РЕШЕНИЕ НА КОМИСИЯТА
от 24 май 2011 година
относно мярка за частична приватизация C 15/10 (ex NN 21/10), приведена в действие от Гърция в полза на казино Mont Parnès
(нотифицирано под номер C(2011) 3505)
(само текстът на гръцки език е автентичен)
(текст от значение за ЕИП)
(2011/647/ЕС)
ЕВРОПЕЙСКАТА КОМИСИЯ,
като взе предвид Договора за функционирането на Европейския съюз, и по-специално член 108, параграф 2, първа алинея от него,
като взе предвид Споразумението за Европейското икономическо пространство, и по-специално член 62, параграф 1, буква а) от него,
като покани заинтересованите страни да представят мненията си в съответствие с посочените по-горе разпоредби и като взе предвид техните мнения (1),
като има предвид, че:
1. ПРОЦЕДУРА
(1)
С писмо от 23 юни 2002 г. предприятието Egnatia AE, което бе придобито след сливане от предприятието Athinaiki Techniki и което е член на консорциума Casino Attikis (CA или „жалбоподателят“), подаде жалба пред Европейската комисия за предполагаемо нарушение на правилата на Европейския съюз за вътрешния пазар, относно предполагаема непрозрачна и дискриминационна тръжна процедура, към която са се придържали гръцките органи при продажбата на 49 % от капитала на Elliniko Kazino Parnithas AE (казино „Mont Parnès“) на участника, спечелил търга, консорциумът Hyatt Regency („HR“ или „предполагаемият получател“) (2).
(2)
С писмо от 3 октомври 2002 г. Генерална дирекция „Вътрешен пазар“ на Европейската комисия (ГД „Вътрешен пазар“) предаде копие от документа на Генерална дирекция „Конкуренция“ (ГД „Конкуренция“) за паралелен анализ на делото съгласно правилата на ЕС за държавна помощ.
(3)
С писмо по електронната поща от 9 декември 2002 г. законният представител на жалбоподателя предостави на съответните отдели на Комисията допълнителни разяснения относно делото.
(4)
С писмо от 24 януари 2003 г. Комисията съобщи на гръцките органи за жалбата във връзка с държавна помощ и призова Гърция да разясни въпросите, повдигнати в нея. Гръцките органи отговориха на 4 март 2003 г.
(5)
На 27 януари 2003 г. служители на Комисията се срещнаха със законния представител на жалбоподателя.
(6)
На 12 февруари 2003 г. и 22 август 2003 г. законният представител на предполагаемия получател предостави на службите на Комисията подкрепящи документи.
(7)
С писма от 31 март 2003 г. и 16 май 2003 г. жалбоподателят предостави на ГД „Конкуренция“ допълнителна информация.
(8)
На 10 април 2003 г. служители на Комисията се срещнаха с представителя на предполагаемия получател.
(9)
В периода между 15 юли 2003 г. и 16 септември 2003 г. Комисията обмени няколкократно информация с жалбоподателя относно отделно направена оценка на въпроси, свързани с държавната помощ, и напомни на жалбоподателя практиката си за вземане на решения, според която прехвърлянето на публична собственост в рамките на процедура за възлагане на обществена поръчка не представлява държавна помощ, когато тази процедура е проведена прозрачно и без дискриминация. Поради това Комисията уведоми жалбоподателя, че няма да се произнесе преди ГД „Вътрешен пазар“ да приключи прегледа на процедурата за възлагане на въпросната обществена поръчка.
(10)
С писма от 22 януари 2004 г. и 4 август 2004 г. ГД „Вътрешен пазар“ приключи разследването, като счете, че процедурата за възлагане на поръчката е редовна. С писмо от 2 юни 2004 г. ГД „Конкуренция“ информира жалбоподателя, че е прекратила разглеждането на жалбата във връзка с държавната помощ в съответствие с член 20, параграф 2 от Регламент (ЕО) № 659/1999 на Съвета от 22 март 1999 г. за установяване на подробни правила за прилагането на член 93 от Договора за ЕО (3).
(11)
На 18 февруари 2005 г. жалбоподателят подаде пред Първоинстанционния съд (сега Общия съд) жалба за отмяна на решението на Комисията за приключване на делото.
(12)
С определение от 26 септември 2006 г. Първоинстанционният съд отхвърли жалбата като недопустима, тъй като прецени, че писмото не представлява обжалваем акт съгласно член 230 от Договора за създаване на Европейската Общност (Договора за ЕО) (понастоящем член 263 от Договора за функционирането на Европейския съюз (ДФЕС) (4).
(13)
На 18 декември 2006 г. жалбоподателят подаде жалба пред Съда на Европейския съюз срещу определението на Първоинстанционния съд.
(14)
С решение от 17 юли 2008 г. (5) Съдът на Европейския съюз отмени определението. Съдът установи, че оспореният акт представлява обжалваем акт, което не е в съответствие със задълженията на Комисията съгласно процедурния регламент, и върна делото на Първоинстанционния съд.
(15)
С писмо от 26 септември 2008 г. ГД „Конкуренция“ оттегли писмото за приключване на процедурата от 2 юни 2004 г. и поднови делото.
(16)
С определение от 29 юни 2009 г. Първоинстанционният съд установи, че след оттегляне на писмото вече няма нужда от издаване на решение (6). Това определение на Първоинстанционния съд беше обжалвано от жалбоподателя на 7 септември 2009 г. на основание, че Съдът е следвало да счете изтеглянето на писмото за незаконно и следователно е трябвало да го отмени.
(17)
С писмо по електронната поща от 11 септември 2009 г. жалбоподателят предостави допълнителна информация на Комисията.
(18)
На 14 октомври 2009 г. служители на Комисията се срещнаха с представители на жалбоподателя. След срещата жалбоподателят няколкократно предостави допълнителна информация на Комисията.
(19)
С писмо от 21 октомври 2009 г. Комисията поиска от Гърция допълнителна информация. С писмо от 13 ноември 2009 г. Гърция поиска повече време, за да отговори, което ѝ беше предоставено от Комисията с писмо по електронната поща от 18 ноември 2009 г. На 11 и 14 януари 2010 г. Гърция изпрати отговор до Комисията.
(20)
С решение от 6 май 2010 г. Съдът на Европейския съюз отговори на преюдициално запитване, отправено на основание член 234 от ДЕО (понастоящем член 267 от ДФЕС) от Συμβουλίου της Επικρατείας („Държавен съвет“), по-специално по отношение на прилагането на правилата на ЕС за обществените поръчки за въпросната тръжна процедура. Съдът достигна до заключение, inter alia, че като цяло поръчка като тази, която трябва да бъде възложена след въпросния търг, не попада в приложното поле на директивите за обществените поръчки (7). В допълнение Съдът отбеляза, че това заключение не изключва факта, че при такава поръчка трябва да се вземат под внимание основните правила и общи принципи на Договора, и по-специално тези относно свободата на установяване и свободното движение на капитал.
(21)
С писмо от 6 юли 2010 г. Комисията информира Гърция, че е взела решение за откриване на процедурата, предвидена в член 108, параграф 2 от ДФЕС, по отношение на съответната мярка („решението за откриване на процедурата“).
(22)
Решението на Комисията да се открие процедура беше публикувано в Официален вестник на Европейския съюз (8). Комисията покани заинтересованите страни да представят мненията си относно мярката.
(23)
След откриване на процедурата Комисията получи мнения от две заинтересовани страни, а именно от представителите на предполагаемия получател (Athens Resort Casino Holdings (9), от името на HR) (10) и от представителите на жалбоподателя (Club Hotel Casino Loutraki, от името на CA) (11). С писмо от 6 август 2010 г. Гърция представи мненията си. Мненията на двете заинтересовани страни бяха изпратени на Гърция с писмо от 29 октомври 2010 г., а Гърция отговори с писмо от 25 ноември 2010 г.
(24)
На 16 декември 2010 г. (12) Съдът на Европейския съюз постанови, че Общият съд (бивш Първоинстанционен съд) неправилно е определил, че липсва основание за първоначалното обжалване на „административното приключване“ на делото от страна на Комисията.
2. ОПИСАНИЕ НА МЯРКАТА
(25)
През октомври 2001 г. гръцките органи откриха процедура за възлагане на обществена поръчка, за да продадат 49 % от капитала на казино Mont Parnès (13). Имало е двама кандидати, а именно Kazino Attikis (Casino Attikis или CA) и консорциумът Hyatt Regency - Elliniki Technodomiki (консорциумът Hyatt Regency или HR), които са избрани да участват във втория етап на тръжната процедура (14) съгласно условията на съответните национални разпоредби. След процедура, за която се твърди, че е недействителна, поръчката е възложена на HR. В следващите параграфи 26-29 се описват събитията, довели до това решение за възлагане на поръчката, съгласно информацията, с която разполага Комисията.
(26)
В съответствие с приложимите национални разпоредби спечелилият кандидат се обявява чрез наддаване (възходяща тръжна цена), a първоначалната цена за продажба е определена на 80 млн. EUR. Тръжната комисия разпечатва пликовете, подадени от кандидатите, в които се съдържат финансовите оферти на всеки един от тях, и ги обявява по ред. Кандидатът, предложил най-ниската оферта, има право да предложи нова оферта в следващия кръг, която ще бъде в запечатан плик. Новата оферта трябва да бъде равна поне на първоначалната по-висока оферта, увеличена с 1 % (15). Това последващо наддаване продължава неопределено време в няколко различни етапа, докато един от участниците се оттегли, като в този случай последният участник се обявява за предложил временно най-високата цена. Протокол, съдържащ наименованието на участника, предложил временно най-високата цена, се предоставя от тръжната комисия на Съвета на директорите на Hellenic Tourism Development Authority (ETA).
(27)
По време на първия етап на 31 май 2002 г. двамата кандидати представиха офертите си по едно и също време в запечатани пликове в централата на ETA. Офертата на CA беше за 91 183 652 EUR, докато офертата на HR беше 80 075 000 EUR. В писмото на последния обаче освен офертата се съдържаше и изявление, оспорващо законността на участието на консорциума CA в тръжната процедура. CA възрази срещу това изявление, като посочи, че изразяването на резерви прави финансовата оферта на HR недопустима. Възражението на CA беше отхвърлено от Комисията по възражения, която реши, че изявлението на HR не оказва влияние върху валидността на офертата на предприятието.
(28)
През втория етап HR подаде своята оферта от 92 105 888 EUR в запечатан плик, в който отново се съдържаше същото писмено изявление. След приключване на втория етап законният представител на CA представи плик, съдържащ финансовата оферта за третия етап, като едновременно с това подаде и отделно изявление до Съвета на директорите на ETA относно нарушаване на условията за провеждане на търга по отношение на изискванията за валидност на тръжната процедура. Тръжната комисия отхвърли тази теза въз основа на това, че е допустимо да бъде изложена само ако е подадена под формата на възражение, което е от компетентността на Комисията по възраженията. В резултат на това законният представител на CA помоли Тръжната комисия за петминутно удължаване на срока, за да обмислят по-нататъшните си действия и след предоставянето му от масата на комисията бяха взети както писменото изявление, така и плика с офертата. След завръщането им в рамките на тези пет минути, те заявиха, че не възнамеряват да внасят възражение и подадоха офертата си. Впоследствие HR подаде възражение и поиска третият етап от търга да се счита за недопустим въз основа на това, че предприятието CA е подало оферта, която е оттеглило и в последствие е подало отново. Възражението на HR беше прието от Комисията по възраженията и офертата на CA (16) беше изключена от процедурата.
(29)
След изключването на офертата на CA в третия етап Тръжната комисия изпрати (17) до Съвета на директорите на ETA копие от протокола от осмата си среща, в който HR се определя за участника в търга, предложил временно най-висока цена (с оферта от 92 105 888 EUR), а CA - за участника в търга, предложил временно втора най-висока цена. Тръжната комисия очевидно не беше отворила офертата на CA за третия етап и не върна запечатания плик на CA, а го предостави на ETA, за да бъде съхраняван в техния сейф (18). Съветът на директорите на ETA свика извънредно общо събрание, в резултат на което на 5 юни 2002 г. управителят на ETA и законният представител на Kantor Capital, икономически съветник, отговарящ за съдебните производства, бяха упълномощени да поискат от HR да подобри офертата си. Съответно HR увеличи предложената сума на 110 млн. EUR. На 12 юни 2002 г. CA предостави на Съвета на директорите на ETA писмо, съдържащо оферта от 162 млн. EUR, която в последствие беше отхвърлена, тъй като беше направена след закриване на тръжната процедура. В заключение офертата на HR беше подобрена допълнително и достигна сумата от 120 млн. EUR (19).
3. РЕШЕНИЕ ЗА ОТКРИВАНЕ НА ОФИЦИАЛНАТА ПРОЦЕДУРА ПО РАЗСЛЕДВАНЕ
(30)
Комисията откри официалната процедура по разследване, тъй като продължаваше да се съмнява, че делът от 49 % от капитала на казино Mont Parnès е бил продаден от гръцката държава на участника с най-висока оферта при процедура за продажба, която отговаря на изискванията за откритост, прозрачност и недискриминация. По-специално, Комисията не беше сигурна дали при продажбата на купувача не е било предоставено незаконно преференциално третиране и дали впоследствие е била платена пазарната цена. Комисията счете, че изключването на CA от търга и на офертата им от 162 млн. EUR, направена след края на тръжната процедура, е възможно да е доказателство за продажба под стойността и следователно за съществуването на помощ под формата на съществуващи държавни средства.
4. МНЕНИЕ НА ГЪРЦИЯ
(31)
С писмо от 6 август 2010 г. Гърция представи становището си. Гърция оспорва съществуването на държавна помощ въз основа на това, че тръжната процедура за продажбата на нейния дял от капитала на казино Mont Parnès е проведена в съответствие с приложимото законодателство и че този дял от 49 % от казиното е продаден на пазарна цена.
(32)
На първо място гръцките органи подчертават, че изборът на участниците в търга и цялата тръжна процедура са напълно законни и проведени в съответствие с правилата относно поканите за участие в търг (20), които се уреждат от действащото законодателство, както и че поканите за участие в търга са били приети и от двамата кандидати без възражения.
(33)
Също така гръцките органи обясняват, че изявлението, направено от HR, което е поставено в плика с финансовата им оферта и на първия, и на втория етап на процедурата за подаване на оферти, не засяга валидността на финансовите оферти на HR, а се отнася само по себе си единствено до участието на CA в тръжната процедура и следователно финансовите оферти на HR съвсем правилно се счетени за законни от Комисията по възраженията.
(34)
Освен това гръцките органи по-подробно твърдят, че офертата, внесена от CA на третия етап на тръжната процедура, за която жалбоподателят твърди, че е в размер на 107 млн. EUR, е изключена, тъй като пликът е бил изнесен извън полезрението на Тръжната комисия. При тези обстоятелства Тръжната комисия не би могла да е сигурна, че офертата не е била променена. При всички случаи повторното представяне на офертата би означавало повторно подаване по време на същия етап, което противоречи на правилата.
(35)
Гръцките органи разясняват, че офертата от 92 105 888 EUR, направена от HR на втория етап, която е по-висока от първоначалната оферта от 91 183 652 EUR, направена от CA на първия етап, е в съответствие с правилата за провеждане на търга, тъй като съгласно правилата относно поканите за участие в търг всяка нова оферта трябва да бъде повишена с 1 %, а не с 10 %, както се предполага в решението на Комисията за откриване на процедурата. Следователно правилата за провеждане на търга са били спазени в това отношение.
(36)
Гръцките органи също твърдят, че последната оферта на CA за 162 млн. EUR - сума, която предприятието CA твърди, че е готово да плати, е невалидна, защото е направена след тръжната процедура и извън нея. Приемането на тази оферта би означавало нарушаване на принципа на законността, като се има предвид, че целта на публичната тръжна процедура не е само да обслужва финансовите интереси на страната, но и да служи и на широкия обществен интерес, т.е. да се осигури възможно най-високата цена при спазване на принципа на законност (т.е. законовите разпоредби, предвидени в правилата за поканите за участие в търг и в тръжните досиета, както и в други приложими законодателни актове).
(37)
Гръцките органи поясняват още, че те не просто са отменили търга и не са започнали нов, защото това би означавало да започнат отначало цялата процедура за четвърти път в рамките на осем години, което би увредило международната репутация на Гърция, без да е сигурно, че подновяването на тръжната процедура би осигурило цена от 162 млн. EUR. Във връзка с това Гърция дори поставя под въпрос надеждността на офертата от 162 млн. EUR, тъй като предприятието CA е било наясно, че приемането ѝ само би предизвикало отмяна на процедурата и започването на нова такава.
(38)
Освен това гръцките органи потвърждават (21), че окончателно платената цена (120 млн. EUR) е приемлива, тъй като е с 25,5 % по-висока от експертната оценката за 95,4 млн. EUR, направена преди тръжната процедура от независим оценител и държана запечатана до приключване на процедурата. Те твърдят, че тази оценка - която дори не е била необходима за тръжната процедура - е поискана, за да се защитят в по-голяма степен интересите на Гърция (22).
(39)
Що се отнася до твърденията на жалбоподателя, че първоначалните условия относно поканите за участие в търг са подобрени от последващия Закон № 3139/2003, с който се потвърждава приватизацията, гръцките органи разясняват, че уведомленията за поканите за участие в търг не са изменени нито от Закон 3139/2003, нито по някакъв друг начин. Според Гърция този закон просто регулира различни разрешения, които са свързани с инвестирането и управлението на казиното, и включва мерки за защита на работниците след приватизацията. Този закон не освобождава HR от задължението да инвестира 44 млн. EUR в казино Mont Parnès, а договорната клауза в договора относно връщането на HR на 70 % от цената, в случай че оперативният лиценз се предостави на друго казино преди 2012 г., вече е била изрична разпоредба в поканите за участие в търг.
(40)
Следователно гръцките органи отбелязват, че продажната цена представлява пазарната стойност на дяла от 49 % от капитала на казино Mont Parnès.
(41)
За да подсилят своето твърдение, че не се наблюдават нередности при тръжната процедура, гръцките органи посочват няколко решения на националните съдилища, в които се анализира законността на тръжната процедура съгласно националното законодателство. Към днешна дата националните съдилища не са открили нередности в търга и затова са отхвърлили различните молби, които са внесени от CA по този въпрос (23). Сред съдебните решения на националните съдилища, които потвърждават правилността на тръжната процедура, гръцките органи посочват по-специално следните:
а) Съдебно производство пред граждански съдилища:
(42)
В своето решение 8118/2002 (24) Атинският първоинстанционен съд отхвърли подадена от CA жалба и постанови, че:
-
Тръжната комисия и Комисията по възраженията считат с право, че офертите от HR на първия и втория етап са в съответствие с поканите за участие в търг. Изложението на HR, което е приложено към офертите им, не е засегнало безусловния им характер.
-
CA представя своя оферта в 15.30 ч., т.е. в началото на третия етап, както е определено от Тръжната комисия в края на втория етап. Офертата е взета обратно от представителя на CA по негово собствено желание, въпреки че председателят на Тръжната комисия се е опитал да го разубеди. Ако председателят на Тръжната комисия беше предупредил изрично представителя на CA за връщането на офертата, това би довело до дискриминационно третиране в полза на CA и срещу HR.
-
Втората оферта на CA на третия етап с право е счетена за недопустима от Комисията по възраженията. Всеки участник може да участва в търга само с една оферта на всеки етап. Освен това, ако втората оферта на CA на третия етап е била счетена за приемлива, това би довело до нарушаване на принципите на прозрачност. Представителят на CA е взел обратно първия запечатан плик, напуснал е мястото, където се е провеждал търга, и при завръщането си е представил запечатан плик, за който не може да се потвърди, че е същият като първия (25).
б) Съдебно производство пред административни съдилища
(43)
Според гръцките органи понастоящем пред Държавния съвет (Върховния административен съд) се гледа дело, отнасящо се до друга молба на CA, в която се твърди, че тръжната процедура (26) е незаконосъобразна, а окончателното решение предстои да бъде произнесено. Гръцките органи обаче отбелязват, че съдията докладчик е предложил молбата на CA да се отхвърли като недопустима въз основа на съдебната компетентност и неоснователна по същество (27).
в) Съдебно производство пред наказателни съдилища
(44)
След жалба, заведена през 2002 г. от CA срещу членове на Тръжната комисия, Комисията по възраженията, ETA, консултанта по оценяване (American Appraisal Hellas Ltd) и финансовия съветник (Kantor), относно поведението им по време на тръжната процедура, Съветът на съдиите от Апелативния съд, към който е препратено делото за отсъждане, издаде оправдателно решение (28) и по-конкретно установи, че:
-
И двете решения на Комисията по възражения са законни и няма достатъчно доказателства за неправомерно поведение от страна на членовете ѝ. Членовете на Комисията по възражения, като отхвърлят възражението на CA на първия и втория етап и приемат, от друга страна, това на HR на третия етап, не са нарушили условията на поканите за участие в търг и не са третирали по различен начин двамата участници.
-
Решенията на Тръжната комисия са законни и членовете ѝ не са третирали по различен начин двамата участници. Освен това Тръжната комисия е била длъжна съгласно условията на поканите за участие в търг да се придържа към констатациите на Комисията по възражения.
-
Представителят на ETA не е нарушил съответните национални разпоредби, като е помолилил участника, предложил временно най-висока оферта (HR), да я повиши. Представителят на ETA не е бил упълномощен да преговаря и не е имал правомощия да анулира или да прекрати тръжната процедура.
(45)
Горепосоченото оправдателно решение впоследствие е оспорено пред националните съдилища (29), а съвсем скоро Атинският апелативен съд издаде решение, с което оправдава всички обвинени лица (решение 466/2011). Пълният текст на решението все още не е достъпен.
(46)
В заключение, като се имат предвид всички горепосочени коментари, гръцките органи продължават да твърдят, че мярката, която се оценява, не включва държавна помощ по смисъла на член 107 от ДФЕС.
5. МНЕНИЯ НА ЗАИНТЕРЕСОВАНИТЕ СТРАНИ
(47)
С писмо от 4 август 2010 г. представителите на предполагаемия получател (т.е. Athens Resort Casino Holdings от името на HR) се включиха в откритото от Комисията производство като заинтересована страна. Предполагаемият получател представи същите мнения като Гърция, които са обобщени в раздел 4.
(48)
В допълнение предполагаемият получател твърди, че реално платената цена за дела в казиното е 120 млн. EUR, което е с 10 млн. EUR повече от първоначално договорената (30). Следователно тази сума е по-висока дори от професионалната оценка от 95,4 млн. EUR, направена преди започването на тръжната процедура (но която не е оповестена).
(49)
Предполагаемият получател също така твърди, че предприятието ETA не само не е било задължено, но дори е нямало право да покани участника в търга, предложил временно втора най-висока цена, защото това би означавало начало на нови етапи на наддаване, което е в нарушение на условията на поканите за участие в търг. Също така той твърди, че офертата от 162 млн. EUR, представена от CA извън тръжната процедура, не е можело да бъде приета сериозно и е била представена единствено, за да се стигне до отмяна на цялата процедура. Това потвърждава, че той със сигурност би оспорил всяко решение за приемане на тази оферта, като рискува отмяната на цялата процедура. Във връзка с това той посочва мнението на Правния държавен съвет, който потвърждава, че офертата на CA не би могла да бъде взета под внимание или да бъде приета (31).
(50)
Предполагаемият получател също така поставя под въпрос предположението на Комисията, изложено в решението за откриване на процедурата, относно нарушаване на конкуренцията и ефекта върху търговията, че хазартът е световна търговска дейност и дружествата в тази област упражняват икономическа дейност на международен пазар. Предполагаемият получател твърди, че Mont Parnès не развива международна дейност, а действа само на местно ниво и следователно не се конкурира с казината извън граница.
(51)
С писмо от 29 септември 2010 г. Club Hotel Casino Loutraki AE (от името на CA) (32) се включи в откритото от Комисията производство като заинтересована страна. В това писмо предприятието твърди, че по отношение на количественото определяне на предполагаемата помощ трябва също да се вземе под внимание разликата между офертите и въздействието на ратифицирания закон върху задълженията на купувача съгласно условията на публичната тръжна процедура.
6. ОЦЕНКА НА МЯРКАТА
6.1. Наличие на държавна помощ при прехвърляне на дялове чрез търговска продажба
(52)
В член 107, параграф 1 от ДФЕС се посочва, че освен когато е предвидено друго в Договора, всяка помощ, предоставена от държава-членка или чрез ресурси на държава-членка, която нарушава или заплашва да наруши конкуренцията чрез поставяне в по-благоприятно положение на определени предприятия или производството на някои стоки, доколкото засяга търговията между държавите-членки, е несъвместима с вътрешния пазар.
(53)
В съответствие с установената съдебна практика на Съда на Европейския съюз (33) и правилата и практиката на Комисията относно държавната помощ в контекста на приватизационни сделки (34), когато държава-членка придобива или продава дялове от предприятия, предимство не е налице, ако държавата-членка действа като частен инвеститор в условията на пазарна икономика.
(54)
По-специално, когато продажбата на дялове се реализира на фондовата борса, по правило се приема, че тя е осъществена при пазарни условия и не включва каквото и да е предимство. Когато обаче прехвърлянето е осъществено посредством търговска продажба, може да се приеме, че не е налице предимство, ако са изпълнени следните условия: първо, дяловото участие е продадено чрез прозрачен и недискриминационен търг, който е открит за участие на всички кандидати; второ, към продажбата не са наложени условия, които са необичайни при подобни сделки между частноправни субекти и които биха могли да понижат продажната цена; трето, дяловото участие е продадено на кандидата, предложил най-висока цена, и четвърто, на кандидатите в търга трябва да се предостави достатъчно време и информация, за да направят съответна оценка на активите, въз основа на която те изготвят своите оферти.
(55)
С други думи, когато приватизацията е реализирана посредством търговска продажба, показателят, с който се прави оценка дали една сделка с държавни активи включва предимство, е дали икономически оператор в условията на пазарна икономика, действащ при сходни обстоятелства, би постъпил по същия начин, т.е. дали би продал дружеството на същата цена. Неикономически съображения, като например причини, свързани с индустриалната политика, съображения, свързани със заетостта, или цели на регионалното развитие, които не биха били приемливи за оператор в условията на пазарна икономика, не могат да се приемат като основания за приемане на по-ниска цена, а напротив, свидетелстват за наличието на предимство. Този принцип многократно е излаган от Комисията и последователно потвърждаван от Съда (35).
(56)
Поради това, ако някое от горепосочените изисквания не е изпълнено, Комисията счита, че публичната продажба трябва да бъде разгледана за възможно наличие на елементи на помощ, поради което за нея трябва да бъде отправено уведомление. Като се изпълняват тези изисквания, е възможно да се гарантира, че държавата получава възможно най-високата цена, т.е. пазарната цена за своите активи, и следователно, че няма наличие на държавна помощ.
6.2. Продажбата на дял от 49 % от капитала на казино Mont Parnès
(57)
При откриване на производството съгласно член 108, параграф 2 от ДФЕС Комисията имаше съмнения дали продажбата на Mont Parnès е извършена чрез открита, прозрачна и недискриминационна тръжна процедура. Съгласно наличната информация на този етап Комисията счете, че са били налице значителни трудности да се определи дали е било незаконно предоставено някакво преференциално третиране и дали е била платена пазарната цена. Комисията беше загрижена, че нередностите в тръжната процедура може да са причина за наличие на държавна помощ.
(58)
След това Комисията извърши оценка на съответните факти в рамките на официално разследване. Тази оценка се основава на съвкупността от наличните доказателства по отношение на тази мярка.
(59)
През различните етапи на процедурата Комисията получи информация за редицата правни действия на национално ниво, които оправдават първоначалната тръжна процедура. Комисията отбелязва, че към днешна дата различните решения на национално ниво не подкрепят наблюденията на жалбоподателя относно нередности и неравно третиране при тръжната процедура (вж. също параграфи 41-46 по-горе). Досега националните съдилища по-скоро потвърждават законността и липсата на дискриминация в тръжната процедура, която се основава на национални правила.
(60)
Въпреки че оценката на Комисията не зависи от констатациите на националните съдилища, тя ги взима под внимание като един от факторите в своя анализ. Комисията обаче отбелязва, че с настоящата оценка по никакъв начин не се цели тълкуване на националното право, което е единствено от компетентността на държавата-членка.
(61)
В този контекст Комисията счита, че законността на тръжната процедура съгласно националното право, както е описано и обосновано чрез обстойно и задълбочено проучване, извършено дотук от различни национални съдилища, представлява важен признак за редовността и недискриминационното естество на тръжната процедура. Това явно потвърждаване на тръжната процедура съгласно националните правила може да бъде взето под внимание от Комисията наред с други фактори при нейната оценка съгласно правилата на ЕС за държавна помощ, че тръжната процедура е открита, безусловна и недискриминационна.
(62)
По отношение на повдигнатия в решението за откриване на процедурата въпрос, че една от офертите изглежда нарушава правилото в поканата за провеждане на търг относно минималното увеличаване в сравнение с предишната оферта, Комисията отбелязва, че този въпрос е решен, тъй като изискваното увеличение е било 1 %, а не 10 %, както е било обяснено на Комисията. Следователно Комисията счита, че правилата на тръжната процедура са били спазени в това отношение.
(63)
По отношение на предполагаемото различно третиране на различните възражения, повдигнати по време на тръжната процедура, Комисията отбелязва, че гръцките органи са предоставили приемливо обяснение за изключването на офертата на CA от тръжната процедура с оглед на приложимите правила, които забраняват второ представяне на оферта в един и същи етап на наддаване.
(64)
По отношение на предполагаемото неравностойно третиране на различните оферти, направени след приключване на тръжната процедура, Комисията счита, че различието в третирането при договаряне на по-висока цена с участника, спечелил търга, докато същевременно не се взема под внимание офертата на жалбоподателя от 162 млн. EUR, може, предвид съществуващите съмнения на законосъобразността на тази оферта, да бъде приета като допустима практика при тръжната процедура. Освен това Комисията не може да определи като надеждна недопустимата оферта от 162 млн. EUR на жалбоподателя, защото е направена едва след приключване на тръжната процедура, което е в нарушение на процедурните правила.
(65)
По отношение на предложението цялата процедура да бъде отменена гръцките органи заявиха, че това би означавало повторно започване на процедурата, като така потенциално се рискува допълнително намаляване на цената, която ще бъде получена.
(66)
Гръцките органи също така твърдят, че спецификациите на договора за обществена поръчка не са изменени със Закон 3139/2003 или по друг начин.
(67)
По отношение на получената цена Комисията отбелязва, че окончателно платената цена за казиното, която е 120 млн. EUR (36), е по-ниска от недопустимата оферта от 162 млн. EUR, която жалбоподателят твърди, че е бил готов да предложи след изключването си от процедурата, но все пак по-висока както от най-високата оферта от 107 млн. EUR, с която жалбоподателят изглежда е участвал в търга, така и дори с по-голяма разлика (25,5 %), от експертната оценка на дела за 95,4 млн. EUR, извършена преди процедурата.
6.3. Заключение
(68)
След откриването на официалната процедура за разследване гръцките органи опровергаха по задоволителен начин предварителните съмнения, изразени от Комисията в решението за откриване на процедурата. По-специално, Комисията не откри доказателство, което да води до заключението, че предполагаемият получател е получил преференциално третиране, което да доведе до предоставяне на някакво предимство. Чрез продажбата на дяловете си в казиното на участника, предложил най-висока цена в рамките на открита, безусловна и недискриминационна тръжна процедура, се предполага, че Гърция е получила възможно най-високата пазарна цена и не се е лишила от държавни ресурси. Следователно Комисията може да приеме, че при подобни обстоятелства оператор в условията на пазарна икономика би продал съответния дял от казиното на подобна цена. В резултат на това Комисията счита, че продажбата от страна на Гърция на притежаваните от нея 49 % от капитала на казино Mont Parnès не включва предимство и следователно не представлява държавна помощ.
7. ЗАКЛЮЧЕНИЕ
(69)
Комисията счита, че продажбата от страна на Гърция на дяла от 49 %, който Гърция притежава в капитала на казино Mont Parnès, не представлява помощ,
ПРИЕ НАСТОЯЩОТО РЕШЕНИЕ:
Член 1
Продажбата от страна на Гърция на дяла от 49 %, който Гърция притежава в капитала на казино Mont Parnès, не представлява помощ по смисъла на член 107, параграф 1 от Договора за функционирането на Европейския съюз.
Член 2
Адресат на настоящото решение е Република Гърция.
Съставено в Брюксел на 24 май 2011 година.
DECIZIA COMISIEI
din 24 mai 2011
privind măsura de privatizare parțială C 15/10 (ex NN 21/10) pusă în aplicare de Grecia în favoarea cazinoului Mont Parnès
[notificată cu numărul C(2011) 3505]
(Numai textul în limba greacă este autentic)
(Text cu relevanță pentru SEE)
(2011/647/UE)
COMISIA EUROPEANĂ,
având în vedere Tratatul privind funcționarea Uniunii Europene, în special articolul 108 alineatul (2) primul paragraf,
având în vedere Acordul privind Spațiul Economic European, în special articolul 62 alineatul (1) litera (a),
după ce părțile interesate au fost invitate să își prezinte observațiile în temeiul dispozițiilor menționate mai sus și având în vedere aceste observații (1),
întrucât:
1. PROCEDURĂ
(1)
Prin scrisoarea din 23 iunie 2002, Egnatia AE, care, în urma unei fuziuni, a fost preluată de Athinaiki Techniki și care este membră a consorțiului Casino Attikis („CA” sau „reclamantul”), a depus o plângere la Comisia Europeană referitoare la o pretinsă încălcare a normelor UE privind piața internă, în legătură cu o procedură de licitație pretins discriminatorie și lipsită de transparență, organizată de autoritățile elene pentru vânzarea unei participații de 49 % la capitalul Elliniko Kazino Parnithas AE („cazinoul Mont Parnès”) ofertantului câștigător, consorțiul Hyatt Regency („HR” sau „pretinsul beneficiar”) (2).
(2)
Prin scrisoarea din 3 octombrie 2002, Direcția Generală Piața Internă a Comisiei Europene („DG Piața Internă”) a transferat un exemplar din dosar Direcției Generale Concurență („DG Concurență”) pentru o analiză paralelă a cazului în temeiul normelor UE privind ajutorul de stat.
(3)
Prin mesajul electronic din 9 decembrie 2002, reprezentantul legal al reclamantului a prezentat departamentelor relevante ale Comisiei explicații suplimentare referitoare la caz.
(4)
Prin scrisoarea din 24 ianuarie 2003, Comisia a comunicat autorităților elene reclamația privind ajutorul de stat și a invitat Grecia să clarifice aspectele pe care le-a prezentat. Autoritățile elene au emis un răspuns la 4 martie 2003.
(5)
La 27 ianuarie 2003, personalul Comisiei s-a întâlnit cu reprezentantul legal al reclamantului.
(6)
La 12 februarie 2003 și 22 august 2003, reprezentantul legal al pretinsului beneficiar a prezentat documente justificative serviciilor Comisiei.
(7)
Prin scrisorile din 31 martie 2003 și 16 mai 2003, reclamantul a prezentat DG Concurență informații suplimentare.
(8)
La 10 aprilie 2003, personalul Comisiei s-a întâlnit cu reprezentantul legal al pretinsului beneficiar.
(9)
În perioada cuprinsă între 15 iulie 2003 și 16 septembrie 2003, Comisia a avut mai multe schimburi de corespondență cu reclamantul cu privire la evaluarea separată a aspectelor legate de ajutorul de stat și a atras atenția reclamantului asupra practicii sale decizionale, potrivit căreia vânzarea unui bun public în contextul unei proceduri de licitație nu constituie ajutor de stat în cazul în care procedura s-a derulat în mod transparent și nediscriminatoriu. În consecință, Comisia a informat reclamantul că nu se va pronunța înainte ca DG Piața Internă să finalizeze examinarea procedurii de atribuire a contractului public în cauză.
(10)
Prin scrisorile din 22 ianuarie 2004 și 4 august 2004, DG Piața Internă a închis ancheta, considerând că nu a existat nicio neregulă în procedura de atribuire a contractului. Prin scrisoarea din 2 iunie 2004, DG Concurență a informat reclamantul că a închis dosarul de reclamație privind ajutorul de stat în temeiul articolului 20 alineatul (2) din Regulamentul (CE) nr. 659/1999 al Consiliului din 22 martie 1999 de stabilire a normelor de aplicare a articolului 93 din Tratatul CE (3).
(11)
La 18 februarie 2005, reclamantul a introdus o acțiune în anularea deciziei Comisiei de închidere a cazului înaintea Tribunalului de Primă Instanță (în prezent, Tribunalul).
(12)
Prin ordonanța din 26 septembrie 2006, Tribunalul de Primă Instanță a respins acțiunea ca inadmisibilă, întrucât a considerat că scrisoarea nu constituie un act atacabil în temeiul articolului 230 din Tratatul de instituire a Comunității Europene (Tratatul CE) [în prezent, articolul 263 din Tratatul privind funcționarea Uniunii Europene (TFUE)] (4).
(13)
La 18 decembrie 2006, reclamantul a introdus înaintea Curții de Justiție un recurs împotriva ordonanței Tribunalului de Primă Instanță.
(14)
Prin hotărârea din 17 iulie 2008 (5), Curtea de Justiție a casat ordonanța; aceasta a constatat că actul contestat constituie într-adevăr un act atacabil care nu este în conformitate cu obligațiile Comisiei în temeiul regulamentului de procedură și a trimis cauza spre rejudecare Tribunalului de Primă Instanță.
(15)
Prin scrisoarea din 26 septembrie 2008, DG Concurență a retras scrisoarea de închidere din 2 iunie 2004 și a redeschis cazul.
(16)
Prin ordonanța din 29 iunie 2009, Tribunalul de Primă Instanță a constatat că, întrucât scrisoarea a fost retrasă, nu mai este necesară emiterea unei decizii (6). Reclamantul a contestat această ordonanță a Tribunalului de Primă Instanță la 7 septembrie 2009, pe motiv că Tribunalul ar fi trebuit să considere retragerea scrisorii drept ilegală și ar fi trebuit să o anuleze.
(17)
Prin mesajul electronic din 11 septembrie 2009, reclamantul a furnizat Comisiei informații suplimentare.
(18)
La 14 octombrie 2009, personalul Comisiei s-a întâlnit cu reprezentanții reclamantului. Ulterior acestei întâlniri, reclamantul a furnizat Comisiei informații suplimentare în cadrul mai multor schimburi de corespondență.
(19)
Prin scrisoarea din 21 octombrie 2009, Comisia a solicitat informații suplimentare din partea Greciei. Prin scrisoarea din 13 noiembrie 2009, Grecia a solicitat acordarea unui termen suplimentar pentru răspuns, care a fost acordat de Comisie prin mesajul electronic din 18 noiembrie 2009. La 11 și 14 ianuarie 2010, Grecia a trimis răspunsul său Comisiei.
(20)
Prin hotărârea din 6 mai 2010, Curtea de Justiție a răspuns unei solicitări de pronunțare a unei hotărâri preliminare în temeiul articolului 234 din Tratatul CE (în prezent, articolul 267 din TFUE) din partea Simvoulio tis Epikreatias („Consiliul de Stat”), în special în ceea ce privește aplicarea normelor UE privind achizițiile publice la procedura de licitație în cauză. Curtea de Justiție a concluzionat, printre altele, că, în ansamblu, un contract precum cel ce urma să fie atribuit în baza licitației în cauză nu intră în domeniul de aplicare al directivelor privind contractele publice (7). De asemenea, Curtea a observat că această concluzie nu exclude faptul că un astfel de contract trebuie să respecte normele de bază și principiile generale ale tratatului, în special cele privind libertatea de stabilire și libera circulație a capitalurilor.
(21)
Prin scrisoarea din 6 iulie 2010, Comisia a informat Grecia cu privire la decizia sa de a iniția procedura prevăzută la articolul 108 alineatul (2) din TFUE în ceea ce privește măsura în cauză („decizia de inițiere a procedurii”).
(22)
Decizia Comisiei de inițiere a procedurii a fost publicată în Jurnalul Oficial al Uniunii Europene (8). Comisia a invitat părțile interesate să își prezinte observațiile cu privire la măsura în cauză.
(23)
În urma inițierii procedurii, Comisia a primit observații de la două părți interesate, respectiv, de la reprezentanții pretinsului beneficiar (Athens Resort Casino Holdings (9), în numele HR) (10) și de la reprezentanții reclamantului (Club Hotel Casino Loutraki, în numele CA) (11). Prin scrisoarea din 6 august 2010, Grecia a prezentat observațiile sale. Prin scrisoarea din 29 octombrie 2010, observațiile ambelor părți interesate au fost trimise Greciei, care a răspuns prin scrisoarea din 25 noiembrie 2010.
(24)
La 16 decembrie 2010 (12), Curtea de Justiție a hotărât că Tribunalul (fostul Tribunal de Primă Instanță) a greșit atunci când a stabilit că nu este necesar un răspuns în cadrul contestării inițiale la „închiderea administrativă” a cauzei de către Comisie.
2. DESCRIEREA MĂSURII
(25)
În octombrie 2001, autoritățile elene au inițiat o procedură de atribuire a unui contract de achiziții publice în vederea vânzării unei participații de 49 % la capitalul cazinoului Mont Parnès (13). Au concurat doi candidați, respectiv, „Kazino Attikis” (Cazinoul Attikis sau CA) și consorțiul Hyatt Regency - Elliniki Technodomiki (consorțiul Hyatt Regency sau HR), ambii fiind selectați să participe la a doua etapă a procedurii de atribuire (14), în conformitate cu dispozițiile naționale relevante. În urma unei proceduri pretins nevalabile, contractul a fost atribuit consorțiului HR. Următoarele puncte 26-29 descriu evenimentele care au dus la această atribuire, potrivit informațiilor aflate la dispoziția Comisiei.
(26)
În conformitate cu dispozițiile naționale în vigoare, candidatul câștigător este declarat prin ofertare (licitație cu preț crescător), prețul inițial de vânzare fiind stabilit la 80 de milioane de euro. Comitetul de licitație trebuie să desigileze plicurile prezentate de candidați, conținând oferta financiară a fiecărui candidat, și să anunțe pe rând fiecare ofertă. Candidatul care a propus oferta cu prețul mai mic are dreptul să prezinte o nouă ofertă, într-un plic sigilat, la următoarea rundă. Această nouă ofertă trebuie să fie cel puțin egală cu oferta inițială cea mai mare, majorată cu 1 % (15). Licitația ulterioară va continua în runde separate pe o perioadă nedeterminată până la retragerea unuia dintre ofertanți, caz în care ultimul ofertant este declarat ofertantul provizoriu cu cea mai avantajoasă ofertă din punct de vedere financiar. Procesul-verbal care numește ofertantul provizoriu cu cea mai avantajoasă ofertă din punct de vedere financiar este prezentat de Comitetul de licitație Consiliului de administrație al Autorității elene de dezvoltare a turismului (ETA).
(27)
Pe parcursul primei runde, cei doi candidați și-au prezentat ofertele simultan, în plicuri sigilate, la 31 mai 2002, la sediul ETA. Oferta CA a fost de 91 183 652 EUR, în timp ce oferta HR a fost de 80 075 000 EUR. Totuși, plicul acesteia din urmă conținea, pe lângă oferta sa, o declarație în care contesta legalitatea participării consorțiului CA la procedura de licitație. CA a contestat această declarație, susținând că formularea de rezerve a făcut ca oferta financiară a HR să devină inadmisibilă. Obiecția CA a fost respinsă de Comitetul de obiecții, care a considerat că declarația HR nu afectează valabilitatea ofertei sale.
(28)
În cea de-a doua rundă, HR și-a prezentat într-un plic sigilat oferta de 92 105 888 EUR, însoțită din nou de aceeași declarație scrisă. După încheierea celei de-a doua runde, reprezentantul legal al CA a prezentat un plic cu oferta financiară pentru cea de-a treia rundă, precum și o declarație separată adresată Consiliului de administrație al ETA privind încălcarea condițiilor licitației în ceea de privește cerințele de valabilitate ale procedurii de licitație. Comitetul de licitație a respins această declarație, motivând că aceasta ar fi admisibilă doar în cazul în care ar fi prezentată sub formă de obiecție, ținând astfel de competența Comitetului de obiecții. Reprezentantul legal al CA a solicitat comitetului o prelungire de cinci minute, pentru a hotărî cu privire la următoarele sale acțiuni. Prelungirea a fost acordată, iar reprezentantul legal al CA a retras de pe masa comitetului atât declarația scrisă, cât și plicul cu oferta. După cele cinci minute, reprezentantul legal al CA a declarat că nu intenționează să înainteze o obiecție și a prezentat din nou oferta. Ulterior, HR a prezentat o obiecție și a solicitat ca cea de-a treia rundă de oferte să fie considerată inadmisibilă, motivând că CA a prezentat o ofertă, pe care a retras-o ulterior și apoi a depus-o din nou. Obiecția HR a fost acceptată de Comitetul de obiecții, iar oferta CA (16) a fost exclusă din cadrul procedurii.
(29)
După excluderea ofertei CA din cea de-a treia rundă, Comitetul de licitație a transmis (17) Consiliului de administrație al ETA o copie după procesul-verbal al celei de-a opta reuniuni, în cadrul căreia numise HR drept prim ofertant provizoriu cu cea mai avantajoasă ofertă din punct de vedere financiar (cu o ofertă de 92 105 888 EUR), iar CA drept al doilea ofertant provizoriu cu cea mai avantajoasă ofertă din punct de vedere financiar. Comitetul de licitație pare să nu fi desigilat oferta CA din cadrul celei de-a treia runde și nu a returnat plicul sigilat acesteia din urmă, ci l-a trimis la ETA spre păstrare în seiful acesteia (18). Consiliul de administrație al ETA a convocat o adunare generală extraordinară. Prin urmare, la 5 iunie 2002, directorul general al ETA și reprezentantul legal al Kantor Capital, consilier economic responsabil de procedură, au fost autorizați să solicite consorțiului HR îmbunătățirea ofertei acestuia. HR a majorat ulterior suma propusă la 110 milioane de euro. La 12 iunie 2002, CA a prezentat Consiliului de administrație al ETA o scrisoare care conținea o ofertă de 162 de milioane de euro, dar aceasta a fost respinsă ulterior deoarece a fost depusă după închiderea procedurii de licitație. În final, oferta HR a fost îmbunătățită din nou, fiind majorată la suma de 120 de milioane de euro (19).
3. DECIZIA DE INIȚIERE A PROCEDURII OFICIALE DE INVESTIGARE
(30)
Comisia a inițiat procedura oficială de investigare deoarece avea în continuare îndoieli cu privire la faptul că participația de 49 % la capitalul cazinoului Mont Parnès a fost vândută de statul grec ofertantului cu cea mai avantajoasă ofertă din punct de vedere financiar în cadrul unei proceduri de vânzare care a respectat cerințele de deschidere, transparență și nediscriminare. În special, Comisia nu era sigură dacă, pe parcursul procedurii de vânzare, s-a acordat sau nu beneficiarului în mod ilegal tratament preferențial și, prin urmare, dacă s-a plătit sau nu prețul pieței. Comisia a considerat că excluderea CA din licitație și a ofertei CA de 162 milioane EUR depuse ulterior procedurii de licitație ar putea servi drept indiciu al unei vânzări sub valoarea pieței și, prin urmare, al existenței ajutorului sub forma renunțării la resurse de stat.
4. OBSERVAȚIILE GRECIEI
(31)
Grecia și-a prezentat observațiile prin scrisoarea din 6 august 2010. Grecia contestă existența ajutorului de stat, motivând că procedura de licitație pentru vânzarea participației sale în cadrul cazinoului Mont Parnès a fost desfășurată în conformitate cu legislația în vigoare și că participația de 49 % în cadrul cazinoului a fost vândută la prețul pieței.
(32)
Autoritățile elene subliniază în primul rând că selectarea participanților la licitație și întreaga procedură de licitație au fost complet legale și s-au desfășurat în conformitate cu normele privind invitațiile de participare la licitație (20), care sunt reglementate de legislația în vigoare, și că respectivele invitații de participare au fost acceptate fără rezerve de ambii ofertanți.
(33)
Autoritățile elene explică, de asemenea, că declarația prezentată de HR, inclusă în plicul cu oferta financiară a HR atât în prima, cât și în cea de-a doua rundă a procedurii de licitație, nu a afectat valabilitatea ofertelor sale financiare, ci s-a referit exclusiv la participarea propriu-zisă a CA la procedura de licitație. Prin urmare, ofertele financiare ale HR au fost, pe bună dreptate, considerate legale de Comitetul de obiecții.
(34)
De asemenea, autoritățile elene argumentează mai detaliat faptul că oferta depusă de CA în cea de-a treia rundă a procedurii de licitație, a cărei valoare reclamantul susținea că era de 107 milioane de euro, a fost exclusă întrucât plicul nu a rămas permanent sub privirile Comitetului de licitație. În aceste condiții, Comitetul nu putea fi sigur că oferta nu fusese modificată. În orice caz, o nouă depunere a ofertei ar însemna o a doua depunere în cadrul aceleiași runde, ceea ce contravine normelor.
(35)
Autoritățile elene explică faptul că oferta din cadrul celei de-a doua runde depusă de HR, în valoare de 92 105 888 EUR, majorată față de oferta inițială de 91 183 652 EUR depusă de CA în cadrul primei runde, a fost în conformitate cu normele procedurii de licitație, deoarece, conform condițiilor prevăzute în invitațiile de participare la licitație, fiecare nouă ofertă trebuia majorată cu 1 %, nu cu 10 %, după cum s-a presupus în decizia Comisiei de inițiere a procedurii. Prin urmare, regulile licitației au fost respectate în această privință.
(36)
Autoritățile elene susțin, de asemenea, că ultima ofertă a CA, în valoare de 162 de milioane de euro - suma pe care CA susține că era dispusă să o plătească - nu este valabilă, deoarece a fost depusă ulterior și în afara procedurii de licitație. Acceptarea acestei oferte ar fi însemnat încălcarea principiului legalității, dat fiind că obiectivul unei proceduri de licitație publică constă nu doar în deservirea interesului financiar al statului, ci și în deservirea interesului public general, respectiv, obținerea celui mai ridicat preț posibil, respectând în același timp principiul legalității (și anume, principiile de drept prevăzute în normele privind invitațiile de participare la licitație și dosarele de licitație, precum și în legislația în vigoare).
(37)
Autoritățile elene explică în continuare că nu au anulat pur și simplu licitația și nu au inițiat o nouă procedură, întrucât o astfel de măsură ar fi presupus redesfășurarea întregii proceduri pentru a patra oară în opt ani, ceea ce ar fi prejudiciat reputația internațională a Greciei, fără nicio certitudine că redesfășurarea procedurii de licitație ar fi dus la obținerea prețului de 162 de milioane de euro. În acest sens, Grecia pune chiar la îndoială credibilitatea ofertei de 162 de milioane de euro, întrucât CA știa că acceptarea acesteia ar fi dus doar la anularea procedurii și la inițierea unei noi proceduri.
(38)
De asemenea, autoritățile elene confirmă (21) că prețul plătit în final (120 de milioane de euro) este rezonabil, întrucât este cu 25,5 % mai mare decât prețul de 95,4 milioane de euro sugerat în expertiza de evaluare, efectuată de evaluatorul independent înainte de procedura de licitație și păstrată sigilată până la încheierea procedurii. Acestea afirmă că această evaluare - deși nu a fost necesară datorită procedurii de licitație - a fost solicitată pentru a proteja și mai mult interesele Greciei (22).
(39)
În ceea ce privește afirmațiile reclamantului, potrivit cărora condițiile inițiale ale invitațiilor de participare la licitație au fost îmbunătățite ulterior prin legea nr. 3139/2003 care confirmă privatizarea, autoritățile elene explică faptul că anunțurile de participare la licitație nu au fost modificate nici prin legea nr. 3139/2003, nici în alt mod. Potrivit Greciei, legea reglementează doar diferitele autorizări asociate investițiilor și conducerii cazinoului și include măsuri de protecție a lucrătorilor în urma privatizării. HR nu a fost scutită prin această lege de obligația de a investi suma de 44 de milioane de euro în cazinoul Mont Parnès, iar dispoziția contractuală prevăzută în contract privind returnarea către HR a 70 % din preț în cazul în care o licență de funcționare este acordată unui alt cazinou înainte de 2012 reprezenta deja o dispoziție explicită a invitațiilor de participare la licitație.
(40)
Prin urmare, autoritățile elene observă că prețul de vânzare reprezintă valoarea de piață a participației de 49 % la capitalul cazinoului Mont Parnès.
(41)
Pentru a-și susține afirmația că nu au survenit nereguli în procedura de licitație, autoritățile elene aduc drept dovezi mai multe hotărâri ale instanțelor naționale care au analizat caracterul legal al procedurii de licitație în temeiul dreptului intern. Până în prezent, tribunalele naționale nu au constatat nereguli în procedura de licitație și, prin urmare, au respins diferitele petiții înaintate de CA pe această temă (23). Printre concluziile instanțelor naționale care confirmă corectitudinea licitației, autoritățile elene fac referire în special la următoarele:
(a) Litigiu înaintea instanțelor civile:
(42)
În hotărârea sa 8118/2002 (24), Tribunalul de Primă Instanță din Atena a respins o petiție înaintată de CA și a hotărât următoarele:
-
Comitetul de licitație și Comitetul de obiecții au considerat pe bună dreptate că ofertele HR din prima și a doua rundă sunt în conformitate cu invitațiile de participare la licitație. Declarația HR atașată la ofertele sale nu a afectat natura necondiționată a acestor oferte.
-
CA a depus o ofertă la ora 15:30, respectiv, la începutul celei de-a treia runde, potrivit dispozițiilor Comitetului de licitație de la sfârșitul celei de-a doua runde. Oferta a fost retrasă de reprezentantul CA din proprie voință, chiar dacă președintele Comitetului de licitație a încercat să-l convingă să nu procedeze astfel. În cazul în care președintele Comitetului de licitație ar fi avertizat în mod explicit reprezentantul CA în legătură cu retragerea ofertei, aceasta ar fi însemnat un tratament discriminatoriu în favoarea CA și împotriva HR.
-
Cea de-a doua ofertă a CA din cea de-a treia rundă a fost considerată pe bună dreptate inadmisibilă de către Comitetul de obiecții. Fiecare ofertant putea depune doar o singură ofertă în fiecare rundă. De asemenea, în cazul în care a doua ofertă a CA din cea de-a treia rundă ar fi fost declarată admisibilă, aceasta ar fi reprezentat o încălcare a principiului transparenței. Reprezentantul CA a retras primul plic sigilat al CA, a părăsit locul în care se desfășura licitația și, la întoarcere, a prezentat un plic sigilat, însă nu s-a putut verifica dacă este vorba de același plic (25).
(b) Litigiu înaintea instanțelor administrative:
(43)
Potrivit autorităților elene, o cauză se află în prezent pe rolul Consiliului de Stat (Curtea Administrativă Supremă) privind o altă petiție înaintată de CA care acuza caracterul ilegal al procedurii de licitație (26). Hotărârea finală este în prezent în curs de judecată; totuși, autoritățile elene observă că judecătorul raportor a propus respingerea petiției CA drept inadmisibilă pe criterii de jurisdicție și neîntemeiată pe criterii de fond (27).
(c) Litigiu penal
(44)
În urma unei acțiuni introduse în 2002 de CA împotriva membrilor Comitetului de licitație, ai Comitetului de obiecții, împotriva ETA, a consultantului de evaluare (American Appraisal Hellas Ltd) și a consilierului financiar (Kantor), privind comportamentul acestora pe parcursul procedurii de licitație, Consiliul Judecătorilor Curții de Apel, cărora le-a fost deferită cauza spre judecare, a emis o ordonanță de achitare (28) și a constatat în special următoarele:
-
Nici prima și nici cea de-a doua decizie a Comitetului de obiecții nu au fost ilegale și nu au fost găsite dovezi suficiente de conduită necorespunzătoare din partea membrilor acestuia. Membrii Comitetului de obiecții, prin respingerea obiecției CA din prima și cea de-a doua rundă a procedurii de licitație și prin acceptarea, pe de altă parte, a obiecției HR din cea de-a treia rundă, nu au încălcat condițiile invitațiilor de participare la licitație și nu au acordat un tratament diferențiat celor doi ofertanți.
-
Deciziile Comitetului de licitație nu au fost ilegale, iar membrii Comitetului de licitație nu au acordat un tratament diferențiat celor doi ofertanți; de asemenea, Comitetul de licitație a fost obligat, conform condițiilor invitațiilor de participare la licitație, să fie de acord cu concluziile Comitetului de obiecții.
-
Reprezentantul ETA nu a încălcat dispozițiile naționale relevante atunci când a solicitat primului ofertant provizoriu cu cea mai avantajoasă ofertă din punct de vedere financiar (HR) să își majoreze oferta financiară; reprezentantul ETA nu a fost autorizat să negocieze și nu avea puterea de a anula sau opri procedura de licitație.
(45)
Ordonanța de achitare menționată mai sus a fost contestată în continuare înaintea instanțelor naționale (29) și, foarte recent, Curtea de Apel din Atena a pronunțat o hotărâre de achitare a tuturor persoanelor acuzate (hotărârea 466/2011). Textul integral al acestei hotărâri nu este încă disponibil.
(46)
În concluzie, luând în considerare toate observațiile de mai sus, autoritățile elene susțin că măsura în curs de evaluare nu implică ajutor de stat în sensul articolului 107 din TFUE.
5. OBSERVAȚII ALE PĂRȚILOR INTERESATE
(47)
Prin scrisoarea din 4 august 2010, reprezentanții pretinsului beneficiar (respectiv, Athens Resort Casino Holdings în numele HR) au intervenit în procedura Comisiei ca parte interesată. Pretinsul beneficiar a prezentat aceleași observații ca și Grecia, rezumate în secțiunea 4.
(48)
De asemenea, pretinsul beneficiar susține că prețul plătit efectiv pentru participația în cadrul cazinoului este de 120 de milioane de euro, cu 10 milioane de euro mai mult decât prețul convenit anterior (30). Prin urmare, prețul a fost chiar cu mult peste evaluarea profesională de 95,4 milioane de euro care fusese efectuată (dar care nu fusese anunțată) înaintea inițierii procedurii de licitație.
(49)
Pretinsul beneficiar argumentează, de asemenea, că ETA nu numai că nu a fost obligată, ci chiar nu avea niciun drept să invite cel de-al doilea ofertant provizoriu cu cea mai avantajoasă ofertă din punct de vedere financiar, întrucât aceasta ar fi însemnat începutul unei noi runde de licitație, cu încălcarea condițiilor invitațiilor de participare la licitație. Acesta susține, de asemenea, că nu exista niciun risc ca oferta de 162 de milioane de euro depusă de CA în afara procedurii de licitație să fie luată în serios, aceasta fiind prezentată doar pentru a determina anularea procedurii de licitație. Acesta confirmă că ar fi contestat cu siguranță orice decizie de acceptare a respectivei oferte, riscând anularea întregii proceduri. În acest sens, invocă, de asemenea, avizul Consiliului Juridic de Stat, care a confirmat că oferta CA nu putea fi luată în considerare sau acceptată (31).
(50)
De asemenea, pretinsul beneficiar pune sub semnul întrebării ipoteza formulată de Comisie în decizia de inițiere a procedurii privind denaturarea concurenței și efectul asupra comerțului, potrivit căreia jocurile de noroc reprezintă o afacere globală și întreprinderile din acest domeniu exercită o activitate economică pe o piață internațională. Pretinsul beneficiar susține că Mont Parnès nu este activ pe plan internațional, ci funcționează exclusiv la nivel local și, prin urmare, nu intră în concurență cu alte cazinouri din străinătate.
(51)
Prin scrisoarea din 29 septembrie 2010, Club Hotel Casino Loutraki AE (în numele CA) (32) a intervenit în procedura Comisiei ca parte interesată. În respectiva scrisoare, acesta susține că, în ceea ce privește cuantificarea pretinsului ajutor, ar fi trebuit, de asemenea, să se ia în considerare diferența dintre oferte și impactul legii de ratificare asupra obligațiilor achizitorului în baza condițiilor procedurii de licitație publică.
6. EVALUAREA MĂSURII
6.1. Existența ajutorului de stat în transferul de acțiuni prin vânzare comercială
(52)
Articolul 107 alineatul (1) din TFUE subliniază că, exceptând dispozițiile contrare din tratat, orice ajutor acordat de un stat membru sau prin resurse de stat, care denaturează sau amenință să denatureze concurența prin favorizarea anumitor întreprinderi sau a producerii anumitor bunuri este incompatibil cu piața internă, în măsura în care acesta afectează schimburile comerciale dintre statele membre.
(53)
Potrivit jurisprudenței constante a Curții de Justiție a UE (33) și normelor și practicilor Comisiei privind ajutoarele de stat în contextul privatizărilor (34), atunci când un stat membru achiziționează sau vinde acțiuni ale unor întreprinderi, nu este oferit niciun avantaj în cazul în care comportamentul statului membru este în concordanță cu cel al unui investitor privat în economia de piață.
(54)
În special, în cazul în care vânzarea acțiunilor are loc la bursa de valori, se presupune, în general, că această vânzare se realizează în condițiile pieței și nu implică niciun avantaj. Cu toate acestea, atunci când transferul se realizează printr-o vânzare comercială, se poate presupune că nu este implicat niciun avantaj dacă sunt îndeplinite următoarele condiții: în primul rând, participația este vândută printr-o licitație desfășurată în condiții concurențiale, care este deschisă tuturor participanților, transparentă și nediscriminatorie; în al doilea rând, nu sunt asociate condiții care nu sunt practicate în mod obișnuit în tranzacții comparabile între părți private și care ar putea reduce prețul de vânzare; în al treilea rând, participația este vândută ofertantului cu oferta cea mai avantajoasă din punct de vedere financiar și în al patrulea rând, ofertanților trebuie să li se acorde timpul și informațiile suficiente pentru a realiza o evaluare adecvată a activelor pe care se bazează oferta acestora.
(55)
Cu alte cuvinte, atunci când privatizarea se realizează prin vânzare comercială, referința prin care se evaluează dacă o tranzacție privind active de stat implică un avantaj constă în a determina dacă un agent economic în cadrul economiei de piață aflat într-o situație similară s-ar fi comportat în același mod, respectiv, ar fi vândut întreprinderea la același preț. Considerentele de altă natură decât cea economică, precum motivele legate de politica industrială, considerentele referitoare la ocuparea forței de muncă sau obiectivele de dezvoltare regională, care nu ar fi avute în vedere de un agent economic în cadrul economiei de piață, nu pot fi luate în considerare drept motive pentru acceptarea unui preț mai mic, ci, din contră, indică existența unui avantaj. Acest principiu a fost explicat în repetate rânduri de către Comisie și a fost confirmat în mod constant de către Curte (35).
(56)
Prin urmare, dacă nu este îndeplinită oricare dintre condițiile menționate anterior, Comisia consideră că vânzarea publică trebuie analizată ca reprezentând un posibil ajutor de stat și trebuie astfel notificată. Prin respectarea acestor cerințe, este posibil să se asigure că statul obține cel mai ridicat preț, respectiv, prețul pieței pentru activele sale și, prin urmare, nu este implicat niciun avantaj.
6.2. Vânzarea participației de 49 % la capitalul cazinoului Mont Parnès
(57)
În momentul inițierii procedurii în temeiul articolului 108 alineatul (2) din TFUE, Comisia nu era sigură dacă vânzarea cazinoului Mont Parnès s-a desfășurat în cadrul unei proceduri de licitație deschise, transparente și nediscriminatorii. Potrivit informațiilor disponibile la acea dată, Comisia considera că este extrem de dificil să se stabilească dacă s-a acordat sau nu un tratament preferențial în mod ilegal și, de asemenea, dacă s-a plătit sau nu prețul pieței. Comisia era preocupată de faptul că neregulile din procedura de licitație ar fi putut conduce la acordarea unui ajutor de stat.
(58)
Comisia a desfășurat apoi o evaluare a faptelor relevante în cadrul investigației oficiale. Această evaluare se bazează pe ansamblul de dovezi disponibile privind măsura menționată anterior.
(59)
Pe parcursul diferitelor etape ale procedurii, Comisia a primit informații referitoare la numeroasele acțiuni juridice la nivel național care justifică valabilitatea procedurii de licitație inițiale. Comisia observă că, până în prezent, diferitele hotărâri judecătorești la nivel național nu par să confirme observațiile formulate de reclamant în legătură cu neregulile și tratamentul inegal din procedura de licitație (a se vedea și punctele 41-46 de mai sus). Instanțele naționale par mai degrabă să fi confirmat până în prezent caracterul legal și natura nediscriminatorie a procedurii de licitație în baza normelor naționale.
(60)
Deși evaluarea Comisiei nu depinde de concluziile instanțelor naționale, ea poate lua aceste concluzii în considerare drept factor în analiza sa. Cu toate acestea, Comisia subliniază că prezenta evaluare nu își propune în niciun caz interpretarea dreptului național, care este exclusiv de competența statului membru.
(61)
În acest context, Comisia consideră că legalitatea procedurii de licitație în baza dreptului național, astfel cum se descrie și se justifică prin vasta analiză aprofundată efectuată de diferitele instanțe naționale până în prezent, constituie un indiciu semnificativ al corectitudinii și naturii nediscriminatorii a procedurii de licitație. Această validare evidentă a licitației în temeiul normelor naționale poate fi luată în considerare de Comisie, printre alți factori, în evaluarea sa efectuată în baza normelor UE privind ajutorul de stat, potrivit căreia procedura de licitație a fost deschisă, necondiționată și nediscriminatorie.
(62)
În ceea ce privește problema menționată în decizia de inițiere a procedurii cu privire la faptul că una dintre oferte a părut să încalce regula din invitația de participare la licitație privind creșterea minimă față de oferta anterioară, Comisia observă că această chestiune a fost rezolvată, întrucât creșterea solicitată era de 1 % și nu de 10 %, cum înțelesese inițial Comisia. Prin urmare, Comisia consideră că normele procedurii de licitație au fost respectate în această privință.
(63)
În ceea ce privește pretinsul tratament diferențiat al diverselor obiecții formulate pe parcursul procedurii de licitație, Comisia observă, de asemenea, că autoritățile elene au oferit o explicație acceptabilă pentru excluderea ofertei CA din procedura de licitație, având în vedere normele în vigoare care interzic o a doua depunere a ofertei în aceeași rundă de licitație.
(64)
În ceea ce privește pretinsul tratament inegal al diferitelor oferte depuse după procedura de licitație, Comisia consideră că tratamentul diferențiat dintre negocierea prețului în sens ascendent cu ofertantul câștigător și refuzul, în paralel, de acceptare a ofertei reclamantului în valoare de 162 de milioane de euro, având în vedere îndoielile existente privind legalitatea acesteia din urmă, poate fi acceptat ca practică permisă într-o procedură de licitație. De asemenea, Comisia nu poate conferi credibilitate ofertei inadmisibile a reclamantului în valoare de 162 de milioane de euro, întrucât aceasta a fost depusă după încheierea procedurii de licitație și cu încălcarea normelor sale de procedură.
(65)
În ceea ce privește sugestia privind posibilitatea anulării întregii proceduri, autoritățile elene au declarat că aceasta ar fi însemnat redesfășurarea procedurii, cu potențialul risc al unei noi reduceri a prețului care ar fi fost obținut.
(66)
De asemenea, autoritățile elene au afirmat că termenii de referință ai contractului de achiziții publice nu au fost modificați prin legea 3139/2003 sau în vreun alt mod.
(67)
În ceea ce privește prețul obținut, Comisia observă că prețul plătit în final pentru cazinou, și anume 120 de milioane de euro (36), deși mult mai mic decât cel din oferta inadmisibilă de 162 de milioane de euro, pe care reclamantul susține că ar fi fost dispus să o depună în urma excluderii sale din procedură, este totuși mai mare decât cea mai avantajoasă ofertă din punct de vedere financiar, de 107 milioane de euro, pe care se pare că a depus-o reclamantul, precum și, cu o marjă și mai mare (25,5 %), decât expertiza de evaluare a participației, de 95,4 milioane de euro, realizată anterior inițierii procedurii.
6.3. Concluzie
(68)
În urma inițierii procedurii oficiale de investigare, autoritățile elene au soluționat într-un mod satisfăcător îndoielile preliminare exprimate de Comisie în decizia de inițiere a procedurii. În special, Comisia nu a identificat dovezi care să îi permită să concluzioneze că pretinsul beneficiar a primit un tratament preferențial, care să fi condus la acordarea vreunui avantaj. Prin vânzarea participației sale în cadrul cazinoului către ofertantul cu cea mai avantajoasă ofertă din punct de vedere financiar într-o procedură de licitație deschisă, necondiționată și nediscriminatorie, se presupune că Grecia a obținut cel mai ridicat preț de pe piață și nu a renunțat la resurse de stat. În consecință, Comisia poate accepta faptul că, în condiții similare, un agent economic în cadrul economiei de piață ar fi vândut participația relevantă în cadrul cazinoului la un preț similar. Prin urmare, Comisia consideră că vânzarea de către statul grec a participației sale de 49 % la capitalul cazinoului Mont Parnès nu implică niciun avantaj și, așadar, nu constituie ajutor de stat.
7. CONCLUZIE
(69)
Comisia constată că vânzarea de către statul grec a participației sale de 49 % la capitalul cazinoului Mont Parnès nu constituie ajutor de stat,
ADOPTĂ PREZENTA DECIZIE:
Articolul 1
Vânzarea de către statul grec a participației sale de 49 % la capitalul cazinoului Mont Parnès nu constituie ajutor de stat în sensul articolului 107 alineatul (1) din Tratatul privind funcționarea Uniunii Europene.
Articolul 2
Prezenta decizie se adresează Republicii Elene.
Adoptată la Bruxelles, 24 mai 2011.