РЕШЕНИЕ НА СЪВЕТА
от 23 юли 2014 година
относно приемането на еврото от Литва на 1 януари 2015 г.
(2014/509/ЕС)
СЪВЕТЪТ НА ЕВРОПЕЙСКИЯ СЪЮЗ,
като взе предвид Договора за функционирането на Европейския съюз, и по-специално член 140, параграф 2 от него,
като взе предвид предложението на Европейската комисия,
като взе предвид доклада на Европейската комисия,
като взе предвид доклада на Европейската централна банка,
като взе предвид становището на Европейския парламент,
като взе предвид обсъжданията в Европейския съвет,
като взе предвид препоръката на членовете на Съвета, представляващи държавите членки, чиято парична единица е еврото,
като има предвид, че:
(1)
Третият етап на икономическия и паричен съюз (ИПС) започна на 1 януари 1999 г. На своето заседание, проведено на 3 май 1998 г. в Брюксел, Съветът в състав държавни и правителствени ръководители реши, че Белгия, Германия, Ирландия, Испания, Франция, Италия, Люксембург, Нидерландия, Австрия, Португалия и Финландия са изпълнили необходимите условия за приемане на еврото на 1 януари 1999 г. (1)
(2)
С Решение 2000/427/ЕО (2) Съветът реши, че Гърция е изпълнила необходимите условия за приемане на еврото на 1 януари 2001 г. С Решение 2006/495/ЕО (3) Съветът реши, че Словения е изпълнила необходимите условия за приемане на еврото на 1 януари 2007 г. С Решение 2007/503/ЕО (4) и Решение 2007/504/ЕО (5) Съветът реши, че Кипър и Малта са изпълнили необходимите условия за приемане на еврото на 1 януари 2008 г. С Решение 2008/608/ЕО (6) Съветът реши, че Словакия е изпълнила необходимите условия за приемане на еврото. С Решение 2010/416/ЕС (7) Съветът реши, че Естония е изпълнила необходимите условия за приемане на еврото. С Решение 2013/387/ЕС (8) Съветът реши, че Латвия е изпълнила необходимите условия за приемане на еврото.
(3)
В съответствие с параграф 1 от Протокола за някои разпоредби, отнасящи се до Обединеното кралство Великобритания и Северна Ирландия, приложен към Договора за създаване на Европейската общност („Договора за ЕО“), Обединеното кралство уведоми Съвета, че не възнамерява да премине към третия етап на ИПС от 1 януари 1999 г. Това уведомление не е променяно. В съответствие с параграф 1 от Протокола за някои разпоредби относно Дания, приложен към Договора за ЕО, и съгласно решението, взето от държавните и правителствените ръководители в Единбург през декември 1992 г., Дания уведоми Съвета, че няма да участва в третия етап на ИПС. Дания не е поискала започване на процедурата по член 140, параграф 2 от Договора за функционирането на Европейския съюз (ДФЕС).
(4)
По силата на Решение 98/317/ЕО на Швеция e предоставена дерогация по член 139, параграф 1 от ДФЕС. В съответствие с член 4 от Акта за присъединяване от 2003 г. (9) на Чешката република, Литва, Унгария и Полша е предоставена дерогация по член 139, параграф 1 от ДФЕС. В съответствие с член 5 от Акта за присъединяване от 2005 г. (10) на България и Румъния е предоставена дерогация по член 139, параграф 1 от ДФЕС. В съответствие с член 5 от Акта за присъединяване от 2012 г. (11) на Хърватия е предоставена дерогация по член 139, параграф 1 от ДФЕС.
(5)
Европейската централна банка (ЕЦБ) бе учредена на 1 юли 1998 г. Европейската парична система бе заменена с валутен механизъм, чието създаване бе договорено с Резолюция на Европейския съвет от 16 юни 1997 г. за установяването на валутен механизъм на третия етап на икономическия и паричен съюз (12). Процедурите за валутния механизъм на третия етап на икономическия и паричен съюз (ВМ II) бяха определени в Споразумението от 16 март 2006 г. между Европейската централна банка и националните централни банки на държавите членки извън еврозоната за определяне на процедурите за работа на механизма на обменните курсове в третия етап на Икономическия и паричен съюз (13).
(6)
В член 140, параграф 2 от ДФЕС се предвиждат процедурите за отмяна на дерогацията за съответните държави членки. Най-малко веднъж на всеки две години или по искане на държава членка с дерогация Комисията и ЕЦБ докладват на Съвета в съответствие с процедурата, предвидена в член 140, параграф 1 от ДФЕС.
(7)
При необходимост националните законодателства на държавите членки, включително устройствените закони на националните централни банки, се адаптират с цел да се гарантира съвместимост с членове 130 и 131 от ДФЕС и с устава на Европейската система на централните банки и на Европейската централна банка („устава на ЕСЦБ и ЕЦБ“). В докладите на Комисията и ЕЦБ се съдържа подробна оценка на съвместимостта на законодателството на Литва с членове 130 и 131 от ДФЕС и с устава на ЕСЦБ и ЕЦБ.
(8)
В съответствие с член 1 от Протокол № 13 относно критериите за конвергенция, посочени в член 140 от ДФЕС, изпълнението на критерия за ценова стабилност по член 140, параграф 1, първо тире от ДФЕС означава, че в съответната държава членка е налице устойчивост на цените и средният темп на инфлацията за период от една година преди осъществяването на прегледа на резултатите не превишава с повече от 1,5 процентни пункта темпа на инфлация, която съществува в трите държави членки с най-добри резултати по отношение на ценовата стабилност. За целите на критерия за ценова стабилност инфлацията се измерва с помощта на хармонизираните индекси на потребителските цени, определени в Регламент (ЕО) № 2494/95 на Съвета (14). За да се оцени изпълнението на критерия за ценова стабилност, инфлацията в определена държава членка се измерва чрез процентното изменение в средноаритметичната стойност на дванадесет месечни индекса спрямо средноаритметичната стойност на дванадесет месечни индекса от предходния период. В докладите на Комисията и ЕЦБ референтната стойност бе изчислена като непретеглена средноаритметична стойност на темповете на инфлация на трите държави членки с най-добри резултати по отношение на ценовата стабилност плюс 1,5 процентни пункта. За едногодишния период до април 2014 г. изчислената референтна стойност за инфлацията е 1,7 %, като трите държави членки с най-добри резултати по отношение на ценовата стабилност са Латвия, Португалия и Ирландия с темп на инфлация съответно 0,1 %, 0,3 % и 0,3 %. Оправдано е от списъка на държавите членки с най-добри резултати да бъдат изключени държавите членки, чиито темпове на инфлация не се смятат за подходяща референтна стойност за другите държави членки. В миналото такива случаи бяха установени в докладите за конвергенцията от 2004, 2010 и 2013 г. В настоящия момент е целесъобразно от списъка на държавите членки с най-добри резултати да се изключат Гърция, България и Кипър (15). За изчисляването на референтната стойност те се заменят от Латвия, Португалия и Ирландия - държавите членки със следващите по големина най-ниски средни темпове на инфлация.
(9)
В съответствие с член 2 от Протокол № 13 за изпълнението на критерия за състоянието на консолидирания държавен бюджет съгласно член 140, параграф 1, второ тире от ДФЕС се изисква към момента на прегледа на резултатите по отношение на засегнатата държава членка да няма действащо решение на Съвета в съответствие с член 126, параграф 6 от Договора за наличието на прекомерен бюджетен дефицит.
(10)
В съответствие с член 3 от Протокол № 13 за изпълнението на критерия за участие във валутния механизъм (ВМ) на Европейската парична система, посочен в член 140, параграф 1, трето тире от ДФЕС, е се изисква най-малко през последните две години преди прегледа на резултатите държавата членка да е спазвала предвидените във ВМ нормални граници на отклонение без голямо напрежение. По-конкретно през същия период държавата членка не трябва да е извършвала по своя инициатива девалвация на двустранния централен курс на своята валута към еврото. От 1 януари 1999 г. с ВМ II се установява рамката за оценяване на изпълнението на критерия за валутния курс. При оценяването на изпълнението на този критерий в своите доклади Комисията и ЕЦБ са проучили двегодишния период до 15 май 2014 г.
(11)
В съответствие с член 4 от Протокол № 13 за изпълнението на критерия за конвергенция на лихвените проценти съгласно член 140, параграф 1, четвърто тире от ДФЕС се изисква за период от една година преди прегледа на резултатите дадена държава членка да е имала среден номинален дългосрочен лихвен процент, който не надвишава с повече от два процентни пункта лихвения процент най-много на трите държави членки с най-добри резултати по отношение на ценовата стабилност. За целите на критерия за конвергенция на лихвените проценти са използвани сравними лихвени проценти за 10-годишни референтни държавни облигации. За да се оцени изпълнението на критерия за лихвените проценти, в докладите на Комисията и ЕЦБ е използвана референтна стойност, изчислена като непретеглена средноаритметична стойност на номиналните дългосрочни лихвени проценти на трите държави членки с най-добри резултати по отношение на ценовата стабилност, плюс два процентни пункта. Референтната стойност е въз основа на дългосрочните лихвени проценти в Латвия (3,3 %), Ирландия (3,5 %) и Португалия (5,9 %) и в рамките на едногодишния период до април 2014 г. е била 6,2 %.
(12)
В съответствие с член 5 от Протокол № 13 данните, използвани при оценката на изпълнението на критериите за конвергенция, се осигуряват от Комисията. Комисията осигури тези данни. Бюджетните данни бяха осигурени от Комисията въз основа на докладите на държавите членки до 1 април 2014 г. в съответствие с Регламент (ЕО) № 479/2009 на Съвета (16).
(13)
Въз основа на докладите на Комисията и ЕЦБ относно напредъка на Литва при изпълнението на нейните задължения за постигането на икономически и паричен съюз бяха направени следните заключения:
а)
законодателството на Литва, включително устройственият закон на националната централна банка, е съвместимо с членове 130 и 131 от ДФЕС и с устава на ЕСЦБ и ЕЦБ;
б)
по отношение на изпълнението от страна на Литва на критериите за конвергенция, посочени в четирите тирета на член 140, параграф 1 от ДФЕС:
-
средният темп на инфлация в Литва през годината до април 2014 г. е бил 0,6 %, което е много под референтната стойност, и през следващите месеци вероятно ще се задържи под нейното равнище,
-
по отношение на Литва няма действащо решение на Съвета за наличието на прекомерен дефицит, като бюджетният дефицит за 2013 г. е бил 2,1 % от БВП,
-
Литва участва във ВМ II от 28 юни 2004 г.; при включването във ВМ II властите едностранно се задължиха да поддържат действащия режим на валутен борд в рамките на механизма. През двегодишния период, предхождащ настоящата оценка, курсът на литаса не се е отклонявал от централния курс и не е бил под напрежение,
-
през годината до април 2014 г. дългосрочният лихвен процент в Литва е бил средно 3,6 %, което е под референтната стойност;
в)
предвид оценката на съвместимостта на законодателството и изпълнението на критериите за конвергенция и с оглед на допълнителните фактори Литва изпълнява необходимите условия за приемане на еврото,
ПРИЕ НАСТОЯЩОТО РЕШЕНИЕ:
Член 1
Литва изпълнява необходимите условия за приемане на еврото. Дерогацията за Литва, посочена в член 4 от Акта за присъединяване от 2003 г. се отменя, считано от 1 януари 2015 г.
Член 2
Адресати на настоящото решение са държавите членки.
Съставено в Брюксел на 23 юли 2014 година.
SKLEP SVETA
z dne 23. julija 2014
o uvedbi eura v Litvi 1. januarja 2015
(2014/509/EU)
SVET EVROPSKE UNIJE JE -
ob upoštevanju Pogodbe o delovanju Evropske unije in zlasti člena 140(2) Pogodbe,
ob upoštevanju predloga Evropske komisije,
ob upoštevanju poročila Evropske komisije,
ob upoštevanju poročila Evropske centralne banke,
ob upoštevanju mnenja Evropskega parlamenta,
ob upoštevanju razprave v Evropskem svetu,
ob upoštevanju priporočila članov Sveta, ki predstavljajo države članice, katerih valuta je euro,
ob upoštevanju naslednjega:
(1)
Tretja faza ekonomske in monetarne unije (EMU) se je začela 1. januarja 1999. Svet je v sestavi voditeljev držav oziroma vlad 3. maja 1998 v Bruslju odločil, da Belgija, Nemčija, Španija, Francija, Irska, Italija, Luksemburg, Nizozemska, Avstrija, Portugalska in Finska izpolnjujejo potrebne pogoje za uvedbo eura 1. januarja 1999 (1).
(2)
Z Odločbo 2000/427/ES (2) je Svet odločil, da Grčija izpolnjuje potrebne pogoje za uvedbo eura 1. januarja 2001. Z Odločbo 2006/495/ES (3) je Svet odločil, da Slovenija izpolnjuje potrebne pogoje za uvedbo eura 1. januarja 2007. Z odločbama 2007/503/ES (4) in 2007/504/ES (5) je Svet odločil, da Ciper in Malta izpolnjujeta potrebne pogoje za uvedbo eura 1. januarja 2008. Z Odločbo 2008/608/ES (6) je Svet odločil, da Slovaška izpolnjuje potrebne pogoje za uvedbo eura. S Sklepom 2010/416/EU (7) je Svet odločil, da Estonija izpolnjuje potrebne pogoje za uvedbo eura. S Sklepom 2013/387/EU (8) je Svet odločil, da Latvija izpolnjuje potrebne pogoje za uvedbo eura.
(3)
V skladu z odstavkom 1 Protokola o nekaterih določbah v zvezi z Združenim kraljestvom Velike Britanije in Severne Irske, ki je priloga k Pogodbi o ustanovitvi Evropske skupnosti (v nadaljnjem besedilu: Pogodba ES), je Združeno kraljestvo uradno obvestilo Svet, da 1. januarja 1999 ne namerava preiti v tretjo fazo EMU. To uradno obvestilo ostaja nespremenjeno. V skladu z odstavkom 1 Protokola o nekaterih določbah v zvezi z Dansko, ki je priloga k Pogodbi ES, in s sklepom, ki so ga decembra 1992 voditelji držav oziroma vlad sprejeli v Edinburgu, je Danska uradno obvestila Svet, da ne bo sodelovala v tretji fazi EMU. Danska ni zahtevala začetka postopka iz člena 140(2) Pogodbe o delovanju Evropske unije (PDEU).
(4)
V skladu z Odločbo 98/317/ES velja za Švedsko odstopanje, kakor je opredeljeno v členu 139(1) PDEU. V skladu s členom 4 Akta o pristopu iz leta 2003 (9) velja za Češko, Litvo, Madžarsko in Poljsko odstopanje, kakor je opredeljeno v členu 139(1) PDEU. V skladu s členom 5 Akta o pristopu iz leta 2005 (10) velja za Bolgarijo in Romunijo odstopanje, kakor je opredeljeno v členu 139(1) PDEU. V skladu s členom 5 Akta o pristopu iz 2012 (11) velja za Hrvaško odstopanje, kakor je opredeljeno v členu 139(1) PDEU.
(5)
Evropska centralna banka (ECB) je bila ustanovljena 1. julija 1998. Evropski monetarni sistem je zamenjal mehanizem deviznega tečaja, katerega vzpostavitev je bila sprejeta z resolucijo Evropskega sveta z dne 16. junija 1997 o ustanovitvi mehanizma deviznega tečaja v tretji fazi ekonomske in monetarne unije (12). Postopke, predvidene za mehanizem deviznega tečaja v tretji fazi ekonomske in monetarne unije (ERM II), določa Sporazum z dne 16. marca 2006 med ECB in nacionalnimi centralnimi bankami držav članic izven območja eura, ki določa postopke delovanja za mehanizem deviznega tečaja v tretji fazi ekonomske in monetarne unije (13).
(6)
Člen 140(2) PDEU določa postopke za odpravo odstopanj zadevnih držav članic. Najmanj enkrat vsaki dve leti ali na zahtevo države članice z odstopanjem Komisija in ECB poročata Svetu v skladu s postopkom, določenim v členu 140(1) PDEU.
(7)
Nacionalna zakonodaja držav članic, vključno s statuti nacionalnih centralnih bank, se po potrebi prilagodi, da se zagotovi združljivost s členoma 130 in 131 PDEU in s Statutom Evropskega sistema centralnih bank ter Statutom Evropske centralne banke (v nadaljnjem besedilu: Statut ESCB in ECB). Poročili Komisije in ECB dajeta podrobno oceno združljivosti zakonodaje Litve s členoma 130 in 131 PDEU ter s Statutom ESCB in ECB.
(8)
V skladu s členom 1 Protokola št. 13 o konvergenčnih merilih iz člena 140 PDEU merilo stabilnosti cen iz prve alinee člena 140(1) PDEU pomeni, da ima država članica trajno stabilne cene in povprečno stopnjo inflacije, zabeleženo v enem letu pred pregledom, ki ne presega za več kakor eno in pol odstotne točke stopnje inflacije največ treh držav članic z najboljšimi rezultati v smislu stabilnosti cen. Pri merilu stabilnosti cen se stopnja inflacije meri z usklajenimi indeksi cen življenjskih potrebščin (HICP), določenimi v Uredbi Sveta (ES) št. 2494/95 (14). Za oceno izpolnjevanja merila stabilnosti cen se inflacija v državah članicah meri z odstotno razliko med aritmetično sredino 12 mesečnih indeksov in aritmetično sredino 12 mesečnih indeksov iz prejšnjega obdobja. Komisija in ECB sta v svojih poročilih upoštevali referenčno vrednost, izračunano tako, da se navadni aritmetični sredini stopenj inflacije treh držav članic z najboljšimi rezultati v smislu stabilnosti cen prišteje 1,5 odstotne točke. V enoletnem obdobju, ki se je končalo aprila 2014, je bila referenčna vrednost inflacije izračunana na 1,7 odstotka, pri čemer so bile Latvija, Portugalska in Irska tri države članice z najboljšimi rezultati v smislu stabilnosti cen, njihove stopnje inflacije pa so znašale 0,1 odstotka, 0,3 odstotka in 0,3 odstotka. Iz najuspešnejših držav članic z vidika stabilnosti cen je upravičeno izključiti države, katerih stopnja inflacije se ne bi mogla obravnavati kot pomembno referenčno merilo za druge države članice. Države s takimi odstopanji so bile v preteklosti opredeljene v konvergenčnih poročilih iz let 2004, 2010 in 2013. V sedanjih razmerah je iz najuspešnejših držav članic z vidika stabilnosti cen upravičeno izključiti Grčijo, Bolgarijo in Ciper (15). Nadomestijo jih Latvija, Portugalska in Irska, ki so države članice z naslednjimi najnižjimi povprečnimi stopnjami inflacije za izračun referenčne vrednosti.
(9)
V skladu s členom 2 Protokola št. 13 pomeni merilo proračunskega položaja iz druge alinee člena 140(1) PDEU, da v času preverjanja Svet ni sprejel sklepa o čezmernem primanjkljaju za državo članico na podlagi člena 126(6) PDEU.
(10)
V skladu s členom 3 Protokola št. 13 merilo o sodelovanju v mehanizmu deviznega tečaja Evropskega monetarnega sistema iz tretje alinee člena 140(1) PDEU zahteva, da je država članica brez hujših napetosti vsaj zadnji dve leti pred preverjanjem spoštovala normalne meje nihanj, ki jih predpisuje mehanizem deviznega tečaja (ERM) Evropskega monetarnega sistema. Država članica v tem času zlasti ni na lastno pobudo devalvirala dvostranskega osrednjega tečaja svoje valute glede na euro. Od 1. januarja 1999 ERM II zagotavlja okvir za ocenjevanje izpolnjevanja merila deviznega tečaja. Pri ocenjevanju izpolnjevanja tega merila sta Komisija in ECB v svojih poročilih preverili ustreznost za dveletno obdobje, ki se je izteklo 15. maja 2014.
(11)
V skladu s členom 4 Protokola št. 13 merilo konvergence obrestnih mer iz četrte alinee člena 140(1) PDEU zahteva, da ima država članica v enem letu pred pregledom povprečno dolgoročno nominalno obrestno mero, ki ne presega za več kakor dve odstotni točki dolgoročne obrestne mere v največ treh državah članicah z najboljšimi rezultati v smislu stabilnosti cen. Za namen merila konvergence obrestnih mer so bile uporabljene primerljive obrestne mere za primerljive deset-letne državne obveznice. Da bi ocenili izpolnjevanje merila obrestnih mer, poročili Komisije in ECB upoštevata referenčno vrednost, izračunano tako, da se navadni aritmetični sredini nominalnih dolgoročnih obrestnih mer treh držav članic z najboljšimi rezultati v smislu stabilnosti cen prištejeta dve odstotni točki. Referenčna vrednost temelji na dolgoročnih obrestnih merah v Latviji (3,3 odstotka), na Irskem (3,5 odstotka) in na Portugalskem (5,9 odstotka), v enoletnem obdobju, ki se je končalo aprila 2014, pa je znašala 6,2 odstotka.
(12)
V skladu s členom 5 Protokola št. 13 podatke, uporabljene za ocenjevanje izpolnjevanja konvergenčnih meril, zagotovi Komisija. Komisja je te podatke zagotovila. Komisija je proračunske podatke zagotovila na podlagi poročil, ki so jih države članice predložile do 1. aprila 2014 v skladu z Uredbo Sveta (ES) št. 479/2009 (16).
(13)
Na podlagi poročil Komisije in ECB o napredku, ki ga je Litva dosegla pri izpolnjevanju svojih obveznosti glede uresničevanja ekonomske in monetarne unije, je ugotovljeno naslednje:
(a)
litovska nacionalna zakonodaja, skupaj s statutom nacionalne centralne banke, je združljiva s členoma 130 in 131 PDEU ter Statutom ESCB in ECB;
(b)
glede litovskega izpolnjevanja konvergenčnih meril, ki so navedena v štirih alineah člena 140(1) PDEU:
-
povprečna stopnja inflacije je v Litvi v enoletnem obdobju, ki se je končalo aprila 2014, znašala 0,6 odstotka, kar je občutno pod referenčno vrednostjo in verjetno bo tako tudi ostalo v prihodnjih mesecih,
-
Svet za Litvo ni sprejel sklepa o čezmernem primanjkljaju, saj je njen proračunski primanjkljaj leta 2013 znašal 2,1 % BDP,
-
Litva je od 28. junija 2004 članica ERM II; ob vključitvi v ERM II so se organi enostransko zavezali, da bodo prevladujoč sistem valutnega odbora ohranili znotraj mehanizma. V dveh letih pred to oceno devizni tečaj litasa ni odstopal od centralnega tečaja in ni bil izpostavljen hujšim pretresom,
-
v letu, ki se je izteklo aprila 2014, je dolgoročna obrestna mera v Litvi v povprečju znašala 3,6 %, kar je precej pod referenčno vrednostjo;
(c)
glede na oceno pravne združljivosti in izpolnjevanja konvergenčnih meril ter dodatnih dejavnikov Litva izpolnjuje potrebne pogoje za uvedbo eura -
SPREJEL NASLEDNJI SKLEP:
Člen 1
Litva izpolnjuje potrebne pogoje za uvedbo eura. Odstopanje v korist Litve v skladu s členom 4 Akta o pristopu iz leta 2003 se razveljavi z učinkom od 1. januarja 2015.
Člen 2
Ta sklep je naslovljen na države članice.
V Bruslju, 23. julija 2014