РЕГЛАМЕНТ (ЕС) № 16/2011 НА КОМИСИЯТА
от 10 януари 2011 година
за установяване на мерки за прилагане за Системата за бързо предупреждение за храни и фуражи
(текст от значение за ЕИП)
ЕВРОПЕЙСКАТА КОМИСИЯ,
като взе предвид Договора за функционирането на Европейския съюз,
като взе предвид Регламент (ЕО) № 178/2002 на Европейския парламент и на Съвета от 28 януари 2002 г. за установяване на общите принципи и изисквания на законодателството в областта на храните, за създаване на Европейски орган за безопасност на храните и за определяне на процедури относно безопасността на храните (1), и по-специално член 51 от него,
като има предвид, че:
(1)
С Регламент (ЕО) № 178/2002 се създава Система за бързо предупреждение за храни и фуражи (наричана по-долу „RASFF“), управлявана от Комисията и включваща държавите-членки, Комисията и Европейския орган за безопасност на храните, и имаща за цел да предостави на контролните органи добре функциониращ инструмент за уведомяване за рискове за здравето на човека, произтичащи от храни или фуражи. В член 50 от посочения регламент се определят обхватът на RASFF и изискванията за функционирането ѝ.
(2)
С член 51 от Регламент (ЕО) № 178/2002 от Комисията се изисква да установи мерки за прилагане на член 50 от същия регламент, по-специално по отношение на конкретните приложими условия и процедури за предаването на нотификации и допълнителна информация.
(3)
Основна отговорност за прилагането на законодателството на ЕС носят държавите-членки. Те провеждат официалния контрол, правилата за който са установени в Регламент (ЕО) № 882/2004 на Европейския парламент и на Съвета от 29 април 2004 г. относно официалния контрол, провеждан с цел осигуряване на проверка на съответствието със законодателството в областта на фуражите и храните и правилата за опазване здравето на животните и хуманното отношение към животните (2). Системата RASFF подпомага държавите-членки при действията им, като позволява бърз обмен на информация за рисковете, произтичащи от храни или фуражи, и за мерките, които са взети или предстои да бъдат взети, за овладяване на тези рискове.
(4)
С член 29 от Регламент (ЕО) № 183/2005 на Европейския парламент и на Съвета от 12 януари 2005 г. за определяне на изискванията за хигиена на фуражите (3) се разширява обхватът на системата RASFF, за да се включат сериозните рискове за здравето на животните и за околната среда. Затова терминът „риск“, използван в настоящия регламент, следва да се разбира като пряк или непряк риск за здравето на човека във връзка с храни, материали, които влизат в контакт с храни, или фуражи в съответствие с Регламент (ЕО) № 178/2002 или като сериозен риск за здравето на човека, здравето на животните или за околната среда що се отнася до фуражи в съответствие с Регламент (ЕО) № 183/2005.
(5)
Следва да бъдат установени правила, които да позволят правилното функциониране на системата RASFF както в случаи, в които e установен сериозен риск по смисъла на член 50, параграф 2 от Регламент (ЕО) № 178/2002, така и във връзка с други случаи, при които макар установеният риск да е по-малък или от не толкова спешно естество, е необходим добър обмен на информация между членовете на мрежата RASFF. Видовете нотификации се подразделят на предупреждение, информация и отхвърляне на границата, за да могат членовете на мрежата да боравят по-организирано с тях.
(6)
За да може системата RASFF да функционира по-добре, следва да бъдат формулирани изисквания по отношение на процедурата на предаване на различните видове нотификации. Нотификациите за предупреждение следва да бъдат предавани и обработвани с предимство. Нотификациите за отхвърляне на границата са от особено значение за проверките, извършвани на граничните инспекционни пунктове и на определените гранични пунктове по границата на европейското икономическо пространство. Образците и речниците на данните подобряват четивността и разбирането на нотификациите. Включването на членове на мрежата в информацията за определени нотификации насочва тяхното внимание към тези нотификации и по този начин осигурява своевременното им обработване.
(7)
В съответствие с Регламент (ЕО) № 178/2002 Комисията, държавите-членки и ЕОБХ определят звена за контакт, представляващи членовете на мрежата и осигуряващи точна и бърза комуникация. В изпълнение на член 50 от посочения регламент и за да се предотвратят възможни грешки при предаването на нотификациите, всеки член на мрежата следва да определи само едно звено за контакт. Това звено за контакт следва да съдейства за бързото предаване на нотификациите до компетентния орган в рамките на държава, членка на мрежата.
(8)
За да се гарантира правилното и гладко функциониране на мрежата между нейните членове, следва да бъдат установени общи правила относно задълженията на звената за контакт. Следва също да бъдат установени разпоредби по отношение на координационната роля на Комисията, включително проверката на нотификациите. За тази цел Комисията следва също да подпомага членовете на мрежата при вземането на подходящи мерки, като установява опасностите и стопанските субекти, които фигурират в няколко нотификации.
(9)
Следва да бъде установена процедура, осигуряваща изменянето или оттеглянето от системата на подадени нотификации, които въпреки проверките, извършени от нотифициращия член и от Комисията, се окажат погрешни или необосновани.
(10)
Съгласно член 50, параграфи 3 и 4 от Регламент (ЕО) № 178/2002 от Комисията се изисква да уведомява трети държави за определени нотификации, подадени чрез системата RASFF. По тази причина, без да се засягат специфичните разпоредби на споразуменията, сключени съгласно член 50, параграф 6 от Регламент (ЕО) № 178/2002, Комисията следва да бъде в пряк контакт с органите за безопасност на храните в трети държави, за да могат да бъдат изпращани нотификации до тези трети държави и в същото време да се осигури обмен на имаща отношение информация във връзка с тези нотификации и с всички преки или непреки рискове за човешкото здраве, произтичащи от храни или фуражи.
(11)
С член 10 от Регламент (ЕО) № 178/2002 се изисква обществените органи да уведомяват обществеността, наред с друго, и за рисковете за здравето на човека. Комисията следва да предоставя резюмирана информация за нотификациите, подадени чрез системата RASFF, и годишни доклади, в които се очертават тенденциите при нотифицираните чрез RASFF проблеми във връзка с безопасността на храните и при развитието на самата мрежа, които да служат за информация на членовете, заинтересованите страни и широката общественост.
(12)
Настоящият регламент беше обсъден с Европейския орган за безопасност на храните.
(13)
Мерките, предвидени в настоящия регламент, са в съответствие със становището на Постоянния комитет по хранителната верига и здравето на животните,
ПРИЕ НАСТОЯЩИЯ РЕГЛАМЕНТ:
Член 1
Определения
За целите на настоящия регламент се прилагат следните определения в допълнение на определенията, установени в регламенти (ЕО) № 178/2002 и (ЕО) № 882/2004:
1. „мрежа“- системата за бързо предупреждение за преки или непреки рискове за здравето на човека, произтичащи от храни или фуражи, както е установена с член 50 от Регламент (ЕО) № 178/2002;
2. „член на мрежата“- държава-членка, Комисията, Европейският орган за безопасност на храните и която и да е държава, кандидатка за членство, трета държава или международна организация, сключила споразумение с Европейския съюз в съответствие с член 50, параграф 6 от Регламент (ЕО) № 178/2002;
3. „звено за контакт“- определеното звено за контакт, което представлява съответния член на мрежата;
4. „нотификация за предупреждение“- нотификация за риск, който изисква или е възможно да изиска бърза реакция в друга държава, членка на мрежата;
5. „нотификация за информация“- нотификация за риск, който не изисква бърза реакция в друга държава, членка на мрежата;
а) „нотификация за информация, която изисква проследяване“- нотификация за информация във връзка с продукт, който е пуснат на пазара или може да бъде пуснат на пазара в друга държава, членка на мрежата;
б) „нотификация за информация за насочване на вниманието“- нотификация за информация във връзка с продукт, който:
6. „нотификация за отхвърляне на границата“- нотификация за отхвърляне на партида, контейнер или товар с храни или фуражи, както е посочено в член 50, параграф 3, буква в) от Регламент (ЕО) № 178/2002;
7. „първоначална нотификация“- нотификация за предупреждение, нотификация за информация или нотификация за отхвърляне на границата;
8. „нотификация за проследяване“- нотификация, съдържаща допълнителна информация във връзка с първоначална нотификация;
9. „професионални субекти“- стопански субекти в хранителната промишленост и стопански субекти във фуражната промишленост, както са определени в Регламент (ЕО) № 178/2002, или стопански оператори, както са определени в Регламент (ЕО) № 1935/2004 на Европейския парламент и на Съвета (4).
Член 2
Задължения на членовете на мрежата
1. Членовете на мрежата гарантират гладкото функциониране на мрежата в рамките на своята компетентност.
2. Всеки член на мрежата определя едно звено за контакт и съобщава за него на звеното за контакт на Комисията заедно с подробна информация за лицата, отговорни за неговото функциониране, и данни за връзка с тях. За тази цел те използват образеца за информация относно звената за контакт, предоставен от звеното за контакт на Комисията.
3. Звеното за контакт на Комисията поддържа и актуализира списъка на звената за контакт и го предоставя на членовете на мрежата. Членовете на мрежата незабавно уведомяват звеното за контакт на Комисията за всяка промяна в своите звена за контакт и в данните за връзка с тях.
4. Звеното за контакт на Комисията предоставя на членовете на мрежата образците, които да бъдат използвани за нотификациите.
5. За нуждите на мрежата нейните членове осигуряват добра комуникация между своите звена за контакт и компетентните органи в рамките на тяхната компетентност, от една страна, и своите звена за контакт и звеното за контакт на Комисията, от друга. Те по-специално:
а)
създават и поддържат в добро състояние гладко функционираща комуникационна мрежа между своите звена за контакт и всички имащи отношение компетентни органи в рамките на тяхната компетентност, която да позволи непосредствено предаване на нотификациите до компетентните органи за предприемане на подходящи действия;
б)
определят ролите и отговорностите на своите звена за контакт и на имащите отношение компетентни органи в рамките на тяхната компетентност както по отношение на подготовката и предаването на нотификациите, изпращани до звеното за контакт на Комисията, така и относно оценката и разпространението на нотификациите, получени от звеното за контакт на Комисията.
6. Всички звена за контакт осигуряват дежурен служител, който е на разположение извън работно време за спешни случаи, денонощно, 7 дни в седмицата.
Член 3
Нотификации за предупреждение
1. Държавите от мрежата изпращат нотификациите за предупреждение до звеното на Комисията без неоправдано забавяне и във всички случаи в срок от 48 часа от момента, в който им е докладвано за риска. Нотификациите за предупреждение включват цялата налична информация по отношение по-специално на риска и продукта, от който произтича рискът. Фактът, че не е събрана цялата имаща отношение информация обаче не трябва да е причина за неоправдано забавяне при предаването на нотификациите за предупреждение.
2. Звеното за контакт на Комисията предава нотификациите за предупреждение до всички членове на мрежата в срок 24 часа след получаването им и след извършване на проверката, посочена в член 8.
3. Извън работно време членовете на мрежата съобщават за предаването на нотификация за предупреждение или за проследяването на нотификация за предупреждение чрез обаждане до номера за спешни повиквания на звеното за контакт на Комисията. Звеното за контакт на Комисията уведомява членовете на мрежата, които са обозначени за включване в информацията за проследяване, чрез обаждане до техните номера за спешни повиквания.
Член 4
Нотификации за информация
1. Държавите от мрежата изпращат нотификациите за информация до звеното на Комисията без неоправдано забавяне. Нотификациите включват цялата налична информация по отношение по-специално на риска и продукта, от който произтича рискът.
2. Звеното за контакт на Комисията предава нотификациите за информация до всички членове на мрежата без неоправдано забавяне след извършване на проверката, посочена в член 8.
Член 5
Нотификации за отхвърляне на границата
1. Държавите от мрежата изпращат нотификациите за отхвърляне на границата до звеното на Комисията без неоправдано забавяне. Нотификациите включват цялата налична информация по отношение по-специално на риска и продукта, от който произтича рискът.
2. Звеното за контакт на Комисията предава нотификациите за отхвърляне на границата до граничните инспекционни пунктове, както са определени в Директива 97/78/ЕО на Съвета от 18 декември 1997 г. за определяне на принципите, които регулират организацията на ветеринарните проверки на продуктите, въведени в Общността от трети страни (5), и до определените гранични пунктове, както са посочени в Регламент (ЕО) № 882/2004.
Член 6
Нотификации за проследяване
1. Ако някой от членовете на мрежата разполага с допълнителна информация във връзка с риск или продукт, предмет на първоначална нотификация, той незабавно предава нотификация за проследяване посредством своето звено за контакт до звеното за контакт на Комисията.
2. Ако член на мрежата поиска последваща информация във връзка с дадена първоначална нотификация, тя се предоставя според възможностите и без неоправдано забавяне.
3. Ако при получаване на първоначална нотификация е предприето действие, както е посочено в член 50, параграф 5 от Регламент (ЕО) № 178/2002, членът на мрежата, предприел действието, незабавно предава подробна информация за него на звеното за контакт на Комисията под формата на нотификация за проследяване.
4. Ако посоченото в параграф 3 действие е под формата на задържане на продукта и връщането му до изпращача, който пребивава в друга държава, членка на мрежата:
а)
членът на мрежата, предприел действието, предоставя имащата отношение информация за върнатия продукт под формата на нотификация за проследяване, освен ако тази информация вече не е била включена в първоначалната нотификация;
б)
държавата, членка на мрежата, към която е върнат продуктът, уведомява за предприетите действия във връзка с върнатите продукти чрез нотификация за проследяване.
5. Звеното за контакт на Комисията предава нотификациите за проследяване до всички членове на мрежата без неоправдано забавяне и в срок от 24 часа в случай на нотификации за предупреждения.
Член 7
Подаване на нотификации
1. Нотификациите се подават по образеца, предоставен от звеното за контакт на Комисията.
2. Всички имащи отношение полета на образците се попълват, за да е възможна ясна идентификация на съответния(те) продукт(и) и риск(ове) и да се предостави информация с цел проследяване. Предоставените от звеното за контакт речници на данните се използват във възможно най-голяма степен.
3. Нотификациите се класират съгласно определенията, предвидени в член 1, в някоя от следните категории:
а)
първоначална нотификация:
i)
нотификация за предупреждение;
ii)
нотификация за информация за проследяване;
iii)
нотификация за информация за насочване на вниманието;
iv)
нотификации за отхвърляне на границата;
б)
нотификация за проследяване.
4. В нотификациите се посочват членовете на мрежата, от които се очаква да осигурят проследяване на нотификацията.
5. Цялата имаща отношение информация се добавя към нотификацията и се изпраща до звеното за контакт на Комисията без неоправдано забавяне.
Член 8
Проверка на нотификациите
Преди нотификацията да бъде предадена до всички членове на мрежата, звеното за контакт на Комисията:
а)
проверява дали нотификацията е изчерпателна и четлива, включително дали са избрани правилните данни от речниците, посочени в член 7, параграф 2;
б)
проверява точността на правното основание, посочено за установените случаи на несъответствие; неправилното правно основание обаче не трябва да попречи на предаването на нотификация за установен риск;
в)
проверява дали предметът на нотификацията попада в обхвата на мрежата, както е установен в член 50 от Регламент (ЕО) № 178/2002;
г)
гарантира, че най-важната информация в нотификацията е предоставена на език, който е лесно разбираем от всички членове на мрежата;
д)
проверява дали са спазени изискванията, определени в настоящия регламент;
е)
установява повтарящите се нотификации за едни и същи стопански субекти и/или опасност, и/или държава на произход.
За да се спазят сроковете за предаване, Комисията може да прави малки промени в нотификациите с предварителното съгласие на нотифициращия член на мрежата.
Член 9
Оттегляне и изменяне на нотификации
1. Всеки член на мрежата може да поиска от звеното за контакт на Комисията оттеглянето на нотификация, предадена чрез мрежата, със съгласието на нотифициращия член на мрежата, ако информацията, въз основа на която е предприето действието, е необоснована или ако нотификацията е предадена погрешно.
2. Всеки член на мрежата може да поиска изменяне на нотификация със съгласието на нотифициращия член на мрежата. Нотификацията за проследяване не се счита за изменяне на нотификация и поради това може да бъде предадена, без да е необходимо съгласието на който и да е член на мрежата.
Член 10
Обмен на информация с трети държави
1. Ако продукт, предмет на нотификация, е с произход от трета държава или се разпространява в такава, Комисията уведомява третата държава без неоправдано забавяне.
2. Без да се засягат специфичните разпоредби на споразуменията, сключени съгласно член 50, параграф 6 от Регламент (ЕО) № 178/2002, звеното за контакт на Комисията установява контакт с определеното единствено звено за контакт в третата държава, ако има такова, за да подобри комуникацията, включително посредством използването на информационни технологии. Звеното за контакт на Комисията изпраща нотификации до споменатото звено за контакт в третата държава за насочване на вниманието или за проследяване, въз основа на сериозността на риска.
Член 11
Публикации
Комисията може да публикува:
а)
обобщение на всички нотификации за предупреждение, за информация и за отхвърляне на границата, като предоставя информация за класирането и статуса на нотификацията, установените продукти и рискове, държавата на произход, държавите, в които са били разпространявани продуктите, нотифициращия член на мрежата, основанието за нотификацията и предприетите мерки;
б)
годишен доклад за подадените чрез мрежата нотификации.
Член 12
Настоящият регламент влиза в сила на 20-ия ден след публикуването му в Официален вестник на Европейския съюз.
Настоящият регламент е задължителен в своята цялост и се прилага пряко във всички държави-членки.
Съставено в Брюксел на 10 януари 2011 година.
REGULAMENTUL (UE) NR. 16/2011 AL COMISIEI
din 10 ianuarie 2011
de stabilire a măsurilor de punere în aplicare a sistemului rapid de alertă pentru alimente și furaje
(Text cu relevanță pentru SEE)
COMISIA EUROPEANĂ,
având în vedere Tratatul privind funcționarea Uniunii Europene,
având în vedere Regulamentul (CE) nr. 178/2002 al Parlamentului European și al Consiliului din 28 ianuarie 2002 de stabilire a principiilor și a cerințelor generale ale legislației alimentare, de instituire a Autorității Europene pentru Siguranța Alimentară și de stabilire a procedurilor în domeniul siguranței produselor alimentare (1), în special articolul 51,
întrucât:
(1)
Regulamentul (CE) nr. 178/2002 stabilește un sistem rapid de alertă pentru alimente și furaje (denumit în continuare „RASFF”), gestionat de către Comisie, cu participarea statelor membre, a Comisiei și a Autorității Europene pentru Siguranța Alimentară (EFSA), cu scopul de a pune la dispoziția autorităților de control un instrument eficace de notificare a riscurilor prezentate de alimente sau de furaje pentru sănătatea umană. Articolul 50 din regulamentul respectiv definește domeniul de aplicare și regulile de funcționare ale RASFF.
(2)
Articolul 51 din Regulamentul (CE) nr. 178/2002 impune Comisiei să stabilească măsurile de punere în aplicare a articolului 50 din respectivul regulament, în special în privința condițiilor specifice și a procedurilor aplicabile transmiterii notificărilor și a informațiilor suplimentare.
(3)
Statele membre sunt principalele responsabile pentru aplicarea legislației UE. Ele efectuează controale oficiale în conformitate cu dispozițiile Regulamentului (CE) nr. 882/2004 al Parlamentului European și al Consiliului din 29 aprilie 2004 privind controalele oficiale efectuate pentru a asigura verificarea conformității cu legislația privind hrana pentru animale și produsele alimentare și cu normele de sănătate animală și de bunăstare a animalelor (2). RASFF sprijină acțiunile statelor membre permițând schimbul rapid de informații cu privire la riscurile reprezentate de alimente sau furaje și la măsurile adoptate sau necesare pentru combaterea acestor riscuri.
(4)
Articolul 29 din Regulamentul (CE) nr. 183/2005 al Parlamentului European și al Consiliului din 12 ianuarie 2005 de stabilire a cerințelor privind igiena furajelor (3) extinde domeniul de aplicare al RASFF la riscurile serioase pentru sănătatea animală și pentru mediu. Prin urmare, termenul „risc” utilizat în prezentul regulament trebuie înțeles ca fiind un risc direct sau indirect pentru sănătatea umană derivând din alimente, din materialele care vin în contact cu alimentele sau din hrana pentru animale, în conformitate cu Regulamentul (CE) nr. 178/2002, sau ca un risc serios pentru sănătatea umană sau animală sau pentru mediu derivând din hrana pentru animale, în conformitate cu Regulamentul (CE) nr. 183/2005.
(5)
Ar trebui să se fixeze reguli care să permită funcționarea corectă a RASFF atât în cazurile în care se detectează un risc serios în sensul articolului 50 alineatul (2) din Regulamentul (CE) nr. 178/2002, cât și în alte cazuri în care, deși se detectează un risc de mai mică gravitate sau urgență, este necesar ca membrii rețelei RASFF să procedeze la un schimb eficace de informații. Notificările se clasifică în notificări de alertă, notificări de informare și notificări de respingere la frontieră, ceea ce permite membrilor rețelei să le trateze în mod mai eficace.
(6)
Pentru asigurarea eficacității RASFF, este necesar ca procedura de transmitere a diferitelor tipuri de notificări să respecte anumite cerințe. Notificările de alertă trebuie să fie transmise și tratate cu prioritate. Notificările de respingere la frontieră sunt deosebit de importante pentru controalele efectuate la punctele de control la frontieră și la punctele de intrare desemnate de-a lungul frontierei Spațiului Economic European. Modelele și dicționarele de date ameliorează lizibilitatea și înțelegerea notificărilor. Desemnarea anumitor membri ai rețelei pentru anumite notificări atrage atenția acestora asupra unor notificări deosebite, permițându-le să le trateze cu mai mare rapiditate.
(7)
În conformitate cu Regulamentul (CE) nr. 178/2002, Comisia, statele membre și EFSA au desemnat puncte de contact care reprezintă membrii rețelei, permițându-le să beneficieze de un mijloc de comunicare corect și rapid. Pentru a se conforma articolului 50 din respectivul regulament și pentru a evita eventuale erori în transmiterea notificărilor, trebuie să existe un singur punct de contact desemnat pentru fiecare membru al rețelei. Acest punct de contact ar trebui să faciliteze transmiterea rapidă a notificării către o autoritate competentă dintr-o țară membră.
(8)
Pentru a asigura funcționarea corectă și eficace a rețelei între membrii acesteia, ar trebui să se stabilească reguli comune pentru sarcinile punctelor de contact. Este indicat să se adopte, de asemenea, dispoziții privind rolul coordonator al Comisiei, inclusiv în materie de verificare a notificărilor. În acest sens, Comisia ar trebui, de asemenea, să sprijine membrii rețelei în adoptarea măsurilor adecvate prin identificarea riscurilor și a operatorilor care apar cu regularitate în notificări.
(9)
În cazul în care, în ciuda verificărilor efectuate de către membrul notificator și de către Comisie, o notificare transmisă se dovedește a fi eronată sau nefondată, ar trebui să se instituie o procedură de modificare sau de retragere a notificării din sistem.
(10)
În conformitate cu articolul 50 alineatele (3) și (4) din Regulamentul (CE) nr. 178/2002, Comisia este datoare să informeze țările terțe cu privire la anumite notificări transmise prin intermediul RASFF. Prin urmare, fără a aduce atingere dispozițiilor specifice ale acordurilor încheiate în temeiul articolului 50 alineatul (6) din Regulamentul (CE) nr. 178/2002, Comisia trebuie să asigure contactele directe cu autoritățile din domeniul siguranței alimentare din țările terțe pentru a trimite notificări acestor țări terțe și, în același timp, să asigure schimbul de informații utile privind respectivele notificări și privind orice risc direct sau indirect pentru sănătatea umană în legătură cu produsele alimentare sau cu hrana pentru animale.
(11)
Articolul 10 din Regulamentul (CE) nr. 178/2002 impune autorităților publice, printre altele, să informeze populația asupra riscurilor pentru sănătatea umană. Comisia ar trebui să comunice informații recapitulative privind notificările RASFF transmise și rapoarte anuale care să prezinte evoluția problemelor de siguranță alimentară care au făcut obiectul unor notificări prin RASFF și evoluția rețelei propriu-zise pentru informarea membrilor, a părților interesate și a populației în general.
(12)
Prezentul regulamentul a fost discutat cu Autoritatea Europeană pentru Siguranța Alimentară.
(13)
Măsurile prevăzute în prezentul regulament sunt conforme cu avizul Comitetului permanent pentru lanțul alimentar și sănătatea animală,
ADOPTĂ PREZENTUL REGULAMENT:
Articolul 1
Definiții
În sensul prezentului regulament, definițiile următoare se aplică în completarea celor stabilite în Regulamentele (CE) nr. 178/2002 și (CE) nr. 882/2004:
1.
prin „rețea” se înțelege sistemul rapid de alertă pentru notificarea unui risc direct sau indirect asupra sănătății umane derivând din produsele alimentare sau din hrana pentru animale, astfel cum este definit la articolul 50 din Regulamentul (CE) nr. 178/2002;
2.
prin „membru al rețelei” se înțelege un stat membru, Comisia, Autoritatea Europeană pentru Siguranța Alimentară și orice țară candidată, țară terță sau organizație internațională care a încheiat un acord cu Uniunea Europeană în conformitate cu articolul 50 alineatul (6) din Regulamentul (CE) nr. 178/2002;
3.
prin „punct de contact” se înțelege punctul de contact desemnat care reprezintă membrul rețelei;
4.
prin „notificare de alertă” se înțelege notificarea unui risc care necesită sau ar putea necesita o acțiune rapidă într-o altă țară membră;
5.
prin „notificare de informare” se înțelege notificarea unui risc care nu necesită o acțiune rapidă într-o altă țară membră;
(a)
prin „notificare de informare pentru urmărire” se înțelege o notificare de informare privind un produs care se găsește sau ar putea fi introdus pe piață într-o altă țară membră;
(b)
prin „notificare de informare pentru atenție” se înțelege o notificare de informare privind un produs care:
(i)
nu este prezent decât în țara membră care a inițiat notificarea; sau
(ii)
nu a fost introdus pe piață; sau
(iii)
nu mai este pe piață;
6.
prin „notificare de respingere la frontieră” se înțelege o notificare privind respingerea unui lot, a unui container sau a unei încărcături de produse alimentare sau de hrană pentru animale astfel cum se menționează la articolul 50 alineatul (3) litera (c) din Regulamentul (CE) nr. 178/2002;
7.
prin „notificare inițială” se înțelege o notificare de alertă, o notificare de informare sau o notificare de respingere la frontieră;
8.
prin „notificare de urmărire” se înțelege o notificare care conține informații suplimentare în legătură cu o notificare inițială;
9.
prin „operatori profesionali” se înțeleg operatorii din sectorul alimentar și operatorii cu activitate în domeniul hranei pentru animale, astfel cum sunt definiți în Regulamentul (CE) nr. 178/2002 sau operatorii economici astfel cum sunt definiți în Regulamentul (CE) nr. 1935/2004 al Parlamentului European și al Consiliului (4).
Articolul 2
Sarcinile membrilor rețelei
(1) Membrii rețelei asigură funcționarea eficace a rețelei aflate în jurisdicția lor.
(2) Fiecare dintre membrii rețelei va desemna un punct de contact și va comunica această desemnare punctului de contact al Comisiei, precum și informații detaliate cu privire la persoanele care sunt însărcinate cu funcționarea acestuia și detaliile de contact ale acestora. În acest scop, ei vor utiliza un formular tip de informații privind punctul de contact, care trebuie să le fie transmis de către punctul de contact al Comisiei.
(3) Punctul de contact al Comisiei menține și actualizează lista de puncte de contact și o pune la dispoziția tuturor membrilor rețelei. Membrii rețelei informează imediat punctul de contact al Comisiei cu privire la orice schimbare referitoare la punctele lor de contact și la detaliile lor de contact.
(4) Punctul de contact al Comisiei furnizează membrilor rețelei modelele de documente care trebuie utilizate pentru transmiterea notificărilor.
(5) Membrii rețelei asigură comunicarea efectivă între punctele lor de contact și autoritățile competente din jurisdicția lor, pe de o parte, și între punctele lor de contact și punctul de contact al Comisiei, pe de altă parte, pentru necesitățile rețelei. În mod special, acestea:
(a)
constituie o rețea de comunicare efectivă între punctele lor de contact și toate autoritățile competente relevante din jurisdicția lor, permițând transmiterea imediată a notificării către autoritățile competente în vederea unei acțiuni corespunzătoare, și o mențin în stare permanentă de funcționare;
(b)
definesc rolurile și responsabilitățile punctelor lor de contact și cele ale autorităților competente relevante din jurisdicția lor în ceea ce privește elaborarea și transmiterea notificărilor trimise punctului de contact al Comisiei, precum și în ceea ce privește evaluarea și difuzarea notificărilor primite din partea punctului de contact al Comisiei.
(6) Toate punctele de contact asigură disponibilitatea unui agent de serviciu accesibil în afara orelor de birou pentru comunicări urgente 24 ore din 24 și 7 zile din 7.
Articolul 3
Notificări de alertă
(1) Membrii rețelei trimit notificările de alertă la punctul de contact al Comisiei fără întârzieri nejustificate și, în orice caz, în interval de 48 de ore de la momentul în care au fost informați de existența unui risc. Notificările de alertă conțin toate informațiile disponibile referitoare, în mod particular, la risc și la produsul aflat la originea riscului. Cu toate acestea, faptul că nu au fost colectate toate informațiile relevante nu justifică întârzierea transmiterii notificării de alertă.
(2) Punctul de contact al Comisiei transmite notificările de alertă tuturor membrilor rețelei în interval de 24 de ore de la primire, după efectuarea verificării prevăzute la articolul 8.
(3) În afara orelor de birou, membrii rețelei previn punctul de contact al Comisiei cu privire la transmiterea unei notificări de alertă sau a unui supliment de informații privind o notificare de alertă prin apel telefonic la numărul de telefon de urgență. Punctul de contact al Comisiei informează membrii rețelei desemnați pentru acțiunea de urmărire printr-un apel telefonic la numerele lor de urgență.
Articolul 4
Notificări de informare
(1) Membrii rețelei trimit notificări de informare punctului de contact al Comisiei fără întârzieri nejustificate. Notificările conțin toate informațiile disponibile referitoare, în mod particular, la risc și la produsul aflat la originea riscului.
(2) Punctul de contact al Comisiei transmite notificările de informare tuturor membrilor rețelei, fără întârzieri nejustificate, după efectuarea verificării prevăzute la articolul 8.
Articolul 5
Notificări de respingere la frontieră
(1) Membrii rețelei trimit notificări de respingere la frontieră punctului de contact al Comisiei fără întârzieri nejustificate. Notificările conțin toate informațiile disponibile referitoare, în mod particular, la risc și la produsul aflat la originea riscului.
(2) Punctul de contact al Comisiei transmite notificările de respingere la frontieră punctelor de control la frontieră, astfel cum sunt definite în Directiva 97/78/CE a Consiliului din 18 decembrie 1997 de stabilire a principiilor de bază ale organizării controalelor veterinare pentru produsele care provin din țări terțe și sunt introduse în Comunitate (5) și punctelor desemnate de intrare pe teritoriu, astfel cum sunt menționate în Regulamentul (CE) nr. 882/2004.
Articolul 6
Notificări complementare
(1) De câte ori un membru al rețelei deține informații suplimentare privind riscul sau produsul care a făcut obiectul unei notificări inițiale, acesta transmite imediat o notificare complementară punctului de contact al Comisiei prin intermediul punctului său de contact.
(2) Atunci când un membru al rețelei solicită informații complementare referitoare la o notificare inițială, aceste informații îi sunt comunicate în măsura posibilităților și fără întârzieri nejustificate.
(3) Atunci când se întreprinde o acțiune în urma primirii unei notificări inițiale, astfel cum se menționează la articolul 50 alineatul (5) din Regulamentul (CE) nr. 178/2002, membrul care a întreprins acțiunea transmite imediat detaliile acțiunii către punctul de contact al Comisiei prin intermediul unei notificări complementare.
(4) Dacă acțiunea vizată la alineatul (3) constă în reținerea unui produs și returnarea acestuia la un expeditor care este domiciliat într-o altă țară membră:
(a)
membrul care întreprinde acțiunea comunică informațiile utile privind produsul returnat prin intermediul unei notificări complementare, cu excepția cazului în care informațiile figurau deja în întregime în notificarea inițială;
(b)
țara membră în care au fost returnate produsele furnizează informații privind acțiunea întreprinsă față de produsele returnate prin intermediul unei notificări complementare.
(5) Punctul de contact al Comisiei transmite notificările complementare tuturor membrilor rețelei, fără întârzieri nejustificate și în termen de 24 de ore dacă este vorba de notificări complementare succesive unor notificări de alertă.
Articolul 7
Transmiterea notificărilor
(1) Notificările sunt transmise cu ajutorul unor modele furnizate de către punctul de contact al Comisiei.
(2) Toate rubricile relevante ale formularelor sunt completate pentru a permite identificarea precisă a produsului (produselor) precum și a (ale) riscului (riscurilor) implicat(e) și pentru a furniza informații privind trasabilitatea. Dicționarele de date furnizate de către punctul de contact al Comisiei sunt utilizate pe cât posibil.
(3) Notificările se clasifică în funcție de definițiile conținute la articolul 1 într-una din categoriile următoare:
(a)
notificări inițiale:
(i)
notificări de alertă;
(ii)
notificări de informare pentru monitorizare;
(iii)
notificări de informare pentru atenție;
(iv)
notificări de respingere la frontieră;
(b)
notificări complementare.
(4) Notificările desemnează membri ai rețelei cărora li se cere să asigure o monitorizare posterior notificării.
(5) Toate documentele relevante se anexează notificării și se trimit punctului de contact al Comisiei, fără întârzieri nejustificate.
Articolul 8
Verificarea notificării
Înainte de a transmite o notificare tuturor membrilor rețelei, punctul de contact al Comisiei:
(a)
verifică dacă notificarea este completată în mod corect și lizibilă, inclusiv dacă au fost selecționate datele adecvate din dicționarele menționate la articolul 7 alineatul (2);
(b)
verifică exactitatea temeiului juridic invocat pentru cazurile de neconformitate constatate; cu toate acestea, un temei juridic inexact nu împiedică transmiterea notificării dacă a fost identificat un risc;
(c)
verifică dacă obiectul notificării aparține domeniului de competență al rețelei, în conformitate cu prevederile articolului 50 din Regulamentul (CE) nr. 178/2002;
(d)
se asigură că informațiile esențiale din notificare sunt comunicate într-un limbaj inteligibil de către toți membrii rețelei;
(e)
verifică conformitatea cu dispozițiile prezentului regulament;
(f)
verifică dacă anumiți operatori profesionali și/sau anumite pericole și/sau țări de origine sunt menționate în mod recurent în notificări.
În vederea respectării termenelor de transmisie, Comisia poate efectua mici modificări ale notificării, cu condiția ca acestea să fie făcute cu acordul membrului notificator înainte de a fi transmise.
Articolul 9
Retragerea și modificarea unei notificări
(1) Orice membru al rețelei poate solicita ca o notificare transmisă prin intermediul rețelei să fie retrasă de către punctul de contact al Comisiei cu acordul membrului notificator dacă informațiile pe care se bazează acțiunea ce urmează a fi întreprinsă par a fi nefondate sau dacă notificarea a fost transmisă în mod eronat.
(2) Orice membru al rețelei poate solicita modificări la o notificare cu acordul membrului notificator. O notificare complementară nu este considerată ca fiind o modificare a unei notificări și poate fi transmisă, în consecință, fără acordul unui alt membru al rețelei.
Articolul 10
Schimbul de informații cu țările terțe
(1) Dacă produsul notificat este originar dintr-o țară terță sau este distribuit pe teritoriul acesteia, Comisia informează țara terță în cauză fără întârzieri nejustificate.
(2) Fără a aduce atingere prevederilor specifice din acordurile încheiate în temeiul articolului 50 alineatul (6) din Regulamentul (CE) nr. 178/2002, punctul de contact al Comisiei intră în contact cu un punct de contact unic desemnat din țara terță, după caz, în scopul de a ameliora comunicarea, inclusiv prin utilizarea tehnologiilor informației. Punctul de contact al Comisiei trimite notificările către acest punct de contact din țara terță pentru vigilență sau pentru monitorizare, în funcție de gravitatea riscului.
Articolul 11
Publicații
Comisia poate publica:
(a)
o recapitulare a tuturor notificărilor de alertă, de informare și de respingere la frontieră, conținând informații privind clasificarea și statutul notificării, produsele și riscurile identificate, țara de origine, țările în care au fost distribuite produsele, membrul notificator al rețelei, temeiul notificării și măsurile adoptate;
(b)
un raport anual privind notificările transmise prin intermediul rețelei.
Articolul 12
Prezentul regulament intră în vigoare în a douăzecea zi de la data publicării în Jurnalul Oficial al Uniunii Europene.
Prezentul regulament este obligatoriu în toate elementele sale și se aplică direct în toate statele membre.
Adoptat la Bruxelles, 10 ianuarie 2011.