РЕГЛАМЕНТ (ЕС) № 835/2011 НА КОМИСИЯТА
от 19 август 2011 година
за изменение на Регламент (ЕО) № 1881/2006 по отношение на максимално допустимите количества на полициклични ароматни хидрокарбони в храните
(текст от значение за ЕИП)
ЕВРОПЕЙСКАТА КОМИСИЯ,
като взе предвид Договора за функционирането на Европейския съюз,
като взе предвид Регламент (ЕИО) № 315/93 на Съвета от 8 февруари 1993 г. за установяване на общностни процедури относно замърсителите в храните (1), и по-специално член 2, параграф 3 от него,
като има предвид, че:
(1)
В Регламент (ЕО) № 1881/2006 на Комисията за определяне на максимално допустимите количества на някои замърсители в храните (2) са установени максимално допустимите количества на бензо[a]пирен в редица храни.
(2)
Бензо[a]пиренът принадлежи към групата на полицикличните ароматни хидрокарбони (ПАХ) и се използва като маркер за наличието и ефекта на канцерогенни полициклични ароматни хидрокарбони в храните на базата на научно становище на бившия Научен комитет по храните (3). В своето становище от декември 2002 г. Научният комитет по храните препоръча да се проведат допълнителни анализи на относителните съотношения на тези полициклични ароматни хидрокарбони в храните, с оглед в бъдеще да бъде направен нов преглед на това дали бензо[a]пиренът може да продължи да бъде разглеждан като маркер.
(3)
Нови данни относно наличието на канцерогенни полициклични ароматни хидрокарбони в храните бяха събрани от държавите-членки в рамките на Препоръка 2005/108/ЕО на Комисията (4). Комисията поиска от Европейския орган за безопасност на храните (ЕОБХ) да преразгледа становището на Научния комитет по храните с оглед на новите данни във връзка с наличието на други свързани с това нови научни сведения, както и на подхода, основан на границата на експозиция. От ЕОБХ бе поискано при прегледа да направи повторна оценка на това дали бензо[a]пиренът може да продължи да бъде разглеждан като маркер.
(4)
На 9 юни 2008 г. (5) научната група за замърсителите в хранителната верига (Комитет CONTAM) на ЕОБХ прие становище относно полицикличните ароматни хидрокарбони в храните. В посоченото становище ЕОБХ прави заключението, че бензо[a]пиренът не е подходящ маркер за наличието на полициклични ароматни хидрокарбони в храните и че по-подходящ показател за наличието на ПАХ в храни би била една система от четири специфични вещества (ПАХ4 (6)) или от осем специфични вещества (ПАХ8 (7)). ЕОБХ заключи също така, че система от осем вещества (ПАХ8) не би осигурила по-голяма добавена стойност в сравнение със система от четири вещества (ПАХ4).
(5)
Освен това Комитетът CONTAM заключи, на базата на подхода, основан на границата на експозиция, че при средните изчислени стойности на хранителната експозиция рискът за здравето на потребителите е малък. За големите потребители обаче границите на експозиция са били някъде около 10 000 или под тази стойност, което сочи за потенциална опасност за здравето на потребителите.
(6)
Въз основа на направените от ЕОБХ заключения, настоящата система на използване на бензо[a]пирен като единствен маркер за групата на полицикличните ароматни хидрокарбони не може да бъде запазена. Поради това е необходимо Регламент (ЕО) № 1881/2006 да бъде изменен.
(7)
За сбора от четири вещества (ПАХ4) (бензо[a]пирен, бенз[a]антрацен, бензо[b]флуорантен и хризен) следва да бъдат въведени нови максимално допустими количества, като за бензо[a]пирена бъде запазено отделно максимално допустимо количество.
(8)
Такава система би гарантирала, че съдържанието на ПАХ в храните се поддържа на равнища, които не създават опасност за здравето, и че съдържанието на ПАХ може да бъде контролирано и в пробите, в които не може да бъде установено наличие на бензо[a]пирен, но в които има наличие на други ПАХ.
(9)
Отделното максимално допустимо количество на бензо[a]пирен се запазва, за да се осигури съпоставимост между предходните и новите данни. След определен период на прилагане на настоящото изменение и въз основа на новите данни, които ще бъдат получени в бъдеще, следва да се направи повторна оценка на необходимостта от запазване на отделно максимално допустимо количество за бензо[a]пирен.
(10)
По отношение на сбора от четири вещества (ПАХ4) за основа на решенията за съответствие следва да се използват по-ниски пределни концентрации.
(11)
Максимално допустимите количества на полицикличните ароматни хидрокарбони трябва да са безопасни и толкова малки, колкото е разумно постижимо, опирайки се на добри производствени и земеделски/рибарски практики. Новите данни за наличие на ПАХ показват, че в някои хранителни стоки фоновите нива на ПАХ са по-ниски, отколкото се е предполагало. Поради това максимално допустимите количества на бензо[a]пирен бяха променени, за да отразяват съответните по-ниски и по-реалистични фонови нива в пресни и пушени двучерупчести мекотели.
(12)
Данните за пушена риба и пушено месо също показват, че е възможно да бъдат постигнати по-ниски максимално допустими количества. Въпреки това в някои случаи може да се наложат промени в настоящата технология за опушване. Поради това следва да се установи двуетапна процедура за пушеното месо и пушената риба, която да осигури двегодишен преходен период от началната дата на прилагане на настоящия регламент преди по-ниските максимално допустими количества да станат приложими.
(13)
В пушената цаца (копърка, трицона, шпрот) и в консервираната пушена цаца (копърка, трицона, шпрот) бе установено по-високо на съдържание на ПАХ, отколкото в другите видове пушена риба. За пушената цаца (копърка, трицона, шпрот) и консервираната пушена цаца (копърка, трицона, шпрот) следва да се установят специфични максимално допустими количества, които да отразяват това, което е възможно да бъде постигнато при тези храни.
(14)
Досега максимално допустимото количество на бензо[a]пирен в „мускулно месо от риба, различна от пушената риба“ се определяше като показател за евентуално замърсяване на околната среда. Доказано бе обаче, че в прясната риба ПАХ по-бързо се обезвреждат в резултат на ускорения метаболизъм и не се натрупват в мускулното месо. Поради това запазване на максимално допустими количества на ПАХ в прясната риба вече не е целесъобразно.
(15)
В някои видове топлинно обработено месо и топлинно обработени месни продукти, продавани на крайния потребител, са установени високи равнища на ПАХ. Тези равнища могат да бъдат предотвратени, ако се спазват подходящи условия на преработка и се използва подходящо оборудване. Поради това е целесъобразно да се определят максимално допустими количества на ПАХ в месо и месни продукти, претърпели топлинна обработка, за която се знае, че води до образуването на ПАХ, т.е. само печене на грил и на барбекю.
(16)
Какаовото масло бе временно освободено от задължението за спазване на максимално допустими количества на бензо[a]пирен в растителните и животински мазнини по смисъла на Регламент (ЕО) № 1881/2006 и бе предвидено до 1 април 2007 г. да се извърши преглед на целесъобразността от определяне на максимално допустимо количество на ПАХ в какаовото масло. Впоследствие прегледът бе отложен до излизане на резултатите от провежданата по това време от ЕОБХ нова научна оценка на ПАХ.
(17)
Съдържанието на ПАХ в какаовото масло е по-високо, отколкото в други растителни и животински мазнини. Това се дължи основно на неправилно сушене на какаовите зърна и на факта, че за разлика от други растителни и животински мазнини какаовото масло не може да бъде рафинирано. Какаовото масло е основна съставка на суровите какаови продукти (напр. какао на зърна, какаова маса, белени какаови зърна или какаова течност) и се използва в шоколад или други какаови продукти, които често се консумират от деца. Поради това то допринася за експозицията на хората, и особено на децата. Поради това е необходимо да се определят максимално допустими количества на ПАХ в какаото на зърна и производните му продукти, в т.ч. и в какаовото масло.
(18)
Максимално допустимите количества на ПАХ в какаото на зърна следва да се определят на нива толкова ниски, колкото е разумно възможно, като при това се вземат под внимание настоящите технологични възможности на държавите производителки. Те следва да се определят въз основа на мазнините, тъй като ПАХ се концентрират в мастната фракция, какаовото масло. За да се даде възможност на държавите производителки да направят технологични подобрения, за да се приспособят към тези максимално допустими количества, началото на прилагането на максимално допустимите количества в какаото на зърна и производните му продукти следва да бъде отложено. Освен това спрямо тези продукти следва първоначално да се прилага по-високо максимално допустимо количество за сбора от четири вещества. След преходен период от две години следва да се прилага по-ниско максимално допустимо количество. Равнищата на ПАХ в какаото на зърна и производните му продукти следва да бъдат редовно контролирани, за да се прецени възможността за допълнително понижаване на максимално допустимите количества в бъдеще.
(19)
Данните са показали, че съдържанието на ПАХ4 в кокосовото масло може да бъде по-високо от това в други растителни и животински мазнини. Това се дължи на пропорционално по-високото съдържание на бенз[a]антрацен и хризен, които не могат да бъдат лесно отстранени при рафинирането на кокосовото масло. По тази причина специфичните максимално допустими количества за кокосовото масло следва да се определят на нива толкова ниски, колкото е разумно възможно, като при това се вземат под внимание настоящите технологични възможности на държавите производителки. Тъй като в държавите производителки се очаква да бъдат направени технологични подобрения, нивата на ПАХ в кокосовото масло следва да бъдат редовно контролирани, за да се прецени възможността за определяне на по-ниски максимално допустими количества в бъдеще
(20)
Данните за наличието на ПАХ в зърнените и зеленчуковите култури, с които се разполага към настоящия момент, са ограничени. Наличните данни сочат, че зърнените и зеленчуковите култури имат по-скоро ниско съдържание на ПАХ. Ниските нива, които сочат наличните към момента данни, не могат да бъдат основание за незабавното определяне на максимално допустими количества. ЕОБХ обаче причисли зърнените и зеленчуковите култури към продуктите, които значително допринасят за експозицията на човека поради големите количества, в които те се консумират. Поради това нивата на ПАХ в тези две групи продукти следва да продължат да бъдат контролирани. На базата на нови данни ще се установи необходимостта от определяне на максимално допустими количества.
(21)
В някои хранителни добавки бяха установени високи нива на ПАХ. Тези нива обаче варират и зависят от конкретния вид хранителна добавка. Налице е необходимост от събиране на още данни за хранителните добавки. След като тези данни станат достъпни, ще се прецени необходимостта от определяне на максимално допустими количества на ПАХ в хранителните добавки.
(22)
На държавите-членки и на хранителните предприятия следва да бъде предоставено време, за да се приспособят към максимално допустимите количества, определени в настоящия регламент. Поради това началото на прилагането на настоящия регламент следва да бъде отложено. Следва да се предвиди преходен период за продуктите, които вече са пуснати на пазара преди началната дата на прилагане на измененията, въведени с настоящия регламент.
(23)
Мерките, предвидени в настоящия регламент, са в съответствие със становището на Постоянния комитет по хранителната верига и здравето на животните и не бяха обект на възражение от страна на Европейския парламент и Съвета,
ПРИЕ НАСТОЯЩИЯ РЕГЛАМЕНТ:
Член 1
Приложението към Регламент (ЕО) № 1881/2006 се изменя в съответствие с приложението към настоящия регламент.
Член 2
1. Храните, които не съответстват на изискванията за максимално допустимите количества, приложими от 1 септември 2012 г. съгласно раздел 6 „Полициклични ароматни хидрокарбони“ на приложението към Регламент (ЕО) № 1881/2006, изменен с настоящия регламент, които законно са пуснати на пазара преди 1 септември 2012 г., могат да продължат да бъдат продавани и след тази дата до изтичането на техния срок на минимална трайност или срок на годност.
2. Храните, които не съответстват на изискванията за максимално допустимите количества, приложими от 1 септември 2014 г. съгласно точки 6.1.4 и 6.1.5 на приложението към Регламент (ЕО) № 1881/2006, изменен с настоящия регламент, които законно са пуснати на пазара преди 1 септември 2014 г., могат да продължат да бъдат продавани и след тази дата до изтичането на техния срок на минимална трайност или срок на годност.
3. Храните, които не съответстват на изискванията за максимално допустимите количества, приложими от 1 април 2013 г. съгласно точка 6.1.2 на приложението към Регламент (ЕО) № 1881/2006, изменен с настоящия регламент, които законно са пуснати на пазара преди 1 април 2013 г., могат да продължат да бъдат продавани и след тази дата до изтичането на техния срок на минимална трайност или срок на годност.
4. Храните, които не съответстват на изискването за максимално допустимото количество, приложимо от 1 април 2015 г. съгласно точка 6.1.2 на приложението към Регламент (ЕО) № 1881/2006, изменен с настоящия регламент, които законно са пуснати на пазара преди 1 април 2015 г., могат да продължат да бъдат продавани и след тази дата до изтичането на техния срок на минимална трайност или срок на годност.
Член 3
Настоящият регламент влиза в сила на двадесетия ден след публикуването му в Официален вестник на Европейския съюз.
Той се прилага от 1 септември 2012 г.
Настоящият регламент е задължителен в своята цялост и се прилага пряко във всички държави-членки.
Съставено в Брюксел на 19 август 2011 година.
REGULAMENTUL (UE) NR. 835/2011 AL COMISIEI
din 19 august 2011
de modificare a Regulamentului (CE) nr. 1881/2006 în ceea ce privește nivelurile maxime pentru hidrocarburile aromatice policiclice din produsele alimentare
(Text cu relevanță pentru SEE)
COMISIA EUROPEANĂ,
având în vedere Tratatul privind funcționarea Uniunii Europene,
având în vedere Regulamentul (CEE) nr. 315/93 al Consiliului din 8 februarie 1993 de stabilire a procedurilor comunitare privind contaminanții din alimente (1), în special articolul 2 alineatul (3),
întrucât:
(1)
Regulamentul (CE) nr. 1881/2006 al Comisiei de stabilire a nivelurilor maxime pentru anumiți contaminanți din produsele alimentare (2) stabilește niveluri maxime pentru benzo(a)piren într-o serie de produse alimentare.
(2)
Benzo(a)pirenul aparține grupului de hidrocarburi aromatice policiclice (HAP) și este folosit ca indicator al prezenței și efectului hidrocarburilor aromatice policiclice cancerigene în alimente, pe baza avizului științific al fostului Comitet științific pentru alimentație (SCF) (3). În avizul său din decembrie 2002, SCF a recomandat efectuarea de analize suplimentare privind proporțiile relative ale acestor HAP în alimente în vederea realizării, în viitor, a unei reexaminări privind oportunitatea menținerii benzo(a)pirenului ca indicator.
(3)
Statele membre au colectat noi date privind prezența HAP cancerigene în produsele alimentare, în conformitate cu Recomandarea 2005/108/CE (4) a Comisiei. Comisia a solicitat Autorității Europene privind Siguranța Alimentară (EFSA) să revizuiască avizul SCF, luând în considerare noile date privind prezența HAP, alte informații științifice recente și pertinente, precum și metoda limitei de expunere. În cadrul acestei reexaminări, EFSA a fost invitată să reevalueze oportunitatea menținerii benzo(a)pirenului ca indicator.
(4)
Grupul științific pentru contaminanții din lanțul alimentar (Grupul CONTAM) din cadrul EFSA a adoptat un aviz privind hidrocarburile aromatice policiclice din alimente la 9 iunie 2008 (5). În avizul său, EFSA a concluzionat că benzo(a)pirenul nu este un indicator potrivit pentru a semnala prezența hidrocarburilor aromatice policiclice în alimente și că un sistem format din patru substanțe specifice (HAP4 (6)) sau opt substanțe specifice (HAP8 (7)) ar fi cel mai potrivit indicator al HAP din alimente. EFSA a concluzionat, de asemenea, că un sistem de opt substanțe (HAP8) nu ar oferi o valoare adăugată considerabilă în comparație cu un sistem de patru substanțe (HAP4).
(5)
Mai mult, Grupul CONTAM a ajuns la concluzia, folosind metoda limitei de expunere, că riscurile privind sănătatea consumatorilor sunt reduse, având în vedere valorile medii estimate ale expunerii prin alimente. Cu toate acestea, în cazul consumatorilor importanți, limitele de expunere au fost de aproape 10 000 sau inferioare acestei valori, ceea ce indică un posibil risc pentru sănătatea consumatorilor.
(6)
Pe baza concluziilor EFSA, sistemul actual de utilizare a benzo(a)pirenului ca indicator unic pentru grupul hidrocarburilor aromatice policiclice nu poate fi menținut. Prin urmare, este necesară modificarea Regulamentului (CE) nr. 1881/2006.
(7)
Trebuie să fie introduse noi niveluri maxime pentru suma celor patru substanțe (HAP4) (benzo(a)pirenul, benzo(a)antracenul, benzo(b)fluorantenul și crisenul) și trebuie menținut un nivel maxim separat pentru benzo(a)piren.
(8)
Un astfel de sistem ar permite menținerea nivelurilor HAP în alimente la valori care nu reprezintă un pericol pentru sănătate, precum și controlarea nivelului HAP în acele eșantioane în care benzo(a)pirenul nu este detectabil, dar în care sunt prezente alte HAP.
(9)
Nivelul maxim separat pentru benzo(a)piren este menținut pentru a asigura comparabilitatea datelor anterioare și viitoare. După un anumit timp de la punerea în aplicare a acestei modificări și pe baza unor noi date care vor fi generate în viitor, trebuie să se reevalueze necesitatea menținerii unui nivel maxim separat pentru benzo(a)piren.
(10)
În ceea ce privește suma celor patru substanțe (HAP4), deciziile privind conformitatea trebuie să se bazeze pe nivelurile inferioare ale concentrațiilor.
(11)
Nivelurile maxime pentru hidrocarburile aromatice policiclice trebuie să fie sigure și cât mai reduse posibil (ALARA), pe baza unor practici sănătoase de fabricație și în domeniul agricol/piscicol. Noile date privind prezența HAP în alimente arată că nivelurile de bază ale HAP în anumite produse alimentare sunt mai reduse decât se credea anterior. Prin urmare, nivelurile maxime pentru benzo(a)piren au fost adaptate pentru a reflecta niveluri de bază reduse mai realiste în moluște bivalve proaspete și afumate.
(12)
Datele privind peștele afumat și carnea afumată au arătat, de asemenea, că pot fi atinse niveluri maxime mai reduse. Cu toate acestea, în unele cazuri poate fi necesară modificarea tehnologiei actuale de afumare. Prin urmare, trebuie să se stabilească o procedură în două etape pentru carnea afumată și peștele afumat care acordă o perioadă de tranziție de doi ani de la data aplicării prezentului regulament, înainte de data intrării în vigoare a unor niveluri maxime mai reduse.
(13)
S-a descoperit că șprotul afumat și conservele de șprot afumat prezintă niveluri de HAP mai ridicate decât alți pești afumați. Trebuie să se stabilească niveluri maxime specifice pentru șprotul afumat și conservele de șprot afumat, care să reflecte valorile care pot fi într-adevăr obținute cu privire la aceste alimente.
(14)
În trecut a fost stabilit un nivel maxim pentru benzo(a)piren în „mușchiul filé de pește, cu excepția peștelui afumat” ca indicator pentru o eventuală poluare a mediului. Cu toate acestea, s-a arătat că HAP sunt rapid metabolizate în peștele proaspăt și nu se acumulează în mușchiul filé. Prin urmare, nu se mai justifică menținerea unui nivel maxim pentru HAP în peștele proaspăt.
(15)
Au fost descoperite niveluri ridicate de HAP în unele tipuri de carne tratată termic și în produse pe bază de carne tratate termic, vândute consumatorilor finali. Aceste niveluri pot fi evitate dacă se aplică condiții de tratare corespunzătoare și dacă se folosesc echipamentele adecvate. Prin urmare, este necesar să se stabilească niveluri maxime pentru HAP în carnea și produsele din carne care au fost supuse unui proces de tratare termică susceptibil să genereze HAP, adică doar frigerea la grill sau la grătar.
(16)
Untul de cacao a fost temporar exceptat de la nivelurile maxime existente pentru benzo(a)piren în uleiuri și grăsimi în temeiul Regulamentului (CE) nr. 1881/2006 și s-a prevăzut ca, până la 1 aprilie 2007, să se reexamineze oportunitatea stabilirii unui nivel maxim pentru HAP în untul de cacao. Reexaminarea a fost apoi amânată în așteptarea rezultatului reexaminări științifice a HAP de către EFSA, aflată în curs.
(17)
Untul de cacao conține niveluri mai ridicate de HAP decât alte uleiuri și grăsimi. Aceasta se datorează în principal metodelor neadecvate de uscare a boabelor de cacao și faptului că untul de cacao nu poate fi rafinat, așa cum este cazul altor uleiuri și grăsimi vegetale. Untul de cacao este principalul ingredient al produselor crude pe bază de cacao (de exemplu, boabele de cacao, pasta de cacao, boabele de cacao zdrobite sau lichiorul de cacao) și este prezent în ciocolată și alte produse pe bază de cacao consumate în mod frecvent de copii. Prin urmare, contribuie la expunerea umană, în special în cazul copiilor. Prin urmare, este necesar să se stabilească niveluri maxime pentru HAP în boabele de cacao și produsele derivate, care includ, de asemenea, untul de cacao.
(18)
Nivelurile maxime pentru HAP din boabele de cacao trebuie să fie stabilite respectând nivelurile cele mai reduse care pot fi atinse în mod rezonabil și luând în considerare posibilitățile tehnologice actuale ale țărilor producătoare. Ele trebuie să fie stabilite în raport cu materia grasă, dat fiind că HAP se concentrează în fracțiunea lipidică, untul de cacao. Pentru a permite țărilor producătoare să realizeze îmbunătățirile tehnologice necesare pentru a se adapta la aceste niveluri maxime, data de aplicare a nivelurilor maxime pentru boabe de cacao și produse derivate trebuie să fie amânată. Mai mult, în cazul acestor produse trebuie să se aplice la început un nivel maxim mai ridicat pentru suma celor patru substanțe. După o perioadă tranzitorie de doi ani, trebuie să se aplice un nivel maxim mai redus. Nivelurile HAP în boabele de cacao și produsele derivate trebuie să fie monitorizate în mod regulat, în vederea evaluării posibilității reducerii în continuare a nivelurilor maxime în viitor.
(19)
Conform datelor existente, uleiul de nucă de cocos poate conține niveluri de HAP4 mai ridicate decât alte uleiuri și grăsimi vegetale. Acest fapt se datorează prezenței mai ridicate, din punct de vedere proporțional, a benzo(a)antracenului și a crisenului, care nu pot fi înlăturați ușor în timpul rafinării uleiului de nucă de cocos. Prin urmare, nivelurile maxime specifice pentru uleiul de nucă de cocos trebuie să fie stabilite la valorile cele mai reduse care pot fi atinse în mod rezonabil și luând în considerare posibilitățile tehnologice actuale ale țărilor producătoare. Dat fiind că se așteaptă îmbunătățiri tehnologice în țările producătoare, nivelurile HAP din uleiul de nucă de cocos trebuie să fie monitorizate în mod regulat, în vederea evaluării posibilității de stabilire a unor niveluri mai reduse în viitor.
(20)
Datele actuale privind prezența HAP în cereale și legume sunt limitate. Datele disponibile indică faptul că cerealele și legumele conțin niveluri destul de reduse de HAP. Nivelurile reduse evidențiate de datele curente nu justifică stabilirea imediată a unor niveluri maxime. Cu toate acestea, EFSA a identificat cerealele și legumele ca fiind surse importante de expunere umană la HAP, datorită consumului lor ridicat. Prin urmare, nivelurile HAP în aceste două grupuri de produse trebuie să fie în continuare supravegheate. Pe baza unor date viitoare, se va evalua necesitatea stabilirii unor niveluri maxime.
(21)
Au fost descoperite niveluri ridicate de HAP în unele suplimente alimentare. Cu toate acestea, nivelurile sunt variabile și depind de tipul specific de suplimente alimentare. Sunt necesare și trebuie să fie colectate date suplimentare privind suplimentele alimentare. După ce aceste date vor fi disponibile, va fi evaluată necesitatea stabilirii unor niveluri maxime pentru HAP în suplimentele alimentare.
(22)
Statelor membre și operatorilor din industria alimentară trebuie să li se acorde timpul necesar pentru a se adapta la nivelurile maxime stabilite de prezentul regulament. Prin urmare, data aplicării prezentului regulament trebuie să fie amânată. Trebuie să se prevadă o perioadă tranzitorie pentru produsele deja comercializate înainte de data aplicării modificărilor introduse de prezentul regulament.
(23)
Măsurile prevăzute de prezentul regulament sunt conforme cu avizul Comitetului permanent pentru lanțul alimentar și sănătatea animală și nu au întâmpinat nicio opoziție din partea Parlamentului European sau a Consiliului,
ADOPTĂ PREZENTUL REGULAMENT:
Articolul 1
Anexa I la Regulamentul (CE) nr. 1881/2006 se înlocuiește cu anexa la prezentul regulament.
Articolul 2
1. Produsele alimentare care nu respectă nivelurile maxime aplicabile de la 1 septembrie 2012 în temeiul secțiunii 6 „Hidrocarburi aromatice policiclice” din anexa la Regulamentul (CE) nr. 1881/2006, astfel cum a fost modificat prin prezentul regulament, care sunt introduse pe piață în mod legal înainte de 1 septembrie 2012, pot fi în continuare comercializate după această dată până la data valabilității minime sau data expirării.
2. Produsele alimentare care nu respectă nivelurile maxime aplicabile de la 1 septembrie 2014 în temeiul punctelor 6.1.4 și 6.1.5 din anexa la Regulamentul (CE) nr. 1881/2006, astfel cum a fost modificat prin prezentul regulament, care sunt introduse pe piață în mod legal înainte de 1 septembrie 2014, pot fi în continuare comercializate după această dată până la data valabilității minime sau data expirării.
3. Produsele alimentare care nu respectă nivelurile maxime aplicabile de la 1 aprilie 2013 în temeiul punctului 6.1.2 din anexa la Regulamentul (CE) nr. 1881/2006, astfel cum a fost modificat prin prezentul regulament, care sunt introduse pe piață în mod legal înainte de 1 aprilie 2013, pot fi în continuare comercializate după această dată până la data valabilității minime sau data expirării.
4. Produsele alimentare care nu respectă nivelurile maxime aplicabile de la 1 aprilie 2015 în temeiul punctului 6.1.2 din anexa la Regulamentul (CE) nr. 1881/2006, astfel cum a fost modificat prin prezentul regulament, care sunt introduse pe piață în mod legal înainte de 1 aprilie 2015, pot fi în continuare comercializate după această dată până la data valabilității minime sau data expirării.
Articolul 3
Prezentul regulament intră în vigoare în ziua următoare datei publicării în Jurnalul Oficial al Uniunii Europene.
Se aplică de la 1 septembrie 2012.
Prezentul regulament este obligatoriu în toate elementele sale și se aplică direct în toate statele membre.
Adoptat la Bruxelles, 19 august 2011.