РЕШЕНИЕ НА КОМИСИЯТА
от 20 юли 2010 година
относно държавна помощ C 33/09 (ex NN 57/09, CP 191/09), приведена в действие от Португалия под формата на държавна гаранция за ВРР
(нотифицирано под номер C(2010) 4932)
(само текстът на португалски език е автентичен)
(текст от значение за ЕИП)
(2011/346/ЕС)
ЕВРОПЕЙСКАТА КОМИСИЯ,
като взе предвид Договора за функционирането на Европейския съюз (ДФЕС), и по-специално член 108, параграф 2, първа алинея от него,
като взе предвид Споразумението за Европейското икономическо пространство, и по-специално член 62, параграф 1, буква а) от него,
като покани заинтересованите страни да представят мненията си в съответствие с тези разпоредби (1) и като взе предвид техните мнения,
като има предвид, че:
(1)
Настоящото решение се отнася до държавна помощ, отпусната от Португалия под формата на държавна гаранция в полза на Banco Privado Português (наричана по-нататък „ВРР“).
1. ПРОЦЕДУРНИ АСПЕКТИ
(2)
На 13 март 2009 г. Комисията одобри с решение (наричано по-нататък „Решението за помощ за оздравяване“) (2) държавна гаранция за финансирането на заем от 450 млн. EUR, предоставен на BPP от шест португалски банки на 5 декември 2008 г. Мярката бе разрешена за период от шест месеца въз основа на член 87, параграф 3, буква б) от Договора за ЕО (сега член 107, параграф 3, буква б) от ДФЕС) въз основа на предположението, че португалските органи ще изпълнят поетото си задължение да представят план за преструктуриране в срок от шест месеца (т.е. до 5 юни 2009 г.).
(3)
На 15 юли 2009 г. Комисията призова португалските органи да представят спешно планa за преструктуриране на BPP. Тъй като поисканият план не бе представен, на 6 октомври 2009 г. Комисията изпрати официално напомнящо писмо съгласно член 5, параграф 2 от Регламент (ЕО) № 659/1999 на Съвета от 22 март 1999 година за установяване на подробни правила за прилагането на член 93 от Договора за ЕО (3).
(4)
На 10 ноември 2009 г. Комисията откри официалната процедура по разследване във връзка с предполагаемата мярка за държавна помощ. В същото решение Комисията издаде разпореждане за информация, с което се иска от Португалия да представи плана за преструктуриране до 22 декември 2009 г.
(5)
Решението на Комисията за откриване на процедурата бе публикувано в Официален вестник на Европейския съюз на 6 март 2010 г. (4) Комисията покани заинтересованите страни да представят мнения относно мярката за помощ. Мнения бяха представени с писмо с дата 6 април 2010 г. от трета страна, която пожела да остане анонимна.
(6)
Комисията поиска информация от Португалия с писмо от 12 март 2010 г., на което Португалия отговори с писмо от 13 април 2010 г., заведено на 14 април 2010 г.
(7)
Мненията от заинтересованите страни бяха изпратени на Португалия с писмо от 15 април 2010 г. Португалия отговори на тези мнения с писмо от 13 май 2010 г., заведено на 14 май 2010 г.
(8)
На 29 април 2010 г. Комисията поиска допълнителна информация, която Португалия предостави с писмо от 13 май 2010 г. Португалия предостави допълнителна информация на 15 и 21 юни 2010 г.
2. ПОЛУЧАТЕЛЯТ И МЯРКАТА
2.1. Получателят
(9)
BPP е финансова институция със седалище в Португалия, предоставяща услугата частно банкиране, корпоративни консултантски услуги и услугата частни капиталови инвестиции. Клиентите на BPP са частни и институционални вложители, включително пет банки за взаимно кредитиране за селските райони (caixas de crédito agrícola mútuo), една спестовна банка (caixa económica), няколко пенсионни фонда, застрахователни дружества и други. BPP е представена в Португалия, Испания и в по-малка степен в Бразилия и Южна Африка.
(10)
Акциите на BPP не са регистрирани на фондова борса и следователно пазарната цена на нейните акции не може да бъде проследена. Към 30 юни 2008 г. общите активи в счетоводния баланс на BPP са възлизали на 2,9 млрд. EUR, представляващи под 1 % от общите активи на португалския банков сектор. BPP е собственост 100 % на групата „Privado Holding SGPS“ (sociedade gestora de participações sociais) S.A. Към 30 юни 2008 г. по-големият дял от акциите на това холдингово дружество (51,5 %) са били собственост на 12 акционери. През 2009 г. холдинговата група „Privado“ е имала 187 служители, 148 от които са работели за BPP.
2.2. Финансовите затруднения на банката
(11)
Според португалските органи BPP изпитва затруднения с ликвидността в резултат на влошаването на световното икономическо положение, което е намалило значително способността на банката да управлява своята ликвидност.
(12)
На 24 ноември 2008 г. BPP е уведомила Португалската централна банка (наричана по-нататък „Португалската национална банка“), че е застрашена от изпадане в невъзможност да изпълнява задълженията си за плащания. Тогава на BPP е било разрешено да преустанови всичките си плащания, считано от 1 декември 2008 г.
(13)
На 5 декември 2008 г. BPP е получила заем от 450 млн. EUR, подкрепен с държавна гаранция, при изложените по-долу условия. Заемът и гаранцията са покривали само задълженията на BPP, отразени в счетоводния баланс на 24 ноември 2008 г., и заемът е трябвало да бъде използван само за възстановяване на суми на вложителите и други кредитори, а не за покриване на задължения на други субекти в групата.
2.3. Мярката за спешна помощ
(14)
На 5 декември 2008 г. BPP е подписала споразумение за заем (наричано по-нататък „споразумението за заем“), с подкрепата на държавна гаранция, за 450 млн. EUR с шест големи португалски банки (Banco Comercial Português, S.A., Caixa Geral de Depósitos, S.A., Banco Espírito Santo, S.A., Banco BPI, S.A., Banco Santander Totta, S.A., Caixa Central - Caixa Central de Crédito Agricola Mútuo CRL) (наричани по-нататък „банковият синдикат“). Заемът е бил със срок шест месеца, който е можел да се подновява за срок до две години, и е бил с лихвен процент EURIBOR + 100 базисни пункта. Възнаграждението за заема е било определено въз основа на разходите за финансиране на банките кредиторки към момента на трансакцията.
(15)
Според португалските органи, без държавна гаранция никой кредитор не е бил готов да финансира BPP при разумен лихвен процент, имайки предвид затрудненото ѝ финансово положение. Държавната гаранция, съпътстваща заема, е била предоставена в съответствие със Закон № 112/97, т.е. извън португалската гаранционна схема (Закон 60-A/2008), която е била одобрена от Комисията на 29 октомври 2008 г. (5) По-специално португалските органи заявиха, че общата гаранционна схема, която е ограничена до платежоспособните банки, ще бъде неподходяща рамка за държавната намеса в полза на BPP с оглед на влошаващото се финансово състояние на банката и специфичните рискове, свързани с тази трансакция.
(16)
Възнаграждението за държавната гаранция е било определено на 20 базисни пункта, като е взето предвид обезпечението, представено от BPP.
(17)
Обезпечението се състои от: i) първо право на залог върху някои активи съгласно договор, сключен между Португалия, BPP и Португалската национална банка; и ii) първа ипотека върху недвижими активи, притежавани от BPP. Според преценката на португалските органи стойността на това обезпечение е около 672 млн. EUR, когато са били подписани споразумението за заема и споразумението за гаранцията (6). Предоставянето на обезпечение е уредено от споразумение, подписано от хазната, BPP и Португалската национална банка, в което последната е определена за попечител и управител на обезпечението от името на хазната. Според португалските органи португалската държава има по силата на националното законодателство привилегировани и приоритетни права върху обезпечението.
(18)
През срока на валидност на заема, покрит от държавната гаранция, BPP е поела ангажимент да не продава, да не предоставя като обезпечение, нито да се разпорежда по друг начин със своите настоящи и бъдещи активи.
(19)
В контекста на проучването на мярката за спешна помощ, извършено от Комисията, Португалия пое ангажимент да предостави план за преструктуриране на BPP в срок от шест месеца от държавната намеса (т.е. до 5 юни 2009 г.).
(20)
В своето решение от 13 март 2009 г. Комисията одобри мярката за период от шест месеца от предоставянето на държавната гаранция, т.е. до 5 юни 2009 г. Комисията освен това счете за необходимо планът за преструктуриране да бъде предоставен до 5 юни 2009 г., имайки предвид изключително ниския размер на възнаграждението.
(21)
С цел да продължат валидността на гаранцията след изтичането на първоначалния период от шест месеца, португалските органи поеха ангажимента да представят специално уведомление на Комисията.
(22)
Португалия не изпълни посочените по-горе ангажименти.
2.4. Продължаване на периода на действие на мярката за спешна помощ
(23)
С електронно писмо с дата 23 юни 2009 г. Португалия уведоми Комисията, че е взела решение да продължи държавната гаранция с още шест месеца (Despacho № 13364-A/2009 на Министерството на финансите от 5 юни 2009 г.). Португалия обаче нито подаде уведомление за това продължаване, нито потърси одобрението на Комисията.
(24)
Тъй като решението на Комисията одобри помощта само до 5 юни 2009 г., помощта за оздравяване стана неправомерна на 6 юни 2009 г.
(25)
План за преструктуриране е бил представен на Португалската национална банка от администраторите на BPP на 24 април 2009 г.
(26)
С писмо с дата 5 юни 2009 г. португалските органи обясниха на Комисията, че закъснението с предоставянето на план за преструктуриране на BPP се дължи на факта, че планът за възстановяване и преструктуриране, предложен от BPP, не е бил приет от Португалската национална банка.
(27)
На 9 юни 2009 г. Министерството на финансите и публичната администрация публикува документ, озаглавен „Esclarecimento do Ministério das Finanças e da Administração Pública - Decisão relativa ao Banco Privado Português“ („Пояснения от Министерството на финансите и публичната администрация - Решение относно Banco Privado Português“) (наричан по-нататък „документът от 9 юни 2009 г.“), в който се заявява, че планът за възстановяване и преструктуриране, предоставен на 24 април 2009 г. от BPP на Португалската национална банка, предлага, наред с други неща, операция по рекапитализация с държавна вноска на стойност между 150 и 200 млн. EUR под формата на обикновени акции, преференциални акции и допълнителни задължения без възвръщаемост. Този план не е бил приет, тъй като е било счетено, че „не спазва разпоредбите за рекапитализация, определени в Закон № 63-А/2008, нито насоките по този въпрос от Европейския съюз, насочени към гарантиране на спазването на правилата на Общността за конкуренцията, тъй като в този случай е налице държавна помощ“.
(28)
В документа от 9 юни 2009 г. се съобщава също така, че голям брой клиенти на BPP са поверили на банката управлението на своите спестявания, която ги е инвестирала във финансови инструменти, разпределени между десетки специално създадени за целта дружества под офшорна юрисдикция (инструменти с „абсолютна възвръщаемост“). Въпреки риска, присъщ на тези продукти, BPP е фиксирала процент на възнаграждение и е гарантирала целия капитал, инвестиран от тези клиенти, при настъпването на падежа. Тази гаранция за възвръщаемост така и не е била съобщена на надзорните органи, нито е била включена и вписана в счетоводния баланс на банката. Скриването на това задължение е предпазило акционерите на банката от необходимостта да инжектират повече капитал, за да отговорят на действащите правни и регулаторни изисквания. Освен това, съгласно документа от 9 юни 2009 г., проверката на португалската Комисия за пазара на ценни книжа (Comissão do Mercado de Valores Mobiliários - CMVM) и на Португалската национална банка е установила сериозни нередности, които представляват закононарушения от страна на BPP.
2.5. Положението с инвестиционните продукти с абсолютна възвръщаемост
(29)
В документа от 9 юни 2009 г. португалските органи заявиха освен това, че проучват съвместно с надзорните органи решение за свеждане до минимум на загубите за клиентите на BPP, притежаващи инструменти с абсолютна възвръщаемост, чиито инвестиции са застрашени. Решението, предвидено от правителството, е трябвало да включва, наред с други неща, следните мерки: 1. създаване на нов финансов инструмент, представляващ настоящия непряк портфейл с абсолютна възвръщаемост, който да замести настоящите позиции на инвеститорите; 2. финансовият инструмент ще бъде издаден и управляван от субект, който е независим от BPP и който се притежава и управлява от националните банкови институции.
2.6. Официалната процедура по разследване и второто продължаване на мярката за спешна помощ
(30)
На 15 юли 2009 г. Комисията покани португалските органи да предоставят спешно плана за преструктуриране на BPP, дори в неокончателен вариант, напомняйки, че помощта за оздравяване е неправомерна от 6 юни 2009 г.
(31)
Тъй като поисканият план не бе предоставен, на 6 октомври 2009 г. Комисията изпрати официално напомнящо писмо съгласно член 5, параграф 2 от Регламент (ЕО) № 659/1999.
(32)
На 10 ноември 2009 г. Комисията започна официалната процедура по разследване във връзка с предполагаемата мярка за държавна помощ. В същото решение Комисията издаде разпореждане за информация, с което се иска от Португалия да представи плана за преструктуриране до 22 декември 2009 г.
(33)
Решението на Комисията за откриване на процедурата бе публикувано в Официален вестник на Европейския съюз (7). Комисията покани заинтересованите страни да представят мнения относно мярката за помощ.
(34)
На 3 декември 2009 г. португалските органи уведомиха Комисията, че държавната гаранция ще бъде продължена с още шест месеца. Според португалските органи държавата бе принудена да поднови гаранцията, тъй като незабавният крах на BPP със сигурност щеше да навреди на обмисляното понастоящем решение. Тъй като BPP очевидно не бе в състояние да изплати заема, банките, предоставили заема на BPP, се съгласиха да продължат неговия срок с още шест месеца, без да променят настоящите условия и без допълнително финансиране, при условие че съответната държавна гаранция също бъде продължена.
(35)
Поради тази причина на 5 декември 2009 г. държавната гаранция е била продължена с още шест месеца. Комисията не бе уведомена за продължаването: португалските органи само информираха Комисията, че гаранцията по заема ще бъде подновена.
(36)
На 25 февруари 2010 г. португалските органи изпратиха писмо с обяснение относно елементите, които според правителството трябва да станат база за решение на проблемите, създадени от BPP за значителна част от нейните клиенти, а именно инвеститорите в инвестиционния продукт с абсолютна възвръщаемост.
(37)
В същото писмо португалските органи информираха Комисията, че на 11 декември 2009 г. правителството е решило:
i)
да учреди затворен и нехармонизиран Специален инвестиционен фонд (Fundo Especial de Investimento - FEI), образуван от ресурсите (брутни активи и пасиви) в инвестиционния продукт с абсолютна възвръщаемост и който се характеризира със следното: а) пасивно управление на Специалния инвестиционен фонд; б) записване на акции в натура; в) четиригодишен срок с възможност за продължаване до не повече от десет години с решение на общото събрание на акционерите (1 акция = 1 глас); г) доброволно членство на клиентите;
ii)
да поднови държавната гаранция за заема на стойност 450 млн. EUR до създаването на Специалния инвестиционен фонд;
iii)
да задейства Фонда за гарантиране на депозитите (Fundo de Garantia de Depósitos - FGD), който гарантира пълно изплащане на стойността на паричните наличности на всеки вложител, когато тази стойност не надвишава 100 000 EUR, и Системата за обезщетение на инвеститорите (Sistema de Indemnização aos Investidores - SII), която гарантира обезщетение до не повече от 25 000 EUR на инвеститор при условията, определени от закона, и не ангажира държавни ресурси;
iv)
да предостави застрахователно покритие до 250 000 EUR на клиентите, присъединили се към FEI, при условие че изпълняват критериите на FGD и SII; по този начин отрицателната разлика, ако има такава, между доходите на клиента - под формата на възстановени суми от FGD и SII и на плащания от FEI - и номиналната стойност на инвестицията до горна граница от 250 000 EUR към 24 ноември 2008 г. се застрахова от държавата.
(38)
Ангажиментът, поет от португалската държава по отношение на инвеститорите на FEI в резултат на нейната правна система, ще бъде приложим едва на датата на прекратяване на дейността на фонда, която е четири години след датата на неговото учредяване - 30 март 2014 г. (8)
(39)
На 1 февруари 2010 г. португалската Комисия за пазара на ценни книжа (CMVM) даде разрешение за учредяването на FEI при горепосочените условия, като Privado Fundos - Sociedade Gestora de Fundos de Investimento, S.A. отговаря за управлението на фонда, а Banif - Banco de Investimento, S.A изпълнява ролята на депозитар на фонда.
(40)
FEI бе учреден на 30 март 2010 г.
(41)
На 16 април 2010 г. Португалската национална банка е издала съобщение, в което се заявява, че лицензът на BPP за упражняване на банкови дейности е бил отменен с решение от 15 април поради невъзможност за преструктуриране или рекапитализиране на банката. На 22 април Португалската национална банка е поискала ликвидация на BPP в компетентния съд (Tribunal de Comércio de Lisboa), представяйки същевременно предложение за назначаването на ликвидационна комисия. Ликвидацията на BPP следва португалските правила за ликвидация, приложими специално към банковите институции. Според мнението на португалските органи различните правни стъпки, определени от съответното законодателство, означават, че ликвидацията може да отнеме около една година.
(42)
На 13 май 2010 г. португалските органи съобщиха на Комисията, че въз основа на споразумението (9) гаранцията е била поискана от банковия синдикат и е била изпълнена на 7 май, когато Португалия е възстановила 450 млн. EUR на шестте банки. Португалската държава заяви, че е предприела вече необходимите стъпки за налагане на своите привилегировани и приоритетни права като кредитор върху свързаното с гаранцията обезпечение, като е предявила своя иск в съответния съд (10).
3. РЕШЕНИЕ НА КОМИСИЯТА ОТНОСНО ОФИЦИАЛНАТА ПРОЦЕДУРА ПО РАЗСЛЕДВАНЕ
(43)
В своето решение от 10 ноември 2009 г. за откриване на официалната процедура по разследване Комисията изложи първоначалната си оценка и съмненията си относно съвместимостта на съответните мерки с вътрешния пазар. Въпросните мерки бяха:
-
определянето на цената на гаранцията, която беше под равнището, изисквано по принцип съгласно Съобщението относно банковия сектор (11). Комисията имаше съмнения, че възнаграждението е достатъчно, като се има предвид риска. Комисията одобри тази цена единствено въз основа на поетото от Португалия задължение да представи план за преструктуриране, което в дългосрочен план да оправдае това предимство;
-
фактът, че Португалия не представи плана за преструктуриране, въпреки че ѝ бе официално напомнено да направи това с писмото с дата 6 октомври 2009 г.;
-
продължаването на гаранцията (на 5 юни 2009 г.) след срока от шест месеца, първоначално одобрен от Комисията.
4. ЗАБЕЛЕЖКИ ОТ ПОРТУГАЛИЯ
(44)
В своите мнения относно откриването на официалната процедура по разследване португалските органи твърдят, че не са в неведение относно поетото от тях задължение към Комисията да представят план за преструктуриране на BPP. Съгласно тяхното писмо от 13 април 2010 г. обаче отговорна в крайна сметка за представяне на плана за преструктуриране е BPP (с одобрението на Португалската национална банка), като отговорността на португалската държава е единствено да препрати плана на Комисията. Португалските органи не са представили на Комисията плана за преструктуриране просто защото представеният от BPP план не е бил одобрен от Португалската национална банка. Разпореждането, изложено в решението на Комисията от 10 ноември 2009 г., не е могло следователно да бъде изпълнено, въпреки политическите усилия на португалската държава да гарантира, че BPP действително е изпълнила задълженията си към Португалската национална банка, към държавата и в крайна сметка към Комисията.
(45)
Относно държавната помощ за BPP Португалия твърди, че тя е била и е съвместима с вътрешния пазар в съответствие с член 107, параграф 3, буква б) от ДФЕС, доколкото е била отпусната за гарантиране на стабилността на националната финансова система, по аналогия със ставащото в европейски контекст.
(46)
Относно продължаванията на държавната гаранция за заема от 450 млн. EUR Португалия твърди, че те не съставляват нова държавна помощ, тъй като не е било изменено положението, стоящо в основата на одобрението от страна на Комисията на мярката за държавна помощ. Държавната гаранция, чийто срок е продължаван два пъти, е запазила непроменени своите условия: i) не е увеличена стойността на заема; ii) не са изменени задължения по заема (12); iii) съгласно договора за гаранция последната изтича чак тридесет дни след датата на последното изплащане на капитала и лихвите, като Комисията е уведомена, че споразумението за заема е за две години (13).
(47)
Що се отнася до неуведомлението за продължаванията на срока на държавната гаранция, португалските органи твърдят, че подновяването на споразумението за заема не зависи от португалската държава, а от банковия синдикат и BPP, и че непродължаването на срока на гаранцията е щяло да доведе до същите отрицателни последици за португалската финансова система, които са оправдали напълно одобрението от страна на Комисията на мярката за държавна помощ. Освен това Португалия счита, че продължаванията на срока на гаранцията са автоматични по силата на договора, регулиращ споразумението за заема, въпреки че те са били все пак формализирани заради правна сигурност по отношение на банковия синдикат.
(48)
По-нататък, според португалските органи продължаванията (дори ако се счете, че съставляват нова помощ) не са дали икономическо предимство, тъй като BPP на практика не е действала, поне от 1 декември 2008 г. насетне. По този начин мярката, със или без продължаванията на срока, „не е дала икономическо предимство на BPP, нито е засилила позицията ѝ по отношение на нейните конкуренти, поради простата причина, че BPP не е действала на пазара и следователно не се е конкурирала с други банки“ (14). Португалия следователно счита, че мярката не оказва въздействие нито върху конкуренцията, нито върху търговията между държавите-членки.
(49)
В своите забележки относно мненията на заинтересованите страни (вж. по-долу) португалските органи заявяват, че заемът от 450 млн. EUR е бил използван по прозрачен начин, за да се избегне ефектът на доминото и да се изпълнят задълженията на BPP, отразени в счетоводния баланс на 24 ноември 2008 г.
(50)
Португалските органи посочват също, че Португалия ще упражни своите права върху обезпечението, с което е свързана гаранцията, като част от процедурата за ликвидация на BPP. С оглед на своя статут като привилегирован кредитор на BPP, Португалия е уверена, че ще бъде в състояние да намали цялата сума от 450 млн. EUR, изплатена от нея на банките кредитори. В това отношение португалските органи отбелязват, че стойността на обезпечението към 7 май 2010 г. е била с над 20 % по-висока от общия размер на гарантирания заем.
(51)
Що се отнася до поетото от държавата задължение да възстанови загубите до 250 000 EUR на клиентите с абсолютна възвръщаемост, включили се във FEI, Португалия твърди, че това задължение не съставлява държавна помощ, тъй като а) не води до прехвърляне на държавни ресурси към дружеството, управляващо FEI, нито до друг субект, действащ на пазара; б) представлява редовен и приет механизъм, който е логично продължение на системата за обезщетяване на инвеститорите; в) не води до икономически предимства за инвеститорите, към които се прехвърля генерично и изключително в съответствие с националните и европейските законови изисквания, нито до нарушаване на конкуренцията на пазара или в отношенията между държавите-членки.
(52)
Освен това Португалия твърди, че фактическите плащания на клиентите на FEI в резултат на това поето задължение ще бъдат минимални, ако изобщо бъдат направени. Португалските органи разглеждат застрахователното покритие от 250 000 EUR като мярка за внушаване на доверие у клиентите на FEI, която обаче няма да доведе до фактическо плащане при повечето сценарии. При консервативен сценарий, основаващ се на хипотезата, че активите във FEI ще загубят още от стойността си през октомври 2009 г. в течение на следващите четири години, според изчисленията на Португалия максималното изплащане на един клиент ще бъде около 68 000 EUR. При по-благоприятни сценарии няма да има изобщо плащания.
5. ЗАБЕЛЕЖКИ ОТ ДРУГИ ЗАИНТЕРЕСОВАНИ СТРАНИ
(53)
В съответствие с член 6 от Решението на Комисията от 10 ноември 2009 г. за откриване на официалната процедура по разследване Комисията получи на 6 април 2010 г. мнения от надлежно идентифицирани трети страни, които пожелаха да останат анонимни. В своите мнения относно откриването на официалната процедура по разследване заинтересованите страни изтъкват, че нито едно от условията, при които е била отпусната държавната гаранция за заема (максимална продължителност шест месеца и представянето на план за преструктуриране), не е било спазено. Ето защо според представените забележки помощта е незаконна и Комисията следва да нареди на Португалия да преустанови гаранцията. Освен това сумата от 450 млн. EUR, вместо да бъде използвана за преструктурирането на банката, е била използвана за обезщетяване на някои клиенти на BPP, в ущърб на всички останали.
6. ОЦЕНКА
6.1. Квалифициране на мерките като държавна помощ
(54)
В член 107, параграф 1 от ДФЕС се посочва:
„Освен когато е предвидено друго в настоящия договор, всяка помощ, предоставена от държава-членка или чрез ресурси на държава-членка, под каквато и да било форма, която нарушава или заплашва да наруши конкуренцията чрез поставяне в по-благоприятно положение на определени предприятия или производството на някои стоки, доколкото засяга търговията между държавите-членки, е несъвместима с общия пазар.“
(55)
За да е приложим член 107, параграф 1 от ДФЕС е необходимо да е налице мярка за помощ, вменена на държавата, която се предоставя чрез държавни ресурси, влияе на търговията между държавите-членки и нарушава конкуренцията в общия пазар, като предоставя селективно икономическо предимство на някои предприятия.
6.1.1. Държавната гаранция за заема от 450 млн. EUR
(56)
Комисията припомня, че тя вече е установила в Решението за помощ за оздравяване от 13 март 2009 г., че държавната гаранция съставлява държавна помощ (15). Мярката се финансира от държавни ресурси и представлява държавна гаранция, предоставена от Португалия. Всъщност възстановяването, извършено от португалската държава на банковия синдикат на 13 май 2010 г. (вж. съображение 42 по-горе), е ясно доказателство за участието на държавни ресурси.
(57)
А и както вече е посочено в Решението за помощ за оздравяване от 13 март 2009 г. (16), държавната гаранция е дала възможност на BPP да получи по-добри финансови условия за отпуснатия заем от обичайно наличните на пазара за дружества при подобни обстоятелства в малко вероятния случай, както признават португалските органи, че такива заеми изобщо се предлагат. В това отношение в Решението за помощ за оздравяване вече е посочено, че таксата от 20 базисни пункта е далеч под равнището, следващо от прилагането на препоръката на Европейската централна банка от 20 октомври 2008 г. Въпреки високата степен на обезпечение Комисията заключи, че възнаграждението за държавната гаранция, определено на 20 базисни пункта, остава значително по-ниско от онова, което обикновено се счита за адекватно за банките в затруднено положение. Възнаграждението бе счетено за достатъчно само за етапа на оздравяване, ако бъде представен план за преструктуриране преди 5 юни 2009 г.
(58)
За разлика от други банки, които не са се възползвали от държавна гаранция за заеми, BPP е получила икономическо предимство, състоящо се в това, че таксата, начислена за държавната гаранция, е била определено под пазарното равнище.
(59)
Доводът, изложен от португалските органи, че BPP не е действала на пазара след 1 декември 2008 г., не може да бъде приет. Тъй като лицензът за упражняване на банкови дейности на BPP е бил отменен от Португалската национална банка едва на 15 април 2010 г., BPP е имала възможност да излезе един път или многократно на пазара без забавяне. Всъщност плановете за преструктуриране на BPP, представени между декември 2008 г. и април 2009 г., показват възможностите на банката да продължи да упражнява икономическа дейност в резултат на мярката за оздравяване. С оглед на дейностите и позицията на BPP на националния и международния финансов пазар, това предимство е възможно да окаже въздействие върху търговията между държавите-членки по смисъла на член 107, параграф 1 от ДФЕС. Считано едва от 15 април 2010 г., когато е бил отменен лицензът за упражняване на банкови дейности, BPP наистина е загубила всяка възможност да излезе отново на пазара и да наруши евентуално конкуренцията, и да окаже въздействие върху търговията между държавите-членки.
(60)
Въз основа на гореизложеното Комисията заключава, че държавната гаранция е дала икономическо предимство на BPP чрез използване на държавни ресурси, вменено на държавата. Това предимство може да окаже въздействие върху конкуренцията и търговията между държавите-членки по смисъла на член 107, параграф 1 от ДФЕС. Следователно мярката съставлява държавна помощ.
6.1.2. Гаранцията от 250 000 EUR за клиенти на FEI
(61)
Както е описано по-горе, получателите на помощта по тази мярка са клиентите на BPP, които са инвестирали в продукти с абсолютна възвръщаемост и са избрали да се включат във FEI. Без решението, приложено от Португалия, клиентите на FEI щяха да рискуват да не бъдат обезщетени или, което е по-вероятно, да им бъдат възстановени по-малки суми, отколкото съгласно гаранцията. Според собствените оценки на Португалия, тяхната възвръщаемост като клиенти на FEI е била увеличена от гаранцията. Следователно клиентите на FEI са получили предимство в резултат на мярката.
(62)
Сам по себе си фактът на влагане на средства обаче не представлява непременно търговска дейност по смисъла на правилата за държавна помощ и всъщност, съгласно данните, представени от Португалия, повечето участници във FEI са физически лица, а не предприятия. Доколкото обаче сумите на FEI, покрити от държавната гаранция, служат за облагодетелстване на предприятия, те може да съставляват държавна помощ.
(63)
Въпреки това предоставените от Португалия числени данни ясно показват, че изплатените от държавата суми ще бъдат значително по-малки от прага съгласно правилото de minimis от 200 000 EUR за три години (17), като се вземе предвид покритието, предоставено от Системата за обезщетение на инвеститорите и Фонда гарантиране на депозитите, както и вероятната стойност, която при предпазливи хипотези ще бъде възстановена на инвеститорите от базовите активи.
6.2. Съвместимост в съответствие с член 107, параграф 3, буква б от ДФЕС
6.2.1. Държавната гаранция за заема от 450 млн. EUR
(64)
Португалия твърди, че елементът на помощ трябва да бъде оценен въз основа на член 107, параграф 3, буква б) от ДФЕС, който дава възможност на Комисията да обяви помощта за съвместима с вътрешния пазар, ако има за цел да преодолее „сериозни затруднения в икономиката на държава-членка“. Комисията припомня, че Общият съд е подчертал, че член 107, параграф 3, буква б) от ДФЕС следва да се прилага ограничително и трябва да урежда затруднения в цялата икономика на държава-членка (18).
(65)
Комисията е признала вече, че настоящата глобална финансова криза може да създаде сериозни затруднения в икономиката на държава-членка и че мерки в подкрепа на банките може да бъдат счетени като подходящи за уреждането на тези затруднения. Тази оценка бе потвърдена от Съобщението относно банковия сектор (19), Съобщението относно рекапитализацията (20), Съобщението относно обезценените активи (21) и Съобщението относно преструктурирането (22), приети от Комисията. Член 107, параграф 3, буква б) от ДФЕС може следователно да служи като правно основание на мерките за помощи, взети за справяне с тази криза на системата. Що се отнася в частност до португалската икономика, това бе също така подходящото правно основание за различните решения на Комисията, одобряващи мерките, предприети от португалските органи за борба срещу финансовата криза, и по-специално нейното одобрение на португалската схема за рекапитализация и разширението ѝ, като последното от тези решения датира от март 2010 г. (23)
(66)
Що се отнася до разглеждания случай, Комисията отбелязва също, че в нейното Решение относно помощта за оздравяване приложимостта на член 107, параграф 3, буква б) от ДФЕС е била преценена и установена като приемлива, тъй като фактът, че ВРР не е изпълнила финансовите си задължения, би могъл да окаже отрицателно въздействие върху цялата финансова система на Португалия (вж. съображения от 33 до 45 от Решението относно помощта за оздравяване).
(67)
Макар да не представи плана за преструктуриране въпреки многократните искания и разпореждане за информация, както е описано в съображения от 30 до 32 по-горе, Португалия е продължила гаранцията на два пъти без да уведоми предварително Комисията и без да получи одобрение от нея.
(68)
Доводите на португалските органи, че Комисията е знаела, че по силата на договора гаранцията може да бъде дадена за две години и че не е имало съществена промяна на държавната гаранция, не могат да бъдат приети. Решението относно помощта за оздравяване свързваше одобрението на държавната гаранция с изпълнение на задължението, поето от португалските органи, да представят плана за преструктуриране в рамките на шест месеца. Това задължение не бе изпълнено от португалските органи.
(69)
Освен това наличието на договорно определено подновяване на държавната гаранция въз основа на решение от банковия синдикат и BPP не може да освободи Португалия от точните и изрични задължения, произтичащи от ангажиментите, поети от нея пред Комисията, на които се основава Решението относно помощта за оздравяване, нито от задълженията ѝ в съответствие с член 108, параграф 3 от ДФЕС.
(70)
Позицията на Португалия относно задължението да представи плана за преструктуриране, че единственото ѝ задължение е било да представи плана на Комисията, също не може да бъде приета с оглед на поетите задължения, на които се основаваше Решението относно помощта за оздравяване. Във всички случаи остава фактът, че планът за преструктуриране не бе представен в необходимия срок, определен в Решението относно помощта за оздравяване, следователно не е спазено основното условие, при което бе дадено одобрението.
(71)
Оттук следва, че определянето на цената на гаранцията е било под равнището, изисквано по принцип съгласно Съобщението относно банковия сектор, за да бъде помощта считана за съвместима, и че Комисията е одобрила това равнище на цената в Решението относно помощта за оздравяване единствено въз основа на поетото от Португалия задължение да представи план за преструктуриране или ликвидация, който да сведе до допустим минимум нарушаването на конкуренцията. Тъй като такъв план не бе представен до 5 юни 2009 г., Комисията счита, че както гаранцията, предоставена от Португалия на 5 декември 2008 г., така и продължаването на нейния срок след 5 юни 2009 г., са несъвместими с вътрешния пазар.
(72)
Макар Португалия да не представи план за преструктуриране на BPP, португалските органи предоставиха информация, която доказва, че процедурата по ликвидация, започнала на 15 април 2010 г. с отнемането на лиценза на BPP за упражняване на банкови дейности, ще доведе до нейната ликвидация. Освен това няма да бъде дадено друго обезщетение на акционерите на BPP, освен евентуалните суми, произтичащи от самата процедура по ликвидация. Въз основа на тази информация Комисията счита, че няма да има риск от нарушаване на конкуренцията в бъдеще, що се отнася до BPP. Това заключение обаче не обезсилва несъвместимостта на мярката за помощ, отпусната от Португалия, за периода от 5 декември 2008 г. до 15 април 2010 г.
(73)
За да определи пазарна цена за лихвения процент на заема, Комисията е основала своята оценка на Съобщението на Комисията относно преразглеждане на метода за определяне на референтните и сконтови лихвени проценти (24). Комисията определя референтни проценти, за които се очаква да отразяват средното равнище на лихвени проценти, начислявани на пазара за средносрочни и дългосрочни заеми, обезпечени с обикновени ценни книжа. Този референтен процент е базисна ставка, която може да бъде повишена при ситуации, включващи особен риск, например за предприятие в затруднено положение или когато не са представени гаранциите, които банките обикновено изискват. При изключителни обстоятелства елементът на помощ на гаранцията може да се окаже толкова голям, колкото сумата, ефективно покривана от гаранцията.
(74)
Гаранцията е дала възможност на BPP да постигне по-благоприятни финансови условия за заема от обичайно предлаганите на финансовите пазари. Комисията счита, че елементът на помощ на гаранцията може да бъде изчислен като разликата между лихвения процент, който BPP би трябвало да плати при пазарни условия, т.е. без гаранция, и лихвения процент, при който гарантираният заем е бил фактически предоставен. Може да се приеме, че тази разлика отговаря на премията, която един гарант в условията на пазарна икономика би поискал за тези гаранции.
(75)
В настоящия случай Комисията счита, че без гаранцията BPP е щяла да плати лихвен процент, най-малко равен на референтния лихвен процент плюс 400 базисни пункта, тъй като е била дружество в затруднение, което води до високо равнище на обезпечението. Комисията счита, че интервалът от 400 базисни пункта е подходящ с оглед на високата степен на обезпечение (вж. съображение 17), което увеличава вероятността кредиторът да успее да си възстанови поне част от заема, въпреки силно затрудненото положение на BPP. Елементът на помощ на гаранцията представлява следователно разликата между референтния лихвен процент плюс 400 базисни пункта и лихвения процент, при който гарантираният заем е бил предоставен (т.е. EURIBOR + 100 базисни пункта), след приспадане на фактически платената за гаранцията цена, т.е. 20 базисни пункта.
(76)
В този контекст Комисията отбелязва освен това, че Португалия е заявила, че е подала необходимите искове с цел да приложи своите привилегировани и приоритетни права върху обезпечението, които има спрямо BPP, и че ще продължи с тези свои усилия, докато не възстанови цялата сума на заема (25). Комисията счита, че Португалия е длъжна да стори това, за да осигури изпълнението на разпоредбите на споразумението за гаранцията; евентуален неуспех да приложи своите права върху обезпечението, за да възстанови цялата сума на заема, би съставлявало държавна помощ в полза на BPP.
6.3. Използване от BPP на заема от 450 млн. EUR
(77)
Заинтересованата трета страна, която представи мнения относно решението на Комисията за откриване на официална процедура, твърди, че заемът от 450 млн. EUR, вместо да се използва за преструктурирането на BPP, е бил използван за възстановяване на сумите на някои клиенти на банката, в ущърб на всички останали. Комисията получи информация от португалските органи, която показва, че заемът е бил използван за обезщетяване на кредитори на BPP, чиито кредити са били просрочени или чиито кредитни линии са изтичали, и които са решили да не удължават кредитите си или да не подновяват кредитните си линии. Комисията не намери солидно доказателство в подкрепа на твърденията на заинтересованата трета страна.
7. ЗАКЛЮЧЕНИЕ
(78)
С оглед на гореизложеното Комисията стигна до заключението, че държавната гаранция, дадена на BPP, съставлява държавна помощ по смисъла на член 107, параграф 1 от ДФЕС, която не може да бъде обявена за съвместима с вътрешния пазар.
8. ВЪЗСТАНОВЯВАНЕ
(79)
В съответствие с член 14, параграф 1 от Регламент (ЕО) № 659/1999 на Съвета, когато са взети отрицателни решения в случаи с неправомерна помощ, Комисията решава съответната държава-членка да вземе всички необходими мерки за възстановяване на помощта от получателя. Само помощта, която е несъвместима с вътрешния пазар, трябва да бъде възстановена.
(80)
Целта на възстановяването е връщане към положението, съществувало преди предоставянето на помощта. Това ще се постигне, след като несъвместимата помощ бъде върната от BPP, която по този начин губи предимството, което е имала пред своите конкуренти. Подлежащата на възстановяване сума следва да бъде такава, че да премахне икономическото предимство, дадено на BPP.
(81)
В съответствие с точка 3.1 от Известието на Комисията относно прилагането на членове 87 и 88 от Договора за ЕО по отношение на държавните помощи под формата на гаранции (наричано по-нататък „Известието на Комисията относно гаранциите“) (26), в случая с индивидуална държавна гаранция елементът на помощ трябва да бъде оценен на базата на условията за предоставяне на гаранцията и на заема. С оглед на тежките финансови затруднения на BPP по времето, когато е била дадена гаранцията, било е много малко вероятно дружеството да успее да получи банков заем на пазара без държавна намеса.
(82)
За точното количествено определяне на сумата на помощта, тъй като не може да бъде определена адекватна пазарна цена за възнаграждение на държавната гаранция, трябва да бъде определен подходящ показател. Както е посочено в първия абзац на точка 3.2 от Известието на Комисията относно гаранциите, „еквивалентът на помощта в брой“ на гаранция на заем през дадена година може да се изчисли по същия начин като еквивалента на помощта за заем при облекчени условия. Оттук следва, че сумата на помощта може да се изчисли като разликата между теоретичния пазарен лихвен процент и получения благодарение на държавната гаранция лихвен процент, след като се отчетат всички направени изплащания на премии.
(83)
В разглеждания случай, с оглед на финансовите затруднения на BPP и като се има предвид предоставеното обезпечение, BPP е трябвало да плати за заем при пазарни условия, т.е. без гаранция, референтния лихвен процент плюс премия за риск от 400 базисни пункта. Сумата на помощта трябва следователно да се изчисли като разликата между този теоретичен пазарен процент и лихвения процент, при който гарантираният заем е бил фактически предоставен (т.е. EURIBOR + 100 базисни пункта), след приспадане на фактически платената за гаранцията цена, т.е. 20 базисни пункта.
(84)
Що се отнася до пълната сума на самия заем, съгласно португалските органи португалската държава е взела досега всички необходими мерки и е предприела всички стъпки, за да приложи приоритетните си права върху обезпечението, което има от BPP (чиято стойност е била оценена значително над стойността на заема) (27). Комисията предполага, че португалската държава ще продължи да прилага тези права, получавайки по този начин пълната сума на заема в рамките на процедурата по ликвидация, както заяви самата тя в своя отговор от 15 юни 2010 г. (28).
(85)
Сумата, посочена в съображение 83, представлява подлежащата на възстановяване сума плюс лихвата, ефективно начислена върху тази сума от датата, в която помощта е била поставена на разположение на получателя (5 декември 2008 г.), до фактическото ѝ възстановяване. Тази лихва не може да бъде по-малка от сумата, изчислена в съответствие с член 9 от Регламент (ЕО) № 794/2004 на Комисията от 21 април 2004 г. за прилагане на Регламент (ЕО) № 659/1999 на Съвета (29),
ПРИЕ НАСТОЯЩОТО РЕШЕНИЕ:
Член 1
Държавната помощ, свързана с гаранцията относно заем от 450 млн. EUR, неправомерно предоставена от Португалия в нарушение на член 108, параграф 3 от Договора за функционирането на Европейския съюз в полза на Banco Privado Português, е несъвместима с вътрешния пазар.
Член 2
1. Португалия е длъжна да си възстанови от получателя помощта, посочена в член 1.
2. Върху сумите за възстановяване се начислява лихва от датата, на която са предоставени на разположение на получателя, до тяхното действително възстановяване.
3. Лихвата ще бъде изчислена с натрупване в съответствие с глава V от Регламент (ЕО) № 794/2004.
Член 3
1. Възстановяването на помощта, посочена в член 1, се изисква незабавно и ефективно.
2. Португалия гарантира, че настоящото решение ще започне да се прилага в срок от четири месеца от датата на оповестяване на настоящото решение.
Член 4
1. В срок от два месеца след уведомяването за настоящото решение Португалия трябва да предостави на Комисията следната информация:
а)
общия размер (главница и лихви), който следва да бъде възстановен от получателя;
б)
подробно описание на мерките, които вече са предприети и които са планирани за спазване на настоящото решение;
в)
документи, от които е видно, че португалската държава е приложила своите приоритетни права върху обезпечението, предложено от Banco Privado Português в контекста на гаранцията.
2. Португалия информира Комисията за напредъка по предприетите на национално равнище мерки за изпълнение на настоящото решение до пълното възстановяване на помощта, посочена в член 1. Тя предоставя незабавно, при поискване от страна на Комисията, информация относно вече предприетите и планираните мерки за изпълнение на настоящото решение. Тя предоставя също така подробна информация за размера на помощта и лихвите, които вече са възстановени от получателя.
Член 5
Адресат на настоящото решение е Португалската република.
Съставено в Брюксел на 20 юли 2010 година.
DECIZIA COMISIEI
din 20 iulie 2010
privind ajutorul de stat C 33/09 (ex NN 57/09, CP 191/09) pus în aplicare de Portugalia sub forma unei garanții de stat în favoarea BPP
[notificată cu numărul C(2010) 4932]
(Numai textul în limba portugheză este autentic)
(Text cu relevanță pentru SEE)
(2011/346/UE)
COMISIA EUROPEANĂ,
având în vedere Tratatul privind funcționarea Uniunii Europene (TFUE), în special articolul 108 alineatul (2) primul paragraf,
având în vedere Acordul privind Spațiul Economic European, în special articolul 62 alineatul (1) litera (a),
după ce părțile interesate au fost invitate să își prezinte observațiile în temeiul dispozițiilor susmenționate (1) și ținând seama de observațiile acestora,
întrucât:
(1)
Prezenta decizie vizează ajutorul de stat acordat de Portugalia sub forma unei garanții de stat în favoarea Banco Privado Português (denumită în continuare „BPP”).
1. ASPECTE PROCEDURALE
(2)
La 13 martie 2009, Comisia a aprobat printr-o decizie („Decizia privind ajutorul pentru salvare”) (2) o garanție de stat aferentă unui credit de 450 de milioane EUR acordat BPP de șase bănci portugheze la 5 decembrie 2008. Măsura a fost autorizată pe o perioadă de șase luni în temeiul articolului 87 alineatul (3) litera (b) din Tratatul CE [în prezent articolul 107 alineatul (3) litera (b) din TFUE], pornind de la premisa că autoritățile portugheze vor pune în aplicare angajamentul luat de a prezenta în termen de șase luni un plan de restructurare (respectiv, până la 5 iunie 2009).
(3)
La 15 iulie 2009, Comisia a invitat autoritățile portugheze să prezinte de urgență planul de restructurare pentru BPP. Deoarece planul solicitat nu a fost prezentat, prin scrisoarea din 6 octombrie 2009, Comisia a transmis o atenționare oficială în conformitate cu articolul 5 alineatul (2) din Regulamentul (CE) nr. 659/1999 al Consiliului din 22 martie 1999 de stabilire a normelor de aplicare a articolului 93 din Tratatul CE (3).
(4)
La 10 noiembrie 2009, Comisia a inițiat procedura oficială de investigare cu privire la presupusa măsură de ajutor de stat. În aceeași decizie, Comisia a emis un ordin de informare, prin care solicita Portugaliei să prezinte planul de restructurare până la 22 decembrie 2009.
(5)
Decizia Comisiei de a iniția procedura a fost publicată în Jurnalul Oficial al Uniunii Europene la 6 martie 2010 (4). Comisia a invitat părțile interesate să prezinte observații privind măsura de ajutor. Au fost prezentate observații prin scrisoarea din 6 aprilie 2010 de către o terță parte care a dorit să rămână anonimă.
(6)
Comisia a solicitat informații din partea Portugaliei prin scrisoarea din 12 martie 2010, la care Portugalia a răspuns prin scrisoarea din 13 aprilie 2010, înregistrată la 14 aprilie 2010.
(7)
Observațiile părților interesate au fost transmise Portugaliei prin scrisoarea din 15 aprilie 2010. Portugalia a răspuns acestor observații prin scrisoarea din 13 mai 2010, înregistrată la 14 mai 2010.
(8)
Comisia a solicitat informații suplimentare la 29 aprilie 2010, Portugalia prezentând aceste informații prin scrisoarea din 13 mai 2010. Portugalia a furnizat informații suplimentare la 15 și 21 iunie 2010.
2. BENEFICIARUL ȘI MĂSURA
2.1. Beneficiarul
(9)
BPP este o instituție financiară cu sediul în Portugalia care furnizează servicii bancare private, servicii de consiliere pentru întreprinderi și de investiții în societăți necotate. Clienții BPP sunt depunători privați și instituționali, inclusiv cinci bănci de credit agricol reciproc (caixas de crédito agrícola mútuo), o casă de economii (caixa económica), mai multe fonduri de pensii, societăți de asigurare și altele. BPP desfășoară activități în Portugalia, Spania și, în mai mică măsură, în Brazilia și Africa de Sud.
(10)
Acțiunile BPP nu sunt cotate la bursă și, prin urmare, prețul de piață al acestora nu este observabil. La 30 iunie 2008, activul total în bilanțul BPP se ridica la 2,9 miliarde EUR, reprezentând mai puțin de 1 % din activul total al sectorului bancar portughez. BPP este deținută în proporție de 100 % de grupul Privado Holding SGPS (sociedade gestora de participações sociais) S.A. La 30 iunie 2008, majoritatea acțiunilor acestui holding privat (51,5 %) erau deținute de 12 acționari. În 2009, grupul Privado Holding avea 187 de angajați, dintre care 148 lucrau pentru BPP.
2.2. Dificultățile financiare ale băncii
(11)
Potrivit autorităților portugheze, BPP a început să aibă dificultăți în privința lichidităților din cauza deteriorării situației economice globale, care a redus semnificativ capacitatea băncii de a-și gestiona lichiditățile.
(12)
La 24 noiembrie 2008, BPP a informat Banca Centrală Portugheză („Banco de Portugal”) că exista riscul să nu își poată îndeplini obligațiile de plată. BPP a primit atunci permisiunea de a-și suspenda toate plățile începând cu 1 decembrie 2008.
(13)
La 5 decembrie 2008, BPP a primit un împrumut de 450 de milioane EUR garantat cu o garanție de stat, în condițiile specificate mai jos. Împrumutul și garanția vizau doar pasivul BPP astfel cum fusese înregistrat în bilanțul contabil la 24 noiembrie 2008, iar împrumutul urma să fie utilizat doar pentru rambursarea depunătorilor și a altor creditori, fără a acoperi obligațiile altor entități ale grupului.
2.3. Măsura de ajutor de urgență
(14)
La 5 decembrie 2008, BPP a semnat un contract de împrumut („contractul de împrumut”), garantat printr-o garanție de stat, pentru 450 de milioane EUR, cu șase bănci portugheze importante (Banco Comercial Português, S.A., Caixa Geral de Depósitos, S.A., Banco Espírito Santo, S.A., Banco BPI, S.A., Banco Santander Totta, S.A., Caixa Central - Caixa Central de Crédito Agricola Mútuo CRL) („consorțiul bancar”). Împrumutul avea o scadență de șase luni, aceasta putând fi reînnoită până la doi ani și purta o dobândă la rata EURIBOR + 100 de puncte de bază. Remunerația pentru împrumut a fost stabilită pe baza costului de finanțare al băncilor creditoare la momentul operațiunii.
(15)
Potrivit autorităților portugheze, în absența unei garanții de stat, niciun creditor nu era dispus să ofere finanțare pentru BPP la o rată rezonabilă, având în vedere situația financiară dificilă a acesteia. Garanția de stat care a însoțit împrumutul a fost acordată în conformitate cu Legea nr. 112/97, adică în afara programului portughez de garantare (Legea 60-A/2008) care fusese aprobat de Comisie la 29 octombrie 2008 (5). În special, autoritățile portugheze au declarat că programul general de garantare, care se limitează la bănci solvabile, ar fi un cadru neadecvat pentru intervenția statului în favoarea BPP, având în vedere deteriorarea financiară din ce în ce mai gravă a băncii și riscurile specifice aferente acestei operațiuni.
(16)
Remunerația pentru garanția de stat a fost fixată la 20 de puncte de bază, având în vedere garanția reală prezentată de BPP.
(17)
Garanția reală constă în: (i) prim drept de gaj asupra mai multor active, astfel cum se specifică în contractul încheiat de statul portughez, BPP și Banco de Portugal; și (ii) ipotecă de gradul I asupra bunurilor imobile în proprietatea BPP. Această garanție reală a fost estimată de autoritățile portugheze la o valoare de aproximativ 672 de milioane EUR la momentul semnării contractului de împrumut și a contractului de garanție (6). Constituirea garanției este reglementată de un acord subscris de Trezorerie, BPP și Banco de Portugal, în care aceasta din urmă a fost desemnată custode și gestionar al garanției reale în numele Trezoreriei. Potrivit autorităților portugheze, statul portughez are, în temeiul dreptului național, drepturi privilegiate și prioritare asupra garanției reale.
(18)
În perioada de valabilitate a împrumutului acoperit de garanția de stat, BPP s-a angajat să nu vândă, să nu ofere drept garanție reală sau să înstrăineze în alt mod activele sale curente și viitoare.
(19)
În contextul examinării de către Comisie a măsurii de ajutor de urgență, Portugalia s-a angajat să prezinte un plan de restructurare pentru BPP în termen de șase luni de la intervenția statului (respectiv, până la 5 iunie 2009).
(20)
În decizia sa din 13 martie 2009, Comisia a aprobat măsura pe o perioadă de șase luni de la acordarea garanției de stat, respectiv până la 5 iunie 2009. Comisia a considerat, de asemenea, că prezentarea planului de restructurare până la 5 iunie 2009 este necesară, având în vedere nivelul excepțional de scăzut al remunerației.
(21)
Pentru a prelungi valabilitatea garanției ulterior perioadei inițiale de șase luni, autoritățile portugheze s-au angajat să transmită Comisiei o notificare specială.
(22)
Portugalia nu și-a îndeplinit angajamentele susmenționate.
2.4. Prelungirea măsurii de ajutor de urgență
(23)
Prin mesajul electronic din 23 iunie 2009, Portugalia a informat Comisia că a luat decizia de a prelungi garanția de stat pentru o perioadă de încă șase luni (Despacho nr. 13364-A/2009 din partea Ministerului de Finanțe din 5 iunie 2009). Totuși, Portugalia nu a notificat prelungirea respectivă și nici nu a solicitat aprobarea Comisiei.
(24)
Deoarece decizia Comisiei aproba ajutorul doar până la 5 iunie 2009, ajutorul de salvare a devenit ilegal la 6 iunie 2009.
(25)
Un plan de restructurare a fost trimis la Banco de Portugal de către administratorii BPP la 24 aprilie 2009.
(26)
Prin scrisoarea din 5 iunie 2009, autoritățile portugheze au explicat Comisiei că întârzierea prezentării unui plan de restructurare pentru BPP a fost cauzată de faptul că planul de redresare și restructurare propus de BPP nu fusese acceptat de Banco de Portugal.
(27)
La 9 iunie 2009, Ministerul Finanțelor și Administrației Publice a publicat un document intitulat „Esclarecimento do Ministério das Finanças e da Administraçăo Pública - Decisăo relativa ao Banco Privado Português” („Clarificări prezentate de Ministerul Finanțelor și Administrației Publice - Decizia privind Banco Privado Português”) (denumit în continuare „documentul din 9 iunie 2009”), în care se afirma că planul de redresare și recuperare prezentat la 24 aprilie 2009 de către BPP băncii centrale propunea, între altele, o operațiune de recapitalizare cu o contribuție a statului cu o valoare între 150 și 200 de milioane EUR sub formă de acțiuni ordinare, acțiuni preferențiale și obligații suplimentare nerambursabile. Acest plan nu a fost acceptat deoarece s-a considerat că „nu respectă reglementările privind recapitalizarea definite în legea nr. 63-A/2008 sau orientările Uniunii Europene referitoare la acest aspect care au ca scop asigurarea conformității cu normele comunitare în materie de concurență, având în vedere că în acest caz este prezent ajutorul de stat”.
(28)
În documentul din 9 iunie 2009 se afirma, de asemenea, că un mare număr de clienți ai BPP și-au încredințat economiile spre a fi gestionate de către bacă, aceasta investindu-le în instrumente financiare răspândite în zeci de societăți vehicul cu sediul în jurisdicții offshore (instrumente cu „rentabilitate absolută” - Absolute Return). În pofida riscului inerent al acestor produse, BPP a stabilit o rată de remunerație și a garantat întregul capital investit de acești clienți la scadență. Această garanție a rentabilității nu a fost niciodată comunicată autorităților de supraveghere și nici nu a fost inclusă și înregistrată în bilanțul contabil al băncii. Prin faptul că au ascuns acest pasiv, acționarii băncii nu au fost nevoiți să contribuie cu capital suplimentar pentru a îndeplini cerințele legale și de reglementare în vigoare. În plus, în conformitate cu documentul din 9 iunie 2009, în urma anchetei desfășurate de Comisia Valorilor Mobiliare din Portugalia (Comissăo do Mercado de Valores Mobiliários - CMVM) și Banco de Portugal, au fost constate nereguli grave care reprezintă practici infracționale din partea BPP.
2.5. Situația produselor de investiție cu rentabilitate absolută
(29)
În documentul din 9 iunie 2009, autoritățile portugheze au afirmat, de asemenea, că analizează împreună cu autoritățile de supraveghere o soluție pentru minimizarea pierderilor pentru clienții BPP care dețin instrumente cu rentabilitate absolută, ale căror investiții sunt în pericol. Soluția concepută de guvern ar include, printre altele, următoarele caracteristici: 1. crearea unui nou instrument financiar, reprezentativ pentru portofoliul actual indirect de instrumente cu rentabilitate absolută, pentru a înlocui pozițiile actuale ale investitorilor; 2. instrumentul financiar ar fi emis și gestionat de către o entitate independentă de BPP și deținută și gestionată de instituții bancare naționale.
2.6. Procedura oficială de investigare și a doua prelungire a măsurii de ajutor de urgență
(30)
La 15 iulie 2009, Comisia a invitat autoritățile portugheze să prezinte de urgență planul de restructurare pentru BPP, chiar și în formă provizorie, reamintind că ajutorul de salvare a devenit ilegal de la 6 iunie 2009.
(31)
Deoarece planul solicitat nu a fost prezentat, prin scrisoarea din 6 octombrie 2009, Comisia a transmis o atenționare oficială în conformitate cu articolul 5 alineatul (2) din Regulamentul (CE) nr. 659/1999.
(32)
La 10 noiembrie 2009, Comisia a inițiat procedura oficială de investigare cu privire la presupusa măsură de ajutor de stat. În aceeași decizie, Comisia a emis un ordin de informare, solicitând Portugaliei să prezinte planul de restructurare până la 22 decembrie 2009.
(33)
Decizia Comisiei de a iniția procedura a fost publicată în Jurnalul Oficial al Uniunii Europene (7). Comisia a invitat părțile interesate să prezinte observații cu privire la măsura de ajutor.
(34)
La 3 decembrie 2009, autoritățile portugheze au informat Comisia că garanția de stat urma să fie extinsă pe o perioadă suplimentară de șase luni. Potrivit autorităților portugheze, statul a fost obligat să reînnoiască garanția deoarece o întrerupere imediată a activității BPP ar fi compromis în mod clar soluția în curs de analiză. Deoarece BPP nu avea, în mod evident, capacitatea de a rambursa împrumutul, băncile care acordaseră împrumutul BPP au convenit să prelungească scadența acestuia cu încă șase luni, fără să modifice condițiile curente și fără finanțare suplimentară, cu condiția ca garanția de stat corespunzătoare să fie, de asemenea, prelungită.
(35)
La 5 decembrie 2009, garanția de stat a fost, în consecință, prelungită cu încă șase luni. Prelungirea nu a fost notificată Comisiei: autoritățile portugheze doar au informat Comisia cu privire la faptul că garanția aferentă împrumutului urma să fie reînnoită.
(36)
La 25 februarie 2010, autoritățile portugheze au trimis o scrisoare în care au explicat elementele pe care guvernul le considera a constitui o bază pentru o soluție la problemele create de BPP pentru o parte semnificativă a clienților acesteia, respectiv investitorii în produsul de investiție cu rentabilitate absolută.
(37)
În aceeași scrisoare, autoritățile portugheze au informat Comisia că, la 11 decembrie 2009, guvernul decisese următoarele:
(i)
să înființeze un Fond de investiții special (Fundo Especial de Investimento - FEI) închis și nearmonizat, format din resurse (active și pasive brute) deținute în produsul de investiții cu rentabilitate absolută, caracterizat de următoarele: (a) gestionare pasivă a fondului de investiții special; (b) subscriere în natură a acțiunilor; (c) termen de patru ani cu posibilitate de extindere până la maximum zece ani prin decizie a adunării acționarilor (1 acțiune = 1 vot); (d) participare a clienților ca membri în mod voluntar;
(ii)
să reînnoiască garanția de stat pentru împrumutul de 450 de milioane EUR până la momentul creării fondului de investiții special;
(iii)
să activeze Fondul de garanții la depozite (Fundo de Garantia de Depósitos - FGD), care garantează rambursarea integrală a valorii soldurilor de credit în numerar ale fiecărui depunător, în cazurile în care această valoare nu depășește 100 000 EUR, și Sistemul de compensare a investitorilor (Sistema de Indemnizaçăo aos Investidores - SII), care garantează compensarea cu până la maximum 25 000 EUR per investitor, în condițiile stabilite prin lege, fără a implica fonduri publice;
(iv)
să acorde o asigurare de până la 250 000 EUR clienților care participă la FEI, cu condiția ca aceștia să se încadreze în criteriile FGD și SII; astfel, diferența negativă, dacă ar exista, între venitul clientului - sub forma rambursărilor din FGD și SII și a plăților din FEI - și valoarea nominală a investiției, până la un plafon de 250 000 EUR, la 24 noiembrie 2008, ar fi asigurată de către stat.
(38)
Angajamentul asumat de statul portughez în legătură cu investitorii FEI, astfel cum rezultă din sistemul juridic al acestuia, va fi aplicabil doar la data închiderii fondului, care survine la patru ani de la crearea acestuia - 30 martie 2014 (8).
(39)
La 1 februarie 2010, Comisia Valorilor Mobiliare din Portugalia (CMVM) a autorizat crearea FEI astfel cum este descris mai sus, Privado Fundos - Sociedade Gestora de Fundos de Investimento, S.A. fiind responsabilă pentru gestionarea fondului, iar Banif - Banco de Investimento, S.A servind drept depozitar al fondului.
(40)
FEI a fost înființat la 30 martie 2010.
(41)
La 16 aprilie 2010, Banco de Portugal a emis un comunicat în care afirma că autorizația bancară a BPP a fost revocată prin decizia din 15 aprilie 2010, având în vedere imposibilitatea restructurării sau recapitalizării băncii. Ulterior, la 22 aprilie 2010, Banco de Portugal a solicitat lichidarea BPP la instanța competentă (Tribunal de Comércio de Lisboa), prezentând în același timp o propunere de numire a unei comisii de lichidare. Lichidarea BPP urmează normele portugheze privind lichidarea care se aplică în mod specific instituțiilor bancare. Autoritățile portugheze estimează că diferitele etape juridice prevăzute în legislația relevantă conduc la concluzia că lichidarea ar putea dura aproximativ un an.
(42)
La 13 mai 2010, autoritățile portugheze au comunicat Comisiei că, pe baza contractului de împrumut (9), garanția a fost solicitată de către consorțiul bancar și a fost executată la 7 mai 2010, atunci când Portugalia a rambursat 450 de milioane EUR celor șase bănci. Statul portughez a afirmat că a luat deja măsurile necesare pentru exercitarea drepturilor sale privilegiate și prioritare în calitate de creditor cu privire la garanția reală aferentă garanției de stat, prezentându-și revendicările înaintea instanței relevante (10).
3. DECIZIA COMISIEI PRIVIND PROCEDURA OFICIALĂ DE INVESTIGARE
(43)
În decizia sa din 10 noiembrie 2009 de inițiere a procedurii oficiale de investigare, Comisia și-a prezentat evaluarea și îndoielile preliminare cu privire la compatibilitatea măsurilor în cauză cu piața internă. Măsurile respective erau următoarele:
-
Stabilirea prețului garanției, care era sub nivelul necesar în mod normal în conformitate cu Comunicarea privind sectorul bancar (11). Comisia și-a exprimat îndoiala că remunerația era corespunzătoare, având în vedere riscul. Comisia a autorizat stabilirea prețului doar pe baza angajamentului Portugaliei de a prezenta un plan de restructurare care, pe termen mai lung, ar elimina în mod adecvat acest avantaj.
-
Faptul că Portugalia nu a prezentat planul de restructurare în pofida atenționării oficiale în acest sens din scrisoarea din 6 octombrie 2009.
-
Prelungirea garanției (la 5 iunie 2009) ulterior perioadei de șase luni aprobată inițial de Comisie.
4. OBSERVAȚIILE PORTUGALIEI
(44)
În observațiile prezentate de acestea cu privire la inițierea procedurii oficiale de investigare, autoritățile portugheze au susținut că nu au pierdut din vedere angajamentul luat față de Comisie de a prezenta un plan de restructurare a BPP. Cu toate acestea, potrivit scrisorii acestora din 13 aprilie 2010, responsabilitatea pentru prezentarea planului de restructurare aparținea în ultimă instanță BPP (cu aprobarea Banco de Portugal), responsabilitatea statului portughez fiind doar transmiterea planului la Comisie. Autoritățile portugheze nu au prezentat planul de restructurare Comisiei din simplul motiv că planul prezentat de BPP nu a fost aprobat de Banco de Portugal. Ordinul impus în decizia Comisiei din 10 noiembrie 2009 nu putea fi, prin urmare, îndeplinit, în pofida eforturilor politice depuse de statul portughez pentru a asigura îndeplinirea efectivă de către BPP a obligațiilor acesteia față de Banco de Portugal, față de stat și, în ultimă instanță, față de Comisie.
(45)
În ceea ce privește ajutorul de stat acordat BPP, Portugalia susține că a fost și este compatibil cu piața internă în temeiul articolului 107 alineatul (3) litera (b) din TFUE, deoarece a fost acordat în vederea garantării stabilității sistemului financiar național, prin analogie cu evoluțiile în context european.
(46)
În privința prelungirilor garanției de stat aferentă împrumutului de 450 de milioane EUR, Portugalia susține că acestea nu constituie un ajutor de stat nou, deoarece nu a existat nicio modificare a situației care a stat la baza aprobării de către Comisie a măsurii de ajutor de stat. Garanția de stat, prelungită de două ori, a continuat să aibă aceleași condiții: (i) nu a existat nicio majorare a valorii împrumutului; (ii) nu a existat nicio modificare a obligațiilor îndeplinite de împrumut (12); (iii) în baza contractului de garanție, aceasta urma să expire doar după 30 de zile de la data ultimei plăți din suma principală și din dobândă, iar Comisia cunoștea faptul că acordul de împrumut avea o durată de doi ani (13).
(47)
Referitor la nenotificarea prelungirilor garanției de stat, autoritățile portugheze susțin că reînnoirea contractului de împrumut nu depindea de statul portughez ci de consorțiul bancar și de BPP și că neprelungirea garanției ar fi condus la aceleași repercusiuni negative pentru sistemul financiar portughez care justificaseră pe deplin aprobarea de către Comisie a măsurii de ajutor de stat. În plus, Portugalia consideră că prelungirile garanției au fost automate în temeiul contractului care reglementează acordul de împrumut, deși au fost oficializate totuși din motive de certitudine juridică față de consorțiul bancar.
(48)
De asemenea, potrivit autorităților portugheze, prelungirile (chiar dacă ar fi considerate a constitui un ajutor nou) nu au generat un avantaj economic, deoarece BPP nu funcționa, în practică, cel puțin începând de la 1 decembrie 2008. Astfel, măsura, cu sau fără prelungiri, nu a „conferit un avantaj economic BPP și nu a consolidat poziția acesteia în raport cu concurenții săi din simplul motiv că BPP nu desfășura operațiuni pe piață și, în consecință, nu era în concurență cu alte bănci” (14). Portugalia consideră, prin urmare, că măsura nu a afectat nici concurența, nici schimburile comerciale între statele membre.
(49)
În observațiile lor cu privire la observațiile părților interesate (a se vedea mai jos), autoritățile portugheze au afirmat că împrumutul de 450 de milioane EUR a fost utilizat în mod transparent pentru a evita impactul sistemic și pentru îndeplinirea obligațiilor BPP astfel cum au fost înregistrate în bilanțul contabil la 24 noiembrie 2008.
(50)
Autoritățile portugheze au menționat, de asemenea, că Portugalia își va exercita drepturile asupra garanției reale aferente garanției de stat, în cadrul procedurii de lichidare a BPP. Având în vedere statutul său de creditor privilegiat al BPP, Portugalia are convingerea că va putea să recupereze întreaga sumă de 450 de milioane EUR pe care a plătit-o băncilor creditoare. În acest sens, autoritățile portugheze menționează că valoarea garanției reale era, la 7 mai 2010, cu peste 20 % mai mare decât suma totală a împrumutului garantat.
(51)
În ceea ce privește angajamentul statului de a compensa pierderile de până la 250 000 EUR ale clienților instrumentelor cu rentabilitate absolută care s-au alăturat FEI, Portugalia susține că acest angajament nu constituie ajutor de stat deoarece: (i) nu implică transferul niciunei resurse de stat către societatea care gestionează FEI sau către orice organism care desfășoară activități pe piață; (ii) este un mecanism regulamentar și acceptat care reprezintă o extensie logică a sistemului de compensare a investitorilor; (iii) nu implică nici un avantaj economic pentru investitori, cărora li se adresează în mod generic și exclusiv, în conformitate cu cerințele legale naționale și europene, și nicio denaturare a concurenței pe piață sau a relațiilor dintre statele membre.
(52)
În plus, Portugalia susține că plățile actuale către clienții FEI în urma acestui angajament vor fi minime, în cazul în care sunt într-adevăr efectuate. Autoritățile portugheze consideră că asigurarea de 250 000 EUR este o măsură care intenționează să genereze încredere în clienții FEI, ceea ce nu va conduce însă, în majoritatea scenariilor, la o plată efectivă. Conform unui scenariu conservator, bazat pe premisa că activele din cadrul FEI continuă să se deterioreze față de valoarea lor din octombrie 2009 în următorii patru ani, Portugalia calculează că plata maximă per client va fi de aproximativ 68 000 EUR. În cazul scenariilor mai favorabile, nu ar exista nicio plată.
5. OBSERVAȚIILE ALTOR PĂRȚI INTERESATE
(53)
În temeiul articolului 6 din Decizia Comisiei din 10 noiembrie 2009 de inițiere a procedurii oficiale de investigare, Comisia a primit observații, la 6 aprilie 2010, de la părți interesate identificate în mod corespunzător, care au dorit să rămână anonime. În observațiile acestora cu privire la inițierea procedurii oficiale de investigare, părțile interesate au subliniat că niciuna dintre condițiile în care a fost acordată garanția de stat (durata maximă de șase luni și prezentarea unui plan de restructurare) nu a fost respectată. Prin urmare, potrivit observațiilor prezentate, ajutorul era ilegal, iar Comisia ar trebui să impună Portugaliei întreruperea garanției. În plus, cele 450 de milioane EUR, în loc să fie utilizate pentru restructurarea băncii, au fost utilizate pentru rambursarea anumitor clienți ai BPP, în detrimentul tuturor celorlalți.
6. EVALUARE
6.1. Calificarea măsurilor ca ajutor de stat
(54)
Articolul 107 alineatul (1) din TFUE prevede:
„Cu excepția derogărilor prevăzute de tratate, sunt incompatibile cu piața internă ajutoarele acordate de state sau prin intermediul resurselor de stat, sub orice formă, care denaturează sau amenință să denatureze concurența prin favorizarea anumitor întreprinderi sau a producerii anumitor bunuri, în măsura în care acestea afectează schimburile comerciale dintre statele membre.”
(55)
Pentru ca articolul 107 alineatul (1) din TFUE să fie aplicabil, trebuie să existe o măsură de ajutor imputabilă statului care să fie acordată prin resurse de stat, care să afecteze schimburile comerciale între statele membre și care să denatureze concurența pe piața internă prin conferirea unui avantaj selectiv anumitor întreprinderi.
6.1.1. Garanția de stat aferentă împrumutului de 450 de milioane EUR
(56)
Comisia reamintește că a stabilit deja în Decizia privind ajutorul de salvare din 13 martie 2009 că garanția de stat constituie ajutor de stat (15). Măsura este finanțată prin resurse de stat deoarece constă într-o garanție de stat acordată de Portugalia. Într-adevăr, rambursarea efectuată de statul portughez către consorțiul bancar la 13 mai 2010 (a se vedea considerentul 42 de mai sus) demonstrează în mod clar că au fost implicate resurse de stat.
(57)
Astfel cum s-a stabilit deja în Decizia privind ajutorul de salvare din 13 martie 2009 (16), garanția de stat a permis BPP să beneficieze de condiții financiare mai favorabile pentru împrumutul obținut față de cele disponibile în mod normal pe piață pentru întreprinderi în circumstanțe similare, în situația improbabilă, așa cum admit autoritățile portugheze, în care astfel de împrumuturi chiar ar fi disponibile. În această privință, în Decizia privind ajutorul de salvare s-a afirmat deja că un comision de 20 de puncte de bază se situează mult sub nivelul rezultat din aplicarea recomandării Băncii Centrale Europene din 20 octombrie 2008. În pofida nivelului ridicat al garanției reale, Comisia a concluzionat că remunerația pentru garanția de stat era considerabil mai scăzută decât ceea ce s-ar considera în general ca fiind adecvat pentru băncile aflate în situație de dificultate. Această remunerație era considerată adecvată doar în etapa de salvare, cu condiția prezentării unui plan de restructurare înainte de 5 iunie 2009.
(58)
Spre deosebire de alte bănci, care nu au beneficiat de garanții de stat pentru împrumuturi, BPP a obținut un avantaj economic în sensul că comisionul perceput pentru garanția de stat se situa în moc clar sub nivelul pieței.
(59)
Argumentul prezentat de autoritățile portugheze potrivit căruia BPP nu a desfășurat activități pe piață după 1 decembrie 2008 nu poate fi acceptat. Având în vedere că autorizația bancară a BPP a fost revocată de către Banco de Portugal doar la 15 aprilie 2010, BPP ar fi putu intra sau reintra pe piață fără un anunț prealabil. Într-adevăr, planurile de recuperare pentru BPP prezentate între decembrie 2008 și aprilie 2009 indică potențialul băncii de a continua să desfășoare o activitate economică drept consecință a măsurii de salvare. Având în vedere activitățile și poziția BPP pe piața financiară națională și pe cea internațională, acest avantaj ar putea afecta concurența și schimburile comerciale între statele membre în sensul articolului 107 alineatul (1) din TFUE. Doar începând cu 15 aprilie 2010, odată cu revocarea autorizației bancare, BPP și-a pierdut orice capacitate de a reintra pe piață și de a putea să denatureze concurența și să afecteze schimburile comerciale între statele membre.
(60)
Pe baza celor de mai sus, Comisia concluzionează că garanția de stat a conferit un avantaj economic pentru BPP prin utilizarea resurselor de stat imputabilă Portugaliei. Acest avantaj poate afecta concurența și schimburile comerciale între statele membre în sensul articolului 107 alineatul (1) din TFUE. Prin urmare, măsurile constituie ajutor de stat.
6.1.2. Garanția de 250 000 EUR pentru clienții FEI
(61)
Astfel cum s-a descris mai sus, beneficiarii acestei măsuri sunt clienți ai BPP care au investit în produsele cu rentabilitate absolută și au optat să devină membri ai FEI. În absența soluției puse în aplicare de Portugalia, clienții FEI ar risca să nu își poată primi sumele de bani sau, mai probabil, să li se ramburseze o sumă mai mică decât în baza garanției. Potrivit estimărilor proprii ale Portugaliei, este posibil ca profitul acestora în calitate de clienți FEI să sporească prin garanție. Prin urmare, clienții FEI au beneficiat de un avantaj în urma măsurii.
(62)
Totuși simpla depunere de fonduri nu constituie în mod necesar o activitate comercială în sensul normelor privind ajutorul de stat și, într-adevăr, potrivit informațiilor prezentate de Portugalia, majoritatea participanților la FEI sunt persoane fizice care nu sunt întreprinderi. Cu toate acestea, în măsura în care sumele FEI garantate prin garanție de stat sunt în beneficiul întreprinderilor, acestea ar putea constitui ajutor de stat.
(63)
Cu toate acestea, cifrele furnizate de Portugalia indică în mod clar că plata efectuată de stat se va situa cu mult sub pragul de minimis de 200 000 EUR pe o perioadă de trei ani (17), odată ce se ia în considerare asigurarea oferită de Sistemul de compensare a investitorilor și de Fondul de garanții la depozite, precum și valoarea probabilă pe care, în cazul unor premise prudente, investitorii o vor recupera din activele de bază.
6.2. Compatibilitatea în temeiul articolului 107 alineatul (3) litera (b) din TFUE
6.2.1. Garanția de stat aferentă împrumutului de 450 de milioane EUR
(64)
Portugalia susține că elementul de ajutor ar trebui să fie evaluat pe baza articolului 107 alineatul (3) litera (b) din TFUE, care permite Comisiei să declare ajutorul compatibil cu piața internă dacă acesta are ca scop să remedieze „perturbări grave ale economiei unui stat membru”. Comisia reamintește că instanța competentă în materie a subliniat faptul că articolul 107 alineatul (3) litera (b) din TFUE trebuie să fie aplicat restrictiv și trebuie să elimine o perturbare a întregii economii a unui stat membru (18).
(65)
Comisia a recunoscut deja că actuala criză financiară globală poate crea o perturbare gravă a economiei unui stat membru și că măsurile de sprijinire a băncilor ar putea fi considerate drept o posibilitate de remediere a acestei perturbări. Această evaluare a fost confirmată în Comunicarea privind sistemul bancar (19), Comunicarea privind recapitalizarea (20), Comunicarea privind activele depreciate (21) și Comunicarea privind restructurarea (22) adoptate de Comisie. Articolul 107 alineatul (3) litera (b) din TFUE poate, prin urmare, servi drept temei juridic pentru măsurile de ajutor luate în vederea abordării acestei crize sistemice. În ceea ce privește în mod specific economia portugheză, acesta a fost, de asemenea, temeiul juridic adecvat pentru mai multe decizii ale Comisiei de aprobare a măsurilor luate de autoritățile portugheze pentru combaterea crizei financiare, în special aprobarea de către aceasta a programului portughez de recapitalizare și prelungirea acestuia, ultima astfel de decizie datând din martie 2010 (23).
(66)
În ceea ce privește cazul în speță, Comisia observă, de asemenea, că în Decizia sa privind ajutorul de salvare, a fost evaluată aplicabilitatea articolului 107 alineatul (3) litera (b) din TFUE, considerându-se că acesta nu se aplică, deoarece nerespectarea de către BPP a obligațiilor sale financiare ar putea avea un efect negativ asupra întregului sistem financiar portughez (a se vedea considerentele 33-45 din Decizia privind ajutorul de salvare).
(67)
Concomitent cu neprezentarea un plan de restructurare, în pofida solicitărilor repetate și a ordinului de informare, astfel cum se descrie la considerentele 30-32 de mai sus, Portugalia a prelungit de două ori garanția fără a notifica în prealabil Comisia și fără a obține aprobarea acesteia.
(68)
Argumentele autorităților portugheze potrivit cărora Comisia cunoștea faptul că, în temeiul contractului, garanția putea fi furnizată pe o perioadă de doi ani și că nu a existat nicio modificare semnificativă a garanției de stat nu pot fi acceptate. Decizia privind ajutorul de salvare stabilea o legătură între aprobarea garanției de stat și punerea în aplicare a angajamentului autorităților portugheze de a prezenta planul de restructurare în termen de șase luni. Acest angajament nu a fost respectat de către autoritățile portugheze.
(69)
În plus, existența unei reînnoiri stipulate prin contract a garanției de stat în temeiul unei decizii luate de consorțiul bancar și de BPP nu poate exonera Portugalia de obligațiile precise și explicite care decurg din angajamentele pe care aceasta le-a luat înaintea comisiei și pe care s-a bazat Decizia privind ajutorul de salvare sau de obligațiile sale în temeiul articolului 108 alineatul (3) din TFUE.
(70)
Poziția Portugaliei în privința obligației de a prezenta planul de restructurare, respectiv că singura sa sarcină era transmiterea planului respectiv la Comisie nu poate fi, nici aceasta, acceptată din perspectiva angajamentelor pe care s-a bazat Decizia privind ajutorul de salvare. În orice caz, este cert că planul de restructurare nu a fost prezentat în termenul necesar prevăzut în Decizia privind ajutorul de salvare și, prin urmare, baza pe care s-a acordat aprobarea nu a fost susținută.
(71)
Prin urmare, stabilirea prețului garanției a fost sub nivelul impus în mod normal în conformitate cu Comunicarea privind sectorul bancar pentru ca aceasta să fie considerată ajutor compatibil, iar Comisia a autorizat acel nivel al prețului în Decizia privind ajutorul de salvare doar pe baza unui angajament luat de Portugalia de a prezenta un plan de restructurare sau lichidare care să minimizeze în mod adecvat denaturarea concurenței. Nu a fost prezentat niciun astfel de plan până la 5 iunie 2009, Comisia concluzionând, prin urmare, că nici garanția oferită de Portugalia la 5 decembrie 2008, nici continuarea acesteia după 5 iunie 2009 nu sunt compatibile cu piața internă.
(72)
Deși Portugalia nu a prezentat nici un plan de restructurare pentru BPP, autoritățile portugheze au oferit informații doveditoare potrivit cărora procedura de lichidare care a început la 15 aprilie 2010 cu revocarea autorizației bancare a BPP va conduce la lichidarea acesteia. În plus, nu va fi acordată nicio compensație acționarilor BPP, în afara oricăror sume care provin din procedura de lichidare. Pe baza acestor informații, Comisia consideră că nu va exista nici un risc de denaturare a concurenței în viitor în ceea ce privește BPP. Totuși, această concluzie nu elimină incompatibilitatea măsurii luate în favoarea Portugaliei pe perioada 5 decembrie 2008 - 15 aprilie 2010.
(73)
Pentru a determina un preț al pieței pentru dobânda la împrumut, Comisia și-a întemeiat evaluarea pe Comunicarea Comisiei privind revizuirea metodei de stabilire a ratelor de referință și de scont (24). Comisia stabilește ratele de referință care se presupune că reflectă nivelul mediu al ratelor dobânzilor percepute pe piață pentru împrumuturi pe termen mediu și lung garantate cu garanții normale. Această rată de referință este o rată de bază care poate fi majorată în situațiile care implică un anumit risc, de exemplu, o întreprindere în dificultate sau atunci când garanția care este solicitată în mod normal de către bancă nu este oferită. În circumstanțe excepționale, elementul de ajutor al garanției s-ar putea dovedi a avea o valoare la fel de mare ca suma efectiv acoperită de garanția respectivă.
(74)
Garanția a permis BPP să beneficieze de condiții financiare mai favorabile la împrumut față de cele disponibile în mod normal pe piețele financiare. Comisia consideră că elementul de ajutor al garanției poate fi calculat ca diferența dintre rata dobânzii pe care BPP ar fi trebuit să o plătească pentru un împrumut în condițiile pieței, adică fără o garanție, și rata dobânzii la care împrumutul garantat a fost oferit în realitate. Această diferență poate fi considerată a corespunde primei pe care un garant din economia de piață ar fi solicitat-o pentru astfel de garanții.
(75)
În cazul de față, Comisia consideră că, în absența garanției, BPP ar fi plătit o rată a dobânzii cel puțin egală cu rata de referință dobânzii de referință plus 400 de puncte de bază deoarece era o întreprindere în dificultate oferind un nivel ridicat al garanției reale. Comisia consideră că spread-ul de 400 de puncte de bază este adecvat având în vedere nivelul ridicat al garanției reale a împrumutului (a se vedea considerentul 17), care a crescut probabilitatea recuperării de către creditor a cel puțin o parte din împrumut în pofida situației foarte dificile a BPP. Elementul de ajutor al garanției constă astfel în diferența dintre rata dobânzii de referință plus 400 puncte de bază și rata dobânzii la care împrumutul garantat a fost oferit (respectiv, EURIBOR + 100 de puncte de bază), după deducerea prețului plătit efectiv pentru garanție, adică 20 de puncte de bază.
(76)
În acest context, Comisia menționează, de asemenea, că Portugalia a afirmat că a depus deja cererile necesare pentru a-și exercita drepturile privilegiate și prioritare cu privire la garanția reală pe care le are asupra BPP și că va continua să acționeze astfel până la recuperarea sumei integrale a împrumutului (25). Comisia consideră că Portugalia are obligația de a acționa astfel în vederea aplicării clauzelor contractului de garanție; orice neexercitare a drepturilor sale asupra garanției reale în sensul recuperării sumei integrale a împrumutului ar constitui ajutor de stat în favoarea BPP.
6.3. Utilizarea împrumutului de 450 de milioane EUR de către BPP
(77)
Partea terță interesată care a prezentat observații la Decizia Comisiei de inițiere a procedurii oficiale de investigare a susținut că împrumutul de 450 de milioane EUR, în loc să fie utilizat pentru restructurarea BPP, a fost utilizat pentru rambursarea de sume către anumiți clienți ai băncii, în detrimentul tuturor celorlalți. Comisia a primit informații din partea autorităților portugheze indicând că împrumutul a fost utilizat pentru rambursarea creditorilor BPP ale căror credite erau scadente sau ale căror linii de creditare expirau și care au decis să nu își prelungească creditele sau să nu își reînnoiască liniile de creditare. Comisia nu a constatat nicio probă solidă care să susțină afirmațiile terței părți interesate.
7. CONCLUZIE
(78)
Având în vedere cele de mai sus, Comisia concluzionează că garanția de stat acordată BPP constituie ajutor de stat în sensul articolului 107 alineatul (1) din TFUE, care nu poate fi declarat compatibil cu piața internă.
8. RECUPERARE
(79)
În conformitate cu articolul 14 alineatul (1) din Regulamentul (CE) nr. 659/1999, atunci când se iau decizii negative în cazuri de ajutor ilegal, Comisia decide dacă statul membru în cauză ia toate măsurile necesare pentru a recupera ajutorul de la beneficiar. Doar ajutorul care este incompatibil cu piața internă trebuie recuperat.
(80)
Scopul recuperării este restabilirea situației existente înainte de acordarea ajutorului. Aceasta se obține odată ce ajutorul incompatibil este restituit de către BPP, care astfel renunță la avantajul de care a beneficiat în raport cu concurenții săi. Suma care trebuie recuperată ar trebui să fie de așa natură încât să elimine avantajul economic acordat BPP.
(81)
În conformitate cu punctul 3.1 din Comunicarea Comisiei cu privire la aplicarea articolelor 87 și 88 din Tratatul CE privind ajutoarele de stat sub formă de garanții (denumită în continuare „Comunicarea Comisiei privind garanțiile”) (26), în cazul unei garanții de stat individuale, elementul de ajutor trebuie să fie evaluat prin referire la condițiile garanției și împrumutului. Având în vedere dificultățile financiare grave ale BPP la momentul la care s-a acordat garanția, este puțin probabil ca întreprinderea să fi avut capacitatea de a obține un împrumut bancar pe piață fără intervenția statului.
(82)
Pentru cuantificarea exactă a sumei ajutorului, având în vedere că nu poate fi determinat un preț al pieței adecvat pentru remunerația garanției de stat, trebuie să fie definit un reper rezonabil. Astfel cum s-a prezentat la prima liniuță de la punctul 3.2 al Comunicării Comisiei privind garanțiile, „echivalentul-subvenție sub formă de numerar” într-un anumit an poate fi calculat în același mod ca echivalentul-subvenție al unui credit în condiții preferențiale. Astfel, suma ajutorului poate fi calculată ca diferența dintre o rată teoretică a dobânzii pe piață și rata dobânzii obținută prin intermediul unei garanții de stat, după deducerea oricăror prime plătite.
(83)
În cazul de față, având în vedere dificultățile financiare și luând în considerare garanția reală constituită, BPP ar fi trebuit să plătească pentru un împrumut în condiții de piață, adică fără o garanție, rata dobânzii de referință plus o primă de risc de 400 de puncte de bază. Suma ajutorului ar trebui, prin urmare, să fie calculată ca diferența între această rată teoretică a pieței și rata dobânzii la care împrumutul garantat a fost efectiv oferit (respectiv EURIBOR + 100 de puncte de bază), după deducerea prețului efectiv plătit pentru garanție, respectiv 20 de puncte de bază.
(84)
În ceea ce privește suma totală a împrumutului în sine, în conformitate cu autoritățile portugheze, statul portughez a luat până în prezent toate măsurile și a parcurs toate etapele necesare pentru aplicarea drepturilor sale prioritare asupra garanției reale pe care o deține de la BPP (a cărei valoare a fost estimată la o sumă semnificativ mai mare decât valoarea împrumutului) (27). Comisia pornește de la premisa că statul portughez va continua să își exercite aceste drepturi, obținând astfel suma întreagă a împrumutului în cadrul procesului de lichidare, astfel cum a și afirmat în răspunsul său din 15 iunie 2010 (28).
(85)
Suma menționată la considerentul 83 constituie suma care trebuie să fie recuperată, plus dobânda efectiv acumulată cu privire la suma respectivă de la data la care ajutorul a fost pus la dispoziția beneficiarului (5 decembrie 2008) până la recuperarea efectivă a acestuia. Această dobândă nu poate fi mai mică decât suma calculată în conformitate cu articolul 9 din Regulamentul (CE) nr. 794/2004 al Comisiei din 21 aprilie 2004 de punere în aplicare a Regulamentului (CE) nr. 659/1999 al Consiliului (29),
ADOPTĂ PREZENTA DECIZIE:
Articolul 1
Ajutorul de stat implicat în garanția aferentă unui împrumut de 450 de milioane EUR, acordat ilegal de către Portugalia, în încălcarea articolului 108 alineatul (3) din Tratatul privind funcționarea Uniunii Europene, în favoarea Banco Privado Português, este incompatibil cu piața internă.
Articolul 2
(1) Portugalia recuperează ajutorul menționat la articolul 1 de la beneficiar.
(2) Sumele care trebuie recuperate sunt purtătoare de dobândă de la data la care au fost puse la dispoziția beneficiarului până la recuperarea lor efectivă.
(3) Dobânda se calculează pe o bază compusă, în conformitate cu capitolul V al Regulamentului (CE) nr. 794/2004.
Articolul 3
(1) Recuperarea ajutorului menționat la articolul 1 este imediată și efectivă.
(2) Portugalia asigură punerea în aplicare a prezentei decizii în termen de patru luni de la data notificării acesteia.
Articolul 4
(1) În termen de două luni de la notificarea prezentei decizii, Portugalia prezintă Comisiei următoarele informații:
(a)
suma totală (suma principală și dobânda) care trebuie să fie recuperată de la beneficiar;
(b)
o descriere detaliată a măsurilor luate deja și planificate în vederea respectării prezentei decizii;
(c)
documentele care demonstrează faptul că statul portughez și-a exercitat drepturile prioritare asupra garanției reale oferite de Banco Privado Português în contextul garanției.
(2) Portugalia informează permanent Comisia cu privire la evoluția măsurilor naționale luate pentru punerea în aplicare a prezentei decizii până la finalizarea recuperării ajutorului menționat la articolul 1. Aceasta depune imediat, la simpla cerere a Comisiei, informații cu privire la măsurile luate deja și planificate în vederea respectării prezentei decizii. De asemenea, Portugalia oferă informații detaliate privind cuantumul de ajutor și dobândă deja recuperat de la beneficiar.
Articolul 5
Prezenta decizie se adresează Republicii Portugheze.
Adoptată la Bruxelles, 20 iulie 2010.