ДЕЛЕГИРАН РЕГЛАМЕНТ (ЕС) № 148/2013 НА КОМИСИЯТА
от 19 декември 2012 година
за допълнение на Регламент (ЕС) № 648/2012 на Европейския парламент и на Съвета относно извънборсовите деривати, централните контрагенти и регистрите на трансакции във връзка с регулаторните технически стандарти относно минималните данни, отчитани пред регистри на трансакции
(текст от значение за ЕИП)
ЕВРОПЕЙСКАТА КОМИСИЯ,
като взе предвид Договора за функционирането на Европейския съюз,
като взе предвид становището на Европейската централна банка (1),
като взе предвид Регламент (ЕС) № 648/2012 на Европейския парламент и на Съвета от 4 юли 2012 г. относно извънборсовите деривати, централните контрагенти и регистрите на транзакции (2), и по-специално член 9, параграф 5 от него,
като има предвид, че:
(1)
С оглед на осигуряването на по-голяма гъвкавост контрагентите следва да могат да делегират отчитането за договор на другия контрагент или на трета страна. Контрагентите следва също така да могат да се договарят да делегират докладването на общо трето лице, включително на централен контрагент (ЦК), като последното подава пред регистъра на трансакции отчет, включващ таблица с необходимите полета. При тези обстоятелства и с цел да се гарантира качеството на данните, в отчета следва да се посочи, че той е от името на двамата контрагенти и че съдържа пълния набор от данни, които биха били посочени, ако те отчетат договора поотделно.
(2)
За да се избегнат несъответствия в таблиците с общи данни, всеки от контрагентите по договор за дериват следва да гарантира, че за отчитаните общи данни двете страни по трансакцията са постигнали споразумение. Единен идентификационен код на трансакцията ще помогне за съгласуване на данните, в случай че контрагентите се отчитат пред различни регистри на трансакции.
(3)
За да се избегне двойното отчитане и за да се намали тежестта по отчитането, когато един контрагент или ЦК отчита трансакция от името на двамата контрагенти, контрагентът или ЦК следва да може да изпраща един отчет пред регистъра на трансакции, съдържащ съответната информация.
(4)
Остойностяването на договорите за деривати е от съществено значение, за да се даде възможност на регулаторните органи да изпълняват своите задължения, по-специално когато става въпрос за финансовата стабилност. Оценката на договора по пазарна стойност или оценката на базата на модел показва вида и размера на експозициите, свързани с този договор, и допълва информацията за първоначалната стойност, посочена в договора.
(5)
Събирането на информация относно обезпечението, свързано с конкретен договор, е от голямо значение за подсигуряването на подходящо проследяване на експозициите. За тази цел контрагентите, които обезпечават своите трансакции, следва да отчитат подробностите за тези обезпечения на ниво трансакция. Когато обезпечението се изчислява на базата на нетните позиции, произтичащи от пакет от договори, и следователно не се предоставя на база трансакция, а на база портфейл, контрагентите следва да са в състояние да отчитат портфейла с помощта на единен код или система на номериране, определена от контрагента. Този единен код следва да обозначава конкретния портфейл, за който се разменят обезпечения, когато контрагентът има повече от един портфейл, а също така следва да гарантира, че договор за дериват може да бъде обвързан с даден портфейл, за който има обезпечение.
(6)
Настоящият регламент се основава на проектите на регулаторни технически стандарти, представени от Европейския орган за ценни книжа и пазари (ЕОЦКП) на Комисията, и отразява значението на ролята на регистрите на трансакции за подобряване прозрачността на пазарите за гражданите и регулаторните органи, за данните, които трябва да бъдат предавани и предоставяни от регистрите на трансакции в зависимост от класа деривати и естеството на трансакцията.
(7)
ЕОЦКП се консултира със съответните органи и членовете на Европейската система на централните банки (ЕСЦБ), преди да представи проектите на регулаторни технически стандарти, на които се основава настоящият регламент. Съгласно член 10 от Регламент (ЕС) № 1095/2010 на Европейския парламент и на Съвета от 24 ноември 2010 г. за създаване на Европейски надзорен орган (Европейски орган за ценни книжа и пазари) (3) ЕОЦКП също така проведе открити обществени консултации по тези проекти на регулаторни технически стандарти, анализира потенциалните свързани с тях разходи и ползи и поиска становището на Групата на участниците от сектора на ценните книжа и пазарите, създадена в съответствие с член 37 от посочения регламент,
ПРИЕ НАСТОЯЩИЯ РЕГЛАМЕНТ:
Член 1
Подробни данни, които трябва да бъдат посочени при отчитането по член 9, параграф 1 и параграф 3 от Регламент (ЕС) № 648/2012
1. Отчетите за регистрите на трансакции включват:
а)
данните, посочени в таблица 1 от приложението, която съдържа информация, отнасяща се за контрагентите по договор;
б)
информацията, посочена в таблица 2 от приложението, в която се съдържат подробни данни, отнасящи се до договор за дериват, сключен между двама контрагенти.
2. За целите на параграф 1 сключването на договор означава „изпълнение на сделка“, както е посочено в член 25, параграф 3 от Директива 2004/39/ЕО на Европейския парламент и на Съвета (4).
3. Когато даден отчет е изготвен от името на двамата контрагенти, той съдържа информацията, посочена в таблица 1 от приложението, във връзка с всеки от контрагентите. Информацията, посочена в таблица 2 от приложението, се подава само веднъж.
4. Когато даден отчет е изготвен от името на двама контрагенти, в него се посочва този факт, както е указано в поле 9 от таблица 1 от приложението.
5. Когато единият от контрагентите отчита подробни данни за договор пред регистъра на трансакции от името на другия контрагент или когато трето лице отчита договора пред регистъра на трансакции от името на единия или на двамата контрагенти, отчитаните подробности включват пълния набор от данни, който би бил предаден, ако договорите се отчитат пред регистъра на трансакции от всеки контрагент поотделно.
6. Когато договор за дериват включва характеристики, типични за повече от един базов актив, както е посочено в таблица 2 от приложението, в отчета се посочва класът активи, на който в най-голяма степен прилича договорът и за който контрагентите са постигнали съгласие преди изпращането на отчета.
Член 2
Трансакции, преминали през клиринг
1. Когато на съществуващ договор впоследствие е направен клиринг от централен контрагент, клирингът се отчита като промяна на съществуващия договор.
2. В случаите, когато договорът е сключен на място за търговия и е преминал през клиринг от ЦК по такъв начин, че контрагентът не знае кой е другият контрагент, отчитащият се контрагент определя ЦК като свой контрагент.
Член 3
Отчитане на експозиции
1. Данните за изискваното обезпечение съгласно таблица 1 от приложението включват цялото предоставено обезпечение.
2. Когато контрагентът не прави обезпечение на ниво трансакции, контрагентите отчитат пред регистъра на трансакции обезпечението, предоставено на база портфейл.
3. Когато обезпечението, свързано с договор, се отчита на база портфейл, отчитащият се контрагент посочва пред регистъра на трансакции кода, идентифициращ портфейла от предоставени обезпечения за другия контрагент, свързан с отчитания договор.
4. От нефинансови контрагенти, различни от посочените в член 10 от Регламент (ЕС) № 648/2012, не се изисква докладване на обезпечение, пазарна оценка или оценка на база модел за договорите, посочени в таблица 1 от приложението.
5. За договори, преминали през клиринг от ЦК, пазарната оценка се осигурява само от ЦК.
Член 4
Дневник за отчетите
Промените на данни, вписани в регистрите на трансакции, се отбелязват в дневник, като се посочват лицето или лицата, които са поискали промяната, включително, ако е приложимо, самият регистър на трансакции, причината или причините за такава промяна, датата и часа и ясно описание на промените, включително старото и новото съдържание на съответните данни, както е указано в полета 58 и 59 от таблица 2 от приложението.
Член 5
Влизане в сила
Настоящият регламент влиза в сила на двадесетия ден след публикуването му в Официален вестник на Европейския съюз.
Настоящият регламент е задължителен в своята цялост и се прилага пряко във всички държави членки.
Съставено в Брюксел на 19 декември 2012 година.
DELEGIRANA UREDBA KOMISIJE (EU) št. 148/2013
z dne 19. decembra 2012
o dopolnitvi Uredbe (EU) št. 648/2012 Evropskega parlamenta in Sveta o izvedenih finančnih instrumentih OTC, centralnih nasprotnih strankah in repozitorijih sklenjenih poslov glede regulativnih tehničnih standardov o minimalnih podatkih, o katerih je treba poročati repozitorijem sklenjenih poslov
(Besedilo velja za EGP)
EVROPSKA KOMISIJA JE -
ob upoštevanju Pogodbe o delovanju Evropske unije,
ob upoštevanju mnenja Evropske centralne banke (1),
ob upoštevanju Uredbe (EU) št. 648/2012 Evropskega parlamenta in Sveta z dne 4. julija 2012 o izvedenih finančnih instrumentih OTC, centralnih nasprotnih strankah in repozitorijih sklenjenih poslov (2), zlasti člena 9(5) Uredbe,
ob upoštevanju naslednjega:
(1)
Za zagotovitev prožnosti bi moralo biti nasprotni stranki omogočeno, da poročanje o pogodbi prenese na drugo nasprotno stranko ali tretjo stranko. Nasprotnim strankam bi prav tako moralo biti omogočeno, da se dogovorijo za prenos naloge poročanja na skupni tretji subjekt, vključno s centralno nasprotno stranko (CNS), pri čemer slednja repozitoriju sklenjenih poslov predloži eno poročilo, vključno z zadevnimi razpredelnicami s polji. V teh okoliščinah in za zagotovitev kakovosti podatkov bi moralo biti v poročilu navedeno, da je pripravljeno v imenu obeh nasprotnih strank in vsebuje vse podatke, ki bi se sporočili, če bi se o pogodbi poročalo ločeno.
(2)
Da bi se izognili neskladnosti v razpredelnicah s skupnimi podatki, bi morala vsaka nasprotna stranka v pogodbi o izvedenih finančnih instrumentih zagotoviti, da se o skupnih podatkih, ki se sporočajo, dogovorita obe stranki v poslu. Edinstven identifikator sklenjenega posla bo prispeval k usklajevanju podatkov v primeru, da nasprotne stranke poročajo različnim repozitorijem sklenjenih poslov.
(3)
Da bi se izognili podvojevanju poročanja in da bi zmanjšali obremenitev zaradi poročanja, kadar ena nasprotna stranka ali CNS poroča v imenu obeh nasprotnih strank, bi morala imeti nasprotna stranka ali CNS možnost, da repozitoriju sklenjenih poslov posreduje eno poročilo, v katerem so zadevne informacije.
(4)
Vrednotenje pogodb o izvedenih finančnih instrumentih je bistveno, da se regulativnim organom omogoči izpolnjevanje njihovih nalog, zlasti v zvezi s finančno stabilnostjo. Vrednost pogodbe glede na tekoče tržne cene ali notranji model nakazuje znake in obseg izpostavljenosti, povezanih z navedeno pogodbo, ter dopolnjuje informacije o prvotni vrednosti, določeni v pogodbi.
(5)
Zbiranje informacij o zavarovanju za določeno pogodbo je bistveno za zagotovitev ustreznega spremljanja izpostavljenosti. Da bi to omogočili, bi morale nasprotne stranke, ki zavarujejo svoje transakcije, podrobnosti o takšnem zavarovanju sporočati za posamezno transakcijo. Kadar se zavarovanje izračuna na podlagi neto pozicij, ki izhajajo iz sklopa pogodb, in zato ni predloženo na ravni transakcije, ampak na podlagi portfelja, bi morale imeti nasprotne stranke možnost, da o portfelju poročajo z uporabo edinstvene oznake ali sistema številčenja, kot določi nasprotna stranka. Ta edinstvena oznaka bi morala določati specifičen portfelj, pri katerem se zavarovanje izmenjuje, kadar ima nasprotna stranka več kot en portfelj, prav tako pa bi morala zagotoviti, da je pogodbo o izvedenih finančnih instrumentih mogoče povezati z določenim portfeljem, za katerega velja zavarovanje.
(6)
Ta uredba temelji na osnutku regulativnih tehničnih standardov, ki jih je Evropski organ za vrednostne papirje in trge (ESMA) predložil Komisiji, ter odraža pomembnost vloge repozitorijev sklenjenih poslov za izboljšanje preglednosti trgov za javnost in regulativne organe, podatke, ki jih je treba sporočiti repozitorijem sklenjenih poslov, ki jih zbirajo in dajo na voljo, in sicer glede na razred izvedenih finančnih instrumentov ter naravo sklenjenega posla.
(7)
Organ ESMA se je pred predložitvijo osnutka regulativnih tehničnih standardov, na katerih temelji ta uredba, posvetoval z zadevnimi organi in člani Evropskega sistema centralnih bank (ESCB). V skladu s členom 10 Uredbe (EU) št. 1095/2010 Evropskega parlamenta in Sveta z dne 24. novembra 2010 o ustanovitvi Evropskega nadzornega organa (Evropski organ za vrednostne papirje in trge) (3) je organ ESMA tudi opravil odprta javna posvetovanja o takšnem osnutku regulativnih tehničnih standardov, analiziral morebitne s tem povezane stroške in koristi ter zaprosil za mnenje interesno skupino ESMA za vrednostne papirje in trge, ustanovljeno v skladu s členom 37 te uredbe -
SPREJELA NASLEDNJO UREDBO:
Člen 1
Podrobnosti iz poročil v skladu s členom 9(1) in (3) Uredbe (EU) št. 648/2012
1. Poročila za repozitorij sklenjenih poslov vključujejo:
(a)
podrobnosti iz razpredelnice 1 Priloge, ki vsebuje informacije o nasprotnih strankah v pogodbi;
(b)
informacije iz razpredelnice 2 Priloge, ki vsebuje podrobnosti o pogodbi o izvedenih finančnih instrumentih, sklenjenih med dvema nasprotnima strankama.
2. Za namene odstavka 1 sklenitev pogodbe pomeni „opravljeno transakcijo“, kot navaja člen 25(3) Direktive 2004/39/ES Evropskega parlamenta in Sveta (4).
3. Kadar se pripravi eno poročilo v imenu obeh nasprotnih strank, vsebuje informacije iz razpredelnice 1 Priloge v zvezi z vsako nasprotno stranko. Informacije iz razpredelnice 2 Priloge se predložijo le enkrat.
4. Kadar se v imenu obeh nasprotnih strani pripravi eno poročilo, se to navede, kot je določeno v polju 9 razpredelnice 1 Priloge.
5. Kadar ena nasprotna stranka repozitoriju sklenjenih poslov sporoči podrobnosti pogodbe v imenu druge nasprotne stranke ali tretji subjekt repozitoriju sklenjenih poslov poroča o pogodbi v imenu ene ali obeh nasprotnih strank, podatki, ki se sporočijo, zajemajo celovit sklop podrobnosti, ki bi se sporočile, če bi o pogodbah repozitoriju sklenjenih poslov ločeno poročala posamezna nasprotna stranka.
6. Kadar pogodbe o izvedenih finančnih instrumentih vključujejo lastnosti, ki so značilne za več kot eno osnovno sredstvo, kot je opredeljeno v razpredelnici 2 Priloge, se v poročilu navede razred sredstva, kateremu po dogovoru nasprotnih strank pogodba najbolj ustreza, preden se poročilo posreduje repozitoriju sklenjenih poslov.
Člen 2
Sklenjeni posli z opravljenim kliringom
1. Kadar nato CNS opravi kliring obstoječe pogodbe, ga je treba sporočiti kot spremembo obstoječe pogodbe.
2. Kadar je pogodba sklenjena na mestu trgovanja in njen kliring opravi CNS tako, da ena nasprotna stranka ne pozna identitete druge nasprotne stranke, nasprotna stranka poročevalka določi navedeni CNS kot svojo nasprotno stranko.
Člen 3
Poročanje o izpostavljenosti
1. Podatki o zavarovanju, ki se zahtevajo v razpredelnici 1 Priloge vključujejo vse predloženo zavarovanje.
2. Kadar nasprotna stranka ne zavaruje na ravni transakcije, nasprotni stranki repozitoriju sklenjenih poslov poročata o zavarovanju, predloženemu na podlagi portfelja.
3. Kadar se v zvezi s pogodbo sporoči zavarovanje na podlagi portfelja, nasprotna stranka poročevalka repozitoriju sklenjenih poslov sporoči oznako, ki določa portfelj zavarovanja, predloženega drugi nasprotni stranki za pogodbo, o kateri se poroča.
4. Nefinančnim nasprotnim strankam, ki niso navedene v členu 10 Uredbe (EU) št. 648/2012, ni treba sporočiti zavarovanja, vrednotenja glede na tekoče tržne cene in notranji model za pogodbe, ki so navedene v razpredelnici 1 Priloge.
5. Za pogodbe, katerih kliring opravi CNS, vrednotenje glede na tekoče tržne cene opravi le CNS.
Člen 4
Dnevnik poročanja
Spremembe podatkov, registriranih v repozitorijih sklenjenih poslov, se hranijo v dnevniku, v katerem so navedene osebe, ki zahtevajo spremembo, vključno s samim repozitorijem sklenjenih poslov, če je ustrezno, razlogi za takšno spremembo, datum in časovni žig ter jasen opis sprememb, vključno s starimi in novimi vsebinami zadevnih podatkov, kot je določeno v poljih 58 in 59 razpredelnice 2 Priloge.
Člen 5
Začetek veljavnosti
Ta uredba začne veljati dvajseti dan po objavi v Uradnem listu Evropske unije.
Ta uredba je zavezujoča v celoti in se neposredno uporablja v vseh državah članicah.
V Bruslju, 19. decembra 2012