РЕШЕНИЕ № 661/2010/ЕС НА ЕВРОПЕЙСКИЯ ПАРЛАМЕНТ И НА СЪВЕТА
от 7 юли 2010 година
относно насоките на Съюза за развитието а трансевропейската транспортна мрежа
(преработена версия)
(текст от значение за ЕИП)
ЕВРОПЕЙСКИЯТ ПАРЛАМЕНТ И СЪВЕТЪТ НА ЕВРОПЕЙСКИЯ СЪЮЗ,
като взеха предвид Договора за функционирането на Европейския съюз, и по-специално член 172, първа алинея от него,
като взеха предвид предложението на Европейската комисия,
като взеха предвид становището на Европейския икономически и социален комитет (1),
след консултация с Комитета на регионите,
в съответствие с обикновената законодателна процедура (2),
като имат предвид, че:
(1)
Решение № 1692/96/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 23 юли 1996 г. относно общностните насоки за развитието на трансевропейска транспортна мрежа (3) е било неколкократно съществено изменяно (4). Поради необходимостта от по-нататъшни изменения и с оглед постигане на яснота посоченото решение следва да бъде преработено.
(2)
Изграждането и развитието на трансевропейските мрежи допринасят за постигането на основни цели на Съюза като например доброто функциониране на вътрешния пазар и засилването на икономическото и социално сближаване.
(3)
Изграждането и развитието на трансевропейски мрежи в областта на транспорта на цялата територия на Съюза имат също така за специфична цел да осигурят трайна мобилност на пътници и товари при най-добри социални, екологични и безопасни условия, както и да обединят всички видове транспорт, като отчитат сравнителните предимства на всеки един от тях. Развитието на трансевропейските мрежи може да има като последица създаването на работни места.
(4)
Увеличаването на трафика, и в частност нарастващият дял на тежкотоварните превозни средства, води до повишена натовареност и до по-голям брой стеснени участъци по коридорите на международния транспорт. Следователно, за да се гарантира международната мобилност на стоките и на хората, е необходимо да се подобри капацитетът на трансевропейската транспортна мрежа.
(5)
Плаването на кратки разстояния може, inter alia, да облекчи натовареността на вътрешните пътища.
(6)
Интеграцията на мрежите на европейско равнище може да се развива само постепенно, въз основа на свързването на различни видове транспорт с цел по-доброто използване на предимствата, присъщи на всеки един от тях.
(7)
Наличието на свързващи точки, включително морски пристанища, вътрешни пристанища и интермодални терминали, е предварително условие за интегрирането на различни видове транспорт в мултимодална мрежа.
(8)
Тъй като целите на предлаганото действие, а именно определяне на основните насоки и приоритети в областта на трансевропейските транспортни мрежи, не могат да бъдат постигнати в достатъчна степен от държавите-членки и следователно, поради необходимостта от координиране на целите, могат да бъдат по-добре постигнати на равнището на Съюза, Съюзът може да приема мерки в съответствие с принципа на субсидиарност, уреден в член 5 от Договора за Европейския съюз. В съответствие с принципа на пропорционалност, уреден в същия член, настоящото решение не надхвърля необходимото за постигането на тези цели.
(9)
Необходимо е да се набележат проекти от общ интерес, които допринасят за постигане на тези цели и съответстват на приоритетите на действието, които са установени по този начин. Следва да се вземат под внимание само проекти, които са потенциално икономически жизнеспособни.
(10)
Необходимо е приоритетните проекти да се обявят за проекти от европейски интерес, да се съсредоточи финансирането от Съюза върху тези проекти и да се въведат механизми за насърчаване на координацията между държавите-членки с цел улесняването на изпълнението на проектите съгласно желаните графици.
(11)
В съответствие с член 170 от Договора за функционирането на Европейския съюз политиката в областта на трансевропейските мрежи следва да допринесе за засилването на икономическото и социалното сближаване в Съюза. За постигането на тази цел следва да се търси максимална съгласуваност между насоките на Съюза в областта на трансевропейските мрежи и програмирането на наличните финансови инструменти на равнището на Съюза.
(12)
Последващата оценка на приоритетните проекти следва да улесни бъдещото преразглеждане на насоките и на списъка на приоритетните проекти и следва да допринесе за подобряването на методите на предварителна оценка, които вече се използват в държавите-членки.
(13)
Разрешение за някои публични и частни проекти, които вероятно биха имали сериозно въздействие върху околната среда, следва да се дава само след предварителна оценка на това потенциално въздействие при спазване на действащите правила на Съюза.
(14)
Изискванията, свързани с опазването на околната среда, следва да бъдат включени в определянето и прилагането на политиката на Съюза относно трансевропейските мрежи в съответствие с член 11 от Договора за функционирането на Европейския съюз. Това налага насърчаването на приоритетно развитието на инфраструктурите при тези видове транспорт, които вредят най-малко на околната среда, а именно железопътния, морския транспорт на къси разстояния вътрешното корабоплаване.
(15)
Оценката на въздействието върху околната среда съгласно Директива 2001/42/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 27 юни 2001 г. относно оценката на последиците на някои планове и програми върху околната среда (5) следва да се прилага в бъдеще за всички планове и програми, които водят до проекти от общ интерес. Финансирането на транспортните инфраструктури следва да бъде подчинено също така на спазването на разпоредбите на разпоредбите на Съюза в областта на околната среда, и по-специално на Директива 85/337/ЕИО на Съвета от 27 юни 1985 г. относно оценката на въздействието на някои публични и частни проекти върху околната среда (6), на Директива 92/43/ЕИО на Съвета от 21 май 1992 г. за опазването на естествените местообитания и на дивата флора и фауна (7) и на Директива 2009/147/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 30 ноември 2009 г. относно опазването на дивите птици (кодифицирана версия) (8).
(16)
В рамките на общата цел, чиято същност е да гарантира устойчива мобилност на хората и стоките, следва да се приложат механизми за поддържане на развитието на морски магистрали между държавите-членки, за да се намали натовареността на шосетата и/или да се подобри достъпът до периферните или островните държави и региони. Установяването на такива механизми, допълнени, inter alia, от тръжни процедури, следва да бъде прозрачно, да отговаря на потребностите и не следва по никакъв начин да накърнява правилата на Съюза в областта на конкуренцията и на обществените поръчки.
(17)
За да се подобри рентабилността на инвестициите и да се улесни тяхното съгласуване и структурирането им във финансов пакет, може да се окаже необходимо засилването на сътрудничеството между държавите, участващи в проекти, разположени по една и съща ос.
(18)
Комисията следва да представя на всеки две години доклад за изпълнението на настоящото решение, а до 2010 г. - да изготви доклад за напредъка по приоритетните проекти и, при необходимост, да предложи изменения в списъка с приоритетните проекти.
(19)
Следва да се предоставят правомощия на комитет, който по-специално да подпомага Комисията, когато тя разглежда прилагането и развитието на насоките, установени с настоящото решение.
(20)
С оглед постигане на яснота приложение I към Решение № 1692/96/ЕО следва да бъде заменено с ново приложение, което да съдържа картите за всички държави-членки; по този начин ще се гарантира, че картите, които вече се съдържат в посоченото решение, последно изменено с Регламент (ЕО) № 1791/2006 (9), са допълнени с картите, които се съдържат в Акта за присъединяване от 2003 г. Освен това 2020 г. е целеви срок за схемата за всички държави-членки,
ПРИЕХА НАСТОЯЩОТО РЕШЕНИЕ:
РАЗДЕЛ 1
ОБЩИ ПРИНЦИПИ
Член 1
Предмет
1. Настоящото решение има за цел да установи насоките относно целите, приоритетите, както и основните направления на предвидените мерки в областта на трансевропейските транспортни мрежи. Тези насоки позволяват да се набележат проектите от общ интерес, чието изпълнение ще допринесе за развитието на мрежата в целия Съюз.
2. Насоките, посочени в параграф 1, очертават обща референтна рамка, предназначена да насърчава държавите-членки, а при необходимост - Съюза, с цел изпълнение на проектите от общ интерес, които имат за цел осигуряването на единство, взаимно свързване и оперативна съвместимост на трансевропейската транспортна мрежа, както и на достъп до тази мрежа. Тези насоки имат също така за цел да улеснят приобщаването на частния сектор.
3. Съществените изисквания за оперативната съвместимост на трансевропейската транспортна мрежа, за телематичните приложения в транспорта и за допълнителните услуги към тях се определят в съответствие с Договорите в Директива 2008/57/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 17 юни 2008 г. относно оперативната съвместимост на железопътната система в рамките на Общността (10), отделно от настоящото решение.
Член 2
Цели
1. Трансевропейската транспортна мрежа се изгражда постепенно до 2020 г. в целия Съюз, като интегрира сухоземни, морски и въздушни транспортни инфраструктурни мрежи, съгласно схемите в картите, включени в приложение I, и/или съгласно спецификациите, предвидени в приложение II.
2. Мрежата трябва:
а)
да осигури трайна мобилност на хората и стоките в пространство без вътрешни граници при най-добрите условия по отношение на социалните условия и безопасността, като същевременно подпомага постигането на целите на Съюза, по-специално във връзка с околната среда и конкуренцията, и допринася за засилването на икономическото и социалното сближаване;
б)
да предложи на потребителите висококачествени инфраструктури при приемливи икономически условия;
в)
да включва всички видове транспорт, като отчита техните сравнителни предимства;
г)
да позволи оптималното използване на наличния капацитет;
д)
да се характеризира, доколкото е възможно, с оперативна съвместимост между видовете транспорт и да спомага за интермодалността между различните видове транспорт;
е)
да бъде, доколкото е възможно, икономически жизнеспособна;
ж)
да обхваща цялата територия на държавите-членки, така че да улесни достъпа като цяло, да свърже островните региони, регионите анклави и периферните региони с централните региони и да свърже помежду им големите градски зони и регионите на Съюза без стеснени участъци;
з)
да може да бъде свързана с мрежите на държавите от Европейската асоциация за свободна търговия (ЕАСТ), на държавите от Централна и Източна Европа и на средиземноморските държави, като същевременно насърчава оперативната съвместимост и достъпа до тези мрежи, доколкото това съответства на интересите на Съюза.
Член 3
Обхват на мрежата
1. Трансевропейската мрежа обхваща транспортните инфраструктури, както и системите за управление на трафика и системите за позициониране и навигация.
2. Транспортните инфраструктури включват пътна и железопътна мрежа, мрежа на вътрешните водни пътища, морски магистрали, пристанища за вътрешно и морско корабоплаване, летища, както и други свързващи точки между отделните видове мрежи.
3. Системите за управление на трафика и системите за позициониране и навигация включват техническото, информационното и телекомуникационното оборудване, необходимо за съгласуваното функциониране на мрежата и за ефикасното управление на трафика.
Член 4
Основни направления на мерките
Основните направления на действие на Съюза се отнасят до:
а)
изготвянето и преразглеждането на схемите на мрежата;
б)
набелязването на проектите от общ интерес;
в)
адаптирането на съществуващата мрежа;
г)
насърчаването на оперативната съвместимост на мрежата;
д)
оптималното комбиниране на видовете транспорт чрез създаването, inter alia, на центрове за взаимно свързване, които би трябвало да се намират по възможност - за товарните превози -извън градските центрове, за да се осигури ефикасното функциониране на интермодалния транспорт;
е)
стремежа към съгласуваност и взаимна допълняемост на финансовите помощи, при спазване на правилата, приложими по отношение на всеки финансов инструмент;
ж)
научноизследователска и развойна дейност;
з)
сътрудничеството и сключването на подходящи договори с трети държави, заинтересовани от развитието на мрежата;
и)
насърчаването на държавите-членки и на международните организации да подпомагат и да се стремят към постигането на целите, определени от Съюза;
й)
насърчаването на постоянното сътрудничество на заинтересованите лица;
к)
всякакви други мерки, които са необходими, за да се постигнат целите, посочени в член 2, параграф 2.
Член 5
Приоритети
Като се вземат предвид целите, предвидени в член 2, параграф 2, и основните направления на мерките, предвидени в член 4, приоритетите са следните:
а)
изграждането и развитието на ключовите връзки и свързващите звена между отделните мрежи, необходими за премахване на стеснените участъци в мрежите, изграждане на липсващите отсечки и довършването на основните трасета, в частност по техните трансгранични отсечки, преодоляването на естествените прегради и подобряването на оперативната съвместимост на основните трасета;
б)
изграждането и развитието на инфраструктури, които ще насърчават взаимното свързване на националните мрежи с цел по-лесно свързване на островните региони или регионите, приравнявани към острови, както и на регионите анклави, периферните и най-отдалечените региони, от една страна, с централните региони на Съюза, от друга страна, по-специално с оглед намаляването на значителните транспортни разходи в тези региони;
в)
мерките, необходими за постепенното въвеждане в действие на оперативно съвместима железопътна мрежа, която включва, когато това е осъществимо, трасета, приспособени за товарни превози;
г)
мерките, необходими за повишаване ефективността на морския транспорт на дълги и на къси разстояния и на вътрешното корабоплаване;
д)
мерките, необходими за интегриране на железопътния и въздушния транспорт, по-специално посредством железопътен достъп до летищата, когато е уместно, както и необходимите инфраструктури и съоръжения;
е)
подобряването на капацитета и на ефикасността на действащите и новите инфраструктури, насърчаването на интермодалния транспорт и повишаването на безопасността и надеждността на мрежата чрез изграждането и подобряването на интермодални терминали и свързаната с тях инфраструктура за достъп и/или чрез развитието на интелигентни системи;
ж)
отчитането на въпросите на безопасността и на грижата за околната среда при проектирането и реализацията на трансевропейската транспортна мрежа;
з)
развитието на устойчива мобилност на хората и стоките в съответствие със стратегическите цели на Съюза в областта на устойчивото развитие.
Член 6
Мрежи на трети държави
За насърчаването от страна на Съюза на проекти от общ интерес, както и на взаимната свързаност и на оперативната съвместимост на мрежите с цел свързване на мрежите на трети държави с трансевропейската транспортна мрежа, се взема решение за всеки отделен случай в съответствие със съответните процедури по Договорите.
Член 7
Проекти от общ интерес
1. Проектите от общ интерес представляват една обща цел, постигането на която зависи от степента на тяхната зрялост и от финансовото им обезпечаване, без с това да се предопределят финансовите ангажименти на дадена държава-членка или на Съюза.
2. При спазване на правилата на Договорите, и по-специално относно въпросите на конкуренцията, за проект от общ интерес се счита всеки проект, който:
а)
е насочен към постигане на целите, предвидени в член 2, параграф 2;
б)
е свързан с мрежата, описана в член 3, параграф 1;
в)
съответства на един или повече от приоритетите, предвидени в член 5; и
г)
е потенциално икономически жизнеспособен, като това е обосновано с анализ на социално-икономическите разходи и ползи.
3. Всеки проект се отнася до един елемент от мрежата, така както е описан в членове 9 - 18, и по-специално:
а)
отнася се до трасетата, определени в картите от приложение I; и/или
б)
съответства на спецификациите или критериите в приложение II.
4. Държавите-членки вземат всички мерки, които считат за необходими, в рамките на принципите, установени в член 1, параграф 2.
Член 8
Опазване на околната среда
1. При планирането и изпълнението на проектите държавите-членки трябва да вземат предвид опазването на околната среда, като извършват оценки на въздействието върху околната среда на проектите от общ интерес, които предстои да бъдат изпълнени съгласно Директива 85/337/ЕИО, и като прилагат директиви 92/43/ЕИО и 2009/147/ЕО.
Считано от 21 юли 2004 г. държавите-членки извършват съгласно Директива 2001/42/ЕО оценка на околната среда за плановете и програмите, които водят до тези проекти, особено когато те се отнасят до новите трасета или други важни форми на развитие на ключовите инфраструктури.
При подготовката на въпросните планове и програми държавите-членки вземат предвид резултатите от оценката за околната среда в съответствие с член 8 от Директива 2001/42/ЕО.
2. Преди 21 юли 2004 г. Комисията разработва, съгласувано с държавите-членки, подходящите методи за прилагането на стратегическата оценка на въздействието върху околната среда, като целта е, inter alia, осигуряването на добра координация, избягването на двойните усилия и постигането на опростено и ускорено провеждане на процеса на планиране на трансграничните проекти и коридори.
Резултатите от тези дейност и от оценката на въздействието върху околната среда на проектите за трансевропейски мрежи, извършена от държавите-членки съгласно Директива 2001/42/ЕО, се вземат предвид, когато е целесъобразно, от Комисията в нейния доклад за насоките и в евентуалните законодателни предложения за преразглеждане на насоките, съгласно предвиденото в член 22 от настоящото решение.
РАЗДЕЛ 2
ПЪТНА МРЕЖА
Член 9
Характеристики
1. Трансевропейската пътна мрежа обхваща магистрали и висококачествени пътища, налични, нови или изискващи адаптиране, които:
а)
са от важно значение за трафика на далечни разстояния, или
б)
позволяват, по определените в рамките на мрежата трасета, да се заобиколят основните градски центрове, или
в)
осигуряват взаимната свързаност с други видове транспорт, или
г)
свързват регионите анклави и периферните региони с централните региони на Съюза.
2. Мрежата гарантира на ползвателите високо, сходно и постоянно ниво на услуги, удобство и безопасност.
3. Мрежата включва също така инфраструктурата за управление на трафика, информацията за ползвателите, управлението на произшествията и на спешните случаи и плащането на таксите по електронен път; тя се основава на активното сътрудничество между системите за управление на трафика на европейско, национално и регионално равнище и доставчиците на информационни услуги относно пътуванията и трафика и на услуги с добавена стойност, като се осигурява необходимото допълване с приложенията, чието разполагане е улеснено в рамките на програмата за трансевропейските телекомуникационни мрежи.
РАЗДЕЛ 3
ЖЕЛЕЗОПЪТНА МРЕЖА
Член 10
Характеристики
1. Железопътната мрежа е съставена от високоскоростна и от конвенционална железопътна мрежа.
2. Високоскоростната железопътна мрежа, без оглед на това дали използва съществуващи или нови технологии, е съставена от:
а)
специално изградени за висока скорост линии, оборудвани за скорости, по правило равни или по-високи от 250 km/h;
б)
специално преустроени за висока скорост линии, оборудвани за скорости от порядъка на 200 km/h;
в)
специално преустроени за висока скорост линии или специално изградени за висока скорост линии, свързани с високоскоростната железопътна мрежа, които притежават специфични характеристики поради топографски ограничения или поради особености на околната среда, релефа или градоустройството и по които скоростта трябва да бъде адаптирана в зависимост от конкретния случай.
Високоскоростната железопътна мрежа е съставена от линиите, посочени в раздел 3 на приложение I. Съществените изисквания и техническите спецификации за оперативна съвместимост, които се прилагат за високоскоростните железопътни линии, използващи съществуващи технологии, се определят съгласно Директива 96/48/ЕО на Съвета от 23 юли 1996 г. относно оперативната съвместимост на трансевропейската железопътна система за високоскоростни влакове (11). Държавите-членки уведомяват предварително Комисията за откриването на високоскоростни линии и за техните технически характеристики.
3. Конвенционалната железопътна мрежа е съставена от линии за конвенционален железопътен превоз на пътници и товари, включително от железопътните участъци при комбинираните превози, посочени в член 15, достъпа до морските пристанища и до вътрешните пристанища от общ интерес, както и товарните терминали, отворени за всички оператори. Съществените изисквания и техническите спецификации за оперативна съвместимост, приложими за конвенционалните железопътни линии, се определят в съответствие с Директива 2001/16/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 19 март 2001 г. относно оперативната съвместимост на трансевропейската конвенционална железопътна система (12).
4. Железопътната мрежа включва инфраструктура и съоръжения, които позволяват интегрирането на железопътните и автомобилните транспортни услуги, както и, при необходимост, въздушните и морските. Във връзка с това се отделя особено внимание на свързването на регионалните летища с мрежата.
5. Железопътната мрежа изпълнява най-малко една от следните функции:
а)
да е от важно значение за железопътния пътнически трафик на големи разстояния;
б)
да позволява, където е уместно, връзка с летищата;
в)
да позволява достъп до регионалните и локалните железопътни мрежи;
г)
да улеснява превоза на товари, като определя и развива основните трасета, запазени за превози на товари, или трасетата, по които товарните влакове имат приоритет;
д)
да е от важно значение за комбинираните превози;
е)
да позволява взаимната свързаност, посредством пристанища от общ интерес, на морския транспорт на къси разстояния и вътрешните водни пътища.
6. Железопътната мрежа предлагана ползвателите високо ниво на качество и на безопасност чрез непрекъснатост и постепенно въвеждане на оперативна съвместимост на мрежата, по-специално посредством техническото хармонизиране и хармонизираната система за контрол и управление ERTMS, препоръчана за европейската железопътна мрежа. За тази цел Комисията, като се консултира с държавите-членки, съставя план за разполагане, който е съгласуван с националните планове.
РАЗДЕЛ 4
МРЕЖА НА ВЪТРЕШНИТЕ ВОДНИ ПЪТИЩА И ВЪТРЕШНИ ПРИСТАНИЩА
Член 11
Характеристики
1. Трансевропейската мрежа на вътрешните водни пътища обхваща реките, каналите, както и различните ръкави и връзки помежду им. Тя позволява свързването между промишлените региони и големите градове, както и връзката им с пристанищата.
2. Минималните технически характеристики за плавателните пътища на мрежата са предвидените за габарит от клас IV, който позволява преминаването на кораб или тласкан състав от плавателни съдове с дължина от 80 до 85 m и ширина 9,50 m. В случай на модернизация или изграждане на нов плавателен път, който е част от мрежата, техническите спецификации следва да съответстват най-малко на клас IV и да позволят впоследствие да се достигне до клас Vа/Vb, както и да позволяват преминаването по приемлив начин на кораби, използвани за комбинирания транспорт. Клас Vа позволява плаването на кораб или тласкан състав с дължина 110 m и ширина 11,40 m, а клас Vb - на тласкан състав с дължина от 172 до 185 m и ширина 11,40 m.
3. Вътрешните пристанища представляват част от мрежата, по-специално като свързващи точки между водните пътища, посочени в параграф 2 и член 15, и други видове транспорт.
4. Мрежата включва вътрешните пристанища, които са:
а)
отворени за търговски трафик;
б)
разположени в мрежата на вътрешните водни пътища, както е показано в схемата в раздел 4 на приложение I;
в)
свързани с други трансевропейски маршрути, както е посочено в приложение I; и
г)
оборудвани със съоръжения за претоварване, предназначени за интермодален транспорт, или с годишен товарооборот най-малко 500 000 тона.
Вътрешните пристанища, посочени в буква г), са показани в приложение I.
5. Мрежата обхваща също така и инфраструктурата за управление на трафика. Това предполага по-специално изграждането на оперативно съвместима и интелигентна система за трафика и за транспорта, наречена „Система за речни информационни услуги“, с което се цели оптимизирането на наличния капацитет и повишаването на безопасността на мрежата за вътрешните водни пътища, както и подобряването на оперативната съвместимост с другите видове транспорт.
РАЗДЕЛ 5
МОРСКИ ПРИСТАНИЩА
Член 12
Характеристики
1. Морските пристанища позволяват развитието на морския транспорт и представляват точки за обслужване на островите чрез кораби и свързващи точки между морския транспорт и други видове транспорт. Чрез тях се предоставят оборудване и услуги на транспортните оператори. Чрез тяхната инфраструктура се предоставя гама от услуги за превоз на пътници и стоки, включително фериботни услуги, превозване с кораб на къси и дълги разстояния, включително крайбрежно плаване, в рамките на Съюза и между Съюза и трети държави.
2. Морските пристанища, включени в трансевропейската транспортна мрежа, съответстват на една от категориите А, Б или В, както са определени по-долу:
А
:
международни морски пристанища: пристанища с общ обем на годишния трафик не по-малко от 1,5 милиона тона товаропоток или 200 000 души пътникопоток, които - освен ако това е невъзможно, са свързани с наземните части от трансевропейската транспортна мрежа и следователно са от важно значение за международния морски транспорт;
Б
:
морски пристанища на Съюза, които не са включени в категория А: тези пристанища имат общ обем на годишния трафик не по-малко от 0,5 милиона тона товаропоток или между 100 000 и 199 999 души пътникопоток, които са свързани - освен ако това е невъзможно, с наземните части от трансевропейската транспортна мрежа и са снабдени с необходимите съоръжения за претоварване за морско плаване на къси разстояния;
В
:
регионални пристанища: тези пристанища не отговарят на критериите за категории А и B, но са разположени в островни, периферни или най- отдалечени региони, като ги свързват по море и/или свързват такива региони с централните региони на Съюза.
Морските пристанища от категория А са означени на примерните карти в схемите от раздел 5 на приложение I въз основа на най-актуалните данни за пристанището.
3. В допълнение към критериите, предвидени в член 7, пристанищните проекти от общ интерес, които се отнасят за морски пристанища, включени в трансевропейската морска пристанищна мрежа, трябва да отговарят на критериите и спецификациите в приложение II.
Член 13
Морски магистрали
1. Трансевропейската мрежа на морските магистрали има за цел концентрирането на товаропотоците по морски пътища с логистично предназначение, за да се подобрят съществуващите жизнеспособни връзки по море, които се ползват редовно и често за превоз на стоки между държавите-членки, или за да бъдат създадени нови, така че да се намали натовареността по пътищата и/или да се подобри обслужването на периферните и островните държави и региони. Не следва да се изключва комбинираният превоз на пътници и товари по морските магистрали, при условие че преобладава превозът на товари.
2. Трансевропейската мрежа на морските магистрали е съставена от съоръженията и инфраструктурите на най-малко две пристанища, разположени в две различни държави-членки. Тези съоръжения и инфраструктури включват най-малко в една държава-членка елементи като пристанищни съоръжения, електронни системи за логистично управление, процедури за безопасност и сигурност и административни и митнически процедури, както и инфраструктури за пряк достъп по суша и море, включително средства за осигуряване на корабоплаването през цялата година, по-специално чрез предоставяне на разположение на драгажно оборудване и чрез създаване на условия за достъп през зимата с помощта на ледоразбивачи.
3. Вътрешните водни пътища или каналите, определени в раздел 4 на приложение I, които свързват две европейски морски магистрали или два участъка от тях и които допринасят значително за скъсяването на морските трасета, като увеличават ефективността и намаляват времето за превоз, са част от трансевропейската мрежа на морските магистрали.
4. Проектите от общ интерес за трансевропейската мрежа на морските магистрали се предлагат от най-малко две държави-членки и трябва да отговарят на съществуващите нужди. Предложените проекти трябва по правило да включват участие на публичния и частния сектор в съответствие с процедури, които предвиждат - преди помощите от националните бюджети да могат да бъдат допълнени, ако е необходимо, от помощи от Съюза - тръжни процедури в една от следните форми:
а)
чрез публични покани за представяне оферти, организирани съвместно от заинтересованите държави-членки, които имат за цел установяването на нови връзки от пристанище от категория А по смисъла на член 12, параграф 2, което те подбират предварително за всяка морска зона, както е предвидено в проект № 21, посочен в приложение III;
б)
доколкото местоположението на пристанищата е сравнимо - чрез публични покани за представяне на оферти, организирани съвместно от заинтересованите държави-членки и насочени към консорциуми, които обединяват най-малко корабните дружества и пристанищата, разположени в една от морските зони, както е предвидено в проект № 21, посочен в приложение III.
5. Проектите от общ интерес за трансевропейската мрежа от морски магистрали:
а)
имат за предмет най-вече съоръженията и инфраструктурите, които съставляват мрежата от морски магистрали;
б)
могат да включват, без да се засягат членове 107 и 108 от Договора за функционирането на Европейския съюз, стартови помощи, ако вследствие на тръжните процедури, посочени в параграф 4, бъде преценено, че е необходима публично подпомагане за осигуряване на финансовата жизненоспособност на проекта; стартовите помощи са ограничени до две години и се предоставят единствено за подпомагане на покриването на надлежно оправданите инвестиционни разходи; те не могат да надвишават минималната сума, оценена като необходима за стартирането на съответните връзки; помощите не трябва да водят до нарушаване на конкуренцията в съответните пазари в противоречие с общия интерес;
в)
могат да включват също така и дейности, ползите от които са по-разнообразни и които не са свързани с конкретни пристанища, като например предоставянето на оборудване за операции по разбиване на лед и драгажни операции, както и информационни системи, включително системи за управление на трафика и електронни системи за докладване.
6. Проектите от общ интерес за трансевропейската мрежа на морските магистрали се представят за одобрение на Комисията.
7. В тригодишен срок Комисията представя на комитета, посочен в член 21, параграф 1, първоначален списък на конкретните проекти от общ интерес, като по този начин тя изразява в конкретна форма концепцията за морски магистрали.
Този списък се съобщава и на Европейския парламент.
РАЗДЕЛ 6
ЛЕТИЩА
Член 14
Характеристики
1. Трансевропейската летищна мрежа обхваща летищата, които са разположени на територията на Съюза и които са открити за търговски въздушен трафик, при условие че отговарят на критериите, предвидени в раздел 6 на приложение II. Тези летища се класифицират в зависимост от обема и вида въздушен трафик и в зависимост от функциите, които изпълняват в рамките на мрежата. Те позволяват да се развиват въздушните връзки и взаимната свързаност между въздухоплавателния транспорт и други видове транспорт.
2. Международните свързващи точки и свързващите точки в Съюза са ядрото на трансевропейската летищна мрежа. Връзките между Съюза и останалата част от света се осигуряват, в голямата си част, от международните свързващи точки. Свързващите точки в Съюза осигуряват предимно свързването в рамките на Съюза, като обслужването извън Съюза все още представлява малка част от дейността им. Регионалните свързващи точки и точки за достъп осигуряват достъп до централната част на мрежата или допринасят за предотвратяване на крайната изолация на периферните и изолираните региони.
3. Международните и вътрешните за Съюза свързващи точки се свързват постепенно с високоскоростните линии на железопътната мрежа, когато това е уместно. Мрежата включва инфраструктурите и съоръженията, които позволяват интегрирането на въздушните и железопътни транспортни услуги и, когато е уместно, морските транспортни услуги.
РАЗДЕЛ 7
МРЕЖА НА КОМБИНИРАНИЯ ТРАНСПОРТ
Член 15
Характеристики
Трансевропейската мрежа на комбинирания транспорт включва:
а)
железопътни линии и вътрешни водни пътища, подходящи за комбиниран транспорт и корабоплаване, които, комбинирани, когато е уместно, с най-късото трасе за автомобилен превоз на товари в началото или края на пътуването, позволяват превоз на стоки на дълги разстояния;
б)
интермодални терминали, оборудвани със съоръжения, позволяващи претоварване между железопътни линии, вътрешни водни и морски пътища и шосета;
в)
подходящ подвижен състав - на временна основа, когато все още неадаптираните характеристики на инфраструктурата го изискват.
РАЗДЕЛ 8
МРЕЖА ЗА УПРАВЛЕНИЕ И ИНФОРМАЦИЯ ОТНОСНО МОРСКИЯ ТРАФИК
Член 16
Характеристики
Трансевропейската мрежа за управление и информация относно морския трафик обхваща:
а)
системите за управление на морския брегови или пристанищен трафик;
б)
системите за позициониране на корабите;
в)
системите за докладване относно корабите, пренасящи опасни или замърсяващи товари;
г)
системите за комуникация при бедствие и за безопасност в морето.
РАЗДЕЛ 9
МРЕЖА ЗА УПРАВЛЕНИЕ НА ВЪЗДУШНИЯ ТРАФИК
Член 17
Характеристики
Трансевропейската мрежа за управление на въздушния трафик обхваща въздушното пространство, предназначено за общо въздухоплаване, въздушните пътища, помощните средства за въздушна навигация, системите за планиране и управление на трафика и системата за контрол на въздушния трафик (контролни центрове, средства за проследяване и за комуникация), необходими за сигурното и ефикасно въздухоплаване в европейското въздушно пространство.
РАЗДЕЛ 10
МРЕЖА ЗА ПОЗИЦИОНИРАНЕ И НАВИГАЦИЯ
Член 18
Характеристики
Трансевропейската мрежа за позициониране и навигация включва системите за позициониране и навигация чрез спътници и системите, определени в рамките на бъдещия европейски план за радионавигация. Тези системи предлагат ефикасна и надеждна услуга за позициониране и навигация за всички видове транспорт.
РАЗДЕЛ 11
КООРДИНАЦИЯ МЕЖДУ ДЪРЖАВИТЕ-ЧЛЕНКИ
Член 19
Европейски координатор
1. За улесняване на съгласуваното изпълнение на някои проекти, в частност трансграничните проекти, или на части от трансгранични проекти измежду проектите, обявени за проекти от европейски интерес, посочени в член 25, Комисията, със съгласието на заинтересованите държави-членки и след консултация с Европейския парламент, може да определи лице, наречено „европейски координатор“.
2. Европейският координатор се избира по-специално в зависимост от неговия опит с европейските институции и познанията му по въпросите, свързани с финансирането и социално-икономическата и екологична оценка на големи проекти.
3. Решението на Комисията за определяне на европейски координатор посочва по какъв начин последният ще изпълнява задачите, посочени в параграф 5.
4. Европейският координатор действа от името и за сметка на Комисията. Обикновено европейският координатор е компетентен по отношение на отделен проект, по-специално при трансгранични проекти, но при необходимост неговата компетентност може да бъде разширена до всички проекти по дадена основна ос. Европейският координатор изготвя работен план за своята дейност съвместно със заинтересованите държави-членки.
5. Европейският координатор:
а)
в сътрудничество със заинтересованите държави-членки насърчава използването на съвместни методи на оценка на проектите и съветва, когато е уместно, вносителите на проектите във връзка с финансовите пакети на проектите;
б)
всяка година изготвя за Европейския парламент, Комисията и заинтересованите държави-членки доклад за напредъка по проектите, за които той отговаря, за последните развития в нормативната или друга област, които може да се отразят върху характеристиките на проектите, както и за евентуалните трудности и препятствия, които могат да доведат до сериозно закъснение спрямо датите, посочени в приложение III;
в)
консултира се, съвместно със заинтересованите държави-членки, с регионалните и местните власти, операторите и ползвателите на превозните средства, както и с представителите на гражданското общество, за да придобие по-точна представа за търсенето на транспортни услуги, възможностите за финансиране на инвестициите и вида услуги, които трябва да се предоставят с оглед улесняване на достъпа до това финансиране.
6. Заинтересованите държави-членки си сътрудничат с европейския координатор и му предоставят информацията, необходима за изпълнението на задачите, посочени в параграф 5.
7. Без да се засягат приложимите процедури, установени в правото на Съюза или в националното право, Комисията може да поиска становището на европейския координатор по време на разглеждането на заявленията за финансиране от страна на Съюза на проекти или групи проекти, по отношение на които европейският координатор е компетентен.
РАЗДЕЛ 12
ОБЩИ РАЗПОРЕДБИ
Член 20
Национални планове и програми
Държавите-членки предоставят на Комисията обобщения на националните планове и програми, изготвени от тях с оглед развитието на трансевропейската транспортна мрежа, по-специално относно проектите, обявени за проекти от европейски интерес, посочени в членове 24-27. След изготвянето на националните планове и програми държавите-членки ги предават на Комисията за сведение.
Член 21
Комитет за мониторинг на насоките и за обмен на информация
1. Комисията се подпомага от Комитета за мониторинг на насоките и обмен на информация, наричан по-долу „Комитетът“, съставен от представители на държавите-членки и председателстван от представител на Комисията.
2. Комитетът осъществява обмена на информация по плановете и програмите, изпратени от държавите-членки, и може да разглежда всякакви въпроси, свързани с развитието на трансевропейската транспортна мрежа.
Член 22
Доклад
Веднъж на всеки две години Комисията представя пред Европейския парламент, Съвета, Европейския икономически и социален комитет и Комитета на регионите доклад за прилагането на насоките, описани в настоящото решение.
Комитетът подпомага Комисията при изготвянето на този доклад.
Докладът бива придружен, когато е необходимо, от законодателни предложения за преразглеждане на насоките. Когато е уместно, той включва изменения на списъка на приоритетните проекти в приложение III или допълнения на този списък с проекти, съответстващи на член 23, параграф 1. При преразглеждането се вземат предвид по-специално проектите, допринасящи за териториалното сближаване в рамките на Съюза в съответствие с член 23, параграф 1, буква д).
Член 23
Приоритетни проекти
1. Приоритетните проекти са проекти от общ интерес, посочени в член 7, чието проучване потвърждава, че:
а)
имат за цел да премахнат стеснен участък или да попълнят липсващо звено по основно трасе на трансевропейската мрежа, по-специално проекти, които са трансгранични проекти, които преминават през естествени препятствия или които включват трансгранична отсечка;
б)
са в такъв мащаб, че дългосрочното планиране на европейско равнище ще допринесе за значителна добавена стойност;
в)
предоставят като цяло потенциални чисти социално-икономически ползи, както и други социално-икономически предимства;
г)
подобряват в значителна степен мобилността на стоките и хората между държавите-членки и по такъв начин допринасят и за оперативната съвместимост на националните мрежи;
д)
допринасят за териториалното сближаване в рамките на Съюза, като интегрират мрежите на новите държави-членки и като подобряват връзките с периферните и островните региони;
е)
допринасят за устойчивото развитие на транспорта, като повишават безопасността и като намаляват вредите, нанасяни от транспорта на околната среда, по-специално като допринасят за преминаването към определени видове транспорт: железопътния транспорт, интермодалния транспорт, вътрешното корабоплаване и морския транспорт;
ж)
свидетелстват за ангажимента на заинтересованите държави-членки за навременното извършване на проучвания и на процедури за оценка с оглед приключването на работите в предварително определения срок, въз основа на националните планове или всякакви други равностойни документи, отнасящи се до въпросния проект.
2. Приоритетните проекти, работите по които е трябвало да започнат преди 2010 г., участъците от тях, както и определените срокове за приключване на работите, посочени в параграф 1, буква ж), са предвидени в приложение III.
3. До 2010 г. Комисията изготвя доклад за напредъка и, когато е уместно, предлага изменения на списъка на приоритетните проекти, набелязани в приложение III и съответстващи на параграф 1.
Член 24
Декларация за европейски интерес
Приоритетните проекти, набелязани в приложение III, се обявяват за проекти от европейски интерес. Тази декларация се прави само в съответствие с процедурата, установена в Договорите и свързаните с тях законодателни актове.
Член 25
Проекти с обявен европейски интерес
1. Без да се засяга правната основа на съответните финансови инструменти на Съюза, държавите членки:
а)
по време на представянето на своите проекти по Кохезионния фонд в съответствие с Регламент (ЕО) № 1084/2006 на Съвета от 11 юли 2006 г. за създаване на Кохезионен фонд (13), дават съответното предимство на проектите, обявени за проекти от европейски интерес;
б)
при представянето на своите проекти с оглед бюджета за трансевропейските мрежи, в съответствие с членове 5 и 9 от Регламент (ЕО) № 680/2007 на Европейския парламент и на Съвета от 20 юни 2007 г. за установяване на общи правила за отпускане на финансова помощ от Общността в областта на трансевропейските транспортни и енергийни мрежи (14), дават съответното предимство на проектите, обявени за проекти от европейски интерес.
2. Без да се засяга правната основа на съответните финансови инструменти на Съюза, Комисията:
а)
насърчава държавите-членки да вземат предвид проектите, обявени за проекти от европейски интерес, при планирането на своите структурни фондове, по-специално в регионите, обхванати от цел „Сближаване“, като се вземат предвид националните транспортни схеми, които попадат в приложното поле на наличните рамки за подпомагане на Съюза;
б)
следи държавите-бенефициери по Инструмента за предприсъединителна помощ (ИПП), по време на представянето на техните проекти в рамките на този инструмент и в съответствие с Регламент (ЕО) № 1085/2006 на Съвета от 17 юли 2006 г. за създаване на Инструмент за предприсъединителна помощ (ИПП) (15), да дават съответното предимство на проектите, обявени за проекти от европейски интерес.
3. При планирането на своите финансови потребности Комисията дава съответното предимство на проектите, обявени за проекти от европейски интерес.
Член 26
Закъснение при приключването на проектите, обявени за проекти от европейски интерес
1. В случай на значително закъснение спрямо крайния срок 2010 г. в започването на работата по някой от проектите, обявени за проекти от европейски интерес, Комисията изисква от заинтересованите държави-членки да посочат в тримесечен срок причините за това закъснение. Въз основа на дадения отговор Комисията се консултира с всички заинтересовани държави-членки, за да реши проблема, който е довел до закъснението.
Комисията може да предприеме съответните мерки, като се консултира с комитета и в рамките на активно наблюдение на изпълнението на проекта, обявен за проект от европейски интерес, и при надлежно отчитане на принципа за пропорционалност. На заинтересованите държави-членки се дава възможност да представят становище по тези мерки преди тяхното приемане.
Европейският парламент бива информиран незабавно за всяка предприета мярка.
При приемането на тези мерки Комисията надлежно взема предвид отговорността на всяка от заинтересованите държави-членки за закъснението и се въздържа от предприемането на мерки, които могат да навредят на изпълнението на проекта в държава-членка, която не е отговорна за това закъснение.
2. Когато някой от проектите, обявени за проекти от европейски интерес, не е приключен в голямата си част в разумен срок след очакваната крайна дата за неговото приключване, посочена в приложение III, и всички заинтересовани държави-членки са отговорни за закъснението, Комисията преразглежда проекта в съответствие с процедурата, посочена в параграф 1, с цел проектът да престане да бъде класифициран като проект от европейски интерес по реда на процедурата за преразглеждане, посочена в член 22, трета алинея.
Във всички случаи Комисията преразглежда проекта в края на период от 15 години след датата, на която проектът е бил обявен за проект от европейски интерес по смисъла на настоящото решение.
Член 27
Оценки на социално-икономическото въздействие и на въздействието върху околната среда
1. Пет години след приключването на проект, обявен за проект от европейски интерес, или на някоя от неговите отсечки, заинтересованите държави-членки извършват оценка на социално-икономическото му въздействие и въздействието му върху околната среда, включително въздействието му върху търговията и свободното движение на хора и стоки между държавите-членки, върху териториалното сближаване и върху устойчивото развитие. Държавите-членки информират Комисията за резултатите от тази оценка.
2. Когато проект от европейски интерес включва трансгранична отсечка, която е неделима технически и финансово, заинтересованите държави-членки координират своите процедури на оценка на социално-икономическото въздействие на проекта и полагат усилия да проведат трансгранична анкета, преди да дадат разрешение за изграждането и при отчитане на съществуващата рамка.
3. Другите отсечки на проекти от европейски интерес се координират двустранно или многостранно от държавите-членки, в зависимост от конкретния случай.
4. Съгласуваните действия или трансграничните анкети, посочени в параграф 2, се прилагат, без да се засягат задълженията, произтичащи от законодателството на Съюза в областта на опазването на околната среда, и по-специално задълженията във връзка с оценката на въздействието върху околната среда. Заинтересованите държави-членки информират Комисията за започването и за резултата от тези съгласувани действия или трансгранични анкети. Комисията включва тази информация в доклада, посочен в член 22.
Член 28
Трансгранични отсечки
Трансграничните отсечки между две държави-членки в рамките на определени приоритетни проекти, включително морски магистрали, се определят от въпросните държави въз основа на критерии, определени от Комитета, като Комисията се уведомява за тях.
Това са по-специално отсечките, които са неделими технически и финансово или за които заинтересованите държави-членки се ангажират съвместно и създават обща структура.
Член 29
Отмяна
Решение № 1692/96/ЕО се отменя.
Позоваванията на отмененото решение се считат за позовавания на настоящото решение и се четат съгласно таблицата на съответствието в приложение V.
Член 30
Влизане в сила
Настоящото решение влиза в сила на двадесетия ден след публикуването му в Официален вестник на Европейския съюз.
Член 31
Адресати
Адресати на настоящото решение са държавите-членки.
Съставено в Страсбург на 7 юли 2010 година.
DECIZIANR. 661/2010/UE A PARLAMENTULUI EUROPEAN ȘI A CONSILIULUI
din 7 iulie 2010
privind orientările Uniunii pentru dezvoltarea rețelei transeuropene de transport
(reformare)
(Text cu relevanță pentru SEE)
PARLAMENTUL EUROPEAN ȘI CONSILIUL UNIUNII EUROPENE,
având în vedere Tratatul privind funcționarea Uniunii Europene, în special articolul 172 primul paragraf,
având în vedere propunerea Comisiei Europene,
având în vedere avizul Comitetului Economic și Social European (1),
după consultarea Comitetului Regiunilor,
hotărând în conformitate cu procedura legislativă ordinară (2),
întrucât:
(1)
Decizia nr. 1692/96/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 23 iulie 1996 privind orientările comunitare pentru dezvoltarea rețelei transeuropene de transport (3) a fost modificată în mod substanțial de mai multe ori (4). Deoarece urmează să fie efectuate noi modificări, este necesar, din motive de claritate, să se procedeze la reformarea respectivei decizii.
(2)
Instituirea și dezvoltarea rețelelor transeuropene contribuie la atingerea obiectivelor majore ale Uniunii, cum ar fi buna funcționare a pieței interne și consolidarea coeziunii economice și sociale.
(3)
În același timp, stabilirea și dezvoltarea rețelelor transeuropene de transport pe teritoriul Uniunii au ca obiective specifice asigurarea mobilității durabile a persoanelor și mărfurilor în cele mai bune condiții sociale, de mediu și de siguranță, precum și integrarea modurilor de transport în ansamblu, ținând cont de avantajele lor comparative; întrucât crearea de locuri de muncă este una dintre posibilele consecințe ale rețelei transeuropene.
(4)
Intensificarea traficului, în special datorită creșterii numărului de vehicule grele pentru transportul de mărfuri, a determinat creșterea aglomerației și a strangulărilor traficului pe coridoarele de transport internaționale. Pentru a asigura mobilitatea internațională a mărfurilor și călătorilor, este prin urmare necesară optimizarea capacității rețelei transeuropene de transport.
(5)
Navigația pe distanțe scurte poate contribui, între altele, la degajarea căilor terestre de transport.
(6)
Integrarea rețelelor la nivel european nu se poate dezvolta decât progresiv, pe baza interconectării diferitelor moduri de transport în vederea unei mai bune utilizări a avantajelor inerente fiecărui mod.
(7)
Punctele de interconectare, care includ porturile maritime, porturile interioare și terminalele intermodale, reprezintă o condiție prealabilă pentru integrarea diferitelor moduri de transport într-o rețea multimodală.
(8)
Deoarece obiectivele acțiunii preconizate, și în special stabilirea liniilor generale și a priorităților în domeniul rețelelor transeuropene de transport nu pot fi realizate în mod satisfăcător de către statele membre și, având în vedere necesitatea coordonării acestor obiective, pot fi realizate mai bine la nivelul Uniunii, Uniunea poate adopta măsuri în conformitate cu principiul subsidiarității, astfel cum este prevăzut la articolul 5 din Tratatul privind Uniunea Europeană. În conformitate cu principiul proporționalității, astfel cum este enunțat în respectivul articol, prezenta decizie nu depășește ceea ce este necesar pentru atingerea acestor obiective.
(9)
Este necesar să se identifice proiectele de interes comun care contribuie la realizarea acestor obiective și care se înscriu în prioritățile de acțiune stabilite; întrucât ar trebui luate în considerare numai proiectele care sunt potențial viabile din punct de vedere economic.
(10)
Este necesar ca proiectele prioritare să fie declarate de interes european, pentru ca finanțarea din partea Uniunii să se concentreze asupra unor astfel de proiecte și pentru a introduce mecanisme de încurajare a coordonării dintre statele membre pentru a facilita finalizarea proiectelor conform calendarului dorit.
(11)
În conformitate cu articolul 170 din Tratatul privind funcționarea Uniunii Europene, politica privind rețeaua transeuropeană ar trebui să contribuie la consolidarea coeziunii economice și sociale în cadrul Uniunii. În vederea atingerii acestui obiectiv, ar trebui depuse eforturi în vederea maximizării coerenței dintre orientările Uniunii privind rețeaua transeuropeană de transport și programarea instrumentelor financiare pertinente disponibile la nivelul Uniunii.
(12)
Evaluarea a posteriori a proiectelor prioritare ar trebui să faciliteze revizuirile viitoare ale orientărilor și ale listei proiectelor prioritare și ar trebui să contribuie la îmbunătățirea metodelor de evaluare a priori practicate de statele membre.
(13)
Autorizarea anumitor proiecte publice și private care pot avea efecte semnificative asupra mediului ar trebui acordată numai după evaluarea unui eventual impact major asupra mediului, în conformitate cu reglementările în vigoare ale Uniunii.
(14)
Cerințele privind protecția mediului ar trebui integrate în definiția și implementarea politicii Uniunii în domeniul rețelelor transeuropene, în conformitate cu articolul 11 din Tratatul privind funcționarea Uniunii Europene. Acest lucru presupune promovarea cu prioritate a infrastructurii pentru modurile de transport mai puțin dăunătoare mediului, și anume transporturile feroviare, transporturile maritime pe distanțe scurte și navigația pe căile interioare.
(15)
În viitor, pentru toate planurile și programele care stau la baza proiectelor de interes comun, se va efectua evaluarea de mediu prevăzută în Directiva 2001/42/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 27 iunie 2001 privind evaluarea efectelor anumitor planuri și programe asupra mediului (5). Finanțarea infrastructurilor de transport ar trebui de asemenea să fie condiționată de respectarea dispozițiilor legislației Uniunii în domeniul mediului, în special ale Directivei 85/337/CEE a Consiliului din 27 iunie 1985 privind evaluarea efectelor anumitor proiecte publice și private asupra mediului (6), ale Directivei 92/43/CEE a Consiliului din 21 mai 1992 privind conservarea habitatelor naturale și a speciilor de faună și floră sălbatică (7) și ale Directivei 2009/147/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 30 noiembrie 2009 privind conservarea păsărilor sălbatice (versiune codificată) (8).
(16)
În cadrul obiectivului general de asigurare a mobilității durabile a persoanelor și mărfurilor, ar trebui instituite mecanisme de susținere a dezvoltării autostrăzilor maritime dintre statele membre pentru a reduce aglomerația rutieră și pentru a îmbunătăți accesul în regiunile și statele periferice și insulare. Instituirea unor astfel de mecanisme, dublate, inter alia, de proceduri de licitație, ar trebui să fie transparentă și orientată spre necesități și nu ar trebui să aducă atingere în nici un fel normelor Uniunii privind concurența sau achizițiile publice.
(17)
În vederea îmbunătățirii rentabilității investițiilor și a facilitării sincronizării și finanțării acestora, ar putea fi necesară o coordonare mai strânsă între statele implicate în proiectele pe aceeași rută.
(18)
Comisia ar trebui să prezinte la fiecare doi ani un raport privind punerea în aplicare a prezentei decizii și, până în 2010, Comisia ar trebui să elaboreze un raport cu privire la stadiul de avansare al proiectelor prioritare și, după caz, să propună modificarea listei proiectelor prioritare.
(19)
Comitetul ar trebui să fie împuternicit, în special, să sprijine Comisia atunci când verifică punerea în aplicare și elaborarea orientărilor stabilite prin prezenta decizie.
(20)
Din motive de claritate, anexa I la Decizia nr. 1692/96/CE ar trebui înlocuită cu o nouă anexă care să includă hărți privind toate statele membre; astfel s-ar asigura că, pe lângă hărțile deja incluse în decizie, astfel cum a fost modificată ultima dată prin Regulamentul (CE) nr. 1791/2006 (9), figurează și hărțile incluse în Actul de aderare din 2003. În plus, data stabilită pentru realizarea planului este 2020 pentru toate statele membre,
ADOPTĂ PREZENTA DECIZIE:
SECȚIUNEA 1
PRINCIPII GENERALE
Articolul 1
Domeniul de aplicare
(1) Scopul prezentei decizii este de a stabili orientările privind obiectivele, prioritățile și liniile generale de acțiune preconizate în domeniul rețelei transeuropene de transport. Aceste orientări identifică proiecte de interes comun a căror realizare contribuie la dezvoltarea rețelei la nivelul Uniunii.
(2) Orientările menționate la alineatul (1) reprezintă cadrul general de referință menit să încurajeze acțiunile statelor membre și, dacă este cazul, acțiunile Uniunii de realizare a proiectelor de interes comun al căror obiectiv este să asigure coerența, interconexiunea și interoperabilitatea rețelei transeuropene de transport, precum și accesul la această rețea. Aceste orientări vizează, de asemenea, să faciliteze implicarea sectorului privat.
(3) Cerințele esențiale referitoare la interoperabilitatea rețelei transeuropene de transport, tematica transporturilor și a serviciilor auxiliare sunt definite, în conformitate cu tratatele, în Directiva 2008/57/CE a Parlamentului European și a Consiliului privind interoperabilitatea sistemului feroviar în Comunitate (10) și separat față de prezenta decizie.
Articolul 2
Obiective
(1) Rețeaua transeuropeană de transport se constituie treptat până în 2020 prin integrarea rețelelor de infrastructură de transport terestru, maritim și aerian, la nivelul Uniunii, conform planurilor arătate în hărțile din anexa I și/sau specificațiilor din anexa II.
(2) Rețeaua trebuie:
(a)
să asigure mobilitatea durabilă a persoanelor și mărfurilor într-un spațiu fără frontiere interne, în cele mai bune condiții sociale și de siguranță, care să contribuie la realizarea obiectivelor Uniunii, în special cu privire la mediu și concurență și contribuind la strângerea coeziunii economice și sociale;
(b)
să ofere utilizatorilor infrastructuri de înaltă calitate în condiții economice acceptabile;
(c)
să cuprindă toate modurile de transport, luându-se în calcul avantajele lor comparative;
(d)
să permită utilizarea optimă a capacităților existente;
(e)
pe cât posibil, să fie interoperabilă în interiorul modurilor de transport și să favorizeze conexiunea între diferitele moduri de transport;
(f)
să fie, pe cât posibil, viabilă din punct de vedere economic;
(g)
să acopere tot teritoriul statelor membre, astfel încât să faciliteze accesul general, să racordeze regiunile insulare sau periferice și regiunile enclavizate la regiunile centrale sau să lege între ele marile zone conurbane și regiunile Uniunii, eliminându-se strangulările;
(h)
să poată fi conectată la rețelele statelor din Asociația Europeană a Liberului Schimb (AELS), la rețelele țărilor din Europa Centrală și de Est și ale țărilor mediteraneene, concomitent cu promovarea interoperabilității și accesului la aceste rețele, în măsura în care acest lucru este în interesul Uniunii.
Articolul 3
Aria de acoperire a rețelei
(1) Rețeaua transeuropeană este formată din infrastructurile de transport, sistemele de gestionare a traficului și sistemele de poziționare și navigație.
(2) Infrastructurile de transport sunt formate din rețelele de drumuri, din căile ferate și căile navigabile interioare, din autostrăzile maritime, din porturi pentru navigația maritimă și interioară, din aeroporturi, precum și din alte puncte de interconexiune între rețelele modale.
(3) Sistemele de gestionare a traficului și sistemele de poziționare și navigație sunt formate din instalațiile tehnice, informatice și de telecomunicații necesare pentru a se asigura buna funcționare a rețelei și gestionarea eficientă a traficului.
Articolul 4
Linii generale de acțiune
Liniile generale de acțiune ale Uniunii se referă la:
(a)
întocmirea și revizuirea planurilor generale ale rețelei;
(b)
identificarea proiectelor de interes comun;
(c)
adaptarea rețelei existente;
(d)
promovarea interoperabilității rețelei;
(e)
combinarea optimă a modurilor de transport prin crearea, inter alia, de centre de interconexiune care, atunci când există marfă, ar trebui amplasate pe cât posibil în afara centrelor urbane, pentru ca sistemul legăturilor între diferitele moduri de transport să poată funcționa eficient;
(f)
asigurarea coerenței și complementarității ajutorului financiar, cu respectarea regulilor aplicabile fiecărui instrument financiar;
(g)
cercetare și dezvoltare;
(h)
cooperarea cu țările terțe interesate să dezvolte rețeaua și încheierea de acorduri;
(i)
stimularea statelor membre și a organizațiilor internaționale pentru realizarea obiectivelor urmărite de Uniune;
(j)
promovarea cooperării continue între părțile interesate;
(k)
orice alte măsuri care se dovedesc a fi necesare pentru realizarea obiectivelor menționate la articolul 2 alineatul (2).
Articolul 5
Priorități
Ținând seama de obiectivele prevăzute la articolul 2 alineatul (2) și de liniile generale de acțiune stabilite la articolul 4, prioritățile sunt următoarele:
(a)
stabilirea și dezvoltarea legăturilor cheie și a interconexiunilor necesare pentru eliminarea strangulărilor traficului, completarea tronsoanelor lipsă și finalizarea rutelor principale, în special a tronsoanelor transfrontaliere ale acestora, depășirea obstacolelor naturale și îmbunătățirea interoperabilității pe rutele mari;
(b)
stabilirea și dezvoltarea infrastructurilor care promovează interconexiunea rețelelor naționale în vederea facilitării asigurării legăturii dintre insule sau zone similare insulelor și regiunile fără ieșire la mare, periferice și ultraperiferice, pe de o parte, și regiunile centrale ale Uniunii, pe de altă parte, în special pentru a reduce costurile ridicate ale transportului în aceste regiuni;
(c)
măsurile necesare pentru realizarea progresivă a unei rețele feroviare interoperabile, inclusiv, dacă este posibil, rute adaptate pentru transportul de mărfuri;
(d)
măsurile necesare pentru promovarea transportului maritim pe distanțe lungi și pe distanțe scurte și a transportului pe căile navigabile interioare;
(e)
măsurile necesare pentru integrarea transportului feroviar și aerian, în special prin accesul feroviar la aeroporturi, după caz, precum și infrastructurile și instalațiile necesare;
(f)
optimizarea capacității și eficienței infrastructurilor existente și noi, promovarea intermodalității și îmbunătățirea siguranței și fiabilității rețelei prin crearea și îmbunătățirea de terminale intermodale și a infrastructurii de acces a acestora și/sau prin utilizarea de sisteme inteligente;
(g)
integrarea preocupărilor privind siguranța și mediul în proiectarea și implementarea rețelei transeuropene de transport;
(h)
dezvoltarea unei mobilități durabile a persoanelor și mărfurilor în conformitate cu obiectivele Uniunii Europene privind dezvoltarea durabilă.
Articolul 6
Rețelele din țări terțe
Promovarea de către Uniune a proiectelor de interes comun, precum și a interconexiunii și interoperabilității rețelelor în vederea asigurării coerenței rețelelor din țări terțe cu rețeaua transeuropeană de transport se va decide caz cu caz, în conformitate cu procedurile corespunzătoare din tratate.
Articolul 7
Proiecte de interes comun
(1) Proiectele de interes comun reprezintă un obiectiv comun, realizarea lor fiind strâns legată de gradul lor de maturitate și de disponibilitatea resurselor financiare, fără a prejudicia angajamentele financiare ale statelor membre sau ale Uniunii.
(2) În conformitate cu normele din tratate, în special cele cu privire la concurență, se consideră a fi de interes comun orice proiect care:
(a)
urmărește obiectivele prezentate la articolul 2 alineatul (2);
(b)
se referă la rețeaua descrisă la articolul 3 alineatul (1);
(c)
corespunde uneia sau mai multor priorități prevăzute la articolul 5; și
(d)
are viabilitate economică potențială așa cum rezultă din analiza costurilor și beneficiilor sociale și economice.
(3) Proiectele se referă la un element din rețeaua descrisă la articolele 9-18, în special:
(a)
se referă la legături prezentate în hărțile din anexa I; și/sau
(b)
corespund specificațiilor sau criteriilor din anexa II.
(4) Statele membre adoptă măsurile pe care le consideră necesare în cadrul principiilor stabilite la articolul 1 alineatul (2).
Articolul 8
Protecția mediului
(1) La planificarea și derularea proiectelor, statele membre trebuie să țină seama de protecția mediului, prin realizarea, în temeiul Directivei 85/337/CEE, a unor evaluări ale impactului asupra mediului al proiectelor de interes comun care urmează să fie implementate și prin aplicarea Directivelor 92/43/CEE și 2009/147/CE.
Începând cu 21 iulie 2004, statele membre efectuează o evaluare de mediu a planurilor și a programelor care stau la baza acestor proiecte, în special în cazul în care acestea privesc rute noi sau dezvoltarea altor infrastructuri nodale importante, în temeiul Directivei 2001/42/CE.
Statele membre iau în considerare rezultatele acestei evaluări de mediu la pregătirea planurilor și programelor în cauză, în conformitate cu articolul 8 din Directiva 2001/42/CE.
(2) Înainte de 21 iulie 2004, Comisia, de comun acord cu statele membre, elaborează metode adecvate de efectuare a evaluării strategice de mediu, în vederea, inter alia, a asigurării unei coordonări adecvate, de a evita repetarea eforturilor și de a simplifica și accelera procesele de planificare pentru proiectele și coridoarele transfrontaliere.
Rezultatele acestor demersuri și ale evaluării de mediu a proiectelor de rețele transeuropene realizate de statele membre în temeiul Directivei 2001/42/CE sunt luate în considerare, după caz, de Comisie, în raportul său privind orientările și eventualele propuneri legislative aferente de revizuire a orientărilor, prevăzute la articolul 22 din prezenta decizie.
SECȚIUNEA 2
REȚEAUA RUTIERĂ
Articolul 9
Caracteristici
(1) Rețeaua rutieră transeuropeană este formată din autostrăzi și drumuri de înaltă calitate existente, noi sau care vor fi amenajate și care:
(a)
au un rol important în traficul pe distanțe mari; sau
(b)
ocolesc principalele centre urbane pe rutele identificate de rețea; sau
(c)
asigură interconexiunea cu alte moduri de transport; sau
(d)
leagă regiunile enclavizate sau periferice la regiunile centrale ale Uniunii.
(2) Rețeaua garantează utilizatorilor un nivel ridicat, unitar și continuu al serviciilor, confortului și siguranței.
(3) Rețeaua include, de asemenea, infrastructura pentru gestionarea traficului, informarea utilizatorilor, gestionarea incidentelor și a urgențelor și perceperea electronică a taxelor, o astfel de infrastructură bazându-se pe cooperarea activă între sistemele de gestionare a traficului la nivel european, național și regional și furnizorii de servicii de informații legate de călătorie și trafic și de servicii cu valoare adăugată, asigurând complementaritatea cu aplicațiile a căror derulare este facilitată în cadrul programului rețelelor transeuropene de telecomunicații.
SECȚIUNEA 3
REȚEAUA FEROVIARĂ
Articolul 10
Caracteristici
(1) Rețeaua feroviară este formată din rețeaua feroviară de mare viteză și din rețeaua feroviară convențională.
(2) Rețeaua feroviară de mare viteză, indiferent dacă utilizează tehnologii actuale sau tehnologii noi, cuprinde:
(a)
linii construite special pentru mare viteză, dotate pentru viteze în general egale sau mai mari de 250 km/h;
(b)
linii modernizate special pentru mare viteză, dotate pentru viteze de 200 km/h;
(c)
linii modernizate special sau construite special pentru mare viteză și conectate la rețeaua de mare viteză, care au caracteristici speciale datorită constrângerilor topografice, de mediu, de relief sau de urbanism și pentru care viteza trebuie adaptată individual.
Rețeaua feroviară de mare viteză este formată din liniile indicate în anexa I secțiunea 3. Cerințele esențiale și specificațiile tehnice de interoperabilitate aplicabile liniilor ferate de mare viteză care utilizează tehnologiile actuale se definesc în conformitate cu Directiva 96/48/CE a Consiliului din 23 iulie 1996 privind interoperabilitatea sistemului feroviar transeuropean de mare viteză (11). Statele membre informează în prealabil Comisia cu privire la deschiderea oricărei linii ferate de mare viteză și la caracteristicile tehnice ale acestei linii.
(3) Rețeaua feroviară convențională este formată din linii pentru transportul feroviar convențional de pasageri și de mărfuri, inclusiv din tronsoanele de cale ferată ale rețelei transeuropene de transport combinat prevăzute la articolul 15, din legăturile de acces la porturile maritime și interioare de interes comun și din terminalele de mărfuri deschise tuturor operatorilor. Cerințele esențiale și specificațiile tehnice pentru interoperabilitate aplicabile liniilor ferate convenționale sunt definite în conformitate cu Directiva 2001/16/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 19 martie 2001 privind interoperabilitatea sistemului feroviar transeuropean convențional (12).
(4) Rețeaua feroviară include infrastructurile și instalațiile care permit integrarea serviciilor de transport feroviar și rutier și, după caz, maritim și aerian. În această privință, se acordă o atenție deosebită conectării aeroporturilor regionale la rețea.
(5) Rețeaua feroviară îndeplinește cel puțin una din următoarele funcții:
(a)
joacă un rol important în traficul de călători pe distanțe mari;
(b)
permite, după caz, interconexiunea cu aeroporturile;
(c)
permite accesul la rețelele feroviare regionale și locale;
(d)
facilitează transportul de mărfuri prin identificarea și dezvoltarea rutelor principale pentru marfă sau a rutelor pe care au prioritate trenurile de marfă;
(e)
are un rol important în transportul combinat;
(f)
permite interconexiunea, prin intermediul porturilor de interes comun, cu transportul maritim pe distanțe scurte și cu căile navigabile interioare.
(6) Rețeaua feroviară oferă utilizatorilor un nivel ridicat de calitate și de siguranță datorită continuității și a aplicării treptate a interoperabilității sale, în special prin armonizare tehnică și prin sistemul armonizat de control și comandă ERTMS recomandat pentru rețeaua feroviară europeană. În acest scop, Comisia stabilește, după consultarea statelor membre, un plan de aplicare coordonat cu planurile naționale.
SECȚIUNEA 4
REȚEAUA DE CĂI NAVIGABILE INTERIOARE ȘI DE PORTURI INTERIOARE
Articolul 11
Caracteristici
(1) Rețeaua transeuropeană de căi navigabile este alcătuită din fluvii și canale, precum și din racorduri și legături care asigură joncțiunea acestora. Aceasta asigură în special interconexiunea regiunilor industriale cu marile aglomerații urbane și legarea lor la porturi.
(2) Caracteristicile tehnice minime pentru căile navigabile care fac parte din rețea sunt cele stabilite pentru gabaritul de clasă IV, care permite trecerea vaselor sau a convoaielor împinse care au o lungime de 80-85 m și o lățime de 9,50 m. În cazul unei modernizări sau a construirii unei căi navigabile integrate rețelei, specificațiile tehnice ar trebui să corespundă cel puțin clasei IV și ar trebui să permită să se atingă ulterior clasa Va/Vb, dar și trecerea vaselor utilizate în transportul combinat. Gabaritul clasei Va permite trecerea vaselor sau a convoaielor împinse cu o lungime de 110 m și o lățime de 11,40 m, iar clasa Vb permite trecerea convoaielor împinse cu o lungime de 172 până la 185 m și o lățime de 11,40 m.
(3) Porturile interioare fac parte din rețea, în special ca puncte de interconectare între căile navigabile interioare prevăzute la alineatul (2) din prezentul articol și la articolul 15 și alte moduri de transport.
(4) Rețeaua include porturile interioare:
(a)
deschise traficului comercial;
(b)
amplasate în rețeaua de căi navigabile interioare, așa cum este prezentată în anexa I secțiunea 4;
(c)
interconectate cu alte rute de transport transeuropene, așa cum sunt prezentate în anexa I; și
(d)
dotate cu instalații de transbordare pentru transportul intermodal sau având un volum anual de trafic de marfă de minim 500 000 tone.
Porturile pentru navigația interioară menționate la litera (d) sunt prevăzute în anexa I.
(5) Rețeaua include și infrastructura de gestionare a traficului. Acest lucru presupune în special înființarea unui sistem interoperabil și inteligent de trafic și transport, denumit „Sistemul de informații fluviale”, destinat să optimizeze capacitatea și securitatea existente ale rețelei de căi navigabile interioare și să îmbunătățească interoperabilitatea cu alte moduri de transport.
SECȚIUNEA 5
PORTURI MARITIME
Articolul 12
Caracteristici
(1) Porturile maritime permit dezvoltarea transportului maritim și constituie legături de transport pentru insule și puncte de interconexiune între transportul maritim și alte moduri de transport. Acestea pun la dispoziția operatorilor de transport echipamente și servicii. Infrastructura lor asigură o gamă de servicii pentru transportul călătorilor și al mărfurilor, incluzând servicii de feribot și servicii de transport maritim pe distanțe scurte și pe distanțe lungi, inclusiv navigație costieră, în interiorul Uniunii și între aceasta și țările terțe.
(2) Porturile maritime cuprinse în rețeaua transeuropeană de transport corespund uneia dintre categoriile A, B sau C definite după cum urmează:
A
:
porturi maritime internaționale: porturi cu un volum de trafic anual total de cel puțin 1,5 milioane tone marfă sau 200 000 de călători care, exceptând cazurile în care nu este posibil, sunt conectate cu elementele terestre ale rețelei transeuropene de transport și care au în consecință un rol important în transportul maritim internațional;
B
:
porturile maritime ale Uniunii care nu sunt incluse în categoria A: aceste porturi au un volum de trafic anual total de cel puțin 0,5 milioane tone marfă sau între 100 000 și 199 999 de călători, sunt conectate, exceptând cazurile în care nu este posibil, cu elementele terestre ale rețelei transeuropene de transport și sunt dotate cu echipamentele de transbordare necesare pentru transportul maritim pe distanțe scurte;
C
:
porturi regionale: aceste porturi nu îndeplinesc criteriile prevăzute pentru categoriile A și B, dar sunt situate în regiuni insulare, periferice sau foarte îndepărtate, realizând interconectarea acestor regiuni pe cale maritimă și/sau asigurând legătura acestora cu regiunile centrale ale Uniunii.
Porturile maritime incluse în categoria A sunt prezentate pe hărțile indicative ale planurilor din anexa I secțiunea 5, trasate pe baza celor mai recente informații portuare.
(3) În afara criteriilor prevăzute la articolul 7, proiectele de interes comun cu privire la porturile maritime care fac parte din rețeaua transeuropeană de porturi maritime trebuie să respecte și criteriile și specificațiile din anexa II.
Articolul 13
Autostrăzile maritime
(1) Rețeaua transeuropeană de autostrăzi maritime vizează concentrarea fluxului transportului de mărfuri pe rutele logistice maritime de așa manieră încât să se îmbunătățească legăturile maritime existente sau să se stabilească noi legături maritime viabile, regulate și frecvente pentru transportul de mărfuri între statele membre, pentru a reduce aglomerația și/sau pentru a îmbunătăți accesul la regiunile și statele periferice și insulare. Autostrăzile maritime nu ar trebui să excludă transportul combinat de persoane și de mărfuri, cu condiția ca transportul de mărfuri să fie predominant.
(2) Rețeaua transeuropeană de autostrăzi maritime este formată din instalații și infrastructuri care implică cel puțin două porturi din două state membre diferite. Echipamentele și infrastructurile includ, în cel puțin un stat membru, elemente cum ar fi instalațiile portuare, sistemele electronice de gestionare logistică, proceduri de siguranță și de securitate și proceduri administrative și vamale, precum și infrastructuri de acces terestru și maritim direct, inclusiv mijloace de asigurare a navigabilității pe parcursul întregului an, în special prin punerea la dispoziție de echipamente pentru dragare și spărgătoare de gheață, în vederea accesului pe timp de iarnă.
(3) Căile navigabile sau canalele menționate în anexa I secțiunea 4 care leagă două autostrăzi maritime sau două tronsoane ale unei autostrăzi maritime și contribuie în mod substanțial la scurtarea rutelor maritime, mărind eficiența și conducând la reducerea timpului de navigare, fac parte din rețeaua transeuropeană de autostrăzi maritime.
(4) Proiectele de interes comun ale rețelei transeuropene de autostrăzi maritime sunt propuse de către cel puțin două state membre și sunt orientate către necesitățile efective. Proiectele propuse implică în general atât sectorul public, cât și sectorul privat, în conformitate cu procedurile care, înainte ca asistenței financiare provenite de la bugetele naționale să i se adauge, după caz, asistență financiară acordată de Uniune, prevăd organizarea unui proces de licitație sub una din următoarele forme:
(a)
licitații publice organizate în comun de către statele membre în cauză, care au drept scop stabilirea unor noi legături de la portul din categoria A, astfel cum este definit la articolul 12 alineatul (2), pe care le selectează în prealabil pentru fiecare zonă maritimă, conform proiectului nr. 21 menționat în anexa III;
(b)
în măsura în care localizarea porturilor este comparabilă, licitație publică organizată în comun de statele membre în cauză, care vizează consorțiile ce reunesc cel puțin companii maritime și porturi situate într-una din zonele maritime, conform proiectului nr. 21 menționat în anexa III.
(5) Proiectele de interes comun ale rețelei transeuropene de autostrăzi maritime:
(a)
vizează în primul rând echipamentele și infrastructurile care formează rețeaua de autostrăzi maritime;
(b)
pot include, fără a aduce atingere articolelor 107 și 108 din Tratatul privind funcționarea Uniunii Europene, ajutor financiar inițial în cazul în care, ca urmare a procesului de licitație menționat la alineatul (4), se consideră că pentru viabilitatea financiară a proiectului este necesar sprijin public; ajutorul financiar inițial este limitat la doi ani și se acordă numai pentru a acoperi costurile de capital justificate în mod corespunzător; ajutorul financiar nu poate depăși suma minimă estimată ca fiind necesară pentru demararea legăturilor în cauză; ajutorul financiar nu trebuie să conducă la denaturarea concurenței, contrară interesului comun, pe piețele în cauză;
(c)
pot include, de asemenea, activități care prezintă un spectru mai larg de beneficii și care nu sunt legate de anumite porturi, cum ar fi punerea la dispoziție a echipamentelor pentru operațiunile de spargere a gheții și de dragare, precum și a sistemelor informaționale, inclusiv a sistemelor de gestionare a traficului și a sistemelor electronice de raportare.
(6) Proiectele de interes comun ale rețelei transeuropene de autostrăzi maritime se prezintă spre aprobare Comisiei.
(7) În termen de trei ani, Comisia prezintă comitetului menționat la articolul 21 alineatul (1) o primă listă a proiectelor specifice de interes comun, concretizând prin aceasta conceptul de autostrăzi maritime.
Respectiva listă se comunică și Parlamentului European.
SECȚIUNEA 6
AEROPORTURI
Articolul 14
Caracteristici
(1) Rețeaua aeroportuară transeuropeană cuprinde aeroporturile situate pe teritoriul Uniunii care sunt deschise traficului aerian comercial și care corespund specificațiilor stabilite în anexa II secțiunea 6. Respectivele aeroporturi sunt clasificate diferit în funcție de volumul și tipul de trafic deservit și conform funcției lor în rețea. Acestea permit dezvoltarea de legături aeriene și conectarea transportului aerian cu alte moduri de transport.
(2) Punctele internaționale de conexiune și punctele Uniunii de conexiune reprezintă nodul rețelei transeuropene a aeroporturilor. Legăturile între Uniune și restul lumii se efectuează în principal prin punctele internaționale de conexiune. Punctele Uniunii de conexiune stabilesc în primul rând legături în interiorul Uniunii, în timp ce serviciile din exteriorul Uniunii reprezintă doar o mică parte din activitatea lor. Punctele de conexiune regionale și punctele de acces facilitează accesul la nodul rețelei sau deschiderea spre regiunile periferice și izolate.
(3) Punctele de conexiune internaționale și cele ale Uniunii se leagă progresiv la liniile de mare viteză ale rețelei feroviare, după caz. Rețeaua include infrastructurile și echipamentele care permit integrarea serviciilor de transport aerian și feroviar și, după caz, a serviciilor de transport maritim.
SECȚIUNEA 7
REȚEAUA DE TRANSPORT COMBINAT
Articolul 15
Caracteristici
Rețeaua transeuropeană de transport combinat cuprinde:
(a)
căile ferate și căile navigabile interioare care sunt adecvate pentru transportul combinat și rutele maritime care, împreună cu cele mai scurte parcursuri inițiale și/sau finale de transport rutier, dacă este cazul, permit transportul de mărfuri pe distanță lungă;
(b)
terminalele intermodale dotate cu instalații care permit transbordarea mărfurilor între căile ferate, căile navigabile interioare, rutele maritime și căile rutiere;
(c)
materialul rulant corespunzător, cu titlu provizoriu, atunci când caracteristicile infrastructurii, neadaptate încă, impun acest lucru.
SECȚIUNEA 8
REȚEAUA DE GESTIONARE ȘI DE INFORMARE PRIVIND TRAFICUL MARITIM
Articolul 16
Caracteristici
Rețeaua transeuropeană de gestionare și de informare privind traficul maritim se referă la:
(a)
sisteme de gestionare a navigației de coastă și portuară;
(b)
sisteme de poziționare a navelor;
(c)
sisteme de înregistrare a navelor care transportă mărfuri periculoase sau poluante;
(d)
sisteme de comunicații pentru situații de alertă și pentru siguranță pe mare.
SECȚIUNEA 9
REȚEAUA DE GESTIONARE A TRAFICULUI AERIAN
Articolul 17
Caracteristici
Rețeaua transeuropeană de gestionare a traficului aerian cuprinde spațiul aerian rezervat traficului aerian în general, rutele aeriene, ajutoarele pentru traficul aerian, sistemele de planificare și de gestionare a fluxurilor de trafic și sistemele de control al traficului aerian (centre de control, mijloace de supraveghere și de comunicație) necesare pentru desfășurarea în condiții de siguranță și eficacitate a traficului aerian în spațiul aerian european.
SECȚIUNEA 10
REȚEAUA DE POZIȚIONARE ȘI NAVIGAȚIE
Articolul 18
Caracteristici
Rețeaua transeuropeană a sistemelor de poziționare și navigație este formată din sistemele de poziționare și de navigație prin satelit și din sistemele definite în viitorul Plan european de radionavigație. Aceste sisteme asigură un serviciu de poziționare și de navigație care poate fi utilizat de toate modurile de transport în condiții de siguranță și de eficacitate.
SECȚIUNEA 11
COORDONAREA DINTRE STATELE MEMBRE
Articolul 19
Coordonatorul european
(1) Pentru a facilita aplicarea coordonată a anumitor proiecte, în special a proiectelor transfrontaliere sau a tronsoanelor din proiectele transfrontaliere incluse printre proiectele declarate a fi de interes european menționate la articolul 25, Comisia, de comun acord cu statele membre și după consultarea Parlamentului European, poate desemna o persoană numită „coordonator european”.
(2) Coordonatorul european este desemnat, în special, pe baza experienței sale în domeniul instituțiilor europene și a cunoștințelor pe care le deține cu privire la aspectele legate de finanțarea și evaluarea socio-economică și de mediu a proiectelor majore.
(3) Decizia prin care Comisia desemnează coordonatorul european specifică modul în care acesta urmează să-și îndeplinească sarcinile menționate la alineatul (5).
(4) Coordonatorul european acționează în numele Comisiei și din partea Comisiei. Misiunea coordonatorului european are ca obiect, în mod normal, un singur proiect, în special în cazul unui proiect transfrontalier, însă, după caz, poate fi extinsă astfel încât să includă întregul ansamblu al unei axe principale. Coordonatorul european elaborează împreună cu statele membre în cauză un plan de lucru pentru activitățile sale.
(5) Coordonatorul european:
(a)
promovează, în colaborare cu statele membre în cauză, metode comune de evaluare a proiectelor și, după caz, oferă consultanță promotorilor proiectelor cu privire la pachetul financiar al acestora;
(b)
întocmește anual un raport adresat Parlamentului European, Comisiei și statelor membre în cauză privind progresul înregistrat în aplicarea proiectului (proiectelor) de care este responsabil, noile dezvoltări, de reglementare sau de altă natură, care ar putea afecta caracteristicile proiectelor și orice dificultăți și obstacole care ar putea avea ca urmare o întârziere semnificativă față de datele prevăzute în anexa III;
(c)
consultă, împreună cu statele membre în cauză, autoritățile regionale și locale, operatorii, utilizatorii mijloacelor de transport și reprezentanții societății civile, în vederea unei mai bune cunoașteri a cererii de servicii de transport, a posibilităților de finanțare a investițiilor și a tipului de servicii care trebuie furnizate pentru a facilita accesul la o astfel de finanțare.
(6) Statele membre în cauză cooperează cu coordonatorul european și pun la dispoziția acestuia informațiile necesare pentru îndeplinirea sarcinilor menționate la alineatul (5).
(7) Fără a aduce atingere procedurilor aplicabile prevăzute în dreptul Uniunii și în legislațiile naționale, Comisia poate solicita avizul coordonatorului european la analizarea cererilor de finanțare a proiectelor sau a grupurilor de proiecte de care este responsabil coordonatorul european.
SECȚIUNEA 12
DISPOZIȚII COMUNE
Articolul 20
Planuri și programe naționale
Statele membre transmit Comisiei rezumate ale planurilor și programelor naționale pe care acestea le elaborează în vederea dezvoltării rețelei transeuropene de transport, în special cu privire la proiectele declarate de interes european menționate la articolele 24-27. Odată adoptate, statele membre trimit Comisiei, spre informare, planurile și programele naționale.
Articolul 21
Comitetul pentru monitorizarea orientărilor și a schimbului de informații
(1) Comisia este asistată de un Comitet pentru supravegherea acțiunilor și schimbului de informații, denumit în continuare „comitetul”, alcătuit din reprezentanții statelor membre și prezidat de un reprezentant al Comisiei.
(2) Comitetul face schimb de informații cu privire la planurile și programele comunicate de statele membre și cu privire la orice problemă referitoare la dezvoltarea rețelei transeuropene de transport.
Articolul 22
Raport
Comisia întocmește, la fiecare doi ani, un raport adresat Parlamentului European, Consiliului, Comitetului Economic și Social și Comitetului Regiunilor cu privire la punerea în aplicare a orientărilor descrise în prezenta decizie.
La întocmirea raportului, Comisia este asistată de comitet.
După caz, raportul este însoțit de propuneri legislative de revizuire a orientărilor; respectivele propuneri legislative pot include, după caz, modificări ale listei proiectelor prioritare din anexa III sau adăugarea pe această listă a proiectelor care sunt conforme cu articolul 23 alineatul (1). Revizuirea vizează în special proiectele care contribuie la coeziunea teritorială a Uniunii, în conformitate cu articolul 23 alineatul (1) litera (e).
Articolul 23
Proiecte prioritare
(1) Proiectele prioritare sunt proiectele de interes comun menționate la articolul 7, a căror examinare confirmă faptul că acestea:
(a)
urmăresc să elimine o strangulare a traficului sau să completeze o legătură lipsă pe o rută principală din rețeaua transeuropeană de transport, în special proiectele transfrontaliere, proiectele de depășire a obstacolelor naturale sau proiectele care includ un tronson transfrontalier;
(b)
sunt de o asemenea anvergură încât planificarea pe termen lung la nivel european va fi de un ajutor semnificativ;
(c)
prezintă, în linii mari, beneficii nete socio-economice potențiale și alte avantaje socio-economice;
(d)
îmbunătățesc considerabil mobilitatea mărfurilor și a persoanelor între statele membre și contribuie astfel la interoperabilitatea rețelelor naționale;
(e)
contribuie la coeziunea teritorială a Uniunii prin integrarea rețelelor noilor state membre și prin îmbunătățirea legăturilor cu regiunile periferice și insulare;
(f)
contribuie la dezvoltarea durabilă a transportului prin îmbunătățirea siguranței și reducerea efectelor negative asupra mediului prin promovarea transferului modal către căile ferate, a transportul intermodal, a căilor navigabile interioare și a transportul maritim;
(g)
demonstrează angajamentul statelor membre cu privire la realizarea de studii și proceduri de evaluare la timp pentru finalizarea lucrărilor la o dată asupra căreia s-a convenit în prealabil, pe baza planurilor naționale sau a oricărui alt document echivalent legat de proiectul în cauză.
(2) Proiectele prioritare pentru care lucrările au fost programate să înceapă înainte de 2010, tronsoanele acestora și datele stabilite pentru finalizarea lucrărilor menționate la alineatul (1) litera (g) sunt stabilite în anexa III.
(3) Până în 2010, Comisia întocmește un raport asupra progresului înregistrat și, după caz, propune modificări ale listei proiectelor prioritare menționate în anexa III, în conformitate cu alineatul (1).
Articolul 24
Declararea interesului european
Proiectele prioritare stabilite în anexa III sunt declarate ca fiind de interes european. Această declarație este făcută numai în conformitate cu procedura prevăzută în tratate și în actele juridice adoptate în temeiul acestora.
Articolul 25
Proiecte declarate de interes european
(1) Fără a aduce atingere temeiului juridic al instrumentelor financiare pertinente ale Uniunii, statele membre:
(a)
la înaintarea proiectelor lor din cadrul Fondului de coeziune, în conformitate cu Regulamentul (CE) nr. 1084/2006 al Consiliului din 11 iulie 2006 de creare a Fondului de coeziune (13), acordă prioritatea cuvenită proiectelor declarate a fi de interes european;
(b)
la înaintarea proiectelor lor în contextul bugetului pentru rețelele transeuropene de transport, în conformitate cu articolele 5 și 9 din Regulamentul (CE) nr. 680/2007 al Parlamentului European și al Consiliului din 20 iunie 2007 de stabilire a normelor generale pentru acordarea asistenței financiare comunitare în domeniul rețelelor transeuropene de transport și energetice (14), acordă prioritatea cuvenită proiectelor declarate a fi de interes european.
(2) Fără a aduce atingere temeiului juridic al instrumentelor financiare pertinente ale Uniunii, Comisia:
(a)
încurajează statele membre să țină seama de proiectele declarate a fi de interes european la planificarea programului fondurilor structurale, în special în regiunile care intră sub incidența obiectivului „Convergență”, având în vedere planurile de transport naționale care fac parte din domeniul de aplicare al cadrelor de acordare de asistență ale Uniunii existente;
(b)
se asigură că țările care întrunesc condițiile necesare pentru a beneficia de instrumentul de asistență pentru preaderare (IPA) acordă prioritatea cuvenită, la prezentarea proiectelor în contextul acestui instrument, în conformitate cu Regulamentul (CE) nr. 1085/2006 al Consiliului din 17 iulie 2006 de instituire a unui instrument de asistență pentru preaderare (IPA) (15), proiectelor declarate a fi de interes european.
(3) La planificarea necesităților sale financiare, Comisia acordă prioritatea cuvenită proiectelor declarate a fi de interes european.
Articolul 26
Întârziere în finalizarea proiectelor declarate de interes european
(1) În cazul unei întârzieri semnificative față de termenul din 2010 a demarării lucrărilor la unul din proiectele declarate de interes european, Comisia solicită statelor membre în cauză să prezinte, în termen de trei luni, motivele acestei întârzieri. Pe baza răspunsului dat, Comisia consultă toate statele membre interesate în vederea soluționării problemei care a condus la această întârziere.
Comisia poate decide, după consultarea comitetului, în cadrul monitorizării active a realizării proiectului declarat a fi de interes european și ținând seama în mod corespunzător de principiul proporționalității, să adopte măsurile adecvate. Statelor membre interesate li se oferă posibilitatea să-și prezinte observațiile cu privire la aceste măsuri înainte de adoptarea lor.
Parlamentul European este informat de îndată cu privire la orice măsură luată.
Atunci când adoptă aceste măsuri, Comisia ține seama în mod corespunzător de gradul de responsabilitate care îi revine fiecărui stat membru în cauză pentru întârzierea respectivă și nu ia măsuri care ar afecta realizarea proiectului în statele membre care nu sunt responsabile de întârziere.
(2) În cazul în care un proiect declarat de interes european nu este finalizat în mare parte într-un termen rezonabil de la data planificată a finalizării sale, indicată în anexa III, și toate statele membre în cauză sunt responsabile pentru această întârziere, Comisia examinează din nou proiectul, în conformitate cu procedura menționată la alineatul (1), în vederea retragerii clasificării acestuia ca proiect declarat de interes european, prin revizuirea procedurii de reexaminare prevăzute la articolul 22 al treilea paragraf.
În orice caz, Comisia revizuiește proiectul la sfârșitul unei perioade de cincisprezece ani după ce acesta a fost declarat a fi de interes european în sensul prezentei decizii.
Articolul 27
Evaluări socio-economice și de mediu
(1) În termen de cinci ani de la finalizarea proiectului declarat de interes european sau a unuia dintre tronsoanele acestuia, statele membre în cauză efectuează o evaluare a impactului socio-economic al acestuia și a impactului pe care acesta îl are asupra mediului, inclusiv a impactului asupra comerțului și a liberei circulații a persoanelor și mărfurilor între statele membre, asupra coeziunii teritoriale și asupra dezvoltării durabile. Statele membre informează Comisia cu privire la rezultatele acestei evaluări.
(2) În cazul în care un proiect declarat a fi de interes european include un tronson transfrontalier indivizibil din punct de vedere tehnic și financiar, statele membre în cauză își coordonează procedurile de evaluare a efectelor socio-economice ale acestuia și depun toate eforturile posibile pentru a realiza un studiu transnațional înainte de a acorda autorizația de construcție și în cadrul existent.
(3) Alte tronsoane ale proiectelor de interes european se coordonează bilateral sau multilateral de către statele membre, după caz.
(4) Acțiunile coordonate sau studiile transnaționale prevăzute la alineatul (2) se aplică fără a aduce atingere obligațiilor impuse de legislația Uniunii privind protecția mediului, în special a celor privind evaluarea impactului asupra mediului. Statele membre în cauză informează Comisia cu privire la momentul în care sunt demarate aceste acțiuni coordonate sau studii transnaționale, precum și cu privire la rezultate. Comisia include aceste informații în raportul prevăzut la articolul 22.
Articolul 28
Tronsoane transfrontaliere
În contextul anumitor proiecte prioritare, tronsoanele transfrontaliere dintre două state membre, inclusiv autostrăzile maritime, sunt definite de către statele membre pe baza criteriilor stabilite de comitet și sunt notificate Comisiei.
Acestea sunt în special tronsoane indivizibile din punct de vedere tehnic și financiar sau cu privire la care statele membre în cauză își iau angajamentul comun și pentru care instituie o structură comună.
Articolul 29
Abrogare
Decizia nr. 1692/96/CE se abrogă.
Trimiterile la decizia abrogată se interpretează ca trimiteri la prezenta decizie și se citesc în conformitate cu tabelul de corespondență din anexa V.
Articolul 30
Intrarea în vigoare
Prezenta decizie intră în vigoare în a douăzecea zi de la data publicării în Jurnalul Oficial al Uniunii Europene.
Articolul 31
Destinatari
Prezenta decizie se adresează statelor membre.
Adoptată la Strasbourg, 7 iulie 2010.