РЕШЕНИЕ НА КОМИСИЯТА
от 29 юни 2011 година
относно държавна помощ в сектора на екарисажа през 2003 г. Държавна помощ C 23/05 (ex NN 8/04 и ex N 515/03)
(нотифицирано под номер C(2011) 4425)
(само текстът на френски език е автентичен)
(текст от значение за ЕИП)
(2011/651/ЕС)
ЕВРОПЕЙСКАТА КОМИСИЯ,
като взе предвид Договора за функционирането на Европейския съюз, и по-специално член 108, параграф 2 от него,
като има предвид, че:
I. ПРОЦЕДУРА
(1)
С писмо от 7 ноември 2003 г. Постоянното представителство на Франция към Европейския съюз уведоми Комисията в съответствие с член 108, параграф 3 от Договора за функционирането на Европейския съюз (наричан по-долу „ДФЕС“) (1) за освобождаване от такса „екарисаж“ на някои предприятия, които продават месо на дребно.
(2)
Първоначалното уведомление се отнасяше, от една страна, до помощта, отпусната през 2003 г., и, от друга страна, до помощта, предвидена за периода от 2004 г. нататък. Тъй като част от помощта беше вече отпусната, Комисията тогава реши да раздели досието. От помощта, отпусната през 2003 г., в рамките на настоящото решение се проучва само освобождаването от такса „екарисаж“.
(3)
Таксата „екарисаж“ беше премахната на 1 януари 2004 г. След това финансирането на публичната услуга за екарисаж беше осигурено чрез въвеждането на „такса клане“, по отношение на която Комисията не възрази (2).
(4)
В рамките на разследването на случая „такса клане“ (държавна помощ № N 515A/03) френските власти изпратиха на Комисията информация, отнасяща се и до разглеждания случай, по-специално с писмо от 29 декември 2003 г.
(5)
С писмо от 7 април 2005 г., регистрирано на 12 април 2005 г., френските власти предоставиха допълнителна информация, поискана от Комисията с писмо от 4 март 2005 г.
(6)
Комисията откри процедурата, предвидена в член 108, параграф 2 от ДФЕС относно въпросната помощ с писмо № SG(2005)D/ 202956 от 7 юли 2005 г.
(7)
Решението за откриване на процедурата бе публикувано в Официален вестник на Европейския съюз (3). Комисията прикани другите държави-членки и заинтересованите трети страни да представят своите съображения относно въпросната помощ.
(8)
Френските власти изпратиха своите коментари с писма от 20 септември 2005 г. и 15 ноември 2005 г., регистрирани на 17 ноември 2005 г.
(9)
Комисията получи съображенията на Конфедерацията на месарите, колбасарите и месопреработвателите (Confédération de la boucherie, boucherie-charcuterie, traiteurs, наричана по-долу „CFBCT“) от 18 октомври 2005 г. и съображенията на едно частно дружество от 17 октомври 2005 г. (4) и от 11 юли 2008 г.
(10)
С писмо от 18 април 2011 г. френските власти потвърдиха, че освобождаването от плащане на таксата за закупуване на месо (наречена „такса екарисаж“), предоставено през 2003 г. на някои предприятия за търговия със селскостопански продукти, е в съответствие с Регламент (ЕО) № 1998/2006 на Комисията от 15 декември 2006 г. за прилагане на членове 87 и 88 от договора към минималната помощ (5).
II. ОПИСАНИЕ
(11)
Въпросната мярка се отнася до финансирането за 2003 г. на публичната услуга за екарисаж и за унищожаването на месни и костни брашна, които нямат вече търговска стойност.
(12)
Публичната услуга за екарисаж е била преди това финансирана от таксата „екарисаж“, учредена с член 302а ZD от Общия кодекс за данъците във Франция, въведен с член 1 от Закон № 96-1139 от 26 декември 1996 г. относно събирането и унищожаването на животински трупове и отпадъци от кланици (наричан по-долу „Законът от 1996 г.“).
(13)
Таксата „екарисаж“ се е отнасяла до закупуване на месо и други посочени продукти от всяко лице, което реализира продажби на дребно на тези продукти. Таксата се е налагала по принцип на всяко лице, което продава на дребно. Нейната основа е била образувана от стойността без данък върху добавената стойност (ДДС) на закупените продукти независимо от произхода им:
-
меса и карантии, пресни или варени, охладени или замразени, от птици, зайци, дивеч или от говеда, овце, кози, свине, коне, магарета и техни кръстоски,
-
солени специалитети, колбаси, свинска мас, месни консерви и преработени карантии,
-
фураж на базата на меса и карантии.
(14)
Предприятията, чийто оборот през предходната календарна година е бил под 2 500 000 френски франка (FRF) (6) (381 122 EUR) без ДДС, са били освободени от таксата. Ставките на таксите са били определени на 0,5 % върху закупени месечни количества на стойност без ДДС до 125 000 FRF (19 056 EUR) и на 0,9 % над 125 000 FRF. Член 35 от Финансовия закон за изменения през 2000 г. (Закон № 2000-1353 от 30 декември 2000 г.) е внесъл някои изменения в механизма на таксата „екарисаж“, влезли в сила на 1 януари 2001 г. Тези изменения са имали за цел да неутрализират последиците от кризата със спонгиформната енцефалопатия по говедата (СЕГ) и причинените от нея допълнителни разходи. По-късно основата на таксата е била разширена с „други месни продукти“. Ставката на таксата е била определена на 2,1 % върху закупени месечни количества на стойност до 125 000 FRF (19 056 EUR) и на 3,9 % - над 125 000 FRF. Освен това всички предприятия, чийто оборот през предходната календарна година е бил под 5 000 000 FRF (762 245 EUR) без ДДС, са били освободени от таксата.
(15)
Първоначално, т.е. считано от 1 януари 1997 г., приходът от таксата е постъпвал в специално създаден за тази цел фонд, чието предназначение е било да финансира услугата за събиране и унищожаване на животински трупове и отпадъци от кланици, признати за негодни за консумация от човека и животните, т.е. дейностите, определени като задача за обществена услуга от член 264 от Селскостопанския кодекс (Code rural). Фондът е бил управляван от Националния център за управление на структурите на земеделските стопанства (Centre national pour l’aménagement des structures des exploitations agricoles, CNASEA).
(16)
Считано от 1 януари 2001 г., приходът от таксата „екарисаж“ е бил внасян непосредствено в общия държавен бюджет, а не вече във фонда, създаден за тази цел. За 2003 г. са открити бюджетни кредити при Министерството на земеделието, храните, рибарството и селските въпроси (Ministère de l’agriculture, de l’alimentation, de la pêche et des affaires rurales) с Наредба № 2002-1580 от 30 декември 2002 г. относно прилагането на Финансовия закон за 2003 г. Те са вписани като основни разходи на това министерство в дял IV, „Публично подпомагане“, част 4, „Икономически мерки, поощрения и подпомагане“. За 2003 г. приходът от тази такса е достигнал 550 млн. EUR.
(17)
Уведомлението от 2003 г. е предвиждало помощ за съхраняването и унищожаването на животинските брашна, както и помощ за транспорта и унищожаването на животни, които са открити мъртви, и на отпадъци от кланици. Освен това Законът от 1996 г. е предвиждал освобождаването на предприятията, които продават месо на дребно и чийто годишен оборот е под 762 245 EUR. Според данните, с които разполага Комисията, Законът от 1996 г. е бил в сила през цялата 2003 година.
(18)
В решението си за откриване на процедура Комисията заключи, че мерките за помощ относно прибирането и унищожаването на животни, които са намерени мъртви, както и за съхраняването и унищожаването на животински брашна и отпадъци от кланици, не заплашват да се отразят неблагоприятно на условията за търговията до степен, която противоречи на общия интерес. Те могат следователно да се възползват от дерогацията, определена в член 107, параграф 3, буква в) от ДФЕС, като мерки, които могат да допринесат за развитието на сектора. От друга страна, Комисията реши да открие процедурата, предвидена в член 108, параграф 2 от ДФЕС, във връзка с наличието и съвместимостта на помощта в полза на търговията, освободена от заплащането на таксата „екарисаж“.
(19)
При откриването на процедурата за разследване Комисията счете, че освобождаването от заплащане на таксата „екарисаж“ се очаква да доведе до загуба на ресурси за държавата и не изглежда оправдано от естеството и устройството на системата за данъчно облагане, чиято цел е да осигури приходите за държавата. В действителност, според данните, с които разполага Комисията, освобождаването не е било свързано с оборота, реализиран при продажби на месо, а с общата сума на продажбите.
(20)
Тъй като таксата „екарисаж“ се изчислява въз основата на стойността на месни продукти, не изглежда оправдано да бъде освободено от заплащането на таксата предприятие с оборот, който включва по-големи продажби на месо, докато неговият конкурент, който реализира по-малък оборот от продажба на месо, ще трябва да заплати таксата.
(21)
Следователно това освобождаване би представлявало избирателно предимство. Това би означавало помощ в полза на продавачите, които, освободени от таксата, ще получат облекчаване на данъчната тежест. Въз основа на числените данни за търговията с месо Комисията заключи, че освобождаването през 2003 г. от таксата на търговци с оборот под 762 245 EUR, е предимство, което би могло да представлява държавна помощ по смисъла на член 107, параграф 1 от ДФЕС.
(22)
Комисията не можеше да изключи, че освобождаването от таксата може да засегне търговията между държавите-членки, по-специално в пограничните райони.
(23)
Следователно изглеждаше, че освобождаването от тази такса на търговците с годишен оборот под 762 245 EUR представлява държавна помощ по смисъла на член 107, параграф 1 от ДФЕС.
(24)
В разглеждания случай изглеждаше, че освобождаването се състои в облекчаване на данъчната тежест, лишено от какъвто и да било стимулиращ елемент и от каквато и да било насрещна престация от страна на получателите, и чиято съвместимост с правилата за защита на конкуренцията не е доказана.
(25)
Комисията счете следователно, че помощта попада в обхвата на точка 3.5 от Насоките на Общността относно държавната помощ в селското стопанство (7), които бяха в сила през разглеждания период. Тази точка определяше, че за да бъде разглеждана като съвместима с общия пазар, всяка мярка за помощ трябва да съдържа известен стимулиращ елемент или да изисква насрещна престация от страна на получателя. Следователно, освен изключенията, предвидени изрично в законодателството на Общността или в нейните насоки, едностранната държавна помощ, предназначена просто за подобряване на финансовото положение на производителите, но без какъвто и да е принос за развитието на сектора, се разглежда като оперативна помощ, несъвместима с общия пазар.
(26)
За търговията, освободена от заплащане на таксата „екарисаж“, Комисията не можеше да изключи наличието на държавна помощ по смисъла на член 107, параграф 1 от ДФЕС, нито това, че става въпрос за оперативна помощ, относно чиято съвместимост с вътрешния пазар Комисията имаше своите съмнения.
III. СЪОБРАЖЕНИЯ, ПРЕДСТАВЕНИ ОТ ФРАНЦИЯ
(27)
Френските власти представиха своите съображения с писма от 20 септември 2005 г. и 15 ноември 2005 г. В тези писма те потвърдиха, че не може да се отрече, че освобождаването от такса, от което са се възползвали неподлежащите на такса предприятия, представлява помощ по смисъла на Договора за ЕО. Комисията е включила впрочем подобно определение в своето Решение 2005/474/ЕО (8) относно освобождаването, прилагано между 1 януари 1997 г. и 31 декември 2002 г. (помощ NN 17/01, прекласифицирана C 49/02).
(28)
От друга страна, френските власти са изтъкнали преди влизането в сила на Регламент (ЕО) № 1998/2006, че помощта попада в обхвата на Регламент (ЕО) № 69/2001 на Комисията от 12 януари 2001 г. за прилагане на членове 87 и 88 от договора към минималната помощ (9). Те подчертаха, че броят на въпросните предприятия, който е възлизал средно на повече от 100 000 годишно, както и прагът на годишния оборот, определен за освобождаването (762 245 EUR), означават, че размерът на освобождаването, който би могъл да представлява държавна помощ, е във всички случаи под прага от 100 000 EUR за период от три години, определен от Регламент (ЕО) № 69/2001.
(29)
За да докажат, че размерът на освобождаването, предоставено на тези предприятия през 2003 г., е бил систематично под 100 000 EUR за три години, френските власти използваха два метода.
(30)
На първо място френските власти определиха годишния оборот на предприятие, което би заплатило такса от 100 000 EUR за три години, т.е. средно за една година 33 333 EUR. На базата на тази сума, разделена на части в зависимост от ставките на таксуване (2,1 % и 3,9 %), те пресметнаха основата на таксата, отговаряща на покупките на месо от предприятието. Накрая, въз основа на стойността на тези покупки на месо, френските власти стигнаха до оценка на годишния оборот, изхождайки от хипотезата (максималистична), че става въпрос за предприятие, което е специализирано за търговия с месо. Така този метод им дава възможност да стигнат до годишен оборот на предприятието, който е далеч над прага за освобождаване от таксата. Прагът на освобождаване от 762 245 EUR се оказва следователно далеч надхвърлен, което значи, че предприятие, което би заплатило такса от 100 000 EUR за три години, не може по никакъв начин да бъде освободено от таксата върху покупките на месо.
(31)
На второ място, френските власти определиха размера на таксата на предприятие, специализирано за месо, чийто годишен оборот е малко под прага на освобождаване от 762 000 EUR. На базата на съотношение между покупките и оборота 0,58 (10) френските власти изчислиха стойността на покупките на месо от това предприятие, а именно 441 960 EUR (762 000 × 0,58). Този втори метод доказва, че максималната сума на освобождаване е 13 132 EUR годишно за едно предприятие - т.е. сума, която остава във всички случаи по-малка от 100 000 EUR за три години.
(32)
След влизането в сила на Регламент (ЕО) № 1998/2006 френските власти потвърдиха, че освобождаването от плащане на таксата върху покупките на месо (наречена „такса екарисаж“), предоставено през 2003 г. на някои предприятия за търговия със селскостопански продукти, попада в обхвата на посочения регламент, и по-специално на член 5 от него във връзка с преходните мерки.
IV. СЪОБРАЖЕНИЯ, ПРЕДСТАВЕНИ ОТ ТРЕТИ СТРАНИ
(33)
На първо място Конфедерацията на месарите, колбасарите и месопреработвателите (наричана по-долу „CFBCT“) изтъкна, че въпросната мярка не отговаря на критериите за определяне на държавна помощ и че механизмът на таксуване, приложен към някои предприятия в зависимост от размера на техния оборот, е напълно обоснован от принципите на общото устройство на системата за облагане. Според CFBCT таксата върху покупките на месо се събира и контролира съгласно правилата, приложими към ДДС и приравнените към него данъци. Определянето на прага на освобождаване от таксата е направено въз основа на обективен и рационален критерий, както и при критериите, приложими при определянето на прага за други данъци. Законът от 1996 г. се вписва в логиката на френската система за събиране на ДДС. Той следователно не е имал за цел да предостави извънредно предимство на някои предприятия, а чрез въвеждането на праг на таксуване всъщност е бил насочен към отчитане на способността за плащане на предприятията, и по-специално на жизнеспособността на занаятчиите месари.
(34)
На второ място, според CFBCT тази мярка не засяга вътреобщностната търговия. Всъщност изключително малкият размер на предприятията, засегнати от въпросната мярка, както и изключително ограниченият от гледна точка на територията пазар, на който те действат, будят съмнения в наличието на държавна помощ по смисъла на член 107, параграф 1 от ДФЕС.
(35)
Дори ако следва да се приеме, че предприятията, освободени от плащането на таксата, са получили наистина помощ, CFBCT твърди, че тази помощ е във всички случаи съвместима с правилата на Договора.
(36)
Комисията следва да има предвид, че освобождаването на малките месарници и занаятчиите месари е в случая оправдано от съображения от общ интерес: управлението на кризата с „лудата крава“ и необходимата преработка на опасните продукти. Освен това тази мярка засяга само малките и средните предприятия и попада потенциално в обхвата на регламентите за освобождаване, които са били в сила през въпросния период, а именно на Регламент (ЕО) № 70/2001 на Комисията от 12 януари 2001 г. за прилагане на членове 87 и 88 от Договора за създаване на Европейската общност по отношение на държавните помощи за малките и средните предприятия (11) и на Регламент (ЕО) № 1/2004 на Комисията от 23 декември 2003 г. за прилагането на членове 87 и 88 от Договора за ЕО към държавните помощи за малки и средни предприятия, които произвеждат, преработват и търгуват със селскостопански продукти (12).
(37)
Във всички случаи CFBCT твърди, че изискването за възстановяване на помощта, което би влязло в сила, ако мярката бъде определена като несъвместима държавна помощ, би нарушило член 14 от Регламент (ЕО) № 659/1999 на Съвета от 22 март 1999 г. за установяване на подробни правила за прилагането на член 93 от Договора за ЕО (13), тъй като евентуално отрицателно решение с възстановяване не би взело предвид оправданите правни очаквания на предприятията получатели.
(38)
При всички обстоятелства последващата оценка на размера на помощта въз основа на облагане със задна дата вероятно ще бъде под праговете на минималната помощ, тъй като потенциалните получатели на тази помощ са били в преобладаващата си част микропредприятия.
(39)
Според информацията, с която разполага Комисията, въпросното частно дружество развива търговия с хранителни продукти във Франция. Тъй като е изплатила таксата „екарисаж“ през периода 2001-2003 г. и е поискала възстановяване на сумата, изплатена на френските данъчни служби, дружеството счита, че е заинтересовано да представи своите съображения в рамките на настоящата процедура.
(40)
Дружеството твърди, че противно на заключението на Комисията в нейното решение за откриване на процедура от 5 юли 2005 г. (2005/C 228/06) (14), не липсва връзка между помощта в сектора на екарисажа и таксата върху покупките на месо. То счита, че таксата „екарисаж“, изплатена през 2003 г., се основава на член 302а ZD от Общия кодекс за данъците и финансира механизъм за държавна помощ по смисъла на член 107 от ДФЕС. Тъй като Комисията не е била предварително уведомена за този механизъм, той следва да бъде обявен за незаконосъобразен.
(41)
Освен това дружеството твърди, че освобождаването от таксата е несъвместимо съгласно член 107 от ДФЕС и че това би довело до несъвместимост на таксата с принципа на равнопоставеност пред публичните органи и съответно - с правилата за конкуренция.
V. ОЦЕНКА НА ПОМОЩТА
(42)
В съответствие с член 107, параграф 1 от ДФЕС, с изключение на дерогациите, определени от посочения Договор, всяка помощ, предоставена от държава-членка или чрез ресурси на държава-членка, под каквато и да било форма, която нарушава или заплашва да наруши конкуренцията чрез поставяне в по-благоприятно положение на определени предприятия или производството на някои стоки, доколкото засяга търговията между държавите-членки, е несъвместима с вътрешния пазар.
(43)
Членове 107-109 от ДФЕС се прилагат за сектора на свинското месо в съответствие с член 21 от Регламент (ЕИО) № 2759/75 на Съвета от 29 октомври 1975 г. относно общата организация на пазара на свинско месо (15). Те се прилагат за сектора на говеждото и телешкото месо в съответствие с член 40 от Регламент (ЕО) № 1254/1999 на Съвета от 17 май 1999 г. относно общата организация на пазара на говеждо и телешко месо (16). Преди приемането на Регламент (CE) № 1254/1999 членове 107-109 от ДФЕС се прилагаха за сектора на говеждото и телешкото месо в съответствие с член 24 от Регламент (ЕИО) № 805/68 на Съвета (17). Те се прилагат за сектора на овчето и козето месо в съответствие с член 22 от Регламент (ЕО) № 2467/98 на Съвета от 3 ноември 1998 г. относно общата организация на пазара на овче и козе месо (18). Същите членове се прилагат за сектора на птичето месо в съответствие с член 19 от Регламент (ЕИО) № 2777/75 на Съвета от 29 октомври 1975 г. относно общата организация на пазара на птиче месо (19). Регламент (ЕО) № 1234/2007 на Съвета от 22 октомври 2007 г. за установяване на обща организация на селскостопанските пазари и относно специфични разпоредби за някои земеделски продукти (Общ регламент за ООП) (20) отмени тези отделни регламенти и предвижда в своя член 180, че правилата в областта на държавната помощ се прилагат за посочените по-горе продукти.
(44)
Френските власти потвърдиха, че освобождаването от плащане на таксата за закупуване на месо (наречена „такса екарисаж“), предоставено през 2003 г. на някои предприятия за търговия със селскостопански продукти, попада в обхвата на Регламент (ЕО) № 1998/2006.
(45)
Съгласно Регламент (ЕО) № 1998/2006 помощта, която отговаря на условията, определени от него, се разглежда като неотговаряща на всички критерии на член 107, параграф 1 от ДФЕС и следователно като неподлежаща на задължението за уведомяване, предвидено в член 108, параграф 3 от ДФЕС.
(46)
Регламент (ЕО) № 1998/2006 се прилага за помощта, отпусната на предприятията от всички сектори, но в случая с предприятията, осъществяващи дейност по преработка и търговия със селскостопанските продукти, посочени в приложение I към Договора за ЕО, той се прилага само ако размерът на помощта не е определен въз основа на цената или количеството на продуктите от този вид, закупени от първични производители или пуснати на пазара от въпросните предприятия, и ако помощта не зависи от това дали се предоставя частично или изцяло на първични производители.
(47)
В съответствие с член 5, параграф 1 от Регламент (ЕО) № 1998/2006 същият се прилага към помощите, предоставени преди влизането му в сила на предприятия, осъществяващи дейност по преработка и търговия със селскостопански продукти, ако съответната помощ изпълнява всички условия, посочени в член 1 и член 2. Регламент (ЕО) № 1998/2006 влезе в сила на 29 декември 2006 г.
(48)
В съответствие с член 2, параграфи 2 и 3 от Регламент (ЕО) № 1998/2006 общият размер на минималната помощ, предоставена на едно и също предприятие, не може да надхвърля 200 000 EUR за период от три данъчни години. Определеният таван се изразява като безвъзмездна помощ в паричен еквивалент. Всички използвани цифри са в брутно изражение, т.е. преди приспадане на данъци или други такси. Когато помощта се предоставя под форма, различна от безвъзмездна помощ, за размер на помощта се приема брутният еквивалент на помощта.
(49)
Въпросните предприятия са осъществявали дейност по преработка и търговия с продуктите, посочени в приложение I от Договора за ЕО, и с други продукти, и са били освободени от таксата „екарисаж“ през 2003 г. Съгласно преходните мерки, определени в член 5 от него, Регламент (ЕО) № 1998/2006 е следователно приложим в конкретния случай.
(50)
Френските власти установиха, че условията, поставени от Регламент (ЕО) № 1998/2006, са изпълнени, като доказаха, че брутният еквивалент на помощта, предоставена поотделно от всеки получател, не надхвърля в никой случай 200 000 EUR за период от три години, тъй като максималната сума на освобождаване е 13 132 EUR годишно за едно предприятие (вж. съображение 29).
(51)
Като има предвид изложеното по-горе, Комисията счита, че освобождаването на предприятията, които продават месо на дребно и чийто годишен оборот е под 762 245 EUR през 2003 г., попада в обхвата на Регламент (ЕО) № 1998/2006 и отговаря на определените в него условия. Ето защо освобождаването не представлява държавна помощ по смисъла на член 107, параграф 1 от ДФЕС,
ПРИЕ НАСТОЯЩОТО РЕШЕНИЕ:
Член 1
Освобождаването от таксата „екарисаж“ за 2003 година на предприятията, които продават месо на дребно и чийто годишен оборот е под 762 245 EUR, не представлява помощ по смисъла на член 107, параграф 1 от ДФЕС.
Член 2
Адресат на настоящото решение е Френската република.
Съставено в Брюксел на 29 юни 2011 година.
DECIZIA COMISIEI
din 29 iunie 2011
privind ajutoarele din sectorul ecarisajului în 2003 Ajutorul de stat C 23/05 (ex NN 8/04 și N 515/03)
[notificată cu numărul C(2011) 4425]
(Numai textul în limba franceză este autentic)
(Text cu relevanță pentru SEE)
(2011/651/UE)
COMISIA EUROPEANĂ,
având în vedere Tratatul privind funcționarea Uniunii Europene, în special articolul 108 alineatul (2),
întrucât:
I. PROCEDURA
(1)
Prin scrisoarea din data de 7 noiembrie 2003 reprezentanța permanentă a Franței pe lângă Uniunea Europeană a notificat Comisiei, în temeiul articolului 108 alineatul (3) din Tratatul privind funcționarea Uniunii Europene (denumit în continuare „TFUE”) (1), o scutire de taxa de ecarisaj în favoarea anumitor întreprinderi de vânzare a cărnii cu amănuntul.
(2)
Notificarea originală se referea, pe de o parte, la ajutoarele acordate în 2003 și, pe de altă parte, la ajutoarele avute în vedere începând cu 2004. Deoarece o parte din ajutoare au fost deja acordate, Comisia a hotărât la momentul respectiv scindarea dosarului. În cadrul prezentei decizii numai scutirea de taxa de ecarisaj, dintre ajutoarele acordate în 2003, face obiectul unei examinări.
(3)
Taxa de ecarisaj a fost eliminată la 1 ianuarie 2004. Prin urmare, finanțarea serviciului public de ecarisaj a fost asigurată de produsul unei „taxe de sacrificare”, față de care Comisia nu formulase obiecții (2).
(4)
În cadrul instrumentării dosarului privind „taxa de sacrificare” (Ajutor de stat N 515A/03), autoritățile franceze au transmis Comisiei, prin scrisoarea din data de 29 decembrie 2003, informații pertinente și pentru cauza în speță.
(5)
Prin scrisoarea din data de 7 aprilie 2005, înregistrată la 12 aprilie 2005, autoritățile franceze au prezentat informații suplimentare, solicitate de Comisie prin scrisoarea din data de 4 martie 2005.
(6)
Comisia a inițiat procedura prevăzută la articolul 108 alineatul (2) din TFUE în ceea ce privește ajutorul menționat, prin scrisoarea nr. SG(2005)D/202956 din data de 7 iulie 2005.
(7)
Decizia de a iniția procedura a fost publicată în Jurnalul Oficial al Uniunii Europene (3). Comisia a invitat celelalte state membre și părțile terțe interesate să își prezinte observațiile cu privire la ajutoarele în cauză.
(8)
Autoritățile franceze și-au transmis observațiile prin scrisorile din data de 20 septembrie 2005 și, respectiv, din data de 15 noiembrie 2005, înregistrate la data de 17 noiembrie 2005.
(9)
Comisia a primit observații din partea Confederației din sectorul măcelăriei, al măcelăriei-carmangeriei, al preparatelor culinare (Confédération de la boucherie, boucherie-charcuterie, traiteurs) (denumită în continuare „CFBCT”), la data de 18 octombrie 2005, și observații din partea unei societăți private, la data de 17 octombrie 2005 (4) și la data de 11 iulie 2008.
(10)
Prin scrisoarea din data de 18 aprilie 2011, autoritățile franceze au confirmat faptul că scutirea de plata taxei pentru achiziționarea cărnii (denumită „taxă de ecarisaj”) acordată pentru anul 2003 anumitor întreprinderi de comercializare a produselor agricole se înscria în cadrul Regulamentului (CE) nr. 1998/2006 al Comisiei din 15 decembrie 2006 privind aplicarea articolelor 87 și 88 din tratat ajutoarelor de minimis (5).
II. DESCRIERE
(11)
Măsura respectivă privește finanțarea, pentru anul 2003, a serviciului public de ecarisaj și de distrugere a făinii de carne și de oase care nu mai poate fi utilizată în comerț.
(12)
Serviciul public de ecarisaj era finanțat înainte prin taxa de ecarisaj, instituită prin articolul 302a ZD din „Code général des impôts français” (Codul general al impozitelor din Franța), adoptat prin articolul 1 din Legea nr. 96-1139 din 26 decembrie 1996 privind colectarea și eliminarea cadavrelor de animale și a deșeurilor provenind din abatoare (denumită în continuare „legea din 1996”).
(13)
Taxa de ecarisaj se aplica achiziționărilor de carne și de alte produse specificate efectuate de către orice persoană care realiza vânzarea cu amănuntul a produselor respective. În principiu, orice persoană care realiza vânzări cu amănuntul plătea această taxă. Baza de calcul a taxei era constituită din valoarea produselor enumerate în continuare, fără taxa pe valoarea adăugată (TVA) a achiziționărilor de orice fel:
-
carne și organe, proaspete sau fierte, refrigerate sau congelate, de pasăre, de iepure, de vânat sau de animale din speciile bovină, ovină, caprină, porcină și de cal sau de măgar, precum și de animale provenind din încrucișări ale acestora;
-
produse conservate prin sărare, produse de mezelărie, osânză, conserve de carne și de organe prelucrate;
-
alimente pentru animale, pe bază de carne și de organe.
(14)
Întreprinderile a căror cifră de afaceri din anul calendaristic anterior era mai mică de 2 500 000 franci francezi (FRF) (6) (381 122 EUR) fără TVA erau scutite de taxă. Cotele de impozitare erau stabilite, pe tranșe de achiziționări lunare fără TVA, la 0,5 % până la suma de 125 000 FRF (19 056 EUR) și la 0,9 % pentru sume mai mari de 125 000 FRF. Articolul 35 din Legea finanțelor rectificativă pentru anul 2000 (legea nr. 2000-1353 din 30 decembrie 2000) a adus anumite modificări mecanismului taxei de ecarisaj, modificări care au intrat în vigoare la data de 1 ianuarie 2001. Obiectivul acestor modificări era contracararea efectelor crizei declanșate de ESB și a costurilor excedentare care derivau din aceasta. Prin urmare, baza de calcul s-a extins la „alte produse pe bază de carne”. Cota de impozitare a taxei a fost stabilită la 2,1 % pentru tranșa de achiziții lunare de până la 125 000 FRF (19 056 EUR) și la 3,9 % pentru sume mai mari de 125 000 FRF. De asemenea, toate întreprinderile a căror cifră de afaceri din anul calendaristic precedent era mai mică de 5 000 000 FRF (762 245 EUR) erau scutite de taxă.
(15)
Inițial, adică începând cu data de 1 ianuarie 1997, produsul taxei era afectat unui fond creat special în acest scop, iar obiectivul era finanțarea serviciului de colectare și de eliminare a cadavrelor de animale și de materiale confiscate de la abatoare și declarate improprii pentru a fi consumate de oameni sau de animale, adică activitățile definite drept misiune a serviciului public la articolul 264 din Codul rural. Fondul era gestionat de „Centre national pour l’aménagement des structures des exploitations agricoles” (Centrul național pentru sistematizarea structurilor exploatațiilor agricole) (CNASEA).
(16)
Începând cu data de 1 ianuarie 2001, produsul taxei de ecarisaj a fost afectat direct bugetului general de stat și nu fondului creat anume în acest scop. Pentru anul 2003, creditele au fost deschise la ministerul agriculturii, alimentației, pescuitului și afacerilor rurale prin decretul nr. 2002-1580 din 30 decembrie 2002 privind aplicarea legii finanțelor pentru anul 2003 și au fost înscrise drept cheltuieli obișnuite ale ministerului în titlul IV, Intervenții publice, partea a 4-a, acțiuni economice, stimulări și intervenții. Pentru anul 2003, produsul acestei taxe a fost evaluat la 550 milioane EUR.
(17)
Notificarea din 2003 prevedea ajutoare pentru depozitarea și distrugerea făinii animale, precum și ajutoare pentru transportul și distrugerea animalelor găsite moarte și deșeurilor provenind de la abatoare. De asemenea, legea din 1996 prevedea scutirea întreprinderilor care vând carne cu amănuntul a căror cifră de afaceri era mai mică de 762 245 EUR. Conform informațiilor de care dispune Comisia, legea din 1996 a fost în vigoare pe tot parcursul anului 2003.
(18)
În decizia de inițiere a procedurii, Comisia a enunțat concluzia că măsurile de ajutor privind ridicarea și distrugerea animalelor găsite moarte, precum și depozitarea și distrugerea făinii animale și deșeurilor provenind de la abatoare nu riscă să afecteze condițiile de efectuare a schimburilor comerciale într-un fel care să fie contrar interesului comun. Acestea puteau deci beneficia de derogarea prevăzută la articolul 107 alineatul (3) litera (c) din TFUE ca măsuri care pot contribui la dezvoltarea sectorului. În schimb, Comisia a hotărât inițierea procedurii prevăzute la articolul 108 alineatul (2) din TFUE în ceea ce privește existența și compatibilitatea ajutoarelor pentru comerțul exceptat de la plata taxei de ecarisaj.
(19)
În etapa inițierii procedurii de investigare, Comisia estimase că scutirea de plata taxei de ecarisaj pare să implice, pentru stat, o pierdere de resurse și nu pare justificată de natura și economia sistemului fiscal al cărui obiectiv este să asigure venituri pentru stat. Astfel, conform informațiilor de care dispunea Comisia, exonerarea nu se referea la cifra de afaceri realizată prin vânzările de carne, ci la cifra globală a vânzărilor.
(20)
Deoarece taxa de ecarisaj se calculează pornind de la valoarea produselor pe bază de carne, nu părea justificat ca o întreprindere cu o cifră de afaceri mai mare în ceea ce privește vânzările de carne să fie scutită de plata taxei, în timp ce o întreprindere concurentă, care realizează o cifră de afaceri mai mică pornind de la produsele pe bază de carne să fie obligată la plata taxei.
(21)
Prin urmare, exonerarea menționată părea să constituie un avantaj selectiv. Este deci, se pare, un ajutor în favoarea întreprinderilor vânzătoare care, fiind scutite, ar avea o sarcină fiscală mai mică. Pe baza cifrelor privind comerțul cu carne, Comisia a ajuns la concluzia că scutirea, în 2003, de taxă de care au beneficiat comercianții care realizau o cifră de afaceri mai mică de 762 245 EUR e un avantaj care poate constitui un ajutor de stat în sensul articolului 107 alineatul (1) din TFUE.
(22)
Comisia nu putea exclude faptul că scutirea de taxă poate avea o incidență asupra schimburilor comerciale dintre statele membre, în special în zonele frontaliere.
(23)
Scutirea de taxă acordată întreprinderilor de comercializare cu o cifră de afaceri mai mică de 762 245 EUR părea așadar a constitui un ajutor de stat în sensul articolului 107 alineatul (1) din TFUE.
(24)
În acest caz, ajutoarele păreau a consta într-o reducere a taxelor, lipsită de orice stimulent și de orice contrapartidă în ceea ce îi privește pe beneficiari, a căror compatibilitate cu regulile de concurență nu era dovedită.
(25)
Comisia considera deci că ajutorul intră sub incidența domeniului de aplicare a punctului 3.5 din liniile directoare ale Comunității privind ajutoarele de stat (7), care se aplicau în acea vreme. În conformitate cu aceste norme, pentru a fi considerată compatibilă cu piața comună, orice măsură de ajutor trebuie să conțină un anumit stimulent sau să solicite beneficiarului o contrapartidă. Astfel, în afară de cazul în care există excepții prevăzute în mod expres în legislația comunitară sau în liniile directoare menționate, ajutoarele de stat unilaterale destinate numai ameliorării situației financiare a producătorilor, dar care nu contribuie în niciun fel la dezvoltarea sectorului sunt asimilate unor ajutoare pentru funcționare incompatibile cu piața comună.
(26)
Pentru comerțul exceptat de la plata taxei de ecarisaj, Comisia nu putea exclude faptul că ajutorul respectiv poate fi un ajutor de stat în sensul articolului 107 alineatul (1) din TFUE și că poate fi vorba de un ajutor pentru funcționare, în legătură cu care Comisia își exprima îndoielile în ceea ce privește compatibilitatea acestuia cu piața comună.
III. OBSERVAȚIILE PREZENTATE DE FRANȚA
(27)
Autoritățile franceze și-au prezentat observațiile prin scrisorile din data de 20 septembrie 2005 și din data de 15 noiembrie 2005. În aceste scrisori, autoritățile franceze au afirmat că nu putea fi contestat faptul că scutirea fiscală de care beneficiaseră întreprinderile scutite reprezenta un ajutor în sensul Tratatului CE. Comisia ajunsese, de altfel, la o concluzie similară în Decizia 2005/474/CE (8) privind exonerarea aplicată în perioada 1 ianuarie 1997-31 decembrie 2002 (ajutorul NN 17/01 reclasat C 49/02).
(28)
În schimb, autoritățile franceze semnalaseră înainte de intrarea în vigoare a Regulamentului (CE) nr. 1998/2006 că ajutoarele intră în domeniul de aplicare al Regulamentului (CE) nr. 69/2001 al Comisiei din 12 ianuarie 2001 privind aplicarea articolelor 87 și 88 din tratatul CE ajutoarelor de minimis (9) și că numărul de întreprinderi în cauză, care se ridica la peste 100 000 în medie pe an, precum și pragul cifrei de afaceri reținut pentru exonerare (762 245 EUR) ar arăta că valoarea exonerării care poate fi considerată un ajutor de stat se situa, în orice caz, sub pragul de 100 000 EUR pe durata a trei ani, prevăzut de Regulamentul (CE) nr. 69/2001.
(29)
Pentru a demonstra că valoarea exonerării de care au beneficiat întreprinderile respective în 2003 se situa în mod sistematic sub suma de 100 000 EUR pe durata a trei ani, autoritățile franceze au utilizat două metode.
(30)
Într-o primă etapă, autoritățile franceze au încercat să reconstituie cifra de afaceri a unei întreprinderi care ar fi plătit o taxă de 100 000 EUR pe durata a trei ani, adică o medie anuală de 33 333 EUR. Pornind de la această sumă, defalcată pe tranșe de impozitare (2,1 % și 3,9 %), acestea au reconstituit baza de calcul a taxei corespunzătoare achizițiilor întreprinderii. În fine, pornind de la valoarea acestor achiziții, autoritățile franceze au scăzut din această valoare o estimare a cifrei anuale de afaceri, pornind de la ipoteza - maximalistă - că e vorba de o întreprindere specializată în comerțul cu carne. Metoda le-a permis astfel să ajungă la o cifră de afaceri a întreprinderii mult superioară pragului de scutire de taxă. Pragul de exonerare de 762 245 EUR era deci mult depășit, ceea ce înseamnă că o întreprindere care ar achita o taxă de 100 000 EUR pe o perioadă de trei ani nu poate în niciun caz fi scutită de taxa de achiziționare a cărnii.
(31)
Într-o a doua etapă, autoritățile franceze au încercat să reconstituie valoarea taxei în cazul unei întreprinderi specializată în carne a cărei cifră de afaceri s-ar situa imediat sub pragul de scutire, la 762 000 EUR. Pornind de la coeficientul achiziții/cifră de afaceri de 0,58 (10), autoritățile franceze au dedus din acesta valoarea achizițiilor de carne ale acestei întreprinderi, și anume 441 960 EUR (762 000 × 0,58). Această a doua metodă demonstrează că valoarea maximă de exonerare este de 13 132 EUR/an pentru fiecare întreprindere, adică o sumă care rămâne, orice s-ar întâmpla, inferioară sumei de 100 000 EUR pe durata a trei ani.
(32)
Ca urmare a intrării în vigoare a Regulamentului (CE) nr. 1998/2006, autoritățile franceze au confirmat faptul că scutirea de la plata taxei pentru achiziționarea cărnii (denumită „taxă de ecarisaj”) acordată pentru anul 2003 anumitor întreprinderi de comercializare a produselor agricole se înscrie domeniul de aplicare al regulamentului menționat, și anume articolul 5 referitor la măsurile tranzitorii.
IV. OBSERVAȚII PREZENTATE DE TERȚI
(33)
În primul rând, Confederația din sectorul măcelăriei, al măcelăriei-carmangeriei, al preparatelor culinare (denumită în continuare „CFBCT”) a argumentat că măsura în cauză nu respectă criteriile de definire a unui ajutor de stat și că mecanismul fiscal aplicat anumitor întreprinderi în funcție de valoarea cifrei lor de afaceri se justifică pe deplin din motive de care țin de economia generală a sistemului fiscal. Conform CFBCT, taxa pe achiziționarea de carne era colectată și controlată în conformitate cu normele aplicabile în materie de TVA și alte taxe asemănătoare. Stabilirea pragului de scutire se baza pe un criteriu obiectiv și rațional identic cu pragurile aplicabile altor taxe. Legea din 1996 se înscria în logica sistemului francez de colectare a TVA, iar obiectul acesteia nu era oferirea unui avantaj extraordinar pentru anumite întreprinderi, ci viza în realitate, prin instituirea unui prag de impozitare, luarea în calcul a capacității de contribuție a întreprinderilor și, în special, a viabilității măcelăriilor tradiționale.
(34)
În al doilea rând, conform CFBCT, această măsură nu afecta comerțul intracomunitar, deoarece dimensiunile foarte modeste ale întreprinderilor afectate de măsura în cauză, precum și piața extrem de redusă din punct de vedere geografic pe care operau acestea nu duc la concluzia fermă că exista un ajutor de stat în sensul articolului 107 alineatul (1) din TFUE.
(35)
Chiar dacă ar trebui să se considere că întreprinderile scutite de plata taxei au beneficiat efectiv de un ajutor, CFBCT susține că acest ajutor era, în orice caz, compatibil cu normele din tratat.
(36)
Comisia ar trebui să ia în considerare faptul că exonerarea micilor întreprinderi de măcelărie și a măcelăriilor tradiționale a fost în acest caz justificată de un obiectiv de interes general: gestionarea crizei provocate de maladia vacii nebune și tratarea necesară a produselor periculoase. În plus, această măsură se referea numai la întreprinderile mici și mijlocii și ar putea fi acoperită de regulamentele privind scutirile aplicabile la acea vreme, și anume Regulamentul (CE) nr. 70/2001 al Comisiei din 12 ianuarie 2001 privind aplicarea articolelor 87 și 88 din Tratatul CE la ajutoare de stat pentru întreprinderile mici și mijlocii (11) și Regulamentul (CE) nr. 1/2004 al Comisiei din 23 decembrie 2003 privind aplicarea articolelor 87 și 88 din tratat la ajutoare de stat acordate întreprinderilor mici și mijlocii care își desfășoară activitatea în domeniul producției, al prelucrării și al comercializării produselor agricole (12).
(37)
În orice caz, CFBCT susține că cerința privind recuperarea ajutorului, care ar fi consecința unei eventuale calificări a măsurii drept un ajutor de stat incompatibil, ar încălca articolul 14 din Regulamentul (CE) nr. 659/1999 al Consiliului din 22 martie 1999 privind norme detaliate de aplicare a articolului 93 din Tratatul CE (13), în sensul că o hotărâre negativă cu recuperare nu ar ține seama de încrederea legitimă a întreprinderilor beneficiare.
(38)
Oricum, evaluarea a posteriori a valorii ajutorului, pe baza unei impozitări retroactive forfetare s-ar putea situa sub pragurile de minimis, având în vedere că potențialii beneficiari ai acestor ajutoare erau, în marea lor majoritate, microîntreprinderi.
(39)
Conform informațiilor de care dispune Comisia, respectiva societate privată desfășoară în Franța o activitate de distribuție a alimentelor. Având în vedere că a achitat taxa de ecarisaj pentru anii 2001 și 2003 și a solicitat rambursarea sumei plătite serviciilor fiscale din Franța, această societate estimează că are interesul de a-și prezenta observațiile în procedura de față.
(40)
Societatea susține că, în mod contrar față de concluziile Comisiei din hotărârea de inițiere a procedurii din data de 5 iulie 2005 (2005/C 228/06) (14), ajutoarele din sectorul ecarisajului și taxa pentru achiziționarea de carne nu erau deconectate și consideră că taxa de ecarisaj plătită pentru anul 2003 se bazează pe articolul 302a ZD din codul general al impozitelor și finanțează un mecanism de ajutoare de stat în conformitate cu articolul 107 din TFUE. Deoarece nu a fost notificat Comisiei în prealabil, acest mecanism ar trebui declarat ilegal.
(41)
De asemenea, societatea susține că scutirea de taxă este incompatibilă cu articolul 107 din TFUE și că aceasta duce la o incompatibilitate cu principiul de egalitate în fața sarcinilor publice și, prin extensiune, cu normele concurenței.
V. EVALUARE
(42)
În conformitate cu articolul 107 alineatul (1) din TFUE, cu excepția derogărilor prevăzute de tratate, sunt incompatibile ajutoarele acordate de state sau prin intermediul resurselor de stat, sub orice formă, care denaturează sau amenință să denatureze concurența prin favorizarea anumitor întreprinderi sau a producerii anumitor bunuri, în măsura în care acestea afectează schimburile comerciale dintre statele membre.
(43)
Articolele 107, 108 și 109 din TFUE se aplică sectorului cărnii de porc în conformitate cu articolul 21 din Regulamentul (CEE) nr. 2759/75 al Consiliului din 29 octombrie 1975 privind organizarea comună a piețelor în sectorul cărnii de porc (15). Aceste articole se aplică sectorului cărnii de vită și mânzat în conformitate cu articolul 40 din Regulamentul(CE) nr. 1254/1999 al Consiliului din 17 mai 1999 privind organizarea comună a piețelor în sectorul cărnii de vită și mânzat (16). Înainte de adoptarea Regulamentului (CE) nr. 1254/1999, articolele 107, 108 și 109 din TFUE se aplicau sectorului cărnii de vită și mânzat în conformitate cu articolul 24 din Regulamentul (CEE) nr. 805/68 al Consiliului (17). Aceste articole se aplicau sectorului cărnii de oaie și sectorului cărnii de capră în conformitate cu articolul 22 din Regulamentul (CE) nr. 2467/98 al Consiliului din 3 noiembrie 1998 privind organizarea comună a piețelor în sectorul cărnii de oaie și în sectorul cărnii de capră (18). Aceste articole se aplicau sectorului cărnii de pasăre în conformitate cu articolul 19 din Regulamentul (CEE) 2777/75 al Consiliului din 29 octombrie 1975 privind organizarea comună a piețelor în sectorul cărnii de pasăre (19). Regulamentul (CE) nr. 1234/2007 al Consiliului din 22 octombrie 2007 de instituire a unei organizări comune a piețelor agricole și privind dispoziții specifice referitoare la anumite produse agricole („Regulamentul unic OCP”) (20) a abrogat aceste diferite regulamente și prevede, la articolul 180, că normele în materie de ajutoare de stat se aplică produselor menționate anterior.
(44)
Autoritățile franceze au confirmat că scutirea de plata taxei pentru achiziționările de carne (denumită „taxă de ecarisaj”) acordată pentru anul 2003 anumitor întreprinderi de comercializare a produselor agricole se înscrie în domeniul de aplicare al Regulamentului (CE) nr. 1998/2006.
(45)
În conformitate cu Regulamentul (CE) nr. 1998/2006, ajutoarele care îndeplinesc condițiile pe care le stabilește acesta sunt considerate ca neîndeplinind toate criteriile articolului 107 alineatul (1) din TFUE și, prin urmare, se consideră că nu fac obiectul obligației de notificare prevăzute la articolul 108 alineatul (3) din TFUE.
(46)
Regulamentul (CE) nr. 1998/2006 se aplică ajutoarelor acordate întreprinderilor din toate sectoarele, dar în cazul întreprinderilor care își desfășoară activitatea în sectorul prelucrării și comercializării produselor agricole enumerate în anexa I la tratatul CE, acesta se aplică numai dacă valoarea ajutorului nu este stabilită pe baza prețului sau a cantității produselor de acest tip achiziționate de la întreprinderi din sectorul producției primare sau comercializate de către întreprinderile în cauză și dacă ajutorul nu este subordonat faptului de a fi parțial sau în întregime cedat unor întreprinderi din sectorul producției primare.
(47)
În conformitate cu articolul 5 alineatul (1) din Regulamentul (CE) nr. 1998/2006, acest regulament se aplică ajutoarelor acordate înainte de intrarea sa în vigoare întreprinderilor care își desfășoară activitatea în domeniul prelucrării și al comercializării produselor agricole, în cazul în care ajutoarele îndeplinesc toate condițiile prevăzute la articolele 1 și 2. Regulamentul CE nr. 1889/2006 a intrat în vigoare la 29 decembrie 2006.
(48)
În conformitate cu articolul 2 alineatele (2) și (3) din Regulamentul (CE) nr. 1998/2006, valoarea totală a ajutoarelor de minimis acordate unei aceeași întreprinderi nu depășește 200 000 EUR pe durata a trei exerciții fiscale. Plafonul prevăzut se exprimă ca subvenție în numerar. Toate cifrele folosite exprimă valori brute, adică înainte de deducerea oricărui impozit sau a altei taxe. Atunci când ajutorul este acordat sub altă formă decât subvenția, valoarea ajutorului este echivalentul-subvenției brut al ajutorului.
(49)
Întreprinderile în cauză își desfășurau activitatea în sectorul prelucrării și al comercializării produselor vizate în anexa I la Tratatul CE și altor produse și au fost scutite de taxa de ecarisaj în 2003. În conformitate cu măsurile tranzitorii prevăzute la articolul 5 din Regulamentul (CE) nr. 1998/2006, acest regulament se aplică prin urmare situației în cauză.
(50)
Autoritățile franceze au stabilit că se îndeplineau condițiile prevăzute de Regulamentul (CE) nr. 1998/2006, demonstrând că echivalentul-subvenție al ajutorului perceput individual de către fiecare beneficiar nu a depășit în niciun caz suma de 200 000 EUR pe durata a trei ani, deoarece suma maximă de exonerare a fost de 13 132 EUR pe an pentru fiecare întreprindere (a se vedea considerentul 29).
(51)
Având în vedere tot ceea ce s-a menționat anterior, Comisia consideră că exonerarea întreprinderilor de vânzare a cărnii cu amănuntul a căror cifră de afaceri anuală a fost mai mică de 762 245 EUR în 2003 intră în domeniul de aplicare al Regulamentului (CE) nr. 1998/2006 și îndeplinește condițiile stabilite de acesta. Prin urmare, această exonerare nu constituie un ajutor de stat în sensul articolului 107 alineatul (1) din TFUE,
ADOPTĂ PREZENTA DECIZIE:
Articolul 1
Scutirea de taxa de ecarisaj pentru anul 2003 de care au beneficiat întreprinderile de vânzare a cărnii cu amănuntul a căror cifră de afaceri anuală este mai mică de 762 245 EUR nu constituie un ajutor în conformitate cu articolul 107 alineatul (1) din TFUE.
Articolul 2
Prezenta decizie se adresează Republicii Franceze.
Adoptată la Bruxelles, 29 iunie 2011.