju v Unijo, in predstavlja sestavni del skupnega integriranega sistema upravljanja meja.
(27)
Poleg tega bi moral instrument podpirati ukrepe na ozemlju schengenskih držav kot del razvoja skupnega integriranega sistema upravljanja meja, ki krepi celotno delovanje schengenskega območja.
(28)
Instrument bi moral podpirati tudi razvoj informacijskih sistemov s strani Unije, ki temeljijo na obstoječih in/ali novih informacijskih sistemih, s katerimi bi bile države članice ustrezno opremljene za učinkovitejše upravljanje prehajanja državljanov tretjih držav prek meja ter za zagotavljanje temeljitejšega identificiranja in preverjanja potnikov, da se olajša potovanje in poveča varnost meja. V ta namen bi bilo treba v skladu s strategijo upravljanja informacij za notranjo varnost EU oblikovati program, katerega cilj bi bil kriti stroške za razvoj osrednjih in nacionalnih sestavnih delov navedenih sistemov, ki bi zagotovili tehnično usklajenost, interoperabilnost z drugimi informacijskimi sistemi Unije, znižanje stroškov in nemoteno izvajanje v državah članicah. Ti informacijski sistemi bi morali izpolnjevati zahteve glede temeljnih pravic, vključno z varstvom osebnih podatkov.
(29)
Države članice bi morale poskrbeti za potrebno financiranje Evropskega sistema varovanja meja (Eurosur), vzpostavljenega z Uredbo (EU) št. 1052/2013 Evropskega parlamenta in Sveta (11), da se zagotovi dobro delovanje navedenega sistema.
(30)
Da se zagotovi takojšnja obravnava nepredvidenega migracijskega pritiska in tveganja za obmejno varnost, bi moralo biti omogočeno zagotavljanje nujne pomoči v okviru Uredbe (EU) št. 514/2014.
(31)
Zlasti kadar se s schengenskim ocenjevalnim mehanizmom ugotovijo pomanjkljivosti ali morebitna tveganja, bi morala zadevna država članica zaradi večje solidarnosti na celotnem schengenskem območju ustrezno reagirati, tako da s sredstvi iz svojih nacionalnih programov, kadar je to primerno, najprej dopolni ukrepe nujne pomoči.
(32)
Za okrepitev solidarnosti in delitve odgovornosti bi bilo treba države članice spodbuditi, da del sredstev, ki so jim na voljo v okviru njihovih nacionalnih programov, namenijo posebnim prednostnim nalogam, ki jih določi Unija, na primer nakupu tehnične opreme za potrebe agencije Frontex in razvoju konzularnega sodelovanja za Unijo. Z uporabo, združevanjem in večanjem vpliva javnih in zasebnih finančnih virov bi bilo treba zagotoviti čim večji učinek financiranja s sredstvi Unije. Zagotoviti bi bilo treba čim večjo preglednost, odgovornost in demokratični nadzor inovativnih finančnih instrumentov in mehanizmov, ki zadevajo proračun Unije.
(33)
Da se zaščiti uporaba schengenskega pravnega reda na celotnem schengenskem območju, bi bilo treba v okviru instrumenta podpreti tudi izvajanje Uredbe Sveta (EU) št. 1053/2013 (12) kot bistvenega orodja za izvajanje politik Unije na področju svobode, varnosti in pravice z zagotavljanjem visoke ravni varovanja zunanjih meja in z opustitvijo nadzora meja znotraj schengenska območja.
(34)
Glede na izkušnje, pridobljene s Skladom za zunanje meje ter z razvojem sistemov SIS II in VIS, se zdi primerno do določene stopnje dopustiti prilagodljivost pri morebitnih prenosih sredstev med različnimi orodji za izvajanje ciljev, za katere si prizadeva instrument, brez poseganja v načelo, da se od samega začetka zagotavljajo kritična masa in finančna stabilnost za programe in operativna podpora za države članice, brez poseganja v nadzor s strani Evropskega parlamenta in Sveta.
(35)
Prav tako bi bilo treba povečati obseg ukrepov in zgornjo mejo za sredstva, ki ostajajo na voljo Uniji (v nadaljnjem besedilu: ukrepi Unije), ter s tem povečati zmožnost Unije, da v določenem proračunskem letu izvede več ukrepov na področju upravljanja zunanjih meja in skupne vizumske politike, in sicer v interesu celotne Unije ter kadar in v kakršnem koli obsegu je potrebno. Taki ukrepi Unije vključujejo študije in pilotne projekte za pospeševanje upravljanja zunanjih mejah in skupne vizumske politike in njune uporabe, usposabljanje mejnih policistov glede varstva človekovih pravic, ukrepe ali ureditve v tretjih državah za obravnavanje migracijskih pritiskov iz teh držav, s katerimi bi se zagotovilo optimalno upravljanje migracijskih tokov v Unijo, ter učinkovito organizacijo s tem povezanih nalog na zunanjih mejah in konzulatih.
(36)
Ukrepe v tretjih državah in v zvezi z njimi, ki so podprti z instrumentom, bi bilo treba izvajati v sinergiji in skladno z drugimi ukrepi zunaj Unije, ki so podprti z drugimi geografskimi in tematskimi instrumenti Unije za zunanjo pomoč. Pri izvajanju takih ukrepov bi bilo treba zlasti dosledno upoštevati načela in splošne cilje zunanjega delovanja ter zunanje politike Unije, ki se nanašajo na posamezno državo ali regijo. Instrument ne bi smel biti namenjen podpori ukrepov, ki so neposredno usmerjeni v razvoj, in bi moral po potrebi dopolnjevati finančno pomoč, zagotovljeno z instrumenti zunanje pomoči. Potrebna bo tudi skladnost s humanitarno politiko Unije, zlasti pri izvajanju ukrepov v izrednih razmerah.
(37)
Financiranje iz proračuna Unije bi moralo biti usmerjeno na dejavnosti, pri katerih lahko za razliko od samostojnega ukrepanja držav članic posredovanje Unije zagotovi dodano vrednost. Ker je Unija v boljšem položaju kot države članice, da zagotovi okvir za izražanje svoje solidarnosti na področjih nadzora meja, vizumske politike in upravljanja migracijskih tokov ter da vzpostavi platformo za oblikovanje skupnih informacijskih sistemov za podporo tem politikam, bo finančna podpora v okviru te uredbe prispevala zlasti k okrepitvi nacionalnih zmogljivosti in zmogljivosti Unije na teh področjih.
(38)
V tej uredbi bi bilo treba določiti osnovne zneske za dodelitev državam članicam. Osnovni znesek za posamezno državo članico bi bilo treba izračunati na podlagi sredstev, ki so ji bila v letih 2010-2012 dodeljena iz Sklada za zunanje meje, deljenih s skupnim zneskom odobritev, razpoložljivih za deljeno upravljanje v teh treh letih. Ta izračun je v skladu z merili za razdelitev iz Odločbe št. 574/2007/ES.
(39)
Komisija bi morala v skladu z ustreznimi določbami Uredbe (EU) št. 514/2014 in z uporabo ključnih kazalnikov za oceno rezultatov in učinkov spremljati izvajanje instrumenta. Kazalniki, vključno z ustreznimi referenčnimi vrednostmi, bi morali zagotoviti minimalno osnovo za oceno, v kakšnem obsegu so bili doseženi cilji instrumenta.
(40)
Za dopolnitev ali spremembo določb iz te uredbe v zvezi z opredelitvijo posebnih ukrepov v okviru nacionalnih programov bi bilo treba na Komisijo prenesti pooblastilo za sprejemanje aktov v skladu s členom 290 PDEU. Zlasti je pomembno, da Komisija pri svojem pripravljalnem delu opravi ustrezna posvetovanja, vključno na ravni strokovnjakov. Komisija bi morala pri pripravi in oblikovanju delegiranih aktov zagotoviti, da so ustrezni dokumenti predloženi Evropskemu parlamentu in Svetu istočasno, pravočasno in na ustrezen način.
(41)
Komisija bi se morala pri uporabi te uredbe, pa tudi pri pripravi delegiranih aktov, posvetovati s strokovnjaki iz vseh držav članic.
(42)
Za zagotovitev enotne, učinkovite in pravočasne uporabe določb o operativni podpori iz te uredbe, bi bilo treba na Komisijo prenesti izvedbena pooblastila. Ta pooblastila bi bilo treba izvajati v skladu z Uredbo (EU) št. 182/2011 Evropskega parlamenta in Sveta (13).
(43)
Ker cilja te uredbe, in sicer zagotovitve solidarnosti in delitve odgovornosti med državami članicami in Unijo na področju upravljanja zunanjih meja in vizumske politike, države članice ne morejo zadovoljivo doseči, temveč se lažje doseže na ravni Unije, lahko Unija sprejme ukrepe v skladu z načelom subsidiarnosti iz člena 5 PEU. V skladu z načelom sorazmernosti iz navedenega člena ta uredba ne presega tistega, kar je potrebno za doseganje navedenega cilja.
(44)
Odločbo št. 574/2007/ES bi bilo treba razveljaviti, ob upoštevanju prehodnih določb iz te uredbe.
(45)
Ta uredba za Islandijo in Norveško predstavlja razvoj določb schengenskega pravnega reda v smislu Sporazuma med Svetom Evropske unije in Republiko Islandijo ter Kraljevino Norveško o pridružitvi obeh k izvajanju, uporabi in razvoju schengenskega pravnega reda (14), ki spadajo na področje iz točk A in B člena 1 Sklepa Sveta 1999/437/ES (15).
(46)
Ta uredba za Švico predstavlja razvoj določb schengenskega pravnega reda v smislu Sporazuma med Evropsko unijo, Evropsko skupnostjo in Švicarsko konfederacijo o pridružitvi Švicarske konfederacije k izvajanju, uporabi in razvoju schengenskega pravnega reda (16), ki spadajo na področje iz točk A in B člena 1 Sklepa 1999/437/ES v povezavi s členom 3 Sklepa Sveta 2008/146/ES (17).
(47)
Ta uredba za Lihtenštajn predstavlja razvoj določb schengenskega pravnega reda v smislu Protokola, podpisanega med Evropsko unijo, Evropsko skupnostjo, Švicarsko konfederacijo in Kneževino Lihtenštajn, o pristopu Kneževine Lihtenštajn k Sporazumu med Evropsko unijo, Evropsko skupnostjo in Švicarsko konfederacijo o pridružitvi Švicarske konfederacije k izvajanju, uporabi in razvoju schengenskega pravnega reda (18), ki spadajo na področje iz točk A in B člena 1 Sklepa 1999/437/ES v povezavi s členom 3 Sklepa Sveta 2011/350/EU (19).
(48)
V skladu s členoma 1 in 2 Protokola (št. 22) o stališču Danske, ki je priložen PEU in PDEU, Danska ne sodeluje pri sprejetju te uredbe, ki zato zanjo ni zavezujoča in se v njej ne uporablja Ker ta uredba nadgrajuje schengenski pravni red, se Danska v skladu s členom 4 navedenega protokola v šestih mesecih od dne, ko Svet sprejme to uredbo, odloči, ali bo to uredbo prenesla v svoje nacionalno pravo.
(49)
Ta uredba predstavlja razvoj določb schengenskega pravnega reda, pri katerem Združeno kraljestvo ne sodeluje v skladu s Sklepom Sveta 2000/365/ES (20). Združeno kraljestvo torej ne sodeluje pri sprejetju te uredbe, ki zato zanj ni zavezujoča in se v njem ne uporablja.
(50)
Ta uredba predstavlja razvoj določb schengenskega pravnega reda, pri katerem Irska ne sodeluje v skladu s Sklepom Sveta 2002/192/ES (21). Irska torej ne sodeluje pri sprejetju te uredbe, ki zato zanjo ni zavezujoča in se v njej ne uporablja.
(51)
Obdobje uporabe te uredbe je primerno prilagoditi obdobju uporabe Uredbe Sveta (EU, Euratom) št. 1311/2013 (22). Zato bi bilo treba to uredbo uporabljati od 1. januarja 2014 -
SPREJELA NASLEDNJO UREDBO:
POGLAVJE I
SPLOŠNE DOLOČBE
Člen 1
Namen in področje uporabe
1. S to uredbo se vzpostavi instrument za finančno podporo na področju upravljanja zunanjih meja in skupne vizumske politike (v nadaljnjem besedilu: instrument) v okviru Sklada za notranjo varnost (v nadaljnjem besedilu: Sklad).
Ta uredba skupaj z Uredbo (EU) št. 513/2014 ustanavlja Sklad za obdobje od 1. januarja 2014 do 31. decembra 2020.
2. Ta uredba določa:
(a)
cilje finančne podpore in upravičene ukrepe;
(b)
splošni okvir za izvajanje upravičenih ukrepov;
(c)
sredstva, dana na voljo v okviru instrumenta od 1. januarja 2014 do 31. decembra 2020, in njihovo razdelitev;
(d)
obseg in namen različnih posebnih sredstev, s katerimi se financirajo odhodki za upravljanje zunanjih meja in skupno vizumsko politiko.
3. Ta uredba določa uporabo pravil iz Uredbe (EU) št. 514/2014.
Člen 2
Opredelitev pojmov
V tej uredbi se uporabljajo naslednje opredelitve pojmov:
(a)
„zunanje meje“ pomeni kopenske meje držav članic, vključno z mejami na rekah in jezerih, morske meje ter njihova letališča, rečna, morska in jezerska pristanišča, za katere se uporabljajo določbe prava Unije o prehodu zunanjih meja, ne glede na to, ali so te meje začasne ali ne;
(b)
„skupni standardi Unije“ pomeni uporabo operativnih ukrepov na skupen in nerazdrobljen način za doseganje visoke in poenotene ravni varnosti na področju nadzora meja in vizumov v skladu z Uredbo (ES) št. 562/2006 Evropskega parlamenta in Sveta (23), Uredbo (ES) št. 810/2009 Evropskega parlamenta in Sveta (24), Uredbo (ES) št. 767/2008 Evropskega parlamenta in Sveta (25) Uredbo (ES) št. 2007/2004, Uredbo (ES) št. 1931/2006 Evropskega parlamenta in Sveta (26), schengenskim katalogom o nadzoru zunanjih meja, Praktičnim priročnikom za mejne policiste, vizumskim priročnikom, priročnikom za Eurosur ter drugimi uredbami in smernicami za nadzor meja in vizume, ki bodo sprejete na ravni Unije;
(c)
„začasne zunanje meje“ pomeni:
(i)
skupno mejo med državo članico, ki v celoti izvaja schengenski pravni red, in državo članico, ki je dolžna v celoti izvajati schengenski pravni red skladno z aktom o pristopu te države članice, za katero pa zadevni sklep Sveta o dovoljenju za polno izvajanje tega pravnega reda še ni začel veljati;
(ii)
skupno mejo med dvema državama članicama, ki sta dolžni v celoti izvajati schengenski pravni red skladno z ustreznima aktoma o pristopu teh dveh držav članic, za kateri pa zadevni sklep Sveta o dovoljenju za polno izvajanje tega pravnega reda še ni začel veljati;
(d)
„mejni prehod“ pomeni vsak mejni prehod z dovoljenjem pristojnih organov za prehajanje zunanjih meja, uradno priglašen v skladu s členom 34(2) Uredbe (ES) št. 562/2006;
(e)
„schengenski ocenjevalni in spremljevalni mehanizem“ pomeni preverjanje pravilne uporabe schengenskega pravnega reda v skladu z Uredbo (EU) št. 1053/2013;
(f)
„izredne razmere“ pomeni stanje, ki je posledica resnega in izjemnega pritiska, ko veliko ali nesorazmerno število državljanov tretjih držav prehaja zunanjo mejo ene ali več držav članic ali se pričakuje, da jo bodo prehajali, oziroma druge ustrezno utemeljene izredne okoliščine, ki zahtevajo takojšnje ukrepe na zunanjih mejah.
(g)
„odsek zunanje meje“ pomeni celotno zunanjo kopensko ali morsko mejo države članice, kot je za izvajanje Uredbe (EU) št. 1052/2013 določena z nacionalnim pravom ali s strani nacionalnega centra za koordinacijo oziroma drugega pristojnega nacionalnega organa.
Člen 3
Cilji
1. Splošni cilj instrumenta je prispevati k zagotavljanju visoke ravni varnosti v Uniji, hkrati pa omogočiti zakonito potovanje s poenoteno in visoko ravnjo nadzora zunanjih meja ter učinkovito obdelavo schengenskih vizumov v skladu z zavezami Unije temeljnim svoboščinam in človekovim pravicam.
2. Instrument v okviru splošnega cilja iz odstavka 1 in v skladu s prednostnimi nalogami, določenimi v relevantnih strategijah, programih ter ocenah nevarnosti in tveganj Unije, prispeva k naslednjima posebnima ciljema:
(a)
podpori skupne vizumske politike za olajšanje zakonitega potovanja, zagotavljanje visokokakovostnih storitev prosilcem za vizume, zagotovitev enakega obravnavanja državljanov tretjih držav in boj proti nezakonitemu priseljevanju;
(b)
podpori integriranega upravljanja meja, vključno s spodbujanjem nadaljnjega usklajevanja in standardizacije ukrepov za upravljanje meja v skladu s skupnimi standardi Unije in z izmenjavo informacij med državami članicami ter med državami članicami in agencijo Frontex, da se po eni strani zagotovi enotna in visoka raven nadzora in varovanja zunanjih meja, med drugim z bojem proti nezakonitemu priseljevanju, po drugi strani pa nemoteno prehajanje zunanjih meja v skladu s schengenskim pravnim redom, pri tem pa se skladno z obveznostmi držav članic glede človekovih pravic, vključno z načelom nevračanja, zagotavlja dostop do mednarodne zaščite za tiste, ki jo potrebujejo.
Doseganje specifičnih ciljev instrumenta se ocenjuje v skladu s členom 55(2) Uredbe (EU) št. 514/2014 z uporabo skupnih kazalnikov iz priloge IV k tej uredbi in posebnih kazalnikov iz nacionalnih programov.
3. Za realizacijo ciljev iz odstavkov 1 in 2 instrument prispeva k naslednjim operativnim ciljem:
(a)
spodbujanju razvoja, izvajanja in uveljavljanja politik za odpravo kontrole oseb pri prehajanju notranjih meja, ne glede na državljanstvo, ter izvajanje kontrole oseb in učinkovitega spremljanja prehajanja zunanjih meja;
(b)
postopni uvedbi integriranega sistema upravljanja zunanjih meja na osnovi solidarnosti in odgovornosti, zlasti z:
(i)
okrepitvijo kontrol na zunanjih mejah in sistemov varovanja ter medagencijskega sodelovanja med mejnimi policisti in carinskimi, migracijskimi in azilnimi organi ter organi pregona držav članic na zunanjih mejah, vključno z območji na morskih mejah;
(ii)
ukrepi v notranjosti ozemlja, povezanimi z upravljanjem zunanjih meja, in potrebnimi spremljevalnimi ukrepi, povezanimi z varnostjo dokumentov, upravljanjem identitet in interoperabilnostjo kupljene tehnične opreme;
(iii)
vsakršnimi ukrepi, ki prav tako prispevajo k preprečevanju oziroma boju proti čezmejni kriminaliteti na zunanjih mejah v povezavi s prehajanjem oseb, vključno s tihotapljenjem ljudi in trgovino z njimi;
(c)
spodbujanju razvoja in izvajanja skupne politike vizumov in drugih dovoljenj za kratkotrajno prebivanje ter različnih oblik konzularnega sodelovanja, da se doseže boljša konzularna zastopanost in usklajena praksa izdajanja vizumov;
(d)
vzpostavitvi in uporabi informacijskih sistemov, njihove komunikacijske infrastrukture in opreme, ki podpirajo skupno vizumsko politiko, mejne kontrole in varovanje na zunanjih mejah ter dosledno spoštujejo pravo o varstvu osebnih podatkov;
(e)
krepitvi spremljanja razmer na zunanjih mejah in zmogljivosti držav članic za odzivanje;
(f)
zagotavljanju učinkovite in enotne uporabe pravnega reda Unije glede meja in vizumov, vključno z učinkovitim delovanjem schengenskega ocenjevalnega in spremljevalnega mehanizma;
(g)
okrepitvi ukrepov držav članic, ki prispevajo k boljšemu sodelovanju med državami članicami, ki delujejo v tretjih državah, na področju pritoka državljanov tretjih držav na ozemlje držav članic, vključno s preprečevanjem nezakonitega priseljevanja in bojem proti njemu, in sodelovanja s tretjimi državami v zvezi s tem ob popolni skladnosti s cilji in načeli zunanjega delovanja in humanitarne politike Unije.
4. Ukrepi, ki se financirajo iz instrumenta, se izvajajo ob polnem upoštevanju temeljnih pravic in spoštovanju človekovega dostojanstva. Zlasti so ukrepi skladni z določbami Listine Evropske unije o človekovih pravicah, pravom Unije o varstvu podatkov, Evropsko konvencijo o varstvu človekovih pravic in temeljnih svoboščin (EKČP), načelom pravičnega obravnavanja državljanov tretjih držav, pravico do azila in mednarodne zaščite, načelom nevračanja in mednarodnimi obveznostmi Unije in držav članic, izhajajočimi iz mednarodnih instrumentov, katerih podpisnice so, na primer Ženevske konvencije o statusu beguncev z dne 28. julija 1951, dopolnjene z Newyorškim protokolom z dne 31. januarja 1967.
Kadar koli je to mogoče, so države članice še posebej pozorne pri izvajanju ukrepov identificiranja ogroženih oseb, zlasti otrok in mladoletnih oseb brez spremstva ter neposredne pomoči tem osebam, kakor tudi napotitve teh oseb k službam za zaščito.
5. Pri izvajanju ukrepov, ki se financirajo v okviru instrumenta in so povezani z varovanjem morskih meja, so države članice še posebej pozorne na svojo obveznost po mednarodnem pomorskem pravu, da osebam v stiski ponudijo pomoč. V zvezi s tem je mogoče opremo in sisteme, ki se financirajo iz instrumenta, uporabiti za iskanje in reševanje v situacijah, ki lahko nastanejo med operacijami varovanja meja na morju, s čimer se prispeva k zagotavljanju varstva in reševanja življenj migrantov.
6. Instrument prispeva tudi k financiranju tehnične pomoči na pobudo držav članic in Komisije.
Člen 4
Upravičeni ukrepi
1. Instrument v okviru ciljev iz člena 3 te uredbe in rezultatov dialoga o usmeritvi iz člena 13 Uredbe (EU) št. 514/2014 ter v skladu s cilji nacionalnih programov iz člena 9 te uredbe, podpira ukrepe, izvedene v državah članicah ali s strani držav članic, zlasti naslednje:
(a)
infrastrukturo, stavbe in sisteme, potrebne na mejnih prehodih in za varovanje med mejnimi prehodi za preprečevanje nedovoljenih prehodov čez meje, nezakonitega priseljevanja in čezmejne kriminalite ter boj proti njim, pa tudi za zagotavljanje nemotenih potovalnih tokov;
(b)
opremo, prevozna sredstva in komunikacijske sisteme, potrebne za učinkovit in varen nadzor meja ter odkrivanje oseb;
(c)
informacijske in komunikacijske sisteme za učinkovito upravljanje migracijskih tokov prek meja, vključno z naložbami v obstoječe in prihodnje sisteme;
(d)
infrastrukturo, stavbe, informacijske in komunikacijske sisteme in delovno opremo, ki so potrebni za obravnavo vlog za izdajo vizuma, konzularno sodelovanje in druge ukrepe za večjo kakovost storitev, namenjenih prosilcem za vizum;
(e)
usposabljanje o uporabi opreme in sistemov iz točk (b), (c) in (d), spodbujanje standardov upravljanja kakovosti in usposabljanje mejnih policistov, tudi v tretjih državah, če je to primerno, v zvezi z izvrševanjem nalog varovanja, svetovanja in nadzora ob upoštevanju mednarodnega prava človekovih pravic, vključno z opredeljevanjem žrtev tihotapljenja ljudi in trgovine z njimi;
(f)
napotitev uradnikov za zvezo za priseljevanje in svetovalcev za dokumente v tretje države ter izmenjava in napotitev mejnih policistov med državami članicami ali med državo članico in tretjo državo;
(g)
študije, usposabljanje, pilotni projekti in druge dejavnosti, s katerimi bo postopno vzpostavljen integrirani sistem za upravljanje zunanjih meja iz člena 3(3), vključno z ukrepi za medagencijsko sodelovanje v posameznih državah članicah ali med državami članicami in ukrepi v zvezi z interoperabilnostjo in usklajevanjem sistemov za upravljanje meja;
(h)
študije, pilotne projekte in ukrepe za izvajanje priporočil, operativnih standardov in najboljše prakse, ki so rezultat operativnega sodelovanja med državami članicami in agencijami Unije.
2. Instrument v okviru ciljev iz člena 3 te uredbe ter ob upoštevanju rezultatov dialoga o usmeritvi iz člena 13 Uredbe (EU) št. 514/2014 in v skladu s cilji nacionalnih programov iz člena 9 te uredbe podpira ukrepe v tretjih državah in v zvezi z njimi, zlasti naslednje:
(a)
informacijske sisteme, orodja ali opremo za izmenjavo informacij med državami članicami in tretjimi državami;
(b)
ukrepe za operativno sodelovanje med državami članicami in tretjimi državami, vključno s skupnimi operacijami;
(c)
projekte v tretjih državah, namenjene izboljšanju sistemov varovanja, da se zagotovi sodelovanje s sistemom Eurosur;
(d)
študije, seminarje, delavnice, konference, usposabljanje, opremo in pilotne projekte za zagotavljanje ad hoc tehničnega in operativnega strokovnega znanja tretjim državam;
(e)
študije, seminarje, delavnice, konference, usposabljanje, opremo in pilotne projekte za izvajanje posebnih priporočil, operativnih standardov in najboljših praks, ki so rezultat operativnega sodelovanja med državami članicami in agencijami Unije v tretjih državah.
Komisija in države članice skupaj z Evropsko službo za zunanje delovanje zagotavljajo usklajevanje, kar zadeva ukrepe v tretjih državah in v zvezi z njimi, kakor je določeno v členu 3(5) Uredbe (EU) št. 514/2014.
3. Ukrepi iz točke (a) odstavka 1 niso upravičeni na začasnih zunanjih mejah.
4. Ukrepi v zvezi z začasno in izjemno ponovno uvedbo nadzora notranjih mejah, kot je opredeljeno v Zakoniku o schengenskih mejah, niso upravičeni.
5. Ukrepi, katerih edini cilj ali učinek je nadzor blaga, niso upravičeni.
POGLAVJE II
FINANČNI IN IZVEDBENI OKVIR
Člen 5
Skupna sredstva in izvajanje
1. Skupna sredstva za izvajanje instrumenta znašajo 2 760 milijonov EUR v tekočih cenah.
2. Evropski parlament in Svet odobrita letne odobritve v okviru omejitev iz večletnega finančnega okvira.
3. Skupna sredstva se uporabijo prek naslednjih možnosti:
(a)
nacionalnih programov v skladu s členoma 9 in 12;
(b)
operativne podpore v okviru nacionalnih programov in pod pogoji, določenimi v členu 10;
(c)
posebne tranzitne sheme v skladu s členom 11;
(d)
ukrepov Unije v skladu s členom 13;
(e)
nujne pomoči v skladu s členom 14;
(f)
izvajanja programa za vzpostavitev informacijskih sistemov za podporo upravljanja migracijskih tokov prek zunanjih meja pod pogoji, določenimi v členu 15;
(g)
tehnične pomoči v skladu s členom 16.
4. Proračun, dodeljen v okviru instrumenta za ukrepe Unije iz člena 13 te uredbe, nujno pomoč iz člena 14 te uredbe in tehnično pomoč iz člena 16(1) te uredbe, se izvaja z neposrednim upravljanjem v skladu s točko (a) člena 58(1) Uredbe (EU, Euratom) št. 966/2012 Evropskega parlamenta in Sveta (27) in po potrebi s posrednim upravljanjem v skladu s točko (c) člena 58(1) Uredbe (EU, Euratom) št. 966/2012.
Proračun, dodeljen nacionalnim programom iz člena 9, operativni podpori iz člena 10 in delovanju posebne tranzitne sheme iz člena 11, se izvaja z deljenim upravljanjem v skladu s točko (b) člena 58(1) Uredbe (EU, Euratom) št. 966/2012.
Proračun, dodeljen državam, povezanim z izvajanjem, uporabo in razvojem schengenskega pravnega reda iz odstavka 7 tega člena, se izvaja s posrednim upravljanjem v skladu s točko (c)(i) člena 58(1) Uredbe (EU, Euratom) št. 966/2012.
Metoda oziroma metode izvajanja proračuna za program o razvoju informacijskih sistemov na podlagi obstoječih in/ali novih informacijskih sistemov se določijo v ustreznih zakonodajnih aktih Unije, če bodo ti sprejeti.
5. Skupna sredstva se uporabijo na naslednji način:
(a)
1 551 milijonov EUR za nacionalne programe držav članic;
(b)
791 milijonov EUR za razvoj informacijskih sistemov na podlagi obstoječih in/ali novih informacijskih sistemov za podporo upravljanja migracijskih tokov prek zunanjih meja, če bodo sprejeti ustrezni zakonodajni akti Unije;
Če se navedeni znesek ne dodeli ali porabi, ga Komisija z delegiranim aktom v skladu s členom 17 ponovno dodeli eni ali več dejavnostim iz točk (b) in (c) člena 6(1) ter točke (d) tega odstavka. Ta delegirani akt zajema oceno razvoja ustreznih informacijskih sistemov, vključno z izvrševanjem proračuna in predvidenimi neporabljenimi zneski. Do ponovne dodelitve lahko pride po sprejetju ustreznih zakonodajnih aktov ali ob vmesnem pregledu iz člena 8.
(c)
154 milijonov EUR za posebno tranzitno shemo;
(d)
264 milijonov EUR za ukrepe Unije, nujno pomoč in tehnično pomoč na pobudo Komisije, pri čemer se vsaj 30 % zneska uporabi za ukrepe Unije.
6. Skupaj s skupnimi sredstvi, določenimi za Uredbo (EU) 513/2014, skupna sredstva, ki so na voljo za instrument, kot je opredeljeno v odstavku 1, predstavljajo finančna sredstva za Sklad, ki pomenijo v okviru letnega proračunskega postopka za Evropski parlament in Svet prednostni referenčni znesek v smislu točke 17 Medinstitucionalnega sporazuma z dne 2. decembra 2013 med Evropskim parlamentom, Svetom in Komisijo o proračunski disciplini, sodelovanju v proračunskih zadevah in dobrem finančnem poslovodenju (28).
7. Države, ki se pridružijo izvajanju, uporabi in razvoju schengenskega pravnega reda, sodelujejo v instrumentu v skladu s to uredbo.
Sklenejo se dogovori o finančnih prispevkih teh držav za instrument in sprejmejo dopolnilna pravila, potrebna za tako sodelovanje, vključno z določbami, ki zagotavljajo zaščito finančnih interesov Unije in pooblastilo Računskemu sodišču, da izvaja revizije.
Finančni prispevki teh držav se dodajo skupnim sredstvom iz odstavka 1, ki so na voljo v proračunu Unije.
Člen 6
Sredstva za upravičene ukrepe v državah članicah
1. Državam članicam se okvirno dodeli 1 551 milijonov EUR:
(a)
1 276 milijonov EUR, kot je določeno v Prilogi I;
(b)
147 milijonov EUR na podlagi rezultatov mehanizma iz člena 7;
(c)
v okviru vmesnega pregleda iz člena 8 in za obdobje od proračunskega leta 2018 128 milijonov EUR, preostanek razpoložljivih dodeljenih sredstev iz tega člena ali drug znesek, kot je določeno v skladu z odstavkom 4, na podlagi rezultatov analize tveganja in vmesnega pregleda.
2. Vsaka država članica dodeli osnovne zneske za nacionalne programe iz Priloge I, kakor sledi:
(a)
vsaj 10 % za ukrepe iz točke (a) člena 9(2);
(b)
vsaj 25 % za ukrepe v zvezi s točko (b) člena 9(2);
(c)
vsaj 5 % za ukrepe v zvezi s točkami (c), (d), (e) in (f) člena 9(2).
Če nacionalni programi vsebujejo obrazložitev, zakaj dodeljevanje sredstev pod navedeno ravnjo ne ogroža izpolnitve zadevnega cilja, lahko države članice odstopajo od najnižjih deležev. Obrazložitev oceni Komisija v okviru odobritve nacionalnih programov iz člena 9(2).
3. Države članice namenijo potrebno financiranje sistemu Eurosur, da se zagotovi njegovo dobro delovanje.
4. Da se zagotovi ustrezno obravnavanje ciljev instrumenta v primeru nepredvidenih ali novih razmer in/ali učinkovito izkoriščanje sredstev, ki so na voljo v okviru instrumenta, se na Komisijo prenese pooblastilo za sprejemanje delegiranih aktov v skladu s členom 17 za prilagoditev okvirnega zneska, navedenega v točki (c) odstavka 1 tega člena.
5. Države članice, ki pristopijo k Uniji v obdobju 2012-2020, niso upravičene do sredstev, dodeljenih za nacionalne programe v okviru instrumenta, če že koristijo sredstva iz začasnega instrumenta Unije, ki pomaga upravičenim državam članicam financirati ukrepe na novih zunanjih mejah za izvajanje schengenskega pravnega reda v zvezi z mejami in vizumi ter nadzorom zunanjih meja.
Člen 7
Sredstva za posebne ukrepe
1. Države članice lahko poleg dodeljenih sredstev, izračunanih v skladu s točko (a) člena 6(1), prejmejo dodaten znesek pod pogojem, da je v nacionalnem programu opredeljen kot tak in da se uporabi za izvajanje posebnih ukrepov, naštetih v prilogi II.
2. Na Komisijo se prenese pooblastilo za sprejemanje delegiranih aktov v skladu s členom 17 za revizijo posebnih ukrepov iz Priloge II, če je to primerno, tudi v okviru vmesnega pregleda. Države članice lahko na podlagi novih posebnih ukrepov glede na razpoložljiva sredstva prejmejo dodaten znesek, kot je določeno v odstavku 1 tega člena.
3. Dodatni zneski iz tega člena se dodelijo zadevnim državam članicam s posameznimi sklepi o financiranju, s katerimi se odobrijo ali revidirajo njihovi nacionalni programi v skladu s postopkom, določenim v členu 14 Uredbe (EU) št. 514/2014.
Člen 8
Sredstva v okviru vmesnega pregleda
1. Za dodelitev zneska, določenega v točki (c) člena 6(1), Komisija do 1. junija 2017 upošteva obremenitev držav članic pri upravljanju meja, vključno z dejavnostmi iskanja in reševanja, do katerih utegne priti med operacijami varovanja meja na morju, in poročila o oceni, pripravljena v okviru schengenskega ocenjevalnega in spremljevalnega mehanizma, in stopnje ogroženosti na zunanjih mejah za obdobje 2017-2020 ter dejavnike, ki so vplivali na varnost na zunanjih mejah v obdobju 2014-2016. Navedeni znesek se razdeli med države članice na podlagi ponderiranja naslednjih vrst meja, ob upoštevanju odstavka 6 tega člena:
(a)
45 % za zunanje morske meje;
(b)
38 % za zunanje kopenske meje;
(c)
17 % za letališča.
2. Znesek za zunanje morske in kopenske meje se izračuna tako, da se dolžina odsekov zunanje meje pomnoži s stopnjo ogroženosti (minimalna, običajna, srednja, visoka) za vsak mejni odsek, kot sledi:
(a)
količnik 0,5 za minimalno stopnjo ogroženosti;
(b)
količnik 1 za normalno stopnjo ogroženosti;
(c)
količnik 3 za srednjo stopnjo ogroženosti;
(d)
količnik 5 za visoko stopnjo ogroženosti.
3. Znesek za letališča se izračuna za vsako posamezno državo članico, kot sledi:
(a)
50 % na osnovi števila oseb, ki prečkajo zunanje meje;
(b)
50 % na osnovi števila državljanov tretjih držav, ki jim je bil zavrnjen vstop na zunanjih mejah.
4. Komisija v skladu z analizo tveganja, ki jo opravi agencija Frontex, ter po posvetovanju s slednjo in drugimi agencijami Unije, če je to potrebno, določi stopnje ogroženosti za posamezne odseke zunanjih meja držav članic za obdobje 2017-2020. Stopnje ogroženosti so odvisne od naslednjih dejavnikov:
(a)
obremenitev pri upravljanju zunanjih meja;
(b)
dejavnikov, ki so vplivali na varnost zunanjih meja držav članic v obdobju 2014-2016;
(c)
sprememb politik Unije, na primer vizumske politike;
(d)
morebitnih prihodnjih gibanj v zvezi z migracijskimi tokovi in tveganj nezakonitih dejavnosti v zvezi z nezakonitim prehajanjem zunanjih meja, in
(e)
verjetnega političnega, gospodarskega in družbenega razvoja dogodkov v tretjih državah, zlasti tistih v sosednjih državah.
Preden Komisija izda poročilo, v katerem določi stopnje ogroženosti, z državami članicami opravi izmenjavo mnenj.
5. Za namen razporeditve sredstev v skladu z odstavkom 1:
(a)
se upošteva črta med območji iz člena 1 Uredbe Sveta (ES) št. 866/2004 (29), vendar ne morska meja severno od te črte, čeprav ne gre za zunanjo kopensko mejo, in sicer dokler se uporablja člen 1 Protokola št. 10 o Cipru k Aktu o pristopu iz leta 2003;
(b)
izraz „zunanje morske meje“ pomeni zunanje meje teritorialnega morja držav članic, v skladu s členi 4 do 16 Konvencije Združenih narodov o pomorskem pravu. Vendar v primerih, ko so potrebne redne in obširne operacije za preprečevanje nedovoljenih prehodov čez meje, ta izraz pomeni zunanje meje močno ogroženih območij. Te zunanje meje se določijo z upoštevanjem ustreznih podatkov o teh operacijah v obdobju 2014-2016, zagotovljenih s strani zadevnih držav članic.
6. Poleg tega se lahko po razpisu Komisije, izvedenem do 1. junija 2017, državam članicam dodelijo dodatna sredstva, pod pogojem, da so kot taka opredeljena v nacionalnem programu in da se uporabijo za izvedbo posebnih ukrepov, določenih v skladu s tedanjimi prednostnimi nalogami Unije.
7. Dodatni zneski iz tega člena se dodelijo zadevnim državam članicam s posameznimi sklepi o financiranju, s katerimi se odobrijo ali revidirajo njihovi nacionalni programi v skladu s postopkom, določenim v členu 14 Uredbe (EU) št. 514/2014.
Člen 9
Nacionalni programi
1. Nacionalni program, ki ga je treba pripraviti ob upoštevanju rezultatov dialoga o usmeritvi iz člena 13 Uredbe (EU) št. 514/2014 v skladu z instrumentom, in nacionalni program, ki ga je treba pripraviti v skladu z Uredbo (EU) št. 513/2014, se predložita Komisiji v obliki enega nacionalnega programa za Sklad in v skladu s členom 14 Uredbe (EU) št. 514/2014.
2. Države članice si v okviru nacionalnih programov, ki jih v skladu s členom 14 Uredbe (EU) št. 514/2014 pregleda in odobri Komisija, ob upoštevanju ciljev iz člena 3 te uredbe in rezultatov dialoga o usmeritvi iz člena 13 Uredbe (EU) št. 514/2014, prizadevajo predvsem za doseganje ciljev z naslednjega seznama:
(a)
razvoj sistema Eurosur v skladu s pravom in smernicami Unije;
(b)
podporo in razširitev obstoječih zmogljivosti na področju vizumske politike, upravljanja zunanjih meja ter podporo in razširitev ukrepov na območju prostega gibanja, povezanih z upravljanjem zunanjih meja, na nacionalni ravni, zlasti ob upoštevanju novih tehnologij, napredka in/ali standardov v zvezi z upravljanjem migracijskih tokov;
(c)
podporo nadaljnjega razvoja na področju upravljanja migracijskih tokov s konzularnimi in drugimi službami držav članic v tretjih državah, vključno z vzpostavitvijo mehanizmov za konzularno sodelovanje, z namenom olajšanja zakonitega potovanja v skladu s pravom Unije ali zadevne države članice in preprečevanja nezakonitega priseljevanja v Unijo;
(d)
okrepitev integriranega sistema upravljanja meja s preskušanjem in uvajanjem novih orodij, interoperabilnih sistemov ter delovnih metod, namenjenih izboljšanju izmenjave informacij znotraj držav članic ali okrepitvi medagencijskega sodelovanja;
(e)
razvoj projektov za enotno in visoko raven nadzora zunanjih meja v skladu s skupnimi standardi Unije ter za večjo interoperabilnost sistemov upravljanja zunanjih meja med državami članicami;
(f)
podporo za ukrepe za nadaljnje usklajevanje upravljanja meja, zlasti tehnoloških zmogljivosti, v skladu s skupnimi standardi Unije in po posvetovanju z agencijo Frontex;
(g)
zagotavljanje pravilne in enotne uporabe pravnega reda Unije glede nadzora meja in vizumov pri odpravljanju pomanjkljivosti na ravni Unije, kakor so razvidne iz rezultatov, pridobljenih v okviru schengenskega ocenjevalnega in spremljevalnega mehanizma;
(h)
vzpostavljanje zmogljivosti za soočanje s prihajajočimi izzivi, vključno s sedanjimi in prihodnjimi grožnjami ter pritiski na zunanjih mejah, zlasti ob upoštevanju analiz, ki jih opravijo ustrezne agencije Unije.
3. Pri uresničevanju ciljev iz odstavka 2 lahko države članice v okviru nacionalnih programov podprejo ukrepe v tretjih državah in v povezavi z njimi, med drugim prek izmenjave informacij in operativnega sodelovanja.
4. Komisija se z agencijo Frontex posvetuje o osnutkih nacionalnih programov, zlasti o dejavnostih, ki se financirajo v okviru operativne podpore, ki jih predložijo države članice, da bi omogočili dopolnjevanje med misijo agencije Frontex in odgovornostjo držav članic za nadzor in varovanje zunanjih meja, prav tako pa zagotovili doslednost in preprečili stroškovno neučinkovitost.
Člen 10
Operativna podpora v okviru nacionalnih programov držav članic
1. Država članica lahko uporabi do 40 % zneska, ki ga prejme v okviru instrumenta za svoj nacionalni program, za financiranje operativne podpore za javne organe, odgovorne za izvajanje nalog in storitev, ki predstavljajo javno storitev za Unijo.
2. Operativna podpora se dodeli samo, če zadevna država članica izpolnjuje naslednje pogoje:
(a)
skladnost s pravnim redom Unije glede meja in vizumov;
(b)
skladnost s cilji nacionalnega programa;
(c)
skladnost s skupnimi standardi Unije, da se izboljša usklajevanje med državami članicami in prepreči podvajanje, razdrobljenost in stroškovna neučinkovitost na področju nadzora meja.
3. V ta namen Komisija pred odobritvijo nacionalnega programa oceni izhodiščno stanje v državah članicah, ki so izkazale namero, da bodo zaprosile za operativno podporo, pri čemer upošteva schengenska ocenjevalna poročila, kjer je to pomembno.
Ugotovitve Komisije so predmet izmenjave mnenj z zadevno državo članico.
Po izmenjavi mnenj se lahko sprejem proračunske podpore v okviru nacionalnega programa države članice s strani Komisije pogojuje z načrtovanjem programov in izvedbo številnih ukrepov, s katerimi se zagotovi, da so ob podelitvi proračunske podpore v celoti izpolnjeni pogoji iz odstavka 2.
4. Operativna podpora se osredotoči na posebne naloge in/ali storitve ter cilje, določene v Prilogi III. V celoti krije odhodke, ki nastanejo pri izvajanju nalog in/ali storitev, določenih v nacionalnem programu, znotraj finančnih omejitev programa in zgornje meje, določene v odstavku 1.
5. Operativna podpora je predmet spremljanja in izmenjave informacij med Komisijo ter zadevno državo članico v zvezi z izhodiščnim stanjem v tej državi članici, zadanimi cilji in kazalniki za merjenje napredka.
6. Komisija z izvedbenimi akti določi postopke poročanja o uporabi te določbe in poskrbi za ostale praktične dogovore med državami članicami in Komisijo, ki zagotavljajo skladnost s tem členom. Ti izvedbeni akti se sprejmejo v skladu s postopkom pregleda iz člena 18(2).
Člen 11
Operativna podpora za posebno tranzitno shemo
1. Instrument zagotavlja podporo za kritje izpada plačil za tranzitne vizume ter dodatnih stroškov zaradi izvajanja sheme poenostavljenega tranzitnega dokumenta (FTD) in poenostavljenega železniškega tranzitnega dokumenta (FRTD) v skladu z Uredbo (ES) št. 693/2003 in Uredbo (ES) št. 694/2003.
2. Sredstva, ki so dodeljena Litvi v skladu z odstavkom 1, ne presegajo 154 milijonov EUR za obdobje 2014-2020 in so na voljo kot dodatna posebna operativna podpora za Litvo.
3. Za namen odstavka 1 dodatni stroški pomenijo stroške, ki izhajajo neposredno iz posebnih zahtev v zvezi z izvajanjem ukrepov posebne tranzitne sheme in ne nastajajo kot posledica izdajanja tranzitnih ali drugih vizumov.
Do financiranja so upravičene naslednje vrste dodatnih stroškov:
(a)
naložbe v infrastrukturo;
(b)
usposabljanje osebja, ki izvaja posebno tranzitno shemo;
(c)
dodatni stroški poslovanja, vključno s plačami za osebje, ki je posebej določeno za izvajanje ukrepov posebne tranzitne sheme.
4. Izpad plačil iz odstavka 1 tega člena se v finančnem okviru, določenem v odstavku 2 tega člena, izračuna na podlagi višine vizumske takse in oprostitev vizumskih taks, določenih v Sporazumu med Evropsko skupnostjo in Rusko federacijo o poenostavitvi izdajanja vizumov državljanom Evropske unije in Ruske federacije (30).
5. Komisija in Litva preverita uporabo tega člena, če pride do sprememb, ki vplivajo na obstoj in/ali delovanje posebne tranzitne sheme.
6. Komisija z izvedbenimi akti določi postopke poročanja o uporabi te določbe ter poskrbi za finančne in druge praktične dogovore med Litvo in Komisijo, ki zagotavljajo skladnost s tem členom. Ti izvedbeni akti se sprejmejo v skladu s postopkom pregleda iz člena 18(2).
7. Da se zagotovi nemoteno delovanje posebne tranzitne sheme, lahko Komisija uvede posebne ureditve za vmesna plačila, ki odstopajo od določb Uredbe (EU) št. 514/2014.
Člen 12
Načrtovanje programov v skladu z rezultati schengenskega ocenjevalnega in spremljevalnega mehanizma
Po schengenskem ocenjevalnem poročilu, sprejetem v skladu z Uredbo (EU) št. 1053/2013, zadevna država članica skupaj s Komisijo in agencijo Frontex preuči, kako obravnavati ugotovitve, vključno s pomanjkljivostmi, in izvede priporočila v okviru svojega nacionalnega programa.
Država članica po potrebi spremeni svoj nacionalni program v skladu s členom 14(9) Uredbe (EU) št. 514/2014, tako da upošteva te ugotovitve in priporočila.
Financiranje popravljalnih ukrepov je prednostna naloga. V sodelovanju s Komisijo in agencijo Frontex zadevna država članica prerazporedi sredstva znotraj svojega programa, vključno s tistimi, ki so načrtovana za operativno podporo, in/ali uvede ali spremeni ukrepe za odpravo pomanjkljivosti v skladu z ugotovitvami in priporočili ocenjevalnega poročila glede schengenskega območja.
Člen 13
Ukrepi Unije
1. Na pobudo Komisije se lahko instrument uporabi za financiranje nadnacionalnih ukrepov ali ukrepov v posebnem interesu Unije (v nadaljnjem besedilu: ukrepi Unije), ki se nanašajo na splošne, posebne in operativne cilje iz člena 3.
2. Da bi bili ukrepi Unije upravičeni do financiranja, morajo biti namenjeni zlasti doseganju naslednjih ciljev:
(a)
podpori priprave, spremljanja, upravne in tehnične dejavnosti, potrebne za izvajanje politik v zvezi z zunanjimi mejami in vizumi, vključno z boljšim upravljanjem schengenskega območja z razvojem in izvajanjem ocenjevalnega mehanizma, vzpostavljenega z Uredbo (EU) št. 1053/2013, za preverjanje uporabe schengenskega pravnega reda in Zakonika o schengenskih mejah, zlasti glede odhodkov za obiske strokovnjakov Komisije in držav članic na kraju samem;
(b)
izboljšanju poznavanja in razumevanja prevladujočih razmer v državah članicah in tretjih državah s pomočjo analiziranja, ocenjevanja in natančnega spremljanja njihovih politik;
(c)
podpori razvoja statističnih orodij, tudi skupnih, ter metod in skupnih kazalnikov;
(d)
podpori in spremljanju izvajanja prava Unije in ciljev politik Unije v državah članicah ter oceniti njihovo učinkovitost in vpliv, tudi kar zadeva spoštovanje človekovih pravic in temeljnih svoboščin ter na področju uporabe instrumenta;
(e)
spodbujanju mreženja, vzajemnega učenja, prepoznavanja in razširjanja najboljših praks ter inovativnih pristopov med različnimi interesnimi skupinami na evropski ravni;
(f)
spodbujanju projektov, namenjenih usklajevanju in interoperabilnosti ukrepov za upravljanje meja v skladu s skupnimi standardi Unije z namenom razviti integriran evropski sistem upravljanja meja;
(g)
povečanju ozaveščenosti zainteresiranih strani in javnosti o politikah in ciljih Unije, vključno z institucionalnim komuniciranjem o političnih prednostnih nalogah Unije;
(h)
povečanju zmogljivosti evropskih mrež za oceno, spodbujanje, podporo in nadaljnji razvoj politik in ciljev Unije;
(i)
podpori zlasti inovativnih projektov, ki razvijajo nove metode in/ali tehnologije, ki bi jih bilo mogoče prenesti v druge države članice, predvsem projektov, usmerjenih k testiranju in potrjevanju raziskovalnih projektov;
(j)
podpori ukrepom v tretjih državah in v zvezi z njimi, kot je določeno v členu 4(2).
3. Ukrepi Unije se izvajajo v skladu s členom 6 Uredbe (EU) št. 514/2014.
Člen 14
Nujna pomoč
1. Instrument zagotavlja finančno pomoč za nujne in posebne potrebe v izrednih razmerah, kot je določeno v točki (f) člena 2.
2. Nujna pomoč se izvaja v skladu s členoma 6 in 7 Uredbe (EU) št. 514/2014.
Člen 15
Vzpostavitev programa za razvoj informacijskih sistemov
Program razvoja informacijskih sistemov na podlagi obstoječih in/ali novih informacijskih sistemov se izvaja, če bodo sprejeti zakonodajni akti Unije, ki bodo določali te informacijske sisteme in njihovo komunikacijsko infrastrukturo, zlasti s ciljem izboljšati upravljanje ter nadzor potovalnih tokov na zunanjih mejah z okrepitvijo kontrol in hkratno pospešitvijo prehajanja meja za redne potnike. Če je to ustrezno, se prizadeva najti sinergije z obstoječimi informacijskimi sistemi, da bi se izognili dvakratnim stroškom.
Razčlenitev zneska iz točke (b) člena 5(5) se navede v ustreznih zakonodajnih aktih Unije ali, po sprejetju navedenih zakonodajnih aktov, z delegiranim aktom v skladu s členom 17.
Komisija vsaj enkrat letno in po potrebi obvesti Evropski parlament in Svet o napredku pri razvoju teh informacijskih sistemov.
Člen 16
Tehnična pomoč
1. Na pobudo in/ali v imenu Komisije lahko instrument v skladu s členom 9 Uredbe (EU) št. 514/2014 letno prispeva v Sklad do 1,7 milijona EUR za tehnično pomoč.
2. Na pobudo države članice se lahko iz instrumenta v skladu s členom 20 Uredbe (EU) št. 514/2014 financirajo dejavnosti tehnične pomoči. Znesek, rezerviran za tehnično pomoč, v obdobju 2014-2020 ne presega 5 % celotnega zneska, dodeljenega državi članici, ter še 500 000 EUR.
POGLAVJE III
KONČNE DOLOČBE
Člen 17
Izvajanje pooblastila
1. Pooblastilo za sprejemanje delegiranih aktov se prenese na Komisijo pod pogoji, določenimi v tem členu.
2. Pooblastilo za sprejemanje delegiranih aktov iz točke (b) člena 5(5) ter členov 6(4), 7(2) in 15 se prenese na Komisijo za obdobje sedmih let od 21. maja 2014. Komisija pripravi poročilo o prenesenem pooblastilu najpozneje devet mesecev pred koncem sedemletnega obdobja. Prenos pooblastila se samodejno podaljša za obdobje treh let, razen če Evropski parlament ali Svet nasprotuje temu podaljšanju najpozneje tri mesece pred koncem sedemletnega obdobja.
3. Podelitev pooblastila iz točke (b) člena 5(5) ter členov 6(4), 7(2) in 15 lahko kadar koli prekliče Evropski parlament ali Svet. Z odločitvijo o preklicu preneha veljati prenos pooblastila, naveden v tej odločitvi. Odločitev začne učinkovati dan po njeni objavi v Uradnem listu Evropske unije ali na poznejši dan, ki je v njej določen. Odločitev ne vpliva na veljavnost že veljavnih delegiranih aktov.
4. Takoj ko Komisija sprejme delegirani akt, o tem istočasno uradno obvesti Evropski parlament in Svet.
5. Delegirani akt, sprejet v skladu s točko (b) člena 5(5) ter členom 6(4), 7(2) in 15, začne veljati le, če niti Evropski parlament niti Svet ne nasprotuje delegiranemu aktu v roku dveh mesecev od uradnega obvestila Evropskemu parlamentu in Svetu o tem aktu ali če sta pred iztekom tega roka tako Evropski parlament kot Svet obvestila Komisijo, da mu ne bosta nasprotovala. Ta rok se na pobudo Evropskega parlamenta ali Sveta podaljša za dva meseca.
Člen 18
Postopek v odboru
1. Komisiji pomaga Odbor za sklada za azil, migracije in integracijo ter za notranjo varnost, vzpostavljen s členom 59(1) Uredbe EU št. 514/2014.
2. Pri sklicevanju na ta odstavek se uporablja člen 5 Uredbe (EU) št. 182/2011.
Člen 19
Uporaba Uredbe (EU) št. 514/2014
Za instrument se uporabljajo določbe Uredbe (EU) št. 514/2014.
Člen 20
Razveljavitev
Odločba št. 574/2007/ES se razveljavi z učinkom od 1. januarja 2014.
Člen 21
Prehodne določbe
1. Ta uredba ne vpliva na nadaljevanje ali spremembo projektov in letnih programov, vključno z njihovim popolnim ali delnim preklicem, do njihovega zaključka ali na finančno pomoč, ki jo je odobrila Komisija na podlagi Odločbe št. 574/2007/ES ali katere koli druge zakonodaje, ki se uporablja za navedeno pomoč 31. decembra 2013.
2. Pri sprejemanju sklepov o sofinanciranju v okviru instrumenta Komisija upošteva ukrepe, sprejete na podlagi Odločbe št. 574/2007/ES pred 20. majem 2014, ki imajo finančne posledice v obdobju, ki ga zajema navedeno sofinanciranje.
3. Zneske, dodeljene za sofinanciranje, ki jih je v obdobju od 1. januarja 2011 do 31. decembra 2014 odobrila Komisija, za katere zahtevani dokumenti za zaključek ukrepov niso bili poslani Komisiji v roku za predložitev končnega poročila, Komisija samodejno sprosti do 31. decembra 2017, kar sproži vračilo neupravičeno izplačanih zneskov.
4. Zneski iz ukrepov, ki so bili začasno ustavljeni zaradi sodnih postopkov ali upravnih pritožb z odložilnim učinkom, se ne upoštevajo pri računanju zneska, ki se bo samodejno sprostil.
5. Države članice Komisiji do 30. junija 2015 predložijo ocenjevalno poročilo o rezultatih in učinkih ukrepov, sofinanciranih na podlagi Odločbe št. 574/2007/ES, za obdobje 2011-2013.
6. Komisija Evropskemu parlamentu, Svetu, Evropskemu ekonomsko-socialnemu odboru in Odboru regij do 31. decembra 2015 predloži naknadno ocenjevalno poročilo za obdobje 2011-2013 v skladu z Odločbo št. 574/2007/ES.
Člen 22
Pregled
Evropski parlament in Svet na podlagi predloga Komisije pregledata to uredbo do 30. junija 2020.
Člen 23
Začetek veljavnosti in uporaba
Ta uredba začne veljati dan po objavi v Uradnem listu Evropske unije.
Uporablja se od 1. januarja 2014.
Ta uredba je v celoti zavezujoča in se neposredno uporablja v državah članicah v skladu s Pogodbama.
V Strasbourgu, 16. aprila 2014