РЕШЕНИЕ НА КОМИСИЯТА
от 19 октомври 2011 година
относно схемите за държавна помощ, приведени в действие от Гърция в департаментите Кастория, Евбея, Флорина, Килкис, Родопи, Еврос, Ксанти и Додеканезите и на островите Лесбос, Самос и Хиос (преструктуриране на дълг)
(№ C 23/04 (ex NN 153/03), C 20/05 (ex NN 70/04) и C 50/05 (ex NN 20/05)
(нотифицирано под номер C(2011) 7252)
(само текстът на гръцки език е автентичен)
(текст от значение за ЕИП)
(2012/307/ЕС)
ЕВРОПЕЙСКАТА КОМИСИЯ,
като взе предвид Договора за функционирането на Европейския съюз, и по-специално член 108, параграф 2, алинея първа от него,
като взе предвид Споразумението за Европейското икономическо пространство, и по-специално член 62, параграф 1, буква а) от него,
като покани заинтересованите страни да представят мненията си в съответствие с член 108, параграф 2, алинея първа от Договора (1) и като взе предвид техните мнения,
като има предвид, че:
I. ПРОЦЕДУРА
(1)
След като получи информация, че през 1993 г. и следващите години, в контекста на операция по предоговаряне на дълга, е отпусната помощ на предприятия в департаментите Кастория и Евбея, с писмо от 27 май 2003 г. Комисията поиска от гръцките органи да представят в рамките на четири седмици текста на правното основание за тази операция заедно с всякаква друга информация, необходима за проучването, предвидено в членове 87 и 88 от Договора за ЕО (3).
(2)
С писмо от 10 юли 2003 г. с входящ номер от 17 юли 2003 г. Постоянното представителство на Гърция към Европейския съюз препрати на Комисията писмо от гръцките органи с искане за едномесечно удължаване на срока, посочен в съображение 1.
(3)
С писмо от 4 август 2003 г. с входящ номер от 6 август 2003 г. Постоянното представителство на Гърция към Европейския съюз препрати на Комисията информацията, поискана с писмото от 27 май 2003 г.
(4)
След проучване на информацията бе установено, че помощта е отпусната без одобрение от страна на Комисията. Следователно Комисията взе решение да образува преписка за помощ, за която не е постъпило уведомление, под номер NN 153/03.
(5)
С писмо от 21 юни 2004 г. (4) Комисията уведоми Гърция, че е решила да открие процедурата, предвидена в член 88, параграф 2 от Договора за ЕО (С 23/2004) (наричана по-долу „откриване на първата процедура“).
(6)
Решението на Комисията да открие процедурата бе публикувано в Официален вестник на Европейския съюз (5). Комисията покани заинтересованите страни да представят мненията си относно въпросната помощ.
(7)
Комисията не получи мнения от заинтересовани трети страни.
(8)
С писмо от 13 юли 2004 г. с входящ номер от 19 юли 2004 г. Постоянното представителство на Гърция към Европейския съюз поиска едномесечно удължаване на срока, даден на гръцките органи за предоставяне на отговора им във връзка с откриването на първата процедура.
(9)
С факс от 6 август 2004 г. Комисията предостави поисканото удължаване.
(10)
С писмо от 9 август 2004 г. с входящ номер от 10 август 2004 г. Постоянното представителство на Гърция към Европейския съюз препрати на Комисията отговора на гръцките органи по отношение на откриването на първата процедура.
(11)
По време на проучването на информацията, предоставена от гръцките органи в писмото им от 4 август 2003 г. бе установено, че освен департаментите Кастория и Евбея въпросната помощ засяга и департаментите Флорина и Килкис. Следователно с факс от 22 април 2004 г. Комисията поиска от гръцките органи допълнителна информация по посочените схеми за помощ.
(12)
С писмо от 26 май 2004 г. Постоянното представителство на Гърция към Европейския съюз поиска едномесечно удължаване на срока, отпуснат на гръцките органи за предоставяне на посочената по-горе допълнителна информация.
(13)
С факс от 7 юни 2004 г. Комисията предостави поисканото удължаване.
(14)
С писмо от 1 юли 2004 г. с входящ номер от същия ден Постоянното представителство на Гърция към Европейския съюз препрати на Комисията информацията, поискана с факс от 22 април 2004 г.
(15)
След проучване на информацията бе установено, че помощта е отпусната без одобрение от страна на Комисията. Следователно Комисията взе решение да образува преписка за помощ, за която не е постъпило уведомление, под номер NN 70/04.
(16)
С писмо от 9 юни 2005 г. (7) Комисията уведоми Гърция, че е решила да открие процедурата, предвидена в член 88, параграф 2 от Договора за ЕО по отношение на мерките за помощ, предоставени в департаментите Флорина и Килкис (С 20/2005) (наричано по-долу „откриване на втората процедура“).
(17)
Решението на Комисията да открие процедурата бе публикувано в Официален вестник на Европейския съюз (8). Комисията покани заинтересованите страни да представят мненията си относно въпросната помощ.
(18)
Комисията не получи мнения от заинтересовани трети страни.
(19)
С писмо от 24 юни 2005 г. с входящ номер от 28 юни 2005 г. Постоянното представителство на Гърция към Европейския съюз поиска двумесечно удължаване на срока, даден на гръцките органи за предоставяне на отговора им във връзка с откриването на втората процедура.
(20)
С факс от 13 юли 2005 г. Комисията предостави поисканото удължаване.
(21)
С писмо от 18 август 2005 г. с входящ номер от 24 август 2005 г. Постоянното представителство на Гърция към Европейския съюз препрати на Комисията отговора на гръцките органи по отношение на откриването на втората процедура.
(22)
По време на проучването на информацията, представена от гръцките органи с писмо от 1 юли 2004 г., бе установено, че помощта е отпусната и в департаменти, различни от засегнатите от откриването на първите две процедури. Следователно с факс от 12 ноември 2004 г. Комисията поиска от гръцките органи допълнителна информация по тези мерки за помощ.
(23)
С писмо от 13 декември 2004 г. с входящ номер от 15 декември 2004 г. Постоянното представителство на Гърция към Европейския съюз поиска от Европейската комисия едномесечно удължаване на срока, даден на гръцките органи за предоставяне на посочената по-горе допълнителна информация.
(24)
С факс от 6 януари 2005 г. Комисията предостави поисканото удължаване.
(25)
С писмо от 27 януари 2005 г. с входящ номер от 1 февруари 2005 г. Постоянното представителство на Гърция към Европейския съюз препрати на Комисията информацията, поискана с писмото от 12 ноември 2004 г.
(26)
След проучване на информацията бе установено, че помощта е отпусната без одобрение от страна на Комисията. Следователно Комисията взе решение да образува преписка за помощ, за която не е постъпило уведомление, под номер NN 20/05.
(27)
С писмо от 22 декември 2005 г. (10) Комисията уведоми Гърция, че е решила да открие процедурата, предвидена в член 88, параграф 2 от Договора за ЕО по отношение на помощта, отпусната в департаментите Родопи, Евбея, Ксанти и Додеканезите и островите Лесбос, Самос и Хиос (С 50/05) (наричано по-долу „откриване на третата процедура“).
(28)
Решението на Комисията да открие процедурата бе публикувано в Официален вестник на Европейския съюз. (11) Комисията покани заинтересованите страни да представят мненията си по отношение на въпросната помощ.
(29)
Комисията не получи мнения от заинтересовани трети страни.
(30)
С писмо от 23 януари 2006 г. с входящ номер от 25 януари 2006 г. Постоянното представителство на Гърция към Европейския съюз поиска тримесечно удължаване на срока, даден на гръцките органи за предоставяне на отговора им по отношение на откриването на третата процедура.
(31)
С факс от 3 февруари 2006 г. Комисията предостави поисканото удължаване.
(32)
С писмо от 10 май 2006 г. с входящ номер от 11 май 2006 г. Постоянното представителство на Гърция към Европейския съюз препрати на Комисията отговора на гръцките органи по отношение на откриването на третата процедура.
(33)
След повторно проучване на всички представени правни основания, с факс от 12 януари 2011 г. Комисията поиска от гръцките органи да представят в срок от един месец допълнителни разяснения относно въпросната помощ.
(34)
С електронни съобщения от 7 февруари 2011 г. Постоянното представителство на Гърция към Европейския съюз поиска от Комисията да удължи посочения по-горе краен срок с още 40 работни дни.
(35)
С факс от 17 февруари 2011 г. Комисията предостави удължаване с 20 работни дни.
(36)
С електронни съобщения от 15 март 2011 г. и 29 март 2011 г. Постоянното представителство на Гърция към Европейския съюз препрати посочените по-горе разяснения на Комисията.
II. ОПИСАНИЕ
(37)
Министерско решение № 69836/В1461 от 30 септември 1993 г. предвижда преобразуването на общия дълг, бил той изискуем или не, към 30 юни 1993 г., възникнал в резултат на заеми от всякакъв вид (за оборотен капитал и дълготрайни активи) в драхми или чуждестранна валута, отпуснати на промишлени и занаятчийски предприятия, установени и извършващи дейност, независимо от местонахождението на седалището им по регистрация, в департаментите Кастория и Евбея, както и в резултат на банкови гаранции в драхми или чуждестранна валута, издадени от името на въпросните предприятия, в нов заем със срок на погасяване десет години, платим на равни шестмесечни вноски (главница плюс лихви) или на равни шестмесечни вноски за главницата (проста амортизация) с лихва, изчислявана на шестмесечие при лихвения процент, приложим за преструктурирането към момента (лихвеният процент, приложим по отношение на новия заем, е процентът, приложим за 12-месечните съкровищни бонове от последната емисия, издадена преди началото на всеки период за изчисляване на лихвата по заема, увеличен с два процентни пункта, с лихвена субсидия в размер на десет процентни пункта по време на първите пет години, която се покрива от сметката, създадена съгласно Закон № 128/75. (12)
(38)
Като друга възможност споменатите по-горе предприятия могат да получават в продължение на пет години лихвена субсидия в размер на десет процентни пункта по неизплатените си към 30 юни 1993 г. дългове в драхми или чуждестранна валута, свързани с инвестиции в оборотен капитал или дълготрайни активи.
(39)
Предприятията трябва да бъдат жизнеспособни след преструктурирането (което означава, че в известна степен са били в затруднено положение); този критерий подлежи на проверка от страна на банките.
(40)
Министерски решения № 2035824/5887 от 1 юни 1994 г., 2045909/7431/0025 от 26 август 1994 г., 2071670/11297 от 9 ноември 1994 г. и 72742/B1723 от 8 декември 1994 г. изменят гратисните периоди и лихвените субсидии, свързани с новите заеми, и обезпечават последните посредством държавна гаранция.
(41)
Министерско решение № 66336/B1398 от 14 септември 1993 г. предвижда същите мерки за помощ и условия като описаните в съображение 37. Предвижда и предоставянето на държавна гаранция за главницата и лихвата на преструктурирания дълг на промишлени и занаятчийски предприятия в департаментите Флорина и Килкис, както и покриване от страна на държавата на лихвите за забавяне, платими към 31 декември 1992 г. по заеми, отпуснати за оборотен или инвестиционен капитал на тези фирми, в рамките на бюджетните ограничения съгласно Закон № 128/75.
(42)
Решение № 66336/B1398 от 14 септември 1993 г. бе изменено от Решение № 30755/B1199 от 21 юли 1994 г., Решение № 60029/B1541 от 23 септември 1994 г., Решение № 72742/B1723 от 8 декември 1994 г., Решение № 236/B22 от 4 януари 1995 г., Решение № 8014/B285 от 28 февруари 1995 г., Решение № 44678/B1145 от 3 юли 1995 г., Решение № 44446/B1613 от 24 декември 1996 г., Решение № 40410/B1678 от 9 декември 1997 г., Решение № 10995/B546 от 24 март 1999 г., Решение № 12169/B736 от 22 март 2000 г. и Решение № 35913/B2043 от 24 октомври 2000 г. Тези различни решения изменят срока на заемите, гратисните периоди и лихвените субсидии, свързани с новите заеми, като също удължават срока, след който неизплатените вноски стават платими.
(43)
Предприятията трябва да бъдат жизнеспособни след преструктурирането (което означава, че в известна степен са били в затруднено положение); този критерий подлежи на проверка от страна на банките.
(44)
Министерско решение № 1648/В.22/13.1.1994 г. предвижда, както следва:
а)
за нови заеми за оборотен капитал, отпуснати след 1 април 1993 г. на промишлени, занаятчийски и миннодобивни предприятия, промишлени животновъдни предприятия, хотели и корабни дружества, установени независимо от местонахождението на техните седалища по регистрация в департаментите Ксанти, Родопи и Еврос, лихвена субсидия в размер на 10 (десет) процентни пункта, която се покрива от сметката, създадена съгласно Закон № 128/75, и възлиза на не повече от 20 % от оборота на предприятието за предходната година или не повече от 50 % от поръчките за текущата година по отношение на лихвата, начислена от 1 април 1993 г. до 31 март 1996 г., с държавна гаранция до обща сума в размер на 100 000 000 GRD (293 470 EUR);
б)
общите задължения, било то изискуеми или не, към 31 декември 1993 г., възникнали в резултат на заеми за оборотен капитал и дългосрочни активи, отпуснати на промишлени, занаятчийски и миннодобивни предприятия, промишлени животновъдни предприятия, хотели и корабни дружества в Тракийския регион, ще бъдат преобразувани в нов заем със срок на погасяване десет години, платим на равни шестмесечни вноски (главница плюс лихва) от сметката, създадена съгласно Закон № 128/75, с държавна гаранция;
в)
включване в преструктурирания дълг на лихви за забавяне, изискуеми към 31 декември 1992 г. по заемите за дългосрочни активи или оборотен капитал.
(45)
Предприятията трябва да бъдат жизнеспособни след преструктурирането (което означава, че в известна степен са били в затруднено положение); този критерий подлежи на проверка от страна на банките.
(46)
В Министерско решение № 1648/B.22/13.1.1994 г. бяха внесени редица изменения посредством следните министерски решения: № 14237/B.664/6.4.1994, 235/B.21/4.1.1995, 44678/B.1145/3.7.1995, 14946/B.566/30.4.1996, 44446/B.1613/24.12.1996, 32576/B.1282/9.10.1997 (13), 11362/B.472/7.4.1997, 40412/B.1677/9.12.1997 (14), 42998/B.2026/15.12.1998, 19954/B.957/7.6.1999, 10123/B.507/17.3.1999, 6244/B.270/18.2.2000 и 35913/B.2043/24.10.2000 (15). Всички тези текстове изменят технически параметри, като например лихвени субсидии, гратисни периоди, срок на заемите и продължителност на периодите, след които неизплатените вноски стават дължими.
(47)
С Решение № 2003341/683/0025/17.2.94 се предоставя държавна гаранция за заеми за оборотен капитал, отпуснати след 1 април 1993 г. на промишлени, занаятчийски и миннодобивни предприятия, промишлени животновъдни предприятия, хотели и корабни дружества, установени, независимо от местонахождението на техните седалища по регистрация, в департаментите Ксанти, Родопи и Еврос, до обща сума в размер на 100 000 000 GRD (293 470 EUR) на предприятие, както и за дългове (капитал и лихви), възникнали от преструктурирането на неизплатени към 31 декември 1993 г. дългове в резултат на стари заеми, отпуснати съгласно разпоредбите на Съвместно решение № 1648/G.G.54/B.22/13.1.94.
(48)
В Решение № 2003341/683/0025/17.2.94 бяха внесени редица изменения посредством следните решения: № 2022973/3968/0025/18.5.94, 2043231/6673/0025/11.7.95, 2030175/4446/0025/10.6.1996, 2087184/49/0025/11.7.97, 2016123/2133/0025/6.3.1998, 2090373/11216/0025/1.6.98 (16), 2/21857/0025/7.10.1999, 2/14774/0025/31.5.2000, 2/82257/0025/18.12.2000, 2/7555/0025/25.5.2001, 2/61352/0025/31.1.2002 и 2/64046/0025/2003/28.1.2004. Всички тези текстове предоставят държавна гаранция в случай на прилагане на мерките, предвидени от различните решения, изменящи Министерско решение № 1648/B.22/13.1.1994 (вж. съображение 46).
(49)
От решенията в горепосочения списък, Министерско решение № 2/82257/0025/18.12.2000 предвижда, че за да бъдат приложими неговите разпоредби, предприятията трябва да бъдат жизнеспособни сами по себе си (а не след преструктуриране, какъвто е случаят по отношение на другите министерски решения, посочени в настоящото решение), което предполага липса на затруднено положение.
(50)
Министерско решение № 2041901/16.5.1989 предвижда лихвена субсидия в размер на три процентни пункта, която се покрива от общата сметка, създадена съгласно Закон № 128/75, върху неизплатените суми, дължими по заемите за оборотен капитал, отпуснати на или след 1 април 1989 г. на търговски и занаятчийски предприятия, чиито седалища по регистрация се намират в департаментите Еврос, Лесбос, Самос, Хиос и Додеканезите.
(51)
Министерско решение № 2078809/10.10.89 предвижда лихвена субсидия в размер на три процентни пункта, която се покрива от общата сметка, създадена съгласно Закон № 128/75, върху неизплатените суми, дължими по заемите за оборотен капитал, отпуснати на или след 1 април 1989 г. на търговски и занаятчийски предприятия, чиито седалища по регистрация се намират в департаментите Родопи, Ксанти и Самос.
(52)
Министерски решения № 9034/B.289/10.2.2003 и 37497/B.1232/2.6.2003 допълват разпоредбите на решенията, посочени в съображения 50 и 51, като уточняват обхвата и някои технически параметри, свързани с предвидените лихвени субсидии.
III. ОСНОВАНИЯ ЗА ОТКРИВАНЕ НА ПРОЦЕДУРА ПО РАЗСЛЕДВАНЕ
(53)
По отношение на въпросните схеми за помощ Комисията изразява съмнения не само относно липсата на държавна помощ, а и относно съвместимостта с вътрешния пазар на помощта, която според Комисията действително е налице.
а) Обосновка на откриването на първата процедура
(54)
Първата процедура бе открита поради следните причини:
а)
при искане да предоставят обяснение във връзка с въпросната помощ гръцките органи заявиха, че не е представено уведомление за министерските решения, които представляват правно основание за мерките за помощ, тъй като са счели, че помощта, която привеждат в действие, не представлява държавна помощ по смисъла на член 87, параграф 1 от Договора за ЕО; те също заявиха, че макар и да не са запознати с точния брой на получателите, сумите на въпросните мерки за помощ вероятно попадат в обхвата на правилото „de minimis“;
б)
тъй като правилото „de minimis“ не се е прилагало в селскостопанския сектор към момента на прилагане на мерките за помощ и решенията, които представляват правно основание на въпросните мерки за помощ, са били насочени към предприятията, изправени пред проблеми с ликвидността, Комисията счете, че помощта следва да бъде анализирана с оглед на различните правила, приложими по отношение на оздравяването и преструктурирането на предприятия в затруднение от влизането в сила на първото от гореспоменатите решения; наличната информация обаче не позволи да се установи до каква степен са спазени тези правила;
в)
отново по отношение на селскостопанския сектор наличната информация не позволи да се определи дали държавната гаранция е предоставена в съответствие с различните правила, приложими по отношение на държавната помощ под формата на гаранции от влизането в сила на първото от горепосочените решения;
г)
в промишления и занаятчийския сектор правилото „de minimis“ безспорно е било приложимо, но тъй като гръцките органи не бяха запознати с броя на получателите в рамките на мерките, въведени чрез тези министерски решения, и тъй като праговете на помощта „de minimis“ се изчисляват за тригодишен период, а не за еднократна мярка, бе невъзможно да се прецени дали предвидената във въпросните решения помощ може действително да попада в обхвата на правилото „de minimis“; в този контекст мерките за помощ трябваше да бъдат анализирани също и въз основа на правилата за оздравяване и преструктуриране на предприятия в затруднение, приложими от влизането в сила на първото от упоменатите решения; наличната информация обаче не позволи да се установи до каква степен са спазени тези правила;
д)
и по отношение на тези сектори наличната информация не позволи да се определи дали държавната гаранция е предоставена в съответствие с различните правила, приложими по отношение на държавната помощ под формата на гаранции от влизането в сила на първото от горепосочените решения;
б) Обосновка на откриването на втората процедура
(55)
Втората процедура бе открита поради следните причини:
а)
при искане да предоставят обяснение във връзка с въпросната помощ гръцките органи заявиха, че макар и да не им е известен точният брой на получателите, сумите на въпросната помощ вероятно попадат в обхвата на правилото „de minimis“; въпреки това, съвсем отделно от факта, че до 1 януари 2005 г. правилото „de minimis“ не се е прилагало по отношение на селскостопанския сектор, Комисията не разполагаше с данни, които биха ѝ позволили да установи до каква степен сумите, получени от селскостопанските предприятия по силата на Министерско решение № 66336/B.1398 и измененията към него, са могли да попадат в приложното поле на Регламент (ЕО) № 1860/2004 на Комисията от 6 октомври 2004 г. относно прилагането на членове 87 и 88 от Договора за ЕО спрямо минималните помощи в секторите на земеделието и рибарството (17), който въвежда правилото „de minimis“ в земеделския сектор;
б)
като се има предвид, че тези решения са били насочени към предприятия в затруднение, помощта трябваше да бъде анализирана с оглед на различните правила, приложими по отношение на оздравяването и преструктурирането на предприятия в затруднение от влизането в сила на първото от горните решения, т.е. от 21 септември 1993 г.; наличната информация обаче не позволи да се определи до каква степен са спазени тези правила;
в)
отново по отношение на селскостопанския сектор наличната информация не позволи да се определи дали държавната гаранция е предоставена в съответствие с различните правила, приложими по отношение на държавната помощ под формата на гаранции от 21 септември 1993 г.;
г)
в промишления и занаятчийския сектор правилото „de minimis“ безспорно е било приложимо, но тъй като гръцките органи не бяха запознати с броя на получателите в рамките на мерките, въведени чрез тези министерски решения, и тъй като праговете на помощта „de minimis“ се изчисляват за тригодишен период, а не за еднократна мярка, бе невъзможно да се прецени дали предвидената във въпросните решения помощ може действително да попада в обхвата на правилото „de minimis“; в този контекст мерките за помощ трябваше да бъдат анализирани също и въз основа на правилата за оздравяване и преструктуриране на предприятия в затруднение, които са били приложими от 21 септември 1993 г.; наличната информация обаче не позволи да се установи до каква степен са спазени тези правила;
д)
по отношение на тези сектори наличната информация не позволи да се определи дали държавната гаранция е предоставена в съответствие с различните правила, приложими по отношение на държавната помощ под формата на гаранции от 21 септември 1993 г.;
в) Обосновка на откриването на третата процедура
(56)
Третата процедура бе открита поради следните причини:
а)
както при откриване на първата и втората процедура, гръцките органи посочиха в представената от тях информация, че въпросните суми вероятно попадат в обхвата на правилото „de minimis“; въпреки това, съвсем отделно от факта, че до 1 януари 2005 г. правилото „de minimis“ не се е прилагало по отношение на селскостопанския сектор, Комисията не разполагаше с данни, които биха ѝ позволили да установи до каква степен сумите, получени от селскостопанските предприятия по силата на решенията, представляващи правно основание на въпросната схема за помощ, са могли да попадат в приложното поле на Регламент (ЕО) № 1860/2004;
б)
като се има предвид, че тези министерски решения са били насочени към предприятия в затруднение, помощта трябваше да бъде анализирана с оглед на различните правила, приложими по отношение на оздравяването и преструктурирането на предприятия в затруднение от влизането в сила на първото от горните решения; наличната информация обаче не позволи да се определи до каква степен са спазени тези правила;
в)
в промишления, хотелиерския и занаятчийския сектор правилото „de minimis“ безспорно е било приложимо, но тъй като гръцките органи не посочиха броя на получателите на помощта и тъй като праговете на помощта „de minimis“ се изчисляват за тригодишен период, а не за еднократна мярка, бе невъзможно да се прецени дали предвидената във въпросните решения помощ може действително да попада в обхвата на правилото „de minimis“; в този контекст мерките за помощ трябваше да бъдат анализирани също и въз основа на правилата за оздравяване и преструктуриране на предприятия в затруднение, приложими от влизането в сила на първото от упоменатите решения; наличната информация обаче не позволи да се установи до каква степен са спазени тези правила;
г)
във въгледобивния и корабния сектор правилото „de minimis“ се е прилагало едва от влизането в сила на Регламент (ЕО) № 69/2001 на Комисията от 12 януари 2001 г. относно прилагането на членове 87 и 88 от Договора за ЕО към помощта de minimis (18); поради причините, представени в буква в) обаче, мерките за помощ трябваше да бъдат анализирани също и въз основа на различните правила, приложими по отношение на оздравяването и преструктурирането на предприятия в затруднение от влизането в сила на първото от горните решения; наличната информация обаче не позволи да се установи до каква степен са спазени тези правила;
д)
в сектора на морския транспорт правилото „de minimis“ не е било приложимо; следователно мерките за помощ трябваше да бъдат анализирани въз основа на правилата, прилагани от влизането в сила на първото от горните решения по отношение на оздравяване и преструктуриране на предприятия в затруднение; наличната информация обаче не позволи да се установи до каква степен са спазени тези правила;
е)
в никой от горните сектори наличната информация не позволи да се определи дали държавната гаранция е предоставена в съответствие с различните правила, които са се прилагали от влизането в сила на първото от горните решения по отношение на държавната помощ под формата на гаранции;
ж)
Решение № 2041901/16.5.1989 и решенията, посочени в съображения 51 и 52 по-горе, предвиждат помощ в департаменти, различни от Родопи, Еврос и Ксанти, и не бе възможно да се установи дали системата на помощ, която са въвели, разширява системата, прилагана в горепосочените три департамента, или е отделна система; във всеки случай въз основа на наличната информация не бе възможно да се установи дали са спазени правилата за държавна помощ (правилата относно регионалната помощ или правилото „de minimis“);
з)
ако министерските решения, посочени в буква ж), са представлявали разширение на системата за помощ, приложима в департаментите Родопи, Ксанти и Еврос, не бе възможно да се определи дали планираните мерки за помощ могат да попадат в обхвата на правилото „de minimis“ или да бъдат счетени за съвместими с разпоредбите, уреждащи отпускането на помощ за оздравяване и преструктуриране на предприятия в затруднение;
и)
ако министерските решения, посочени в буква ж), са представлявали независима система за помощ, бе необходимо - тъй като в разпоредбите им липсваха подробности в това отношение - да се проучи съвместимостта на прилагането на системата по отношение на стабилни предприятия и по отношение на предприятия в затруднение; при анализа бяха изведени следните заключения:
-
за предприятията в затруднения не бе възможно да се определи дали планираните мерки за помощ могат да попадат в обхвата на правилото „de minimis“ или да бъдат счетени за съвместими с разпоредбите, уреждащи отпускането на помощ за оздравяване и преструктуриране на предприятия в затруднение,
-
за стабилните предприятия бе невъзможно да се определи дали оборотният капитал, осигурен чрез заем, заедно с предоставената лихвена субсидия, е послужил за финансиране на допустими инвестиции по смисъла на правилата на Съюза за регионална помощ.
IV. МНЕНИЕ НА ГРЪЦКИТЕ ОРГАНИ ОТНОСНО ОТКРИВАНЕТО НА ОФИЦИАЛНАТА ПРОЦЕДУРА
а) Мнение на гръцките органи относно откриването на първата процедура
(57)
С писмо от 9 август 2004 г. гръцките органи декларираха следното:
а)
консолидирането на заемите е административен инструмент, който не води до високи разходи за публичните органи;
б)
изчисляването на лихвата на шестмесечие вече е подкрепено от съдебната практика на националния Върховен съд, който се е произнесъл, че тримесечното изчисление е незаконно, представлява злоупотреба и допринася за налагане на извънредна тежест за длъжниците;
в)
предоставянето на държавната гаранция не може да се приеме за помощ, тъй като използването ѝ зависи от особено строги мерки за главния длъжник;
г)
по време на референтния период лихвените проценти в Гърция са били много по-високи от средните проценти в останалата част на Съюза и са останали такива въпреки лихвените субсидии; следователно не е налице нарушаване на конкуренцията, още повече, че е имало изискване предприятията получатели да бъдат жизнеспособни; освен това лихвените субсидии са били финансирани от нарочна сметка, отделна от държавния бюджет;
д)
като се има предвид запазването на дълга и на лихвата, предоставянето на гратисни периоди не може да бъде счетено за мярка за помощ - то представлява просто преструктуриране на погасяването във времето, което е обосновано въз основа на икономическата ситуация;
е)
Министерско решение № 72742/B1723 (вж. съображение 42 по-горе) не води до допълнителни разходи във връзка с тези, наложени от първоначалното решение, което представлява основание за въпросната схема;
ж)
освобождаването на обезпеченията посредством Министерско решение № 2071670/11297 не може да се приеме за мярка за помощ по отношение на предприятията, тъй като първите са съобразени с нивото на преструктурираните заеми; освен това гаранцията от гръцката държава не покрива всички видове разходи, наложени върху заемополучателите от банките;
з)
Министерско решение № 69836/B1451 и измененията му засягат най-общо преработващите предприятия и не посочват конкретно преработващите предприятия в селскостопанския сектор, които попадат в приложното поле на Регламент (ЕИО) № 866/90 на Съвета от 29 март 1990 г. относно подобряването на условията за преработка и за пускане в продажба на селскостопанските продукти (19), Регламент (ЕО) № 951/97 на Съвета от 20 май 1997 г. относно подобряването на условията за преработка и за пускане в продажба на селскостопанските продукти (20) и Регламент (ЕО) № 1257/99 на Съвета от 17 май 1999 г. относно подпомагане на развитието на селските райони от Европейския фонд за ориентиране и гарантиране на земеделието (ФЕОГА) (21); тези регламенти са прилагани посредством реализирането на оперативни програми по втората и третата рамка за подпомагане от Общността; предприятията, които са направили инвестиции и са получили помощ за тази цел от Министерство на развитието на селските райони и храните, не са отговаряли на условията за преструктуриране на дълга, тъй като това не е било предвидено; правилото „de minimis“ също не се e прилагало, тъй като за получаване на субсидия операторите е трябвало да са извършили дейност и да са покрили разходите;
и)
позоваването на правилото „de minimis“ служи единствено, за да илюстрира факта, че повечето от предоставените мерки за помощ са били под прага за „de minimis“, без да се посочва конкретно селскостопанският сектор;
й)
критерият „жизнеспособност след преструктуриране“ не се е отразил върху цялостната оценка на жизнеспособността на предприятието, изготвена от кредитната институция, тъй като допустимостта за преструктуриране се определя непосредствено след проучването на жизнеспособността;
к)
преструктурирането засяга стари заеми и не представлява финансиране за нови инвестиции;
л)
по отношение на общия еквивалент на помощта за преструктуриране, по-голямата част от мерките за помощ представляват малки суми, областите, за които тези мерки са предназначени (Кастория и Евбея), са необлагодетелствани райони по смисъла на Директива 75/268/ЕИО на Съвета от 28 април 1975 г. относно земеделието в планински и полупланински райони, както и в някои необлагодетелствани райони (22), като държавата като цяло попада в обхвата на цел 1;
м)
лихвеният процент, приложен по отношение на новите заеми, е същият като този при последната емисия гръцки съкровищни бонове; лихвената субсидия не засяга целия срок на преструктурирания заем, а само първите критични години; разликата между процентите не е много голяма (1 до 2 пункта);
н)
схемата е съществувала между 30 юни 1993 г. и 30 юни 2003 г.
б) Мнение на гръцките органи относно откриването на втората процедура
(58)
С писмо от 18 август 2005 г. гръцките органи изложиха следните аргументи, повечето от които вече са били представени в техния отговор относно откриването на първата процедура (вж. предходното съображение):
а)
консолидирането на заемите е административен инструмент, който не води до високи разходи за публичните органи (тук органите добавят, че целта на този инструмент не е избирателно предоставяне на помощ);
б)
изчисляването на лихвата на шестмесечие вече е подкрепено от съдебната практика на националния Върховен съд, който се е произнесъл, че тримесечното изчисление е незаконно, представлява злоупотреба и допринася за налагане на извънредна тежест за длъжниците;
в)
по време на референтния период лихвените проценти в Гърция са били много по-високи, отколкото в останалата част на Съюза и са останали такива въпреки приложените лихвени субсидии;
г)
предоставянето на държавната гаранция не може да се счете за помощ, тъй като, дори ако бъде използвана, тя зависи от особено строги мерки за главния длъжник;
д)
лихвата за забавяне и лихвените субсидии са били финансирани от нарочна сметка (сметка, създадена съгласно Закон № 128/75), отделна от държавния бюджет;
е)
като се има предвид запазването на дълга и на лихвата, предоставянето на гратисни периоди не може да бъде счетено за мярка за помощ - то представлява просто преструктуриране на погасяването във времето, което е обосновано въз основа на икономическата ситуация;
ж)
разпоредбите на Министерско решение № 66336/B.1398/1993 и измененията му предвиждат възможността за помощ за предприятия, установени в департаментите Флорина и Килкис, без големи разходи за публичните органи и при условие че въпросните предприятия се считат за жизнеспособни; следователно те не нарушават конкуренцията по смисъла на член 87 от Договора за ЕО; освен това следва да се припомни, че департаментите Флорина и Килкис имат обща граница с бивша югославска република Македония и че по време на референтния период (90-те години на XX век) са били силно засегнати в резултат на войната и нестабилността в региона;
з)
последно, в горепосоченото решение се упоменават промишлени и занаятчийски предприятия; според гръцките органи селскостопански предприятия не са засегнати от тези разпоредби.
в) Мнение на гръцките органи относно откриването на третата процедура
(59)
С писмо от 10 май 2006 г. гръцките органи представиха следните аргументи:
а)
засегнатите от въпросните решения департаменти са били в затруднено икономическо положение, което се е характеризирало с ниски нива на стопанска дейност и по-високи нива на безработица в сравнение с останалата част от страната; тази ситуация е била утежнена от военното положение в съседни държави (например Косово); в този смисъл конкуренцията не е могла да бъде нарушена и следователно мерките за помощ, предоставени под формата на преструктуриране на дълга и лихвени субсидии, са могли да се възползват от дерогацията, предвидена в член 87, параграф 3, букви а) и в) от Договора за ЕО;
б)
мерките за помощ са били съсредоточени върху решаване на проблеми като липса на динамика на местния пазар, свиване на пазара на труда и спад в търсенето, както и върху дългосрочното икономическо развитие;
в)
по отношение на аргумента на Комисията, че условията на търговия в Общността може да са били нарушени предвид високото ниво на конкуренция в селскостопанския сектор, от всички проучени решения единствено Решение № 1648/B22/13.1.1994 засяга промишлени животновъдни предприятия; освен това през периода 1995-2004 г. производството на месо в департаментите Еврос, Родопи и Ксанти е заемало само малък дял от селскостопанското производство във въпросните департаменти и макар брутният вътрешен продукт (БВП) на тези департаменти да e отбелязал ръст през периода (както в абсолютни стойности, така и на глава на населението), той е останал далеч под средното за страната ниво;
г)
Министерски решения № 2041901/16.5.1989 и 2078809/1989, които предвиждат лихвени субсидии във връзка със заемите за оборотен капитал за предприятия в департаментите Лесбос, Самос, Хиос и Додеканезите, също предвиждат, че предприятията трябва да бъдат жизнеспособни преди и след преструктурирането на дълговете им;
д)
от компетентните органи в Гърция беше поискано да съберат данни относно получателите и действително отпуснатата помощ, но те заявиха, че не са в състояние;
е)
лихвените субсидии се финансират от сметка, създадена съгласно Закон № 128/75, която не представлява държавен ресурс, тъй като е сметка, предназначена основно за преразпределяне на средства.
г) Писма от гръцките органи от 15 и 29 март 2011 г.
(60)
С писма от 15 и 29 март 2011 г. гръцките органи първо обявяват датите на изтичане на действието на първоначалните министерски решения, уреждащи въпросните схеми. Датите са както следва:
а)
30 юни 2003 г. за Решение № 69836/B1461 (департаменти Кастория и Евбея);
б)
30 юни 2000 г. за Решение № 66336/B/398/14-9-1993 (департаменти Флорина и Килкис);
в)
31 декември 2005 г. за Решение № 1648/B.22/13.1.94 (департаменти Ксанти, Родопи и Еврос);
г)
31 декември 2004 г. за Решение № 2041901/16-5-1989 (департаменти Родопи, Еврос, Ксанти и Додеканезите; острови Лесбос, Самос и Хиос).
(61)
След това гръцките органи посочват, че критерият за жизнеспособност на предприятията след преструктурирането не е бил единственият разглеждан фактор; по-скоро е извършвана цялостна оценка на жизнеспособността на предприятията преди и след преструктурирането.
(62)
Писмата също съдържат таблици, в които се посочва еквивалентът на помощта на въпросните мерки, получени от всяко предприятие получател, с цел илюстриране на процента предприятия, за които мерките за помощ могат да попадат в обхвата на схема „de minimis“. Гръцките органи обаче сочат, че по отношение на мерките за помощ, предоставени съгласно Министерски решения № 2041901/16-5-1989 (департаменти Ксанти, Родопи и Еврос, Самос, Лесбос, Хиос и Додеканезите) и 1648/B.22/13.1.94 (Ксанти, Родопи и Еврос), наличните данни се отнасят единствено до периода 2004-2007 г. Данните, предоставени във връзка с мерките за помощ, осигурени съгласно Министерско решение № 69836/B1461 (департаменти Кастория и Евбея), са свързани с периода 1993-1998 г., а данните във връзка с мерките за помощ, предоставени съгласно Министерско решение № 66336/B/398/14-9-1993 (департаменти Флорина и Килкис) са свързани с периода 1993-2001 г. Тези данни са поискани от кредитните институции, някои от които не са дали отговор. Гръцките органи считат обаче, че събраните данни са близки до общия размер на предоставената помощ, тъй като банките, които са отговорили, са основните кредитодатели във въпросните департаменти. Според гръцките органи анализът на данните сочи, че въпросната помощ е под прага „de minimis“ в 73,55 % до 99,46 % от случаите в зависимост от разглеждания тригодишен период и от разглежданото решение.
(63)
Последно, гръцките органи заявяват, че предприятията за производство, преработка и търговия със селскостопански продукти не отговарят на условията за помощта и че с израза „миннодобивни предприятия“ в действителност се обозначават предприятията за добив на мрамор и каменодобив.
V. ОЦЕНКА
V.I. НАЛИЧИЕ НА ПОМОЩ
(64)
Съгласно член 107, параграф 1 от Договора всяка помощ, предоставена от държава-членка или чрез ресурси на държава-членка, под каквато и да било форма, която нарушава или заплашва да наруши конкуренцията чрез поставяне в по-благоприятно положение на определени предприятия или производството на някои стоки, доколкото засяга търговията между държавите-членки, е несъвместима с вътрешния пазар. В абсолютно изражение въпросните мерки за помощ отговарят на това определение в смисъл, че са предоставени от държавата или чрез държавни ресурси, предназначени са за определени предприятия (предприятия в селскостопанския, занаятчийския, промишления, хотелиерския, миннодобивния - вж. съображение 63 - и корабния сектор в гореспоменатите департаменти) и поставят в по-благоприятно положение тези предприятия посредством мерки като преструктуриране на заемите им, намаляване на размера на вноските чрез удължаване на срока за погасяване, лихвени субсидии и предоставяне на гаранции, което може да засегне търговията (23) и да наруши конкуренцията (24).
(65)
Гръцките органи се опитаха да покажат, че въпросните мерки за помощ могат да попадат в обхвата на схема „de minimis“ и следователно не представляват държавна помощ по смисъла на член 107, параграф 1 от ДФЕС. Въпреки това, отделно от факта, че правилото „de minimis“ не е приложимо във всички засегнати сектори през периода на действие на министерските решения, които представляват правно основание на въпросните схеми (това беше и една от причините за откриване на въпросните процедури), данните са непълни, както бе признато от самите гръцки органи (вж. съображение 62). Освен това сумите на помощта „de minimis“ варират в различните сектори (не са еднакви в промишления и в селскостопанския сектор) и представените таблици сочат, че гръцките органи не са били запознати в достатъчна степен с тази разлика. Най-накрая, Комисията отбелязва, че въпреки твърденията на гръцките органи, че предприятията за селскостопанско производство, преработка и търговия не отговарят на условията за въпросните схеми за помощ, споменатите по-горе таблици ясно сочат, че някои предприятия от тези сектори действително са получили помощ, за която се счита, че попада в обхвата на схема „de minimis“, макар и ясно да надвишава допустимия праг.
(66)
Комисията припомня, че всяка индивидуална помощ, отпусната по схема за помощ, която към момента на отпускането е отговаряла на условията, заложени в приложимия регламент „de minimis“, се приема, че не представлява държавна помощ по смисъла на член 107, параграф 1 от Договора.
(67)
При първото предоставяне от гръцките органи на въпросните мерки за помощ в селскостопанския сектор, не са съществували разпоредби на Съюза относно помощта „de minimis“.
(68)
Първите разпоредби, приети в тази връзка, са заложените в Регламент (ЕО) № 1860/2004 (25).
(69)
В съответствие с Регламент (ЕО) № 1860/2004, който се отнася както за първичното селскостопанско производство, така и за преработката и търговията със селскостопански продукти, помощта, която не надвишава таван от 3 000 EUR за получател за произволен тригодишен период, не засяга търговията между държавите-членки, не нарушава и не заплашва да наруши конкуренцията и следователно не попада под разпоредбите на член 107, параграф 1 от Договора.
(70)
Съгласно член 5 от Регламент (ЕО) № 1860/2004 същият се прилага за помощи, предоставени преди влизането в сила на регламента, ако тези помощи отговарят на условията, предвидени в членове 1 и 3 от него.
(71)
На 1 януари 2008 г. Регламент (ЕО) № 1860/2004 бе заменен с Регламент (ЕО) № 1535/2007 на Комисията от 20 декември 2007 година за прилагане на членове 87 и 88 от Договора за ЕО към помощите de minimis в сектора на производството на селскостопански продукти (26), който повиши размера на помощта de minimis до 7 500 EUR на получател за период от три фискални години, независимо от формата и целта на помощите в рамките на максималния размер за държава-членка, който отговаря на 0,75 % от годишното производство.
(72)
Член 6, параграф 1 от Регламент (ЕО) № 1535/2007 гласи, че „настоящият регламент се прилага по отношение на помощите, предоставени преди 1 януари 2008 г. на предприятията от сектора на производство на селскостопански продукти, при условие че горепосочените помощи отговарят на всички условия, определени в членове 1-4, с изключение на изискването за изрично позоваване на настоящия регламент съгласно член 4, параграф 1, първа алинея“. Регламентът обаче се прилага единствено по отношение на първичното селскостопанско производство.
(73)
По отношение на преработката и търговията със селскостопански продукти, правилото „de minimis“, в сила от 1 януари 2007 г., е заложено в Регламент (ЕО) № 1998/2006 на Комисията от 15 декември 2006 г. за прилагане на членове 87 и 88 от Договора към минималната помощ (27).
(74)
Член 2, параграф 2 от Регламент (ЕО) № 1998/2006 определя на 200 000 EUR за получател за период от три данъчни години максималната сума, до която помощта не засяга търговията между държавите-членки, не нарушава, нито застрашава да наруши конкуренцията и следователно не попада в приложното поле на член 107, параграф 1 от Договора.
(75)
Член 5, параграф 1 от Регламент (ЕО) № 1998/2006 предвижда, че „настоящият регламент се прилага към помощите, предоставени преди влизането му в сила на предприятия, осъществяващи дейност в отрасъл „транспорт“ и на предприятия, осъществяващи дейност по преработка и търговия със селскостопански продукти, ако съответната помощ изпълнява всички условия, посочени в член 1 и член 2.“
(76)
Следователно Комисията няма да разглежда помощта, предоставена съгласно анализираните министерски решения, като държавна помощ, ако не надвишава следните нива за получател:
а)
при първично селскостопанско производство: 3 000 EUR за тригодишен период, ако към момента на отпускането помощта отговаря на разпоредбите на Регламент (ЕО) № 1860/2004 или 7 500 EUR за период от три данъчни години, ако към момента на отпускането отговаря на разпоредбите на Регламент (ЕО) № 1535/2007,
б)
при преработка и търговия със селскостопански продукти: 3 000 EUR за тригодишен период, ако към момента на отпускането помощта отговаря на разпоредбите на Регламент (ЕО) № 1860/2004 или 200 000 EUR за период от три данъчни години, ако към момента на отпускането отговаря на разпоредбите на Регламент (ЕО) № 1998/2006.
(77)
Комисията обаче припомня, че предприятията в затруднение не отговарят на условията на Регламенти (ЕО) № 1998/2006 и № 1535/2007.
(78)
В секторите, различни от селскостопанския сектор (т.е. в този случай различните сектори, упоменати в това решение, с изключение на корабния сектор, който ще бъде разгледан в съображения 80 и 81 по-долу (28)), правилото „de minimis“, заложено в Съобщение на Комисията от 20 май 1992 г. - Насоки на Общността относно държавните помощи за малки и средни предприятия (29) (наричани по-долу „Насоките от 1992 г.“), се е прилагало към момента на предоставяне на въпросните мерки за помощ. Съобщението предвижда „еднократните плащания на помощ до 50 000 ECU по отношение на даден вид разходи и схеми, по които размерът на помощта, която може да получи определено предприятие по отношение на даден вид разходи за период от три години, е ограничен до тази сума, вече не се счита за подлежащ на задължение за уведомление по член 93, параграф 3 [от Договора за ЕО] (30), при условие че решението за отпускане на помощ или схемата за помощ съдържат изрично условие, че всяка допълнителна помощ, която същото предприятие може да получи по отношение на същия вид разходи от други източници или по други схеми, не увеличава общата помощ, получена от предприятието, над ограничението от 50 000 ECU.“ Това правило бе впоследствие изменено с известие на Комисията от 1996 г. относно правилото „de minimis“ за държавна помощ (31) (наричано по-долу „Известие от 1996 г.“), в което размерът на помощта „de minimis“ за същия период се определя на 100 000 ECU, а впоследствие с Регламент (ЕО) № 69/2001, в който размерът на помощта за същия период се определя на 100 000 EUR.
(79)
Поради датите на изтичане на действието на анализираните схеми (последната от които е 31 декември 2005 г.) и неприложимостта със задна дата на регламентите по отношение на секторите, упоменати в съображение 78, Комисията няма да разглежда като държавна помощ помощта, предоставена съгласно анализираните решения, която не надвишава следните размери за получател:
а)
50 000 ECU за тригодишен период между 19 август 1992 г. и 5 март 1996 г., ако към момента на предоставяне помощта е отговаряла на разпоредбите на Насоките от 1992 г.;
б)
100 000 ECU/EUR за тригодишен период между 6 март 1996 г. и 1 февруари 2001 г., ако към момента на предоставяне помощта е отговаряла на приложимите разпоредби на Известието от 1996 г.;
в)
100 000 EUR за тригодишен период между 2 февруари 2001 г. и 31 декември 2005 г., ако към момента на предоставяне помощта е отговаряла на приложимите разпоредби на Регламент (ЕО) № 69/2001.
(80)
Най-накрая, в корабостроителния сектор правилото „de minimis“ се прилага едва от влизането в сила на Регламент (ЕО) № 69/2001.
(81)
Следователно Комисията няма да счита за държавна помощ помощта, отпусната съгласно анализираните министерски решения, която не надвишава 100 000 EUR за получател и за тригодишен срок за периода 2 февруари 2001-30 юни 2007 г., ако към момента на отпускането помощта е отговаряла на съответните разпоредби на Регламент (ЕО) № 69/2001.
(82)
Другите аргументи, представени от гръцките органи за обосновка на липсата на държавна помощ, не могат да бъдат приети от Комисията поради следните причини, валидни във всеки случай, в който се цитират споменатите аргументи:
а)
като твърдят, че консолидирането на заема не води до високи разходи за публичните органи (вж. по-конкретно съображение 57, буква а) и съображение 58, буква а), гръцките органи признават, че операцията налага разходи за държавата или с други думи се използват държавни ресурси;
б)
до влизането в сила на Известието за прилагане на членове 87 и 88 от Договора за създаване на Европейската общност по отношение на държавните помощи под формата на гаранции (32) (наричано по-долу „Известие от 2000 г.“), се приема, че всички гаранции включват елемент на държавна помощ (вж. съображение 105, буква а)); в Известието от 2000 г. се посочва, че може да се приеме, че дадена гаранция не представлява държавна помощ по смисъла на член 107, параграф 1 от Договора, когато получателите не са заемополучатели във финансово затруднение и по принцип биха могли да получат заем при пазарни условия от финансовите пазари без намеса от страна на държавата, гаранцията е свързана с конкретна финансова транзакция, отнася се за фиксирана максимална сума, не покрива повече от 80 % от неизплатения заем или друго финансово задължение (с изключение на облигации или подобни инструменти), не е с неограничен срок, условията на схемата са основани на реалистична оценка на риска, така че премиите, изплащани от предприятията получатели, я превръщат с голяма вероятност в самофинансираща се схема, схемата предвижда условията, при които да се предоставят бъдещите гаранции, и цялостното финансиране по схемата да подлежи на преглед поне веднъж годишно, а премиите да покриват както обичайните рискове, свързани с предоставянето на гаранция, така и административните разходи по схемата, включително когато държавата предоставя първоначален капитал за стартиране на схемата, обичайна възвращаемост на този капитал; гръцките органи обаче не представиха документация, която да доказва приложимостта на този сценарий в настоящия случай;
в)
по отношение на конкуренцията предоставянето на гратисни периоди (вж. съображение 57, буква д) и съображение 58, буква е) не представлява единствено преструктуриране на погасяването в течение на времето, тъй като намалява сумата, която подлежи на погасяване към определен момент, и следователно осигурява временно финансово облекчение за получателя;
г)
дори ако, както твърдят гръцките органи, сметката, създадена съгласно Закон № 128/75 и използвана за финансиране на лихвените субсидии (вж. съображение 57, буква г), съображение 58, буква д) и съображение 59, буква е), не е част от бюджета на гръцката държава, тя все пак представлява държавен ресурс (33);
д)
предоставянето на лихвени субсидии по заеми дава предимство на предприятията получатели, дори и ако във въпросната държава лихвените проценти са високи;
е)
освобождаването на предоставените с цел получаване на гаранцията обезпечения (вж. съображение 57, буква ж), макар че може да не включва преки разходи за гръцката държава съгласно Министерско решение № 2071670/11297, съдържа елемент на помощ, тъй като чрез осигуряване на тази възможност държавата не само предлага на предприятията получатели възможността да ползват капитал, а и ги освобождава от една от предпоставките за получаване на гаранция от нея;
ж)
фактът, че лихвените проценти са били високи в Гърция (вж. съображение 57, буква г) не означава липса на помощ в смисъл, че независимо от икономическия контекст, в който е извършено преструктурирането с лихвени субсидии, отпускането на помощта само по себе си оказва въздействие на облекчаване на получателите от тежест, която обичайно трябва да поемат при упражняване на дейността си.
(83)
С оглед на всички тези елементи Комисията може да заключи единствено, че мерките за помощ, които не попадат в приложното поле и не изпълняват предпоставките за отпускане на помощ „de minimis“ по съображения 68-81, действително попадат в приложното поле на член 107, параграф 1 от Договора.
V.II. СЪВМЕСТИМОСТ НА ПОМОЩТА
(84)
Въпреки това в ситуациите, предвидени в член 107, параграфи 2 и 3 от Договора, някои видове помощ могат да бъдат счетени за съвместими с вътрешния пазар чрез дерогация.
(85)
В разглеждания случай е необходимо да се проучи в контекста на всяка открита процедура, кое освобождаване може да е приложимо във всеки от засегнатите сектори (като се прави разграничение между селскостопанския сектор и другите сектори).
V.II.1 ПОМОЩ ЗА ДЕПАРТАМЕНТИТЕ КАСТОРИЯ И ЕВБЕЯ, РАЗГЛЕДАНА ПРИ ОТКРИВАНЕТО НА ПЪРВАТА ПРОЦЕДУРА
а) Селскостопански сектор
(86)
С оглед на естеството на отпуснатата помощ единственото освобождаване, на което може да се разчита, за да се докаже съвместимостта на помощта с вътрешния пазар, е предвиденото в член 107, параграф 3, буква в) от Договора, съгласно което помощите, които имат за цел да улеснят развитието на някои икономически дейности или на някои икономически региони, доколкото тези помощи не засягат по неблагоприятен начин условията на търговия до степен, която противоречи на общия интерес, могат да се приемат за съвместими с вътрешния пазар.
(87)
Тъй като за въпросната помощ не е постъпило уведомление, за да бъде приложимо това освобождаване е много важно тя да отговаря на правилата за държавна помощ, приложими към момента на отпускането на помощта. Според информацията, предоставена от гръцките органи, въпросната схема действа от 30 юни 1993 г. до 30 юни 2003 г. Съвместимостта на въпросната схема с вътрешния пазар следователно ще бъде проучена с оглед на правилата за държавна помощ, приложими през този период.
(88)
Една от причините, въз основа на които Комисията взе решение да открие процедурата, предвидена в член 108, параграф 2 от Договора, е, че помощта изглежда е била предназначена за предприятия в затруднение. В тази връзка гръцките органи посочват в писмото си от 9 август 2004 г., че критерият „жизнеспособност след преструктуриране“ няма абсолютно никакво отражение върху цялостната оценка на жизнеспособността на предприятието, извършена от кредитната институция, тъй като решението относно допустимостта за преструктуриране е взето непосредствено след проучването на жизнеспособността. Този аргумент бе повторен в писмата от 15 и 29 март 2011 г. (вж. съображение 61).
(89)
Комисията счита, че това обяснение не позволява да се изключи възможността помощта да е била отпусната на предприятия в затруднение, тъй като дори решението относно допустимостта за преструктуриране да е взето непосредствено след проучването на жизнеспособността, както твърдят гръцките органи, самото проучване е било съсредоточено върху перспективите за жизнеспособност на получателите след преструктурирането. Това означава, че е възможно кандидатите да са били в затруднение към момента на проучването, но въпреки това да са били допуснати до схемата, тъй като институцията, извършваща проучването, е прогнозирала евентуално връщане към жизнеспособност след преструктурирането на дълга (Комисията подчерта това доказателство и в съображение 23 от решението си за откриване на процедурата, предвидена в член 108, параграф 2 от Договора, тъй като в преамбюла на Министерско решение № 2045909/7931/0025 се посочва нуждата от подпомагане на предприятия, които изпитват затруднения, свързани с паричните потоци, в департаментите Кастория и Евбея).
и) Правила, приложими към помощта за оздравяване и преструктуриране на предприятия в затруднение по време на въпросния период
I. От 1 октомври 1993 г. до 31 декември 1997 г.
(90)
Помощта за фирми в затруднение се регулира с редица правила. Към момента на влизане в сила на Министерско решение № 69836/B1461 политиката на Комисията бе да приема, че този вид помощ в селскостопанския сектор е оперативна помощ, която може да бъде счетена за съвместима с вътрешния пазар единствено ако са изпълнени следните три условия:
а)
такава помощ трябваше да засяга финансовите разходи по заеми, сключени за финансиране на вече осъществени инвестиции;
б)
кумулираният еквивалент на помощта за всички помощи, предоставени при отпускането на заема, и въпросната помощ не можеше да надвишава процента, допускан по принцип от Комисията, т.е.:
i)
за инвестиции в първично селскостопанско производство: 35 % или 75 % за необлагодетелствани райони по смисъла на Директива 75/268/ЕИО
ii)
за инвестиции в преработка и търговия със селскостопански продукти: 55 % или 75 % в регионите по цел 1 за проекти, които отговарят на секторните програми или на една от целите на член 1 от Регламент (ЕИО) № 866/90 (34), и 35 % (или 50 % в регионите по цел 1) за други проекти, които не са изключени въз основа на критериите за подбор по точка 2 от приложението към Решение 90/342/ЕИО на Комисията от 7 юни 1990 г. относно установяването на критерии за подбор, приложими към инвестиции за подобряване на условията на преработка и продажба на земеделските и горските продукти (35) (или Решение 94/173/ЕО на Комисията (36), което го замени).
в)
въпросната помощ можеше да бъде платена единствено след промени на лихвените проценти за новите сключени заеми, така че да се вземат предвид вариациите в лихвените проценти (в такива случаи размерът на помощта е трябвало да бъде по-малък от или равен на разликата в лихвените проценти върху новите заеми) или е трябвало да засяга земеделски стопанства, които дават гаранция за жизнеспособност, особено когато финансовата тежест, произтичаща от съществуващи заеми, е заплашвала жизнеспособността на стопанствата или ги е излагала на риск от несъстоятелност.
(91)
С писмото си от 9 август 2004 г. гръцките органи заявяват, че Решение № 69836/B1451 и неговите последващи изменения засягат предприятията за преработка като цяло и не посочват конкретно предприятията за преработка в селското стопанство, които са обхванати от Регламенти (ЕИО) № 866/90, (ЕО) № 951/97 и (ЕО) № 1257/1999, че цяла Гърция е регион по цел 1 и че предприятията, които са инвестирали и следователно са получили помощ от Министерство на развитие на селските райони и храните, не са могли да се възползват от преструктуриране на дълга, тъй като това не е било предвидено. Освен това те добавят, че по отношение на общия еквивалент на помощта за преструктурирането, в повечето случаи са отпуснати единствено малки суми и че преструктурирането е свързано с предходни заеми и следователно с инвестиции, които вече са направени.
(92)
Преди всичко обясненията, представени от гръцките органи, не са достатъчни, за да позволят на Комисията да изключи възможността някои предприятия за преработка в селското стопанство да са получили помощ по Министерско решение № 69836/B1451 и последващите му изменения, защото фактът, че не се посочват конкретно гореспоменатите предприятия, не сочи непременно, че те не са принадлежали на общата категория от предприятия за преработка (промишлени предприятия), които попадат в приложното поле на решението.
(93)
По отношение на съответствието с условията, посочени в съображение 90, Комисията установява, че Решение № 69836/B1451 и неговите последващи изменения засяга преструктурирането на заеми за инвестиции или за оборотен капитал.
(94)
По отношение на преструктурирането на инвестиционни заеми въз основа на информацията, предоставена от гръцките органи, Комисията установява, че е изпълнено условието, посочено в съображение 90, буква а), тъй като тези заеми засягат вече осъществени инвестиции.
(95)
Комисията установи също, че е изпълнено и второто алтернативно условие, посочено в съображение 90, буква в), тъй като предприятията получатели трябва да бъдат считани за жизнеспособни след преструктуриране въз основа на оценка, извършена от финансовите институции.
(96)
Информацията на разположение на Комисията обаче не е достатъчна, за да премахне съмненията, че е изпълнено условието, посочено в съображение 90, буква б), тъй като гръцките органи обясняват в писмото си от 9 август 2004 г., че предприятията, ангажирани в преработката и търговията със селскостопански продукти, са обхванати inter alia от разпоредбите на Регламенти (ЕИО) № 866/90 и (ЕО) № 951/97 и че тези регламенти се прилагат съобразно съдържащите се в тях разпоредби, което означава, че помощта може вече да е отпусната с максималния интензитет, предвиден в гореспоменатите регламенти (75 % за региони по цел 1, което се отнася до цяла Гърция), и че е възможно в резултат на натрупване на помощта въпросната схема да е довела до надвишаване на предвидения интензитет.
(97)
По отношение на преструктурирането на заеми за оборотен капитал не е имало възможност за прилагане на схемата в съответствие с всички условия, предвидени в съображение 90, тъй като първото условие (буква а) ясно посочва, че заемите трябва да бъдат свързани с инвестиции.
II. От 1 януари 1998 г. до 30 юни 2000 г.
(98)
През 1997 г. условията, заложени в съображение 90, бяха заменени с условията от Съобщение на Комисията - Насоки на Общността за държавните помощи за оздравяване и преструктуриране на предприятия в затруднение (наричани по-долу „Насоки от 1997 г.“) (37). Точка 4.4 от гореспоменатите Насоки гласи, че „По отношение на селскостопанския сектор тези Насоки ще влязат в сила на 1 януари 1998 г. по отношение на новите държавни помощи. За съществуващите помощи влизането в сила ще бъде на същата дата или, в случай че Комисията е открила процедура съгласно член 93, параграф 2 от Договора [за ЕО] срещу една или повече държави-членки в този контекст, след като Комисията приеме окончателно решение по отношение на засегнатата държава-членка (държави-членки) съгласно член 93, параграф 2 от Договора [за ЕО].“
(99)
Насоките от 1997 г., съвсем нови за селскостопанския сектор, предвиждат inter alia:
а)
помощ за оздравяване: мерки за ликвидност, оправдани от сериозни социални затруднения и състоящи се от гаранции за заеми или заеми с обичайни търговски лихвени проценти, ограничени до размера, необходим за поддържане на функционирането на предприятието (например за покриване на разходите за надници и заплати и текущи доставки), изплащани единствено за периода, необходим за изготвяне на необходимите и реалистични мерки за възстановяване, и без неблагоприятно отражение върху положението в промишления и селскостопанския сектор в други държави-членки;
б)
помощ за преструктуриране: отпускането на помощ, свързана с план за преструктуриране, предвиждащ намаляване на капацитета или окончателно затваряне на производствени мощности, при наличието на структурен свръхкапацитет в сектора (намаляването на капацитета трябва да бъде в допълнение към всяко друго намаление, приложимо при липсата на помощ за преструктуриране), като единственото освобождаване от това условие е в случаите, когато, взети в своята съвкупност, решенията, приети в полза на всички получатели през всеки последователен 12-месечен период, не включват количество на продукта, което надвишава определен процент от общото годишно производство на този продукт в държавата (3 % за целевите мерки за определена категория продукти или оператори и 1,5 % за нецелевите мерки).
(100)
На държавите-членки е позволено да искат прилагането на тези селскостопански разпоредби вместо разпоредбите от Насоките от 1997 г. за сектори, различни от селското стопанство (строги условия, приложими в тези сектори, и по-специално по отношение на плана за преструктуриране и приноса на получателя за преструктурирането - вж. съображения 109-121 от раздел б) по-долу, „Неселскостопански сектор“).
(101)
В писмото си от 9 август 2004 г. гръцките органи не предоставиха информация, която да позволи на Комисията да установи, че схемата за помощ е адаптирана, за да бъде приведена в съответствие с тези разпоредби, и че следователно помощта, отпусната през въпросния период, е отпусната в съответствие със съответните условия, заложени в Насоките от 1997 г., което означава или описаните в съображение 99, буква б) по-горе условия, или условията, заложени за секторите, различни от селското стопанство (представяне на план за преструктуриране за възстановяване на жизнеспособността въз основа на реалистични хипотези в разумни времеви рамки, смекчаване на въздействието върху конкурентите, спазване на принципа за еднократност на помощта („един път - последен път“), намаляване на капацитета при структурен свръхкапацитет в засегнатия сектор и помощ, пропорционална на разходите и ползите от преструктурирането, като се покриват и социалните разходи по преструктурирането).
III. От 1 юли 2000 г. до 30 юни 2003 г.
(102)
На 9 октомври 1999 г. Насоките от 1997 г. бяха заменени от Насоки на Общността за държавните помощи за оздравяване и преструктуриране на предприятия в затруднение (наричани по-долу „Насоки от 1999 г.“) (38). Точка 6.3 от Насоките от 1999 г. гласи, че „държавите-членки трябва да адаптират своите съществуващи схеми за помощ за оздравяване и преструктуриране, които се очаква да останат в действие след 30 юни 2000 г., с цел да ги приведат в съответствие с Насоките […] след тази дата.“ Освен това „за да може да се осъществи мониторинг от страна на Комисията върху процеса на адаптиране, държавите-членки трябва да ѝ предадат списък с всички такива схеми преди 31 декември 1999 г. След това, и във всеки случай преди 30 юни 2000 г., те трябва да изпратят на Комисията достатъчно информация, за да ѝ дадат възможност да провери дали схемите действително са изменени в съответствие с Насоките.“
(103)
Насоките от 1999 г. също включват специфичен раздел за преструктуриране на предприятия в затруднение в селскостопанския сектор. В сравнение с Насоките от 1997 г. този раздел дава определение на структурен свръхкапацитет в сектора, ограничава освобождаването, посочено в съображение 99, буква б), до предприятията в първичния сектор (което води до автоматичното изискване за намаляване на капацитета в подсектора на преработката и търговията със селскостопански продукти) и въвежда условието за еднократност („един път - последен път“), което означава, че помощта за преструктуриране може да бъде отпусната само веднъж.
(104)
В писмото си от 9 август 2004 г. гръцките органи не представиха информация, която да позволи на Комисията да установи, че схемата за помощ е адаптирана, за да бъде приведена в съответствие с тези разпоредби, и че следователно помощта, отпусната по време на въпросния период, е отпусната в съответствие със съответните условия, заложени в Насоките от 1999 г., с други думи след представяне на план за преструктуриране, който води до затварянето на капацитет при структурен свръхкапацитет, като при необходимост се прилага ограниченото освобождаване, посочено в съображение 103, и въз основа на принципа за еднократност („един път - последен път“).
ii) Гаранции
(105)
Друг фактор за решението на Комисията за откриване на процедурата, предвидена в член 108, параграф 2 от Договора, е въпросът за съвместимостта на евентуалната помощ, предоставена под формата на гаранции. Гръцките органи представиха редица коментари в писмото си от 9 август 2004 г. (вж. съображение 57, букви в) и ж)). Комисията обаче счита, че е необходимо да се отбележи следното във връзка с тези коментари:
а)
по отношение на буква в) фактът, че предоставянето на гаранция подлежи на строги условия сам по себе си не изключва съществуването на държавна помощ - напротив, правилата, които се прилагат по време на действието на въпросната схема, както е посочено в писмата до държавите-членки реф. № SG(89) D/4328 от 5 април 1989 г. и SG(89) D/12772 от 12 октомври 1989 г. и точка 38 от Съобщение на Комисията до държавите-членки относно прилагането на членове 92 и 93 от Договора за ЕИО и член 5 от Директива 80/723/ЕИО на Комисията по отношение на публичните предприятия в производствения сектор (39), ясно гласят, че „… всички гаранции, дадени от държавата пряко или, чрез делегиране, посредством финансови институции, [попадат] в приложното поле на член 92, параграф 1 от Договора за ЕИО“, и налагат прилагането на условия, които могат да включват обявяването на предприятието в несъстоятелност. Макар да е вярно, че гореспоменатите писма бяха заменени през 2000 г. от Известие на Комисията за прилагане на членове 87 и 88 от Договора за създаване на Европейската общност по отношение на държавните помощи под формата на гаранции, в което са заложени условията, позволяващи да бъде изключено съществуването на държавна помощ, никаква част от информацията, представена в писмото на гръцките органи от 9 август 2004 г., не сочи, че гаранциите са предоставени при тези условия;
б)
дори ако гръцките органи бяха предоставили информацията, имаща за цел да покаже, че предоставените гаранции изпълняват условията за изключване на наличието на държавна помощ, Комисията не би могла да приеме обосновката, тъй като, например, освобождаването се прилага единствено ако предприятията получатели не са във финансово затруднение;
в)
по отношение на буква ж) фактът, че гаранцията не покрива някои разходи, по никакъв начин не сочи, че са изпълнени всички условия, при които помощта, свързана с предоставянето на гаранция, може да се счита за съвместима с вътрешния пазар; още повече трябва да се признае, че никоя част от останалата информация, представена от гръцките органи с писмото им от 9 август 2004 г., не сочи, че са изпълнени условията.
(106)
След тези разяснения Комисията следователно счита, че по време на действието на въпросната схема гаранциите са представлявали част от пакет инструменти за отпускане на помощ за предприятия в затруднение и че в резултат на това тяхната съвместимост е свързана с процеса на преструктуриране като цяло, за който, както подробно бе посочено в анализа на съображения 94-104, гръцките органи не са предоставили достатъчно информация, за да премахнат съмненията, изразени от Комисията при откриването на процедурата, предвидена по член 108, параграф 2 от Договора (тези констатации по отношение на гаранциите са валидни както по отношение на трите процедури, посочени в настоящото решение, така и по отношение на всички упоменати сектори, с изключение на гаранциите, предвидени в Министерско решение № 2/82257/0025 от 18 декември 2000 г., които, с оглед на използвания критерий за жизнеспособност - жизнеспособност преди преструктурирането на дълга - ще бъдат проучени отделно).
(107)
Никой от другите аргументи, изложени от гръцките органи в писмото от 9 август 2004 г. (приложен лихвен процент, въпроса с евентуалното съществуване на допълнителни разходи, произтичащи от министерските решения, които представляват неразделна част от правното основание за схемата, честота на изчисляване на лихвата), не съдържат елемент, който да промени позицията на Комисията, както е представена по-горе.
(108)
Тъй като информацията, представена от гръцките органи, не премахва съмненията, изразени от Комисията при откриването на процедурата, предвидена в член 108, параграф 2 от Договора, Комисията може единствено да стигне до заключението, че въпросната схема е несъвместима с общия пазар.
б) Неселскостопански сектор
(109)
Както и при селскостопанския сектор, Комисията трябваше да проучи въпросната помощ с оглед на правилата, приложими по отношение на помощта за оздравяване и преструктуриране на предприятия в затруднение.
(110)
Към момента на влизане в сила на Министерско постановление № 69836/B1461, т.е. 1 октомври 1993 г., въпросните правила са били заложени в Осмия доклад за политиката в областта на конкуренцията, и по-специално в точки 177, 227 и 228 от него.
(111)
В точка 177 от доклада се посочва, че макар и да има нужда от мерки за оздравяване с цел да бъде осигурена глътка въздух, като през това време бъдат разработени по-дългосрочни решения за затрудненията на дружеството, тези мерки не следва да възпрепятстват необходимото намаляване на капацитета и следователно следва да бъдат ограничени до случаите, при които са необходими за справяне с належащи социални проблеми.
(112)
В точка 227 от доклада се посочва, че помощта за оздравяване може да бъде обоснована съгласно Договора, когато е свързана с преструктуриране, имащо за цел да възстанови дългосрочната жизнеспособност на предприятието и/или засегнатите региони, и когато се прилага достатъчно целенасочено по отношение на даден регион или отрасъл, за да може да бъде оценено нейното въздействие.
(113)
В точка 228 от доклада се разяснява допълнително позицията на Комисията по отношение на помощта за оздравяване и се дефинира помощта за преструктуриране.
(114)
Помощта за оздравяване трябва:
а)
да се състои от мерки за ликвидност под формата на гаранции за заеми или заеми с обичайни търговски лихвени проценти;
б)
да бъде ограничена до размера, необходим, за поддържане на функционирането на предприятието и за покриване на разходите за надници и заплати и текущи доставки;
в)
да се изплаща единствено за периода, необходим (най-общо шест месеца) за изготвяне на необходимите и реалистични мерки за възстановяване;
г)
да бъде обоснована въз основа на сериозни социални затруднения, като поддържането на функционирането на предприятието не трябва да има неблагоприятно въздействие върху положението в промишления сектор в други държави-членки.
(115)
Помощта за преструктуриране трябва също да е обвързана строго с прилагането на добра програма за преструктуриране и/или преобразуване и надлежно и ефективно да служи за възстановяване на жизнеспособността на засегнатото производство, интензитетът и размерът на помощта трябва да бъдат ограничени до строгия минимум за поддържане на предприятието по време на неизбежния преходен период преди такава програма да започне да действа, което означава, че съответният период на помощта трябва да бъде ограничен и подкрепата да бъде постепенно намалявана.
(116)
Тези условия бяха заменени от Насоките на Общността от 1994 г. за държавните помощи за оздравяване и преструктуриране на предприятия в затруднение (40), които влязоха в сила на 23 декември 1994 г. (наричани по-долу „Насоките от 1994 г.“), и впоследствие от Насоките от 1997 г., които влязоха в сила на 1 януари 1998 г., а на по-късен етап от Насоките от 1999 г., които се прилагат от 1 юли, като вземат предвид периода на адаптиране, даден на държавите-членки по отношение на схемите за помощ (вж. съображения 98 и 102).
(117)
Насоките от 1994 г. потвърждават политиката на Комисията по отношение на помощта за оздравяване (вж. съображение 114) и определят по-подробно съдържанието и отраженията на плановете за преструктуриране, които следва да бъдат представени (перспектива за възстановяване на жизнеспособността въз основа на реалистични хипотези в рамките на разумни срокове, смекчаване на въздействието върху конкурентите, спазване на принципа за еднократност, намаляване на капацитета в случай на структурен свръхкапацитет във въпросния сектор и помощ, пропорционална на разходите и ползите от преструктурирането, като се покриват и социалните разходи по преструктурирането).
(118)
В сферата на неселскостопанските сектори Насоките от 1997 г., които произтичат от редовния преглед на политиката на Комисията в областта на оздравяване и преструктуриране на предприятия в затруднение, потвърждават съдържанието на Насоките от 1994 г.
(119)
В Насоките от 1999 г. се прилагат по-строги условия по отношение на отпускането на помощ за оздравяване чрез въвеждането на установена времева рамка за представяне на план за преструктуриране. По отношение на преструктурирането Насоките са далеч по-рестриктивни по отношение на малките и средните предприятия и предвиждат възможността за задължително намаляване на капацитета, дори и при липсата на структурен свръхкапацитет в сектора.
(120)
Тъй като обясненията, представени от гръцките органи в писмото им от 9 август 2004 г., са валидни както по отношение на селскостопанския, така и по отношение на неселскостопанския сектор, Комисията може само да стигне до заключението, както вече е направила по отношение на селскостопанския сектор, че информацията, представена от гръцките органи, не позволява на Комисията да установи, че са изпълнени различните условия, заложени в Насоките от 1994 г., 1997 г. и 1999 г. (например, нищо не показва, че предприятията получатели са представили план за преструктуриране, който включва необходимите компенсаторни мерки). Тази констатация е валидна и по отношение на съответствието с разпоредбите, заложени в Осмия доклад за политиката в областта на конкуренцията.
(121)
При липсата на доказателства за съответствието с горепосочените разпоредби, Комисията не може да установи, че помощта е отпусната след представяне на план за преструктуриране, който включва всички елементи, изисквани съгласно различните правила, посочени по-горе (и по-специално перспективата за възстановяване на жизнеспособността въз основа на реалистични хипотези в рамките на разумни срокове, смекчаване на въздействията върху конкурентите, спазване на принципа за еднократност, намаляване на капацитета и помощ, пропорционална на разходите и ползите от преструктурирането, като се покриват и социалните разходи по преструктурирането). Следователно съмненията, които Комисията е изразила при откриването на процедурата, предвидена в член 108, параграф 2 от Договора, остават валидни и Комисията може единствено да стигне до заключението, че въпросната схема е несъвместима с общия пазар.
V.II.2 ПОМОЩ ЗА ПРЕДПРИЯТИЯТА В ДЕПАРТАМЕНТИТЕ ФЛОРИНА И КИЛКИС, РАЗГЛЕДАНА ПРИ ОТКРИВАНЕТО НА ВТОРАТА ПРОЦЕДУРА
а) Селскостопански сектор
(122)
В писмото си от 18 август 2005 г. гръцките органи твърдят, че основното решение, уреждащо предоставянето на помощта (Министерско решение № 66336/B.1398/1993), засяга промишлените и занаятчийските предприятия и че никоя разпоредба от него не засяга селскостопанските предприятия.
(123)
Комисията взема предвид тази информация и затова смята за ненужно да разглежда въпросната схема с оглед на правилата, приложими по отношение на държавната помощ за селскостопанския сектор към момента на отпускане на помощта.
б) Неселскостопански сектор
(124)
Комисията, която към момента на откриване на процедурата считаше, че схемата е предназначена за предприятия в затруднение, тъй като Министерско решение № 66336/B.1398/1993 гласи, че предприятията трябва да бъдат жизнеспособни след преструктуриране (което само по себе си не изключва възможността предприятията да бъдат в затруднение при приемането им по схемата), трябва да анализира съвместимостта на въпросната помощ с оглед на правилата за помощта за оздравяване и преструктуриране на предприятия в затруднение, приложими към момента на отпускане на помощта.
(125)
Правилата за помощ за оздравяване и преструктуриране на предприятия в затруднение, приложими към момента на отпускане на въпросната помощ, в хронологичен ред са разпоредбите, заложени в точки 177, 227 и 228 от Осмия доклад за политиката в областта на конкуренцията, Насоките от 1994 г. и Насоките от 1997 г.
(126)
По отношение на съответствието с разпоредбите от точки 177, 227 и 228 от Осмия доклад за политиката в областта на конкуренцията и Насоките от 1994 г., 1997 г. и 1999 г. обясненията, представени от гръцките органи в писмото им от 18 август 2005 г., са идентични с обясненията, изтъкнати като обосновка на отпускането на помощта в департаментите Кастория и Евбея (аргументите на гръцките органи, посочени подробно в съображение 57, букви а)-е), са същите като представените в съображение 56, букви а)-д). Следователно анализът на Комисията в съображения 110-121 е валиден и при въпросния случай, което значи, че съмненията, изразени от Комисията при откриване на процедурата, предвидена в член 108, параграф 2 от Договора, не са премахнати и Комисията може единствено да стигне до заключението, че въпросната схема е несъвместима с общия пазар.
(127)
В писмото си от 18 август 2005 г. гръцките органи се опитаха да обосноват въпросната помощ и въз основа на факта, че департаментите Флорина и Килкис граничат с бивша югославска република Македония и че местните предприятия са били силно засегнати в резултат от нестабилността и войната в региона.
(128)
Това позоваване на извънредни обстоятелства можеше да позволи прилагането на член 107, параграф 2, буква б) от Договора, съгласно който помощта за отстраняване на щети, причинени от природни бедствия или други извънредни събития, е съвместима с вътрешния пазар. Гръцките органи обаче не представиха доказателства за затрудненията, които според твърденията им предприятията в двата департамента са изпитвали, или за причинно-следствената връзка между тези затруднения и нестабилността в региона, причинена от събитията в Югославия. Освен това Комисията не разполага с информация, която да показва, че обстоятелствата, посочени от гръцките органи, са могли да оказват описаните въздействия през целия жизнен цикъл на схемата. Най-накрая Комисията се пита защо схемата се е прилагала единствено по отношение на някои сектори от икономиката в двата департамента, макар да е логично посочените обстоятелства да са засегнали всички местни предприятия, независимо от сектора.
(129)
С оглед на тези фактори Комисията не може да разбере как член 107, параграф 2, буква б) от Договора може да е приложим по отношение на въпросната схема за помощи. Следователно Комисията може единствено да стигне до заключението, че и в този случай въпросната схема е несъвместима с общия пазар.
V.II.3 ПОМОЩ В ДЕПАРТАМЕНТИТЕ РОДОПИ, ЕВРОС, КСАНТИ, ЛЕСБОС, САМОС, ХИОС И ДОДЕКАНЕЗИТЕ, РАЗГЛЕДАНА ПРИ ОТКРИВАНЕТО НА ТРЕТАТА ПРОЦЕДУРА
(130)
С оглед на факта, че Комисията е посочила в решението си за откриване на процедурата, че въз основа на наличната информация не може да се определи дали двете министерски решения от 1989 г. и последващите ги решения (описани подробно в съображения 50-52 по-горе) представляват независима схема за помощ или са неразделна част от цялостната система, анализирана в различните открити процедури, и като се има предвид, че писмото от 10 май 2006 г. от гръцките органи не представя обяснение в тази връзка, съвместимостта с вътрешния пазар на помощта, предвидена в разглежданите министерски решения, ще бъде оценена отделно. Гаранциите, предвидени в Министерско решение № 2/82257/0025 от 18 декември 2000 г. (вж. съображение 49), също ще бъдат разгледани отделно, тъй като последното предвижда, че предприятията получатели трябва да бъдат жизнеспособни, а не жизнеспособни след преструктуриране, както е при посочените по-горе случаи.
(131)
Във връзка с министерските решения, посочени в съображения 44-52, анализът ще се състои от две основни части - селскостопанска и неселскостопанска - както при схемите, разгледани при първите две процедури, но неселскостопанската част ще бъде разделена на няколко подчасти - промишлен, хотелиерски и занаятчийски сектори, от една страна, и корабния сектор, от друга страна. Въгледобивният сектор, който също бе разгледан при откриването на процедурата, предвидена в член 108, параграф 2 от Договора, няма да бъде разгледан тук, тъй като гръцките органи обясняват в писмата си от 15 и 29 март 2011 г., че съответните добивни дейности засягат мрамор и каменодобив, което означава, че засегнатите предприятия попадат в обхвата на анализа на промишления сектор.
а) Селскостопански сектор
(132)
Комисията трябва да проучи схемата с оглед на правилата, приложими по отношение на държавните помощи за оздравяване и преструктуриране на предприятия в затруднение към момента на отпускането на помощта.
(133)
По отношение на селскостопанския сектор въпросните правила са предвидени в съображения 90 и 98-103. Като се има предвид, че действието на въпросната схема изтича на 31 декември 2005 г., Насоките на Общността от 2004 г. относно държавната помощ за оздравяване и преструктуриране на предприятия в затруднение (41) (наричани по-долу: „Насоки от 2004 г.“) следва да бъдат добавени към списъка с приложими разпоредби; Насоките от 2004 г. влизат в сила на 10 октомври 2004 г., като въвеждат по-строги условия от установените в Насоките от 1999 г. (а именно като потвърждават, че приносът на получателя по отношение на преструктурирането трябва да бъде реален и да не включва помощ). Освен това с оглед на естеството на получателите (промишлени животновъдни предприятия и млекопроизводителни стопанства) са налице основания да се счита, че схемата вероятно е обхващала както първично производство (само животновъдство), така и преработка/търговия (като стопанства с линия за преработка на място).
(134)
По отношение на съответствието със самите условия Комисията установи, че Министерско решение № 1648/B22 от 13 януари 1994 г. и неговите последващи изменения предвиждат преструктуриране на заеми, които могат да се използват за инвестиции или оборотен капитал.
(135)
По отношение на преструктурирането на заеми, свързани с инвестиции, в писмото си от 10 май 2006 г. гръцките органи не представят информация, която да позволи на Комисията да потвърди, че преструктурираните заеми действително са свързани с вече осъществени инвестиции. Вследствие на това Комисията не може да установи, че е изпълнено условието, предвидено в съображение 90, буква а).
(136)
По подобен начин Комисията не може въз основа на наличната информация да стигне без всякакво съмнение до заключението, че е налице пълно съответствие с условието, предвидено в съображение 90, буква б), тъй като в писмото си от 10 май 2006 г. Гърция не е представила подробности в тази връзка.
(137)
По отношение на изискването, заложено в съображение 90, буква в), Комисията установи, че е налице втората алтернатива, тъй като предприятията получатели е трябвало да бъдат жизнеспособни след преструктурирането въз основа на оценка, извършена от банките.
(138)
По отношение на преструктурирането на заеми, използвани за оборотен капитал, не е имало възможност за прилагане на въпросната схема в съответствие с всички условия, предвидени в съображение 90, тъй като в първото условие (буква а) изрично се посочва, че заемите трябва да бъдат свързани с инвестиции.
(139)
Във връзка с помощта, отпусната от 1 януари 1998 г. до датата на приложимост на Насоките от 2004 г., извършеният в съображения 98-104 анализ също се прилага по същество в настоящия случай, тъй като в писмото си от 10 май 2006 г. Гърция не представи информация, която да позволи на Комисията да потвърди, че с оглед на получаването на въпросната помощ е бил представен план за преструктуриране, включващ и задължителния принос.
(140)
Най-накрая по отношение на помощта, отпусната от датата на прилагане на Насоките от 2004 г. Комисията може само да отбележи, че в писмото си от 10 май 2006 г. Гърция не представи факти, които да позволят на Комисията да потвърди, че с оглед на получаването на въпросната помощ е бил представен план за преструктуриране, включващ и задължителния принос. Следователно Комисията не е в състояние да премахне всички съмнения, изразени при откриването на процедурата, предвидена в член 108, параграф 2 от Договора, и затова е принудена да стигне до заключението, че въпросната схема е несъвместима с общия пазар.
(141)
В писмото си от 10 май 2006 г. гръцките органи се стремят да обосноват въпросната помощ с войната в съседни региони. Гърция изрази становището, че поради ситуацията помощта отговаря на изискванията за освобождаване по член 107, параграф 3, букви а) и в) от Договора (вж. съображение 59, буква а).
(142)
Комисията не може да приеме този аргумент поради няколко причини:
а)
от регулаторна гледна точка наличието на конфликт се приема за извънредно събитие, което може да попадне само в приложното поле на член 107, параграф 2, буква б) от Договора, според който помощта, предназначена за отстраняване на щети, причинени от природни бедствия или други извънредни събития, е съвместима с вътрешния пазар;
б)
в селскостопанския сектор съвместимостта на мерките за помощ се оценява с оглед на изключението, предвидено в член 107, параграф 3, буква в) от Договора, в който е заложено, че помощите, които имат за цел да улеснят развитието на някои икономически дейности или на някои икономически региони, доколкото тези помощи не засягат по неблагоприятен начин условията на търговия до степен, която противоречи на общия интерес, могат да се считат за съвместими с вътрешния пазар, а не с оглед на изключението, предвидено в член 107, параграф 3, буква а) от Договора, което предвижда, че помощите за насърчаване на икономическото развитие на региони, където жизненото равнище е необичайно ниско или където има високо равнище на непълна заетост, както и на регионите, посочени в член 349 (42), като се вземе предвид структурната, икономическата и социалната ситуация в тях, могат да се приемат за съвместими с вътрешния пазар;
в)
за прилагането на тази дерогация е било необходимо помощта да бъде отпусната съобразно с правилата, уреждащи помощите за оздравяване и преструктуриране на предприятия в затруднение, а по-горе вече бе показано, че случаят не е такъв.
(143)
Комисията не е в състояние да потвърди приложимостта на член 107, параграф 2, буква б) от Договора поради следните основания:
а)
в писмото си от 10 май 2006 г. Гърция правилно посочи, че общият БВП и този на глава от населението в засегнатите департаменти е бил много нисък в сравнение с други региони в държавата през периода, обхванат от схемата, но заяви и това, че БВП е отбелязал известен растеж през същия период, което сочи, че войната в съседните региони не е оказала катастрофално въздействие върху икономиката на засегнатите територии;
б)
както показва описанието на правното основание на схемата, някои промени са въведени в схемата почти десет години след края на военните действия в съседните региони; следователно не може да се приеме, че Гърция е била принудена да сe намеси поради войната в граничните райони и че в резултат на това е налице причинно-следствена връзка между нея и затрудненията на предприятията (един пример е достатъчен, за да илюстрира тази забележка: Министерско решение № 2/64046/0025/2003 от 28 януари 2004 г., посочено в съображение 48, обхваща заемите, които са могли да теглят промишлени предприятия - с други думи евентуално промишлени животновъдни предприятия - до 31 декември 2004 г.).
(144)
По отношение на другите мнения, представени от гръцките органи в писмото им от 10 май 2006 г., Комисията подчертава следното (тези коментари, с изключение на буква б), се отнасят и до всички други сектори, посочени в откритата процедура):
а)
проблеми като липсата на динамика на местните пазари или спад в търсенето не могат да бъдат решени с отпускането на помощи на предприятия в затруднение без преструктуриране. Структурните мерки са по-подходящо средство за подкрепа;
б)
делът на производството на месо в засегнатите департаменти от общото производство в Гърция няма никаква връзка с риска от нарушаване на конкуренцията, който произтича от помощта, отпусната извън установената регулаторна рамка (в настоящия случай помощта, отпусната на предприятия в затруднение без план за преструктуриране); съгласно съдебната практика на Съда, когато финансовата помощ, отпусната от държава-членка, укрепва позицията на предприятие в сравнение с неговите конкуренти (което се наблюдава по същество в настоящия случай), тази помощ може да създаде конкурентно предимство пред другите предприятия, които не се възползват от такава подкрепа (43);
в)
въпросът с жизнеспособността на предприятията по смисъла на двете министерски решения, издадени през 1989 г., ще бъде разгледан по-нататък в настоящото решение;
г)
аргументът, според който сметката, създадена по Закон № 128/75, не представлява държавен ресурс, е разгледан в съображение 82, буква г).
(145)
С оглед на тези съображения Комисията е принудена да стигне до заключението, че въпросната схема е несъвместима с вътрешния пазар.
б) Промишлен, занаятчийски и хотелиерски сектор
(146)
Комисията трябва да проучи въпросната схема с оглед на правилата, уреждащи помощта за оздравяване и преструктуриране на предприятия в затруднение.
(147)
Както в случая на помощта, посочена в първите две процедури, правилата, приложими по отношение на оздравяването и преструктурирането на предприятия в затруднение към момента на отпускането на въпросната помощ, в хронологичен ред са точки 177, 227 и 228 от Осмия доклад за политиката в областта на конкуренцията и Насоките от 1994 г., 1997 г. и 1999 г. Тъй като в разглеждания случай режимът изтича на 31 декември 2005 г. в някои департаменти, към списъка трябва да се добавят Насоките от 2004 г.
(148)
Информацията, изпратена от гръцките органи в писмото им от 10 май 2006 г. и изложена в съображение 59, не включва подробности по отношение на съответствието с правилата, уреждащи оздравяването и преструктурирането на предприятия в затруднение. Следователно Комисията не е в състояние да потвърди дали е налице съответствие с точки 177, 227 и 228 от Осмия доклад за политиката в областта на конкуренцията и Насоките от 1994 г., 1997 г., 1999 г. и 2004 г.
(149)
Следователно Комисията не е в състояние да премахне всички съмнения, изразени при откриването на процедурата, предвидена в член 108, параграф 2 от Договора, и затова е принудена да стигне до заключението, че въпросната схема е несъвместима с общия пазар.
в) Корабен сектор
(150)
Съвместимостта на въпросната схема с вътрешния пазар ще бъде оценена от две гледни точки, като се вземе предвид факта, че терминът „корабен сектор“ обхваща както корабостроене, така и транспорт с кораби.
(151)
Комисията трябва да проучи въпросната схема с оглед на правилата, уреждащи помощта за оздравяване и преструктуриране на предприятия в затруднение.
(152)
По отношение на корабостроенето правилата, приложими по отношение на оздравяването и преструктурирането на предприятия в затруднение след влизането в сила на Министерско решение № 1648/B.22 от 13 януари 1994 г., са следните:
а)
до 31 декември 1998 г.: Директива 90/684/ЕИО на Съвета от 21 декември 1990 г. относно помощите в областта на корабостроенето (44);
б)
от 1 януари 1999 г. до 31 декември 2003 г.: Регламент (ЕО) № 1540/98 на Съвета от 29 юни 1998 г. за установяване на нови правила за помощ за корабостроенето (45);
в)
от 1 януари 2004 г.: Рамка за държавната помощ за корабостроенето (46).
(153)
В писмото си от 10 май 2006 г. гръцките органи не представиха информация, която би позволила на Комисията да установи, че въпросната схема за помощи е била прилагана съгласно правилата, приложими при оздравяване и преструктуриране на предприятия в затруднение в този сектор. Следователно Комисията не е в състояние да разсее съмненията, изразени при откриването на процедурата, предвидена в член 108, параграф 2 от Договора, и затова е принудена да стигне до заключението, че въпросната схема е несъвместима с вътрешния пазар.
(154)
По подобен начин във връзка с морския транспорт Комисията трябва да проучи въпросната схема с оглед на правилата, уреждащи помощта за оздравяване и преструктуриране на предприятия в затруднение.
(155)
От влизането в сила на Министерско решение № 1648/B.22 от 13 януари 1994 г. правилата, уреждащи оздравяването и преструктурирането на предприятия в затруднение в корабната индустрия, са и продължават да бъдат следните:
а)
финансови и данъчни мерки, отнасящи се до използването на кораби, вписани в регистъра на Общността (47);
б)
Насоките на Общността относно държавните помощи за морския транспорт от 1997 г. (48)
в)
Насоките на Общността относно държавните помощи за морския транспорт от 2004 г. (49)
(156)
В писмото си от 10 май 2006 г. гръцките органи отново не представиха информация, която би позволила на Комисията да установи, че въпросната схема за помощи е била прилагана съгласно правилата, приложими при оздравяването и преструктурирането на предприятия в затруднение в този сектор. Следователно Комисията не е в състояние да разсее съмненията, изразени при откриването на процедурата, предвидена в член 108, параграф 2 от Договора, и затова е принудена да стигне до заключението, че въпросната схема е несъвместима с вътрешния пазар.
г) Помощ, отпусната в департаментите Лесбос, Самос, Хиос и Додеканезите, която е посочена и в третата процедура
(157)
В рамката на процедурата, предвидена в член 108, параграф 2 от Договора, Комисията разгледа две хипотези, тъй като не разполагаше с достатъчно информация:
а)
помощта, предвидена в Министерско решение № 2041901 от 16 май 1989 г. и Министерско решение № 2078809 от 10 октомври 1989 г. и техните изменения, попада в обхвата на същата рамка, както установената съгласно решенията, посочени в съображения 44-48.
б)
помощта е била част от система за финансиране, която не е установена върху същите основи.
(158)
В писмото си от 10 май 2006 г. Гърция заяви, че двете министерски решения, издадени през 1989 г., предвиждат предприятията да бъдат жизнеспособни преди и след преструктуриране на дълговете им. Комисията не може да подкрепи това твърдение, тъй като след повторно проучване изглежда, че никое от двете въпросни решения не предвижда изискването предприятията да са жизнеспособни преди и след преструктурирането на дълговете. Следователно Комисията ще оцени съвместимостта на помощта, която попада в приложното поле на двете решения и техните изменения, като се основава не само върху двете хипотези, заложени в съображение 157, а и без да изключва - при втората хипотеза - че помощта може да е била отпусната на предприятия в затруднение.
(159)
По отношение на първата хипотеза, заложена в съображение 157, Комисията е принудена да установи, че ако двете министерски решения, издадени през 1989 г., и техните изменения попадат в същата рамка, както установената от министерските решения, посочени в съображения 44-48, анализът, извършен в съображения 146-149, остава валиден, обясненията, представени от Гърция в писмото ѝ от 10 май 2006 г., не премахват съмненията, изразени при откриването на процедурата, предвидена в член 108, параграф 2 от Договора, и Комисията е принудена да стигне до заключението, че въпросната схема е несъвместима с вътрешния пазар.
(160)
Във връзка с втората хипотеза са разгледани два сценария: помощта е отпусната на предприятия в затруднение или помощта е отпусната на жизнеспособни предприятия.
(161)
При първия сценарий извършеният по съображения 146-149 анализ остава валиден, а обясненията, представени от Гърция в писмото ѝ от 10 май 2006 г., не премахват съмненията, изразени от Комисията при откриване на процедурата, предвидена в член 108, параграф 2 от Договора, и затова Комисията е принудена да стигне до заключението, че въпросният режим е несъвместим с вътрешния пазар.
(162)
При втория сценарий Комисията също отбелязва, че обясненията на Гърция в писмата ѝ от 10 май 2006 г., 15 март 2011 г. и 29 март 2011 г. не позволяват на Комисията да установи дали оборотният капитал, използващ субсидирани заеми, е финансирал допустими инвестиции по смисъла на правилата на Съюза относно регионалната помощ (след влизането в сила на Министерско решение № 2041901 от 16 май 1989 г. приложимите правила са Съобщение на Комисията относно начина на прилагане на член 92, параграф 3, букви а) и в) по отношение на регионалната помощ (50), следвано от Насоките от 1998 г. относно националната регионална помощ (51)). Затова Комисията е принудена да стигне до заключението, че въпросната схема е несъвместима с вътрешния пазар.
(163)
В случай, че този оборотен капитал не е финансирал допустими инвестиции по смисъла на правилата на Съюза относно националната регионална помощ, Комисията трябва да провери дали помощта, отпусната за този капитал, която в такъв случай се квалифицира като оперативна помощ, може да бъде обявена за съвместима съгласно приложимите разпоредби на правилата на Съюза относно националната регионална помощ. С оглед на това Комисията желае да подчертае, че от засегнатата държава-членка зависи да изпълни задължението за сътрудничество, което има към Комисията, като осигури всички необходими елементи, за да може Комисията да провери съвместимостта на въпросната помощ (52). Тъй като информацията в различните писма, представени от Гърция, не позволява на Комисията да провери съответствието с разпоредбите в правилата на Съюза относно националната регионална помощ, Комисията може единствено да стигне до заключението, че въпросната схема е несъвместима с вътрешния пазар.
(164)
Гаранцията, предоставена съгласно Решение № 2/82257/0025 от 18 декември 2000 г., не може да бъде считана за инструмент в помощ на преструктурирането на предприятие в затруднение, както гаранцията, предвидена в другите министерски решения, упоменати в настоящото решение, тъй като в Министерско решение № 2/82257/0025 се предвижда, че тя може да бъде предоставена единствено на жизнеспособни сами по себе си предприятия, а не на предприятия, които са жизнеспособни след преструктуриране на дълга. Следователно гаранцията следва да се проучи с оглед на приложимите правила за държавна помощ.
(165)
От влизането в сила на Министерско решение № 2/82257/0025 от 18 декември 2000 г. до 31 декември 2005 г. (датата на изтичане на срока на действие на схемата) гаранциите се уреждат от Съобщението от 2000 г.
(166)
В съобщението от 2000 г. се предвижда задължението на Комисията да оценява съвместимостта на помощта, свързана с предоставянето на гаранция, въз основа на правилата, приложими по отношение на други форми на помощ и заложени в различните рамки и насоки, приложими в засегнатите сектори. Освен това гаранцията може да се приеме единствено ако мобилизацията ѝ е договорно обвързана със специфични условия, които могат да стигнат дори до задължителното обявяване в несъстоятелност на предприятието получател или друга подобна процедура.
(167)
В настоящия случай гръцките органи не са представили никаква информация относно предоставените гаранции. В резултат на това Комисията не е в състояние да ги оцени с оглед на различните правила, приложими в засегнатите сектори, или да установи дали тази мярка за помощ може да е надвишавала максималните интензитети на помощта, приложими в съответните случаи по отношение на предприятия, които не са в затруднение (освен това в отговора си във връзка с третата процедура Гърция не е представила информация относно съответствието с тези различни правила).
(168)
При тези обстоятелства Комисията не е в състояние да стигне до заключението, че отпуснатата помощ под формата на гаранции съгласно Министерско решение № 2/82257/0025 от 18 декември 2000 г. е съвместима с вътрешния пазар.
VI. ЗАКЛЮЧЕНИЕ
(169)
Комисията отбелязва, че Гърция незаконно е приложила въпросните мерки за помощ в нарушение на член 108, параграф 3 от Договора. Горният анализ сочи, че помощта не може да бъде обявена за съвместима с вътрешния пазар, тъй като Гърция не е представила информация, която да доказва съответствие с различните упоменати правила, и следователно Комисията не е в състояние да разсее съмненията, изразени при откриването на различните процедури. В тази връзка Комисията припомня, че засегнатата държава-членка носи отговорността за изпълнение на задължението за сътрудничество, което има към Комисията, като предоставя всички елементи, необходими за проверка на съвместимостта на въпросната помощ.
(170)
В съответствие с член 14, параграф 1 от Регламент (ЕО) № 659/1999 на Съвета от 22 март 1999 г. за установяване на подробни правила за прилагането на член 93 от Договора за ЕО (53) при вземането на отрицателни решения в случаи на неправомерна помощ, Комисията трябва да реши съответната държава-членка да вземе всички необходими мерки за възстановяване на помощта от получателя (в настоящия случай всички предприятия, които са се възползвали от разпоредбите на разглежданите министерски решения). Гърция трябва да вземе всички необходими мерки за възстановяването на несъвместимата помощ, отпусната на получателите. Съгласно разпоредбите на точка 42 от известието на Комисията „Към ефективно прилагане на решенията на Комисията, разпореждащи на държавите-членки да възстановят неправомерна и несъвместима държавна помощ“ (54) Гърция разполага с четиримесечен срок, считано от уведомяването за настоящото решение, за да го изпълни. Помощта, която подлежи на възстановяване, включва лихви, изчислени съгласно Регламент (ЕО) № 794/2004 на Комисията от 21 април 2004 г. за прилагането от Регламент (ЕО) № 659/1999 на Съвета относно определянето на подробни правила за прилагането на член 93 от Договора за създаване на Европейската общност (55).
(171)
Настоящото решение трябва да бъде приложено незабавно, по-специално по отношение на възстановяването на всички индивидуални помощи, отпуснати по схемата за помощ, като се изключат индивидуалните помощи, отпуснати за специфични проекти, които към момента на отпускането на помощта са отговаряли на всички условия, установени в разпоредбите „de minimis“ или за освобождаване, приложими съгласно членове 1 и 2 от Регламент (ЕО) № 994/98 на Съвета от 7 май 1998 г. по прилагането на членове 92 и 93 от Договора за създаване на Европейската общност към някои категории хоризонтална държавна помощ (56) или съгласно схема за помощ, одобрена от Комисията.
(172)
В член 15 от Регламент (ЕО) № 659/1999 е заложено, че правомощията на Комисията за възстановяване на помощ са предмет на давностен срок от десет години. Този давностен срок започва да тече в деня, в който неправомерната помощ е предоставена на получателя, било като индивидуална помощ или като помощ по схема за помощ. Всяко действие, предприето от Комисията или от дадена държава-членка, която действа по искане на Комисията, по отношение на неправомерната помощ, прекъсва давностния срок и от всяко прекъсване тече нов срок.
(173)
В настоящия случай датите, до които може да се върне Комисията за целите на възстановяването, са както следва:
а)
по отношение на помощта, посочена в първата процедура: 1 октомври 1993 г. с оглед на факта, че първото действие на Комисията датира от 27 май 2003 г., докато Министерско решение № 69836/B1461, прието на 14 септември 1993 г., е обнародвано в гръцкия държавен вестник на 1 октомври 1993 г. и е влязло в сила на същата дата;
б)
по отношение на помощта, посочена във втората процедура: 22 април 1994 г. с оглед на факта, че първото действие на Комисията датира от 22 април 2004 г.;
в)
по отношение на помощта, посочена в третата процедура: 12 ноември 1994 г. с оглед на факта, че първото действие на Комисията датира от 12 ноември 2004 г.,
ПРИЕ НАСТОЯЩОТО РЕШЕНИЕ:
Член 1
Схемите за помощ под формата на преструктуриране на дълга, неправомерно приведени в действие от Гърция в нарушение на член 108, параграф 3 от Договора за функционирането на Европейския съюз в департаментите Кастория, Евбея, Флорина, Килкис, Родопи, Еврос, Ксанти и Додеканезите и на островите Лесбос, Самос и Хиос, са несъвместими с вътрешния пазар.
Член 2
Индивидуалната помощ, отпусната по някоя от схемите, посочени в член 1, не се квалифицира като помощ, ако към момента на отпускането ѝ отговаря на условията, установени с някой от регламентите, приети съгласно член 2 от Регламент (ЕО) № 994/98, приложими към момента на отпускането на помощта.
Член 3
1. Гърция възстановява от получателите несъвместимата помощ, отпусната съгласно схемите, посочени в член 1.
2. Върху сумите, които подлежат на възстановяване, се начислява лихва, считано от датата, на която са предоставени на разположение на получателите, до действителното им възстановяване.
3. Лихвите се изчисляват с натрупване в съответствие с глава V от Регламент (ЕО) № 794/2004.
4. Гърция анулира всички неизплатени плащания на помощ по схемата, посочена в член 1, считано от датата на уведомяване за настоящото решение.
Член 4
Възстановяването на помощта, отпусната по схемите, посочени в член 1, е незабавно и ефективно.
Гърция осигурява прилагането на настоящото решение в срок от четири месеца от датата, на която е уведомена за него.
Член 5
1. В срок от два месеца от уведомяването за настоящото решение Гърция изпраща на Комисията следната информация:
а)
списък на получателите, които са получили помощ по схемите, посочени в член 1, и общия размер, получен от всеки от тях по въпросната схема;
б)
общия размер (главница и лихви), който следва да бъде възстановен от всеки получател в случай на помощ, която не може да бъде включена в обхвата на правилото „de minimis“;
в)
подробно описание на вече предприетите мерки за изпълнение на настоящото решение и на планираните такива;
г)
документи, доказващи, че на получателите е наредено да възстановят помощта.
2. Гърция информира редовно Комисията за напредъка по националните мерки, предприети за прилагане на настоящото решение, до пълното възстановяване на помощта, предоставена съгласно схемата, посочена в член 1. При поискване от страна на Комисията Гърция незабавно предоставя информация за вече предприетите и планираните мерки за изпълнение на настоящото решение. Тя предоставя и подробна информация относно сумите на помощта и лихвите, които вече са възстановени от получателите.
Член 6
Адресат на настоящото решение е Република Гърция.
Съставено в Брюксел на 19 октомври 2011 година.
DECIZIA COMISIEI
din 19 octombrie 2011
privind schemele de ajutoare de stat constând în reeșalonarea datoriilor puse în aplicare de Grecia în departamentele Kastoria, Eubea, Florina, Kilkis, Rhodope, Evros, Xanthi și Dodecanez, precum și în insulele Lesbos, Samos și Chios
[schemele de ajutoare C 23/04 (ex NN 153/03), C 20/05 (ex NN 70/04) și C 50/05 (ex NN 20/05)]
[notificată cu numărul C(2011) 7252]
(Numai textul în limba greacă este autentic)
(Text cu relevanță pentru SEE)
(2012/307/UE)
COMISIA EUROPEANĂ,
având în vedere Tratatul privind funcționarea Uniunii Europene, în special articolul 108 alineatul (2) primul paragraf,
având în vedere Acordul privind Spațiul Economic European, în special articolul 62 alineatul (1) litera (a),
după ce părțile interesate au fost invitate să își prezinte observațiile în conformitate cu articolul 108 alineatul (2) primul paragraf din tratat (1) și având în vedere observațiile acestora,
întrucât:
I. PROCEDURĂ
(1)
După ce au primit informații potrivit cărora s-ar fi acordat ajutoare în 1993 și în cursul anilor următori unor întreprinderi din departamentele Kastoria și Eubea, în cadrul unei operațiuni de renegociere a datoriilor, prin scrisoarea din 27 mai 2003, Comisia a solicitat autorităților elene să îi comunice în termen de patru săptămâni textul temeiului juridic al operațiunii în cauză, precum și orice altă informație necesară în vederea unei examinări în temeiul articolelor 87 și 88 din tratat (3).
(2)
Prin scrisoarea din 10 iulie 2003, înregistrată la 17 iulie 2003, Reprezentanța Permanentă a Greciei pe lângă Uniunea Europeană a comunicat Comisiei o notă a autorităților elene prin care acestea din urmă solicitau prelungirea cu o lună a termenului menționat la considerentul 1.
(3)
Prin scrisoarea din 4 august 2003, înregistrată la 6 august 2003, Reprezentanța Permanentă a Greciei pe lângă Uniunea Europeană a comunicat Comisiei informațiile solicitate în scrisoarea din 27 mai 2003.
(4)
După examinarea informațiilor, s-a constatat că ajutoarele fuseseră acordate fără aprobarea Comisiei. În consecință, Comisia a hotărât să inițieze procedura oficială de investigare privind un ajutor nenotificat, înregistrat cu numărul NN 153/03.
(5)
Prin scrisoarea din 21 iunie 2004 (4), Comisia a informat Grecia cu privire la decizia sa de a iniția procedura prevăzută la articolul 88 alineatul (2) din Tratatul CE (C 23/04) (denumită în continuare „prima inițiere a procedurii”).
(6)
Decizia Comisiei de a iniția procedura a fost publicată în Jurnalul Oficial al Uniunii Europene (5). Comisia a invitat părțile interesate să își prezinte observațiile cu privire la ajutoarele în cauză.
(7)
Comisia nu a primit nicio observație de la părțile terțe interesate.
(8)
Prin scrisoarea din 13 iulie 2004, înregistrată la 19 iulie 2004, Reprezentanța Permanentă a Greciei pe lângă Uniunea Europeană a solicitat Comisiei prelungirea cu o lună a termenului acordat autorităților elene pentru a comunica răspunsul la prima inițiere a procedurii.
(9)
Prin faxul din 6 august 2004, Comisia a acordat prelungirea solicitată a termenului.
(10)
Prin scrisoarea din 9 august 2004, înregistrată la 10 august 2004, Reprezentanța Permanentă a Greciei pe lângă Uniunea Europeană a comunicat Comisiei răspunsul autorităților elene la prima inițiere a procedurii.
(11)
Cu ocazia examinării informațiilor comunicate de către autoritățile elene prin scrisoarea din 4 august 2003, s-a constatat că ajutoarele în cauză nu priveau numai departamentele Kastoria și Eubea, ci și departamentele Florina și Kilkis. În consecință, Comisia a solicitat autorităților elene informații suplimentare cu privire la ajutoarele respective, prin faxul din 22 aprilie 2004.
(12)
Prin scrisoarea din 26 mai 2004, Reprezentanța Permanentă a Greciei pe lângă Uniunea Europeană a solicitat Comisiei prelungirea cu o lună a termenului acordat autorităților elene pentru a comunica informațiile suplimentare menționate anterior.
(13)
Prin faxul din 7 iunie 2004, Comisia a acordat prelungirea solicitată a termenului.
(14)
Prin scrisoarea din 1 iulie 2004, înregistrată în aceeași zi, Reprezentanța Permanentă a Greciei pe lângă Uniunea Europeană a comunicat Comisiei informațiile solicitate prin faxul din 22 aprilie 2004.
(15)
După examinarea informațiilor, s-a constatat că s-au acordat ajutoare fără aprobarea Comisiei. În consecință, serviciile Comisiei au decis să înceapă procedura oficială de investigare privind un ajutor nenotificat, înregistrat cu numărul NN 70/04.
(16)
Prin scrisoarea din 9 iunie 2005 (7), Comisia a informat Grecia cu privire la decizia sa de a iniția procedura prevăzută la articolul 88 alineatul (2) din Tratatul CE privind ajutoarele acordate în departamentele Florina și Kilkis (C 20/05) (denumită în continuare „a doua inițiere a procedurii”).
(17)
Decizia de a iniția procedura a fost publicată în Jurnalul Oficial al Uniunii Europene (8). Comisia a invitat părțile interesate să prezinte observații cu privire la ajutoarele în cauză.
(18)
Comisia nu a primit nicio observație de la părțile terțe interesate.
(19)
Prin scrisoarea din 24 iunie 2005, înregistrată la 28 iunie 2005, Reprezentanța Permanentă a Greciei pe lângă Uniunea Europeană a solicitat Comisiei prelungirea cu două luni a termenului acordat autorităților elene pentru a comunica răspunsul la cea de a doua inițiere a procedurii.
(20)
Prin faxul din 13 iulie 2005, Comisia a acordat prelungirea solicitată a termenului.
(21)
Prin scrisoarea din 18 august 2005, înregistrată la 24 august 2005, Reprezentanța Permanentă a Greciei pe lângă Uniunea Europeană a comunicat Comisiei răspunsul autorităților elene la cea de a doua inițiere a procedurii.
(22)
După examinarea informațiilor comunicate de autoritățile elene în scrisoarea din 1 iulie 2004, s-a constatat că au fost acordate ajutoare și în alte departamente decât cele vizate de primele două inițieri ale procedurii. În consecință, Comisia a solicitat autorităților elene informații suplimentare cu privire la ajutoarele respective, prin faxul din 12 noiembrie 2004.
(23)
Prin scrisoarea din 13 decembrie 2004, înregistrată la 15 decembrie 2004, Reprezentanța Permanentă a Greciei pe lângă Uniunea Europeană a solicitat Comisiei prelungirea cu o lună a termenului acordat autorităților elene pentru a comunica informațiile suplimentare menționate anterior.
(24)
Prin faxul din 6 ianuarie 2005, Comisia a acordat prelungirea solicitată a termenului.
(25)
Prin scrisoarea din 27 ianuarie 2005, înregistrată la 1 februarie 2005, Reprezentanța Permanentă a Greciei pe lângă Uniunea Europeană a comunicat Comisiei informațiile suplimentare solicitate în faxul din 12 noiembrie 2004.
(26)
După examinarea informațiilor, s-a constatat că s-au acordat ajutoare fără aprobarea Comisiei. În consecință, Comisia a decis să înceapă procedura oficială de investigare privind un ajutor nenotificat, înregistrat cu numărul NN 20/05.
(27)
Prin scrisoarea din 22 decembrie 2005 (10), Comisia a informat Grecia cu privire la decizia sa de a iniția procedura prevăzută la articolul 88 alineatul (2) din Tratatul CE privind ajutoarele acordate în departamentele Rhodope, Evros, Xanthi și Dodecanez, precum și în insulele Lesbos, Samos și Chios (C 50/05) (denumită în continuare „a treia inițiere a procedurii”).
(28)
Decizia de a iniția procedura a fost publicată în Jurnalul Oficial al Uniunii Europene (11). Comisia a invitat părțile interesate să prezinte observații cu privire la ajutoarele în cauză.
(29)
Comisia nu a primit nicio observație de la părțile terțe interesate.
(30)
Prin scrisoarea din 23 ianuarie 2006, înregistrată la 25 ianuarie 2006, Reprezentanța Permanentă a Greciei pe lângă Uniunea Europeană a solicitat Comisiei prelungirea cu trei luni a termenului acordat autorităților elene pentru a comunica răspunsul lor la cea de a treia inițiere a procedurii.
(31)
Prin faxul din 3 februarie 2006, Comisia a acordat prelungirea solicitată a termenului.
(32)
Prin scrisoarea din 10 mai 2006, înregistrată la 11 mai 2006, Reprezentanța Permanentă a Greciei pe lângă Uniunea Europeană a comunicat Comisiei răspunsul autorităților elene la cea de a treia inițiere a procedurii.
(33)
După reexaminarea tuturor temeiurilor juridice comunicate, prin faxul din 12 ianuarie 2011, Comisia a solicitat autorităților elene ca, în termen de o lună, să furnizeze precizări cu privire la ajutoarele în cauză.
(34)
Prin e-mailul din 7 februarie 2011, Reprezentanța Permanentă a Greciei pe lângă Uniunea Europeană a solicitat Comisiei prelungirea cu patruzeci de zile lucrătoare a termenului menționat anterior.
(35)
Prin faxul din 17 februarie 2011, Comisia a acordat o prelungire a termenului de douăzeci de zile lucrătoare.
(36)
Prin e-mailurile din 15 martie 2011 și din 29 martie 2011, Reprezentanța Permanentă a Greciei pe lângă Uniunea Europeană a comunicat Comisiei precizările menționate anterior.
II. DESCRIERE
(37)
Decretul nr. 69836/B1461 din 30 septembrie 1993 prevede conversia datoriilor restante sau nu la 30 iunie 1993, rezultate din împrumuturi de orice natură (fond de rulment și investiție) în drahme sau în valută, acordate întreprinderilor industriale sau celor de tip meșteșugăresc stabilite și care operează, indiferent unde își au sediul, în departamentele Kastoria și Eubea, precum și din garanții bancare în drahme sau în valută dobândite în detrimentul întreprinderilor respective, într-un nou împrumut pe zece ani rambursabil în tranșe semestriale constante de amortizare și dobânzi sau în tranșe semestriale cu valoare egală și calculul dobânzilor în fiecare semestru la rata practicată la acel moment pentru reeșalonare (rata care se aplică împrumutului este cea practicată la douăsprezece luni pentru bonurile de tezaur în momentul emisiei care precede debutul fiecărei perioade de calcul al dobânzilor împrumutului, majorată cu două unități), cu acordarea unei bonificații de interes de 10 puncte procentuale în primii cinci ani, din contul în temeiul Legii nr. 128/75 (12).
(38)
Alternativ, întreprinderile menționate mai sus pot beneficia timp de cinci ani de o bonificație de interes de 10 puncte procentuale pentru datoriile în drahme sau în valută aflate în curs la data de 30 iunie 1993 și legate de investiții în active sau în fonduri de rulment.
(39)
Întreprinderile trebuie să fie viabile după reeșalonare (ceea ce implică o stare de dificultate), acest criteriu fiind verificat de către bănci.
(40)
Decretele nr. 2035824/5887 din 1 iunie 1994, 2045909/7431/0025 din 26 august 1994, 2071670/11297 din 9 noiembrie 1994 și 72742/B1723 din 8 decembrie 1994 adaptează perioadele de grație și bonificațiile de interes legate de noile împrumuturi și le acoperă pe acestea din urmă prin garanția de stat.
(41)
Decretul nr. 66336/B1398 din 14 septembrie 1993 prevede aceleași măsuri și condiții de ajutor ca și cele descrise la considerentul 37. De asemenea, acesta prevede acordarea garanției de stat la principalul și dobânzile datoriilor reeșalonate ale întreprinderilor industriale și ale celor de tip meșteșugăresc din departamentele Florina și Kilkis, precum și plata de către stat a dobânzilor de întârziere aplicabile la 31 decembrie 1992 la împrumuturile acordate pentru fondurile de rulment sau de investiții ale acelorași întreprinderi, în limitele bugetului Legii nr. 128/75.
(42)
Decretul nr. 66336/B1398 din 14 septembrie 1993 a fost modificat prin Decretul nr. 30755/B1199 din 21 iulie 1994, Decretul nr. 60029/B1541 din 23 septembrie 1994, Decretul nr. 72742/B1723 din 8 decembrie 1994, Decretul nr. 236/B22 din 4 ianuarie 1995, Decretul nr. 8014/B285 din 28 februarie 1995, Decretul nr. 44678/B1145 din 3 iulie 1995, Decretul nr. 44446/B1613 din 24 decembrie 1996, Decretul nr. 40410/B1678 din 9 decembrie 1997, Decretul nr. 10995/B546 din 24 martie 1999, Decretul nr. 12169/B736 din 22 martie 2000 și Decretul nr. 35913/B2043 din 24 octombrie 2000. Aceste diverse decrete adaptează durata împrumuturilor, perioadele de grație și bonificațiile de interes legate de noile împrumuturi și, de asemenea, prelungesc perioada după care tranșele neplătite devin exigibile.
(43)
Întreprinderile trebuie să fie viabile după reeșalonare (ceea ce implică o stare de dificultate), acest criteriu fiind verificat de către bănci.
(44)
Decretul nr. 1648/B.22/13.1.1994 prevede următoarele:
(a)
pentru noile împrumuturi de fond de rulment acordate începând cu 1 aprilie 1993 întreprinderilor industriale, celor de tip meșteșugăresc și miniere, exploatațiilor de tip industrial de creștere a animalelor, întreprinderilor hoteliere și întreprinderilor navale stabilite, indiferent de sediu, în departamentele Xanthi, Rhodope și Evros, o bonificație de interes de 10 (zece) puncte procentuale în temeiul Legii nr. 128/75, până la un maximum de 20 % din cifra de afaceri a întreprinderii în cursul anului precedent sau de 50 % din comenzile anului în curs, pentru dobânzile contabilizate de la 1 aprilie 1993 până la 31 martie 1996, cu garanția de stat până la o valoare totală de 100 000 000 GRD (293 470 EUR);
(b)
gruparea într-un nou împrumut pe zece ani rambursabil în tranșe semestriale constante de amortizare și dobânzi din valoarea totală, la 31 decembrie 1993, a datoriilor restante sau nu, rezultate din împrumuturi pentru investiții sau pentru fonduri de rulment, acordate întreprinderilor industriale, celor de tip meșteșugăresc sau miniere, exploatațiilor de tip industrial de creștere a animalelor, instituțiilor hoteliere și întreprinderilor din regiunea Thrace, cu o subvenție la dobânzi de 10 (zece) puncte procentuale în primii cinci ani, în temeiul Legii nr. 128/75, cu garanția de stat;
(c)
includerea, în reeșalonare, a dobânzilor de întârziere datorate la 31 decembrie 1992 pentru împrumuturile pentru investiții sau pentru fondul de rulment.
(45)
Întreprinderile trebuie să fie viabile după reeșalonare (ceea ce implică o stare de dificultate), acest criteriu fiind verificat de către bănci.
(46)
Decretul nr. 1648/B.22/13.1.1994 a suferit o serie de modificări introduse prin Decretele nr. 14237/B.664/6.4.1994, 235/B.21/4.1.1995, 44678/B.1145/3.7.1995, 14946/B.566/30.4.1996, 44446/B.1613/24.12.1996, 32576/B.1282/9.10.1997 (13), 11362/B.472/7.4.1997, 40412/B.1677/9.12.1997 (14), 42998/B.2026/15.12.1998, 19954/B.957/7.6.1999, 10123/B.507/17.3.1999, 6244/B.270/18.2.2000 și 35913/B.2043/24.10.2000 (15). Toate aceste texte adaptează parametrii tehnici cum ar fi bonificațiile de interes, perioadele de grație, durata împrumuturilor și cea a perioadelor începând cu care ratele neplătite devin exigibile.
(47)
Decretul nr. 2003341/683/0025/17.2.94 asigură garanția de stat pentru împrumuturile pentru fondul de rulment acordate, începând de la 1 aprilie 1993, întreprinderilor industriale, celor de tip meșteșugăresc și miniere, exploatațiilor de tip industrial de creștere a animalelor, întreprinderilor hoteliere și întreprinderilor navale stabilite, indiferent de sediu, în departamentele Xanthi, Rhodope și Evros, până la o valoare totală de 100 000 000 GRD (293 470 EUR) pe întreprindere, precum și pentru datoriile (în capital și dobânzi) care rezultă din reeșalonarea, la 31 decembrie 1993, a datoriilor rezultate din împrumuturi mai vechi acordate conform dispozițiilor Decretului comun nr. 1648/G.G.54/B.22/13.1.94.
(48)
Decretul nr. 2003341/683/0025/17.2.94 a suferit o serie de modificări introduse prin Decretele nr. 2022973/3968/0025/18.5.94, 2043231/6673/0025/11.7.95, 2030175/4446/0025/10.6.1996, 2087184/49/0025/11.7.97, 2016123/2133/0025/6.3.1998, 2090373/11216/0025/1.6.98 (16), 2/21857/0025/7.10.1999, 2/14774/0025/31.5.2000, 2/82257/0025/18.12.2000, 2/7555/0025/25.5.2001, 2/61352/0025/31.1.2002 și 2/64046/0025/2003/28.1.2004. Toate aceste texte acordă garanția de stat în momentul aplicării măsurilor prevăzute de diversele decrete de modificare a Decretului nr. 1648/B.22/13.1.1994 (a se vedea considerentul 46).
(49)
În lista menționată anterior, Decretul nr. 2/82257/0025/18.12.2000 precizează că, pentru a putea beneficia de dispozițiile acestuia, întreprinderile trebuie să fie viabile în mod absolut (și nu după reeșalonare, precum în cazul celorlalte decrete evocate în prezenta decizie), ceea ce implică absența unei stări de dificultate.
(50)
Decretul nr. 2041901/16.5.1989 acordă o bonificație de interes de trei puncte procentuale la dobânzi, din contul comun al Legii nr. 128/75, la soldurile restante din împrumuturile pentru fondul de rulment acordate, începând cu 1 aprilie 1989, întreprinderilor comerciale și celor de tip meșteșugăresc care își au sediul în departamentele Evros, Lesbos, Samos, Chios și Dodecanez.
(51)
Decretul nr. 2078809/10.10.1989 prevede o bonificație de interes de trei puncte procentuale (3 %) la dobânzi, din contul comun al Legii nr. 128/75, la soldurile restante din împrumuturile pentru fondul de rulment acordate începând cu 1 aprilie 1989 întreprinderilor comerciale și celor de tip meșteșugăresc care își au sediul în departamentele Rhodope, Xanthi și Samos.
(52)
Decretele nr. 9034/B.289/10.2.2003 și 37497/B.1232/2.6.2003 completează decretele menționate la considerentele 50 și 51, precizând domeniul de aplicare și anumiți parametri tehnici ai bonificațiilor de interes prevăzute.
III. MOTIVELE CARE AU CONDUS LA INIȚIEREA PROCEDURII OFICIALE DE INVESTIGARE
(53)
În cazul celor trei scheme de ajutor în cauză, Comisia a exprimat îndoieli cu privire nu numai la absența ajutoarelor de stat, ci și la compatibilitatea cu piața internă ajutoarelor pe care le considera ca fiind existente.
(a) Justificarea primei inițieri a procedurii
(54)
Prima procedură a fost inițiată din următoarele motive cumulative:
(a)
atunci când au fost invitate să dea explicații cu privire la ajutoarele în cauză, autoritățile elene au arătat că nu au notificat decretele care serveau drept temei juridic pentru acestea deoarece au considerat că ajutoarele instituite prin decretele respective nu constituiau ajutoare de stat în sensul articolului 87 alineatul (1) din Tratatul CE; în plus, acestea au adăugat că, deși nu cunoșteau numărul exact de beneficiari, valoarea ajutoarelor în cauză respecta, probabil, regula de minimis;
(b)
dat fiind că, la momentul acordării ajutoarelor, regula de minimis nu era aplicabilă în sectorul agricol, iar decretele care constituiau temeiul juridic pentru ajutoarele în cauză se adresau unor întreprinderi care aveau probleme de lichiditate, Comisia a considerat că ajutoarele trebuiau să fie analizate în lumina diverselor reguli aplicabile pentru salvarea și restructurarea întreprinderilor aflate în dificultate de la intrarea în vigoare a primului dintre decretele menționate anterior; or, informațiile disponibile nu permiteau să se determine dacă regulile în cauză au fost respectate;
(c)
tot în sectorul agricol, informațiile disponibile nu permiteau să se determine dacă garanția de stat a fost acordată respectând diversele reguli aplicabile ajutoarelor de stat sub formă de garanții de la intrarea în vigoare a primului dintre decretele menționate anterior;
(d)
în sectorul industrial și meșteșugăresc, regula de minimis era, cu siguranță, aplicabilă, dar cum autoritățile elene nu cunoșteau numărul de beneficiari ai măsurilor prevăzute de decretele menționate anterior, iar ajutoarele de minimis se calculează pe o perioadă de trei ani și nu pentru o operațiune punctuală, era imposibil să se determine dacă ajutoarele prevăzute de decretele menționate anterior se puteau încadra, efectiv, în domeniul de aplicare a regulii de minimis; într-un astfel de context, ajutoarele trebuiau să fie analizate, de asemenea, pe baza diverselor reguli aplicabile pentru salvarea și restructurarea întreprinderilor aflate în dificultate aplicabile de la intrarea în vigoare a primului dintre decretele menționate anterior; or, informațiile disponibile nu permiteau să se determine dacă regulile în cauză au fost respectate;
(e)
în aceleași sectoare, informațiile disponibile nu permiteau să se determine dacă garanția de stat a fost acordată respectând diversele reguli aplicabile ajutoarelor de stat sub formă de garanții aplicabile de la intrarea în vigoare a primului dintre decretele menționate anterior.
(b) Justificarea celei de a doua inițieri a procedurii
(55)
A doua procedură a fost inițiată din următoarele motive cumulative:
(a)
atunci când au fost invitate să dea explicații cu privire la ajutoarele în cauză, autoritățile elene au arătat că, deși nu cunoșteau numărul exact de beneficiari, valorile ajutoarelor în cauză respectau, probabil, regula de minimis; în afara faptului că, până la 1 ianuarie 2005, regula de minimis nu se aplica în sectorul agricol, Comisia nu dispunea de nicio informație care ar fi putut să îi permită să determine în ce măsură sumele primite de unele întreprinderi agricole, ca urmare a aplicării Decretului nr. 66336/B.1398 și a modificărilor acestuia, ar fi putut intra sub incidența Regulamentului (CE) nr. 1860/2004 al Comisiei din 6 octombrie 2004 privind aplicarea articolelor 87 și 88 din Tratatul CE în cazul ajutorului de minimis în sectorul agricol (17), care a introdus o regulă de minimis în sectorul agricol;
(b)
dat fiind că decretele menționate anterior vizau întreprinderi aflate în dificultate, ajutoarele trebuiau să fie analizate în lumina diverselor reguli aplicabile pentru salvarea și restructurarea întreprinderilor aflate în dificultate de la intrarea în vigoare a primului dintre decretele în cauză, și anume de la 21 septembrie 1993; or, informațiile disponibile nu permiteau să se determine dacă regulile în cauză au fost respectate;
(c)
tot în sectorul agricol, informațiile disponibile nu permiteau să se determine dacă garanția de stat a fost acordată respectând diversele reguli aplicabile ajutoarelor de stat sub formă de garanții începând cu 21 septembrie 1993;
(d)
în sectorul industrial și meșteșugăresc, regula de minimis era, cu siguranță, aplicabilă, dar cum autoritățile elene nu cunoșteau numărul de beneficiari ai măsurilor prevăzute de decretele menționate anterior, iar plafoanele ajutoarelor se calculează pe o perioadă de trei ani și nu pentru o operațiune punctuală, era imposibil să se determine dacă ajutoarele prevăzute de decretele menționate anterior se puteau încadra, efectiv, în domeniul de aplicare a regulii de minimis; într-un astfel de context, ajutoarele trebuiau să fie analizate, de asemenea, pe baza diverselor reguli aplicabile pentru salvarea și restructurarea întreprinderilor aflate în dificultate începând cu 21 septembrie 1993; or, informațiile disponibile nu permiteau să se determine dacă regulile în cauză au fost respectate;
(e)
în aceleași sectoare, informațiile disponibile nu permiteau să se determine dacă garanția de stat a fost acordată respectând diversele reguli aplicabile ajutoarelor de stat sub formă de garanții începând cu 21 septembrie 1993.
(c) Justificarea celei de a treia inițieri a procedurii
(56)
A treia procedură a fost inițiată din următoarele motive cumulative:
(a)
ca și în cazul primelor două inițieri ale procedurii, în informațiile pe care le-au furnizat, autoritățile elene au arătat că sumele în cauză respectau, probabil, regula de minimis; în afara faptului că, până la 1 ianuarie 2005, regula de minimis nu se aplica în sectorul agricol, Comisia nu dispunea de nicio informație care ar fi putut să îi permită să determine în ce măsură sumele primite de întreprinderile agricole în temeiul decretelor care constituie temeiul juridic al schemei în cauză ar fi putut intra sub incidența Regulamentului (CE) nr. 1860/2004;
(b)
dat fiind că decretele în cauză se adresau unor întreprinderi aflate în dificultate, ajutoarele trebuiau să fie analizate în lumina diverselor reguli aplicabile pentru salvarea și restructurarea întreprinderilor aflate în dificultate de la intrarea în vigoare a primului dintre decretele menționate anterior; or, informațiile disponibile nu permiteau să se determine dacă regulile în cauză au fost respectate;
(c)
în sectoarele industrial, hotelier și meșteșugăresc, regula de minimis era, cu siguranță, aplicabilă, dar cum autoritățile elene nu au furnizat informații cu privire la numărul de beneficiari ai ajutoarelor, iar plafoanele ajutoarelor de minimis se calculează pe o perioadă de trei ani și nu pentru o operațiune punctuală, nu era posibil să se determine dacă ajutoarele prevăzute de decretele menționate anterior se puteau încadra, efectiv, în domeniul de aplicare a regulii de minimis; într-un astfel de context, ajutoarele trebuiau să fie analizate, de asemenea, pe baza diverselor reguli aplicabile pentru salvarea și restructurarea întreprinderilor aflate în dificultate de la intrarea în vigoare a primului dintre decretele menționate anterior; or, informațiile disponibile nu permiteau să se determine dacă regulile în cauză au fost respectate;
(d)
în sectoarele huilei și al construcției navale, regula de minimis nu era aplicabilă decât de la intrarea în vigoare a Regulamentului (CE) nr. 69/2001 al Comisiei din 12 ianuarie 2001 privind aplicarea articolelor 87 și 88 din Tratatul CE în cazul ajutorului de minimis (18); cu toate acestea, din motivele evocate la litera (c), ajutoarele trebuiau să fie analizate, de asemenea, pe baza diverselor reguli aplicabile pentru salvarea și restructurarea întreprinderilor aflate în dificultate de la intrarea în vigoare a primului dintre decretele menționate anterior; or, informațiile disponibile nu permiteau să se determine dacă regulile în cauză au fost respectate;
(e)
în sectorul transportului maritim, nu exista o regulă de minimis aplicabilă; ajutoarele trebuiau să fie analizate, de asemenea, pe baza regulilor care reglementează salvarea și restructurarea unor întreprinderi aflate în dificultate de la intrarea în vigoare a primului dintre decretele menționate anterior; or, informațiile disponibile nu permiteau să se determine dacă regulile în cauză au fost respectate;
(f)
în niciunul dintre sectoarele menționate, informațiile disponibile nu permiteau să se determine dacă garanția de stat a fost acordată respectând diversele reguli aplicabile ajutoarelor de stat sub formă de garanții de la intrarea în vigoare a primului dintre decretele menționate anterior;
(g)
Decretul nr. 2041901/16.5.1989 și cele menționate la considerentele 51 și 52 de mai sus prevedeau ajutoare pentru alte departamente decât Rhodope, Xanthi și Evros și nu era posibil să se determine dacă sistemul de intervenție avut în vedere era o extensie a celui aplicat în cele trei departamente menționate anterior sau un sistem independent; oricare ar fi cazul avut în vedere, pe baza informațiilor disponibile, nu era posibil să se determine nici dacă au fost respectate normele aplicabile în ceea ce privește ajutoarele de stat (norme aplicabile în materie de ajutor cu finalitate regională sau regula de minimis);
(h)
în ipoteza în care decretele menționate la litera (g) ar fi constituit o extensie a sistemului de intervenție aplicat în departamentele Rhodope, Xanthi și Evros, nu era posibil să se determine dacă ajutoarele avute în vedere se puteau încadra în domeniul de aplicare a regulii de minimis sau puteau fi considerate compatibile cu dispozițiile care reglementează acordarea de ajutoare pentru salvarea și restructurarea întreprinderilor aflate în dificultate;
(i)
în ipoteza în care decretele menționate la litera (g) ar fi constituit un sistem de intervenție independent, în lipsa unor precizări în acest sens în dispozițiile lor, trebuia avută în vedere compatibilitatea aplicării acestuia în cazul întreprinderilor viabile și al întreprinderilor aflate în dificultate, analiza ajungând la concluziile următoare:
(i)
pentru întreprinderile aflate în dificultate, nu era posibil să se determine dacă ajutoarele avute în vedere puteau să intre în domeniul de aplicare al regulii de minimis sau să fie considerate compatibile cu dispozițiile care reglementează acordarea de ajutoare pentru salvarea și restructurarea întreprinderilor aflate în dificultate;
(ii)
pentru întreprinderile viabile, era imposibil să se determine dacă fondul de rulment constituit datorită unui împrumut asociat cu bonificația de interes acordată a servit la finanțarea unor investiții eligibile în sensul reglementării Uniunii în materie de ajutoare cu finalitate regională.
IV. OBSERVAȚIILE AUTORITĂȚILOR ELENE CU PRIVIRE LA INIȚIEREA PROCEDURII OFICIALE DE INVESTIGARE
(a) Observațiile autorităților elene cu privire la prima inițiere a procedurii
(57)
În scrisoarea din 9 august 2004, autoritățile elene au arătat următoarele:
(a)
gruparea împrumuturilor este un instrument administrativ care nu antrenează costuri ridicate pentru autoritățile publice;
(b)
calculul dobânzilor pe perioade de șase luni a fost deja susținut de jurisprudența Curții Supreme naționale, care a declarat ilegală și abuzivă capitalizarea trimestrială, responsabilă de o agravare a gradului de îndatorare;
(c)
acordarea garanției de stat nu poate fi considerată drept un ajutor, deoarece utilizarea acesteia este însoțită de măsuri deosebit de dure pentru debitori;
(d)
în perioada de referință, ratele dobânzilor în Grecia, care erau mult mai ridicate decât în restul Uniunii, au rămas astfel în ciuda bonificațiilor; prin urmare, nu a existat nicio denaturare a concurenței, cu atât mai mult cu cât trebuia ca întreprinderile beneficiare să fie viabile; în plus, subvențiile au fost finanțate dintr-un cont special care nu este inclus în bugetul statului;
(e)
acordarea unor perioade de grație nu poate fi considerată drept un ajutor, dat fiind că datoria și dobânzile se mențin: nu este vorba decât despre o decalare a rambursării, justificată de conjunctura economică;
(f)
Decretul nr. 72742/B1723 (a se vedea considerentul 42 de mai sus) nu antrenează niciun cost suplimentar față de cele induse de decretul care constituie baza schemei de ajutor în cauză;
(g)
deblocarea de garanții în temeiul Decretului nr. 2071670/11297 nu poate fi considerată drept un ajutor pentru întreprindere, deoarece acestea sunt adaptate valorii împrumuturilor reeșalonate; în plus, garanția din partea statului elen nu acoperă cheltuielile de orice tip impuse de bănci debitorilor;
(h)
Decretul nr. 69836/B1451 și modificările acestuia vizau întreprinderile de prelucrare în general și nu menționau în mod specific întreprinderile de prelucrare din sectorul agricol, care intrau sub incidența Regulamentului (CEE) nr. 866/90 al Consiliului din 29 martie 1990 privind ameliorarea condițiilor de prelucrare și comercializare a produselor agricole (19), al Regulamentului (CE) nr. 951/97 al Consiliului din 20 mai 1997 privind ameliorarea condițiilor de prelucrare și comercializare a produselor agricole (20) și al Regulamentului (CE) nr. 1257/1999 al Consiliului din 17 mai 1999 privind sprijinul pentru dezvoltare rurală acordat din Fondul European de Orientare și Garantare Agricolă (FEOGA) (21); aceste regulamente au fost aplicate prin implementarea programelor operaționale ale celui de al doilea și al treilea cadru comunitar de sprijin; întreprinderile care au realizat investiții și care, în acest scop, au primit un ajutor de la Ministerul Agriculturii, Dezvoltării și Alimentației nu au putut beneficia de reeșalonarea datoriilor, dat fiind că acest lucru nu era prevăzut; nici regula de minimis nu a fost aplicată, întrucât, pentru a obține o subvenție, operatorii trebuiau să fi efectuat lucrări și să fi suportat costul acestora;
(i)
referirea la regula de minimis servește exclusiv pentru ilustrarea faptului că majoritatea ajutoarelor acordate erau inferioare plafonului de minimis, fără referire specială la sectorul agricol;
(j)
criteriul „viabilității după reeșalonare” nu influențează cu nimic evaluarea globală a viabilității întreprinderii efectuată de instituția de credit, dat fiind că eligibilitatea pentru reeșalonare este decisă imediat după studiul de viabilitate;
(k)
reeșalonarea are în vedere împrumuturi vechi și nu a fost acordată nicio finanțare pentru investiții noi;
(l)
în ceea ce privește echivalentul-subvenție global al reeșalonării, marea majoritate a ajutoarelor aveau o valoare scăzută, toate zonele vizate (Kastoria și Eubea) erau zone defavorizate în sensul Directivei 75/268/CEE a Consiliului din 28 aprilie 1975 privind agricultura din zonele montane și din anumite zone defavorizate (22) și întreaga țară corespunde obiectivului nr. 1;
(m)
rata dobânzii practicate la noile împrumuturi este cea a ultimei emisii de bonuri de tezaur, bonificația nu vizează întreaga durată a împrumutului reeșalonat, ci numai în primii ani critici, iar diferența dintre rate nu este prea ridicată (de la 1 la 2 puncte);
(n)
schema de ajutor a durat de la 30 iunie 1993 până la 30 iunie 2003.
(b) Observațiile autorităților elene cu privire la a doua inițiere a procedurii
(58)
În scrisoarea din 18 august 2005, autoritățile elene au furnizat următoarele argumente, majoritatea formulate deja în răspunsul lor la prima inițiere a procedurii (a se vedea considerentul precedent):
(a)
gruparea împrumuturilor este un instrument administrativ care nu antrenează costuri mari pentru autoritățile publice (în acest sens, autoritățile elene adaugă că acest instrument nu are drept obiectiv acordarea selectivă de ajutoare);
(b)
calculul dobânzilor pe perioade de șase luni a fost deja susținut de jurisprudența Curții Supreme naționale, care a declarat ilegală și abuzivă capitalizarea trimestrială a dobânzilor, responsabilă de o agravare a gradului de îndatorare;
(c)
în perioada de referință, ratele dobânzilor în Grecia, care erau mult mai ridicate decât în restul Comunității, au rămas la fel în ciuda bonificațiilor;
(d)
acordarea garanției de stat nu poate fi considerată drept un ajutor, deoarece utilizarea acesteia este însoțită de condiții deosebit de dure pentru debitori;
(e)
dobânzile de întârziere și bonificațiile au fost finanțate dintr-un cont special (contul Legii nr. 128/75), care nu este inclus în bugetul statului;
(f)
acordarea perioadei de grație nu poate fi considerată drept un ajutor, dat fiind că datoria și dobânzile se mențin: nu este vorba decât despre o decalare a rambursării, justificată de conjunctura economică;
(g)
dispozițiile Decretului ministerial 66336/B.1398/1993 și modificările acestuia prevedeau posibilitatea unor intervenții în favoarea unor întreprinderi stabilite în departamentele Florina și Kilkis fără costuri mari pentru autoritățile publice și cu condiția ca respectivele întreprinderi să fie considerate viabile; prin urmare, acestea nu denaturau concurența în sensul articolului 87 din Tratatul CE; în plus, nu trebuie uitat faptul că departamentele Florina și Kilkis se învecinează cu fosta Republică Iugoslavă Macedonia și că, în perioada de referință (anii ’90), acestea au suferit mult din cauza instabilității și a stării de război din regiune;
(h)
în sfârșit, decretul menționat anterior face referire la întreprinderi industriale și de tip meșteșugăresc; potrivit autorităților elene, întreprinderile agricole nu ar intra sub incidența dispozițiilor decretului respectiv.
(c) Observațiile autorităților elene cu privire la a treia inițiere a procedurii
(59)
În scrisoarea din 10 mai 2006, autoritățile elene au furnizat următoarele argumente:
(a)
departamentele vizate de decretele în cauză cunoșteau o conjunctură economică dificilă, marcată de un grad scăzut de activitate și de un nivel al șomajului mai ridicat decât în restul țării; acest context era agravat de starea de război din țările vecine (de exemplu, Kosovo); prin urmare, concurența nu putea fi denaturată, iar ajutoarele acordate sub formă de reeșalonare a datoriilor și de bonificații puteau beneficia de derogarea prevăzută la articolul 87 alineatul (3) literele (a) și (c) din Tratatul CE;
(b)
ajutoarele se axau pe rezolvarea unor probleme cum ar fi lipsa dinamismului piețelor locale, contracția pieței muncii și diminuarea cererii, precum și dezvoltarea economică pe termen lung;
(c)
în ceea ce privește argumentul Comisiei potrivit căruia condițiile schimburilor comunitare ar putea fi denaturate ținând cont de concurența puternică din sectorul agricol, numai Decretul 1648/B22/13.1.1994, dintre toate cele examinate, are în vedere întreprinderile de tip industrial de creștere a animalelor; în plus, în perioada 1995-2004, producția de carne în departamentele Evros, Rhodope și Xanthi nu a reprezentat decât o mică parte din producția agricolă a departamentelor în cauză și, în perioada avută în vedere, produsul intern brut (PIB) în acestea din urmă (atât în valoare absolută, cât și pe locuitor), deși a înregistrat un progres, a rămas mult inferior mediei naționale;
(d)
Decretele nr. 2041901/16.5.1989 și 2078809/1989, care prevăd bonificații de interes la împrumuturile pentru fondul de rulment pentru întreprinderile din Lesbos, Samos, Chios și Dodecanez, prevăd, de asemenea, că întreprinderile respective trebuie să fie viabile înainte și după reeșalonarea datoriilor acestora;
(e)
serviciile competente din Grecia au fost solicitate să colecteze date cu privire la ajutoarele acordate efectiv, însă nu au putut să facă acest lucru;
(f)
bonificațiile de interes sunt finanțate printr-un cont deschis în temeiul Legii nr. 128/75 care nu conține resurse de stat, deoarece este vorba de un cont destinat, în mod esențial, redistribuirii de fonduri.
(d) Scrisorile autorităților elene din 15 și 29 martie 2011
(60)
În scrisorile din 15 și 29 martie 2011, autoritățile elene au precizat, mai întâi, datele de expirare a decretelor inițiale care reglementează schemele de ajutor în cauză. Datele sunt următoarele:
(a)
30 iunie 2003, pentru Decretul nr. 69836/B1461 (departamentele Kastoria și Eubea);
(b)
30 iunie 2000, pentru Decretul nr. 66336/B/398/14-9-1993 (departamentele Florina și Kilkis);
(c)
31 decembrie 2005, pentru Decretul nr. 1648/B.22/13.1.94 (departamentele Xanthi, Rhodope și Evros);
(d)
31 decembrie 2004, pentru Decretul nr. 2041901/16-5-1989 (departamentele Rhodope, Evros, Xanthi și Dodecanez; insulele Lesbos, Samos și Chios).
(61)
Apoi, autoritățile elene au precizat că criteriul de viabilitate a întreprinderilor după reeșalonarea datoriilor nu însemna luarea în considerare exclusiv a viabilității întreprinderilor după reeșalonarea datoriilor, ci mai degrabă o evaluare globală a viabilității întreprinderilor înainte și după reeșalonare.
(62)
Cele două scrisori conțin, de asemenea, tabele care indică echivalentul-subvenție al ajutoarelor în cauză percepute de fiecare întreprindere beneficiară, obiectivul acestora fiind de a evidenția procentul de întreprinderi pentru care ajutoarele s-ar putea încadra într-un sistem de minimis. Autoritățile elene arată totuși că, pentru ajutoarele acordate în temeiul Decretelor nr. 2041901/16-5-1989 (departamentele Xanthi, Rhodope și Evros, Samos, Lesbos, Chios și Dodecanez) și 1648/B.22/13.1.94 (Xanthi, Rhodope și Evros), datele disponibile nu acoperă decât perioada 2004-2007. Datele furnizate pentru ajutoarele acordate în temeiul Decretului nr. 69836/B1461 (departamentele Kastoria și Eubea) acoperă perioada 1993-1998, iar cele pentru ajutoarele acordate în temeiul Decretului nr. 66336/B/398/14-9-1993 (departamentele Florina și Kilkis), perioada 1993-2001. Datele au fost colectate de la bănci, însă nu toate băncile au răspuns. Cu toate acestea, autoritățile elene consideră că cifrele sunt apropiate de valoarea totală a ajutoarelor acordate, dat fiind faptul că băncile care au răspuns sunt principalii furnizori de credite ai departamentelor în cauză. Potrivit acestora, analiza datelor arată că ajutoarele se încadrează în plafonul de minimis în 73,55 % până la 99,46 % din cazuri, în funcție de perioada și decretul avute în vedere.
(63)
În sfârșit, autoritățile elene au precizat că întreprinderile de producție, prelucrare și comercializare a produselor agricole nu erau eligibile pentru ajutoare, iar expresia „întreprinderi miniere” desemnează, de fapt, întreprinderile de extracție a marmurei și pietrei.
V. EVALUARE
V.I. EXISTENȚA AJUTORULUI
(64)
În temeiul articolului 107 alineatul (1) din TFUE, sunt incompatibile cu piața internă ajutoarele acordate de state sau prin intermediul resurselor de stat, sub orice formă, care denaturează sau amenință să denatureze concurența prin favorizarea anumitor întreprinderi sau a producerii anumitor bunuri, în măsura în care acestea afectează schimburile comerciale dintre statele membre. Teoretic, ajutoarele în cauză corespund acestei definiții în sensul că sunt finanțate de stat sau din resurse ale statului, vizează anumite întreprinderi (întreprinderile din sectoarele agricol, meșteșugăresc, industrial, hotelier, extractiv - a se vedea considerentul 63 - și naval, în departamentele menționate), favorizându-le prin măsuri cum ar fi o reeșalonare a împrumuturilor, o diminuare a tranșelor generate de etalarea lor în timp, bonificații de interes sau chiar acordarea de garanții, și pot afecta schimburile comerciale (23) și denatura concurența (24).
(65)
Desigur, autoritățile elene au încercat să demonstreze că ajutoarele în cauză se puteau încadra într-un sistem de minimis și, prin urmare, nu constituiau ajutoare de stat în sensul articolului 107 alineatul (1) din TFUE. Cu toate acestea, în afara faptului că regula de minimis nu a fost întotdeauna aplicabilă în toate sectoarele avute în vedere în cursul perioadei de validitate a decretelor care constituiau temeiul juridic al schemelor în cauză (de altfel, acesta este unul dintre motivele pentru care au fost inițiate procedurile), datele furnizate sunt incomplete, după cum mărturisesc înseși autoritățile menționate (a se vedea considerentul 62). În plus, valorile ajutoarelor de minimis variază de la un sector la altul (nu sunt aceleași în sectorul industrial și în cel agricol), iar tabelele furnizate sugerează că autoritățile elene nu au perceput bine această diferență. În sfârșit, Comisia notează că, în ciuda indicațiilor autorităților elene, potrivit cărora întreprinderile de producție, prelucrare și comercializare a produselor agricole nu erau eligibile pentru schemele de ajutor în cauză, tabelele menționate anterior arată clar că anumite întreprinderi care aparțin acestor ramuri de activitate au beneficiat efectiv de ajutoare și că acestea din urmă sunt considerate ca încadrându-se într-un sistem de minimis, deși depășesc în mod evident plafonul admisibil.
(66)
Comisia amintește că se consideră că orice ajutor individual acordat în temeiul unei scheme de ajutor care îndeplinește, în momentul acordării, condițiile enunțate de un regulament de minimis aplicabil nu constituie un ajutor de stat în temeiul articolului 107 alineatul (1) din tratat.
(67)
În sectorul agricol, atunci când autoritățile elene au început să acorde ajutoarele în cauză, nu existau încă dispoziții ale Uniunii care să reglementeze ajutoarele de minimis.
(68)
Primele dispoziții comunitare adoptate în acest sens au fost cele din Regulamentul (CE) nr. 1860/2004 (25).
(69)
În conformitate cu Regulamentul (CE) nr. 1860/2004, care acoperă atât producția agricolă primară, cât și prelucrarea și comercializarea de produse agricole, ajutoarele care nu depășesc 3 000 EUR per beneficiar pe parcursul unei perioade de trei ani nu afectează schimburile comerciale între statele membre, nu denaturează sau nu amenință să denatureze concurența și, în consecință, nu intră sub incidența articolului 107 alineatul (1) din TFUE.
(70)
În aplicarea articolului 5 din Regulamentul (CE) nr. 1860/2004, același lucru se aplică în cazul ajutoarelor acordate înainte de intrarea în vigoare a regulamentului menționat, dacă acestea îndeplinesc toate condițiile stabilite la articolele 1 și 3 din regulamentul respectiv.
(71)
La 1 ianuarie 2008, Regulamentul (CE) nr. 1860/2004 a fost înlocuit cu Regulamentul (CE) nr. 1535/2007 al Comisiei din 20 decembrie 2007 privind aplicarea articolelor 87 și 88 din Tratatul CE ajutoarelor de minimis în sectorul producției de produse agricole (26), care crește valoarea ajutorului de minimis la 7 500 EUR per beneficiar pe parcursul unei perioade de trei exerciții fiscale, indiferent de forma sau obiectivul ajutoarelor, în limitele sumei maxime per stat membru, corespunzând unui procent de 0,75 % din valoarea producției anuale.
(72)
Articolul 6 alineatul (1) din Regulamentul (CE) nr. 1535/2007 prevede că regulamentul „se aplică ajutoarelor acordate anterior datei de 1 ianuarie 2008 în favoarea întreprinderilor din sectorul producției agricole, cu condiția ca respectivele ajutoare să îndeplinească toate condițiile stabilite la articolele 1-4, cu excepția solicitării unei referințe explicite la prezentul regulament prevăzute la articolul 4 alineatul (1) primul paragraf”. Cu toate acestea, regulamentul nu se aplică decât producției agricole primare.
(73)
În domeniul prelucrării și comercializării de produse agricole, regula de minimis aplicabilă de la 1 ianuarie 2007 este enunțată în Regulamentul (CE) nr. 1998/2006 al Comisiei din 15 decembrie 2006 privind aplicarea articolelor 87 și 88 din tratat ajutoarelor de minimis (27).
(74)
Articolul 2 alineatul (2) din Regulamentul (CE) nr. 1998/2006 stabilește la 200 000 EUR per beneficiar pe parcursul unei perioade de trei exerciții fiscale valoarea până la care ajutoarele nu afectează schimburile comerciale între statele membre, nu denaturează sau nu amenință să denatureze concurența și, în consecință, nu intră sub incidența articolului 107 alineatul (1) din TFUE.
(75)
Articolul 5 alineatul (1) din Regulamentul (CE) nr. 1998/2006 stipulează că regulamentul „se aplică ajutoarelor acordate înainte de intrarea sa în vigoare întreprinderilor care își desfășoară activitatea în domeniul transformării și al comercializării produselor agricole, în cazul în care ajutoarele îndeplinesc toate condițiile prevăzute la articolele 1 și 2…”.
(76)
În acest context, Comisia nu va considera drept ajutoare de stat ajutoarele acordate în temeiul decretelor analizate care nu depășesc, per beneficiar:
(a)
în cazul producției agricole primare: 3 000 EUR pe parcursul unei perioade de trei ani dacă, în momentul acordării lor, acestea erau în conformitate cu dispozițiile Regulamentului (CE) nr. 1860/2004 sau 7 500 EUR pe parcursul unei perioade de trei exerciții fiscale dacă, în momentul acordării lor, acestea erau în conformitate cu dispozițiile Regulamentului (CE) nr. 1535/2007,
(b)
în cazul transformării și comercializării de produse agricole: 3 000 EUR pe parcursul unei perioade de trei ani dacă, în momentul acordării lor, acestea erau în conformitate cu dispozițiile Regulamentului (CE) nr. 1860/2004 sau 200 000 EUR pe parcursul unei perioade de trei exerciții fiscale dacă, în momentul acordării lor, acestea erau în conformitate cu dispozițiile Regulamentului (CE) nr. 1998/2006.
(77)
Cu toate acestea, Comisia subliniază că întreprinderile în dificultate nu pot beneficia de dispozițiile Regulamentelor (CE) nr. 1998/2006 și (CE) nr. 1535/2007.
(78)
În alte sectoare decât agricultura (și anume, în speță, diferitele sectoare evocate în prezenta decizie, cu excepția sectorului construcției navale, care va fi tratat la considerentele 80 și 81 de mai jos (28)), regula de minimis enunțată în Comunicarea Comisiei din 20 mai 1992 - Orientări comunitare privind ajutoarele de stat pentru întreprinderile mici și mijlocii (29) (denumită în continuare „orientările din 1992”) era aplicabilă în momentul în care au fost acordate ajutoarele în cauză. Aceasta prevedea că „[…] plățile de ajutoare ad hoc care nu depășesc 50 000 de ecu pentru un tip dat de cheltuieli și schemele de ajutor în temeiul cărora valoarea ajutorului pe care o întreprindere dată îl poate primi pentru un tip dat de cheltuieli pe o perioadă de trei ani este limitată la această cifră nu vor mai trebui să fie notificate în temeiul articolului 93 alineatul (3) [din Tratatul CE] (30), cu condiția ca acordarea ajutorului sau modalitățile schemei de ajutoare să cuprindă o condiție expresă care să prevadă că un ajutor suplimentar acordat aceleiași întreprinderi pentru același tip de cheltuieli din alte surse de finanțare sau în cadrul altor scheme nu trebuie să ducă la creșterea valorii totale a ajutorului de care beneficiază întreprinderea peste limita de 50 000 de ecu. …”. Această regulă a fost ulterior redefinită în Comunicarea Comisiei privind ajutoarele de minimis din 1996 (31) (denumită în continuare „comunicarea din 1996”), care a stabilit valoarea ajutorului de minimis la 100 000 de ecu pentru aceeași perioadă, și ulterior în Regulamentul (CE) nr. 69/2001, care a stabilit valoarea ajutorului de minimis la 100 000 EUR pentru aceeași perioadă.
(79)
Ținând cont de datele de expirare ale schemelor analizate (ultima fiind 31 decembrie 2005) și de imposibilitatea de a aplica retroactiv reglementările în ceea ce privește sectoarele menționate la considerentul 78, Comisia nu va considera drept ajutoare de stat ajutoarele acordate în temeiul decretelor analizate care nu depășesc, per beneficiar:
(a)
50 000 de ecu per perioadă de trei ani în cursul perioadei 19 august 1992-5 martie 1996, dacă, în momentul acordării lor, acestea erau în conformitate cu dispozițiile cadrului din 1992;
(b)
100 000 de ecu/EUR per perioadă de trei ani în cursul perioadei 6 martie 1996-1 februarie 2001, dacă, în momentul acordării lor, acestea erau în conformitate cu dispozițiile relevante ale comunicării din 1996;
(c)
100 000 EUR per perioadă de trei ani în cursul perioadei 2 februarie 2001-31 decembrie 2005, dacă, în momentul acordării lor, acestea erau în conformitate cu dispozițiile relevante ale Regulamentului (CE) nr. 69/2001.
(80)
În sfârșit, în sectorul construcției navale, regula de minimis nu este aplicabilă decât de la intrarea în vigoare a Regulamentului (CE) nr. 69/2001.
(81)
În consecință, Comisia nu va considera drept ajutoare de stat ajutoarele acordate în temeiul decretelor analizate care nu depășesc 100 000 EUR per beneficiar și per perioadă de trei ani în cursul perioadei 2 februarie 2001-30 iunie 2007, dacă, în momentul acordării lor, acestea erau în conformitate cu dispozițiile relevante ale Regulamentului (CE) nr. 69/2001.
(82)
Celelalte argumente avansate de autoritățile elene pentru a justifica inexistența ajutoarelor de stat nu pot fi reținute de Comisie din următoarele motive, valabile în fiecare caz în care au fost invocate:
(a)
susținând că gruparea de împrumuturi nu antrenează costuri ridicate pentru autoritățile publice [a se vedea în special considerentul 57 litera (a) și considerentul 58 litera (a)], autoritățile elene recunosc că operațiunea impune costuri statului, cu alte cuvinte mobilizează resurse de stat;
(b)
până la intrarea în vigoare a Comunicării privind aplicarea articolelor 87 și 88 din Tratatul CE ajutoarelor de stat sub formă de garanții (32) (denumită în continuare „comunicarea din 2000”), se considera că toate garanțiile conțineau un element de ajutor de stat [a se vedea considerentul 105 litera (a)]; comunicarea din 2000 prevede că se poate considera că o garanție nu implică ajutor de stat în sensul articolului 107 alineatul (1) din tratat în cazul în care beneficiarii nu sunt debitori în dificultate financiară și ar putea, în principiu, să obțină un împrumut în condiții de piață pe piețele financiare fără intervenția statului, atunci când garanțiile sunt legate de o operațiune financiară precisă, se referă la o sumă maximă determinată, nu acoperă mai mult de 80 % din soldul restant datorat al împrumutului sau altă obligație financiară (cu excepția cazului în care este vorba despre obligațiuni și de alte instrumente similare) și nu sunt nelimitate, atunci când modalitățile schemei de ajutoare sunt stabilite pe baza unei evaluări realiste a riscului pentru a asigura, cel mai probabil, autofinanțarea datorită primelor plătite de întreprinderile beneficiare, atunci când schema prevede modalitățile conform cărora vor fi acordate garanțiile și dispune ca finanțarea sa generală să facă obiectul unei examinări cel puțin o dată pe an, precum și atunci când primele acoperă în același timp riscurile normale asociate acordării de garanții și costurile administrative ale schemei și permit o remunerație normală din capitalul inițial eventual furnizat de stat pentru demararea schemei; cu toate acestea, autoritățile elene nu au furnizat nicio informație care să ateste valabilitatea acestui scenariu în speță;
(c)
în ceea ce privește concurența, acordarea de perioade de grație [a se vedea considerentul 57 litera (e) și considerentul 58 litera (f)] nu înseamnă numai o decalare a rambursării în timp, deoarece reduce sarcina rambursării la un moment precis și eliberează astfel, temporar, beneficiarul pe planul financiar;
(d)
contul în temeiul Legii nr. 128/75 utilizat pentru finanțarea subvențiilor de bonificare a dobânzii [a se vedea considerentul 57 litera (d), considerentul 58 litera (e) și considerentul 59 litera (f)], chiar dacă nu a fost introdus în bugetul statului elen, astfel cum arată autoritățile elene însele, rămâne o resursă de stat (33);
(e)
acordarea unei subvenții de bonificare a dobânzii pentru împrumuturi aduce un avantaj întreprinderilor care beneficiază de aceasta, chiar dacă ratele dobânzii sunt ridicate în țară;
(f)
deblocarea garanțiilor furnizate pentru obținerea garanției [a se vedea considerentul 57 litera (g)], chiar dacă nu implică nicio cheltuială directă pentru statul elen, în conformitate cu Decretul nr. 2071670/11297, conține un element de ajutor deoarece, prevăzând această posibilitate, statul nu numai că oferă întreprinderilor beneficiare posibilitatea de a beneficia de capitaluri, ci și suprimă o contrapartidă solicitată pentru obținerea garanției sale;
(g)
faptul că ratele dobânzii au fost ridicate în Grecia [a se vedea considerentul 57 litera (d)] nu implică absența ajutoarelor, în sensul că, indiferent de contextul economic în care au fost efectuate reeșalonările cu subvenții de bonificare, simpla acordare a acestora îi eliberează pe beneficiari de o sarcină pe care, în mod normal, ar fi trebuit să o suporte în exercitarea activității lor.
(83)
Ținând cont de toate aceste elemente, Comisia nu poate decât să concluzioneze că ajutoarele care nu se încadrează în limitele și condițiile pentru acordarea de ajutoare de minimis definite la considerentele 68-81 intră sub incidența articolului 107 alineatul (1) din TFUE.
V.II. COMPATIBILITATEA AJUTORULUI
(84)
Cu toate acestea, în cazurile prevăzute la articolul 107 alineatele (2) și (3) din TFUE, unele ajutoare pot, prin derogare, să fie considerate compatibile cu piața internă.
(85)
În speță, este necesar să se analizeze, în cadrul fiecăreia dintre procedurile inițiate, derogarea care s-ar putea aplica în funcție de sectorul avut în vedere (efectuând o distincție între sectorul agricol și celelalte sectoare).
V.II.1. AJUTOARE PRIVIND DEPARTAMENTELE KASTORIA ȘI EUBEA, VIZATE DE PRIMA INIȚIERE A PROCEDURII
(a) Sectorul agricol
(86)
Ținând cont de natura ajutoarelor acordate, unica derogare care poate fi invocată pentru a justifica compatibilitatea acestora cu piața internă este derogarea prevăzută la articolul 107 alineatul (3) litera (c) din TFUE, conform căreia pot fi considerate compatibile cu piața internă ajutoarele destinate să favorizeze dezvoltarea anumitor activități sau regiuni economice, în cazul în care un astfel de ajutor nu afectează condițiile în care se desfășoară schimburile comerciale într-o măsură care să contravină interesului comun.
(87)
Întrucât ajutoarele în cauză sunt ajutoare nenotificate, pentru ca derogarea să fie aplicabilă, trebuie ca acestea să fie în conformitate cu normele privind ajutoarele de stat în vigoare în momentul acordării lor. Potrivit indicațiilor furnizate de autoritățile elene, schema în cauză a durat de la 30 iunie 1993 până la 30 iunie 2003. Prin urmare, compatibilitatea schemei cu piața internă va fi analizată în lumina normelor privind ajutoarele de stat aplicabile în cursul acestei perioade.
(88)
Unul dintre motivele pentru care Comisia a inițiat procedura prevăzută la articolul 108 alineatul (2) din TFUE este că ajutoarele păreau să fi fost prevăzute pentru întreprinderi aflate în dificultate. În această privință, autoritățile elene au arătat, în scrisoarea din 9 august 2004, că criteriul „viabilității după reeșalonare” nu influența cu nimic evaluarea globală a viabilității întreprinderii efectuată de instituția de credit, dat fiind că eligibilitatea pentru reeșalonare era decisă imediat după studiul de viabilitate. Acest argument a fost reiterat în scrisorile din 15 și 29 martie 2011 (a se vedea considerentul 61).
(89)
Comisia consideră că această explicație nu permite formularea unei concluzii cu privire la neacordarea de ajutoare unor întreprinderi aflate în dificultate, întrucât, chiar dacă, astfel cum afirmă autoritățile elene, eligibilitatea pentru reeșalonare a fost decisă imediat după studiul de viabilitate, studiul propriu-zis a fost axat pe perspectivele de viabilitate ale beneficiarilor după efectuarea reeșalonării, ceea ce implică faptul că beneficiarii puteau să fie în dificultate în momentul studiului, dar să fie totuși admiși pentru a beneficia de schema de ajutoare, deoarece instituția care a efectuat studiul întrevedea posibilități pentru revenirea la viabilitate după reeșalonarea datoriilor [de altfel, Comisia subliniase acest element la punctul 23 din decizia de inițiere a procedurii prevăzute la articolul 108 alineatul (2) din TFUE, dat fiind că preambulul Decretului nr. 2045909/7931/0025 menționa necesitatea de a sprijini întreprinderile din departamentele Kastoria și Eubea, confruntate cu probleme de lichiditate].
(i) Reglementările aplicabile ajutoarelor pentru salvarea și restructurarea întreprinderilor aflate în dificultate în cursul perioadei avute în vedere
I. Între 1 octombrie 1993 și 31 decembrie 1997
(90)
Ajutoarele pentru întreprinderile aflate în dificultate sunt supuse unui anumit număr de reguli. În momentul intrării în vigoare a Decretului nr. 69836/B1461, politica Comisiei era de a considera că, în ceea ce privește sectorul agricol, astfel de ajutoare constituiau ajutoare pentru funcționare care nu puteau fi declarate compatibile cu piața internă decât dacă erau îndeplinite următoarele trei condiții:
(a)
ajutoarele trebuiau să vizeze doar datoriile împovărătoare rezultate în urma unor împrumuturi contractate pentru a finanța investiții deja realizate;
(b)
echivalentul-subvenție cumulat al ajutoarelor acordate, eventual, la momentul la care fusese contractat împrumutul și al ajutoarelor în cauză nu putea depăși rata acceptată, în general, de Comisie, și anume:
(i)
pentru investițiile în sectorul agricol primar: 35 % sau 75 % în zonele defavorizate, în conformitate cu Directiva 75/268/CEE;
(ii)
pentru investițiile în sectorul prelucrării și al comercializării produselor agricole: 55 % sau 75 % în regiunile cuprinse în obiectivul 1, pentru proiectele conforme cu programele sectoriale sau cu unul dintre obiectivele prevăzute la articolul 1 din Regulamentul (CEE) nr. 866/90 (34), și 35 % (sau 50 % în regiunile cuprinse în obiectivul 1) pentru celelalte proiecte, care nu au fost excluse pe baza criteriilor de selecție menționate la punctul 2 din anexa la Decizia 90/342/CEE a Comisiei din 7 iunie 1990 privind stabilirea criteriilor de selecție care trebuie reținute pentru investițiile care vizează ameliorarea condițiilor de prelucrare și de comercializare a produselor agricole și silvicole (35) [sau la Decizia 94/173/CE (36) de înlocuire a acesteia];
(c)
trebuia ca ajutoarele în cauză să fie acordate doar în urma unor modificări ale ratelor pentru noile împrumuturi contractate pentru a ține cont de variațiile costului banilor (în acest caz, valoarea ajutoarelor trebuia să fie mai mică sau egală cu cheltuiala generată de o astfel de modificare) sau să vizeze exploatații agricole care ofereau garanții de viabilitate, mai ales în cazul în care obligațiile financiare rezultate în urma împrumuturilor existente puteau să dăuneze exploatațiilor sau să determine falimentul acestora.
(91)
În scrisoarea din 9 august 2004, autoritățile elene au arătat că Decretul nr. 69836/B1451 și modificările acestuia aveau în vedere întreprinderile de prelucrare în general și nu menționau în mod specific întreprinderile de prelucrare din sectorul agricol care intră sub incidența Regulamentelor (CEE) nr. 866/90, (CE) nr. 951/97 și (CE) nr. 1257/1999, că întreaga țară era cuprinsă în obiectivul 1 și că întreprinderile care au realizat investiții și care, în acest sens, au primit un ajutor de la Ministerul Agriculturii, Dezvoltării și Alimentației nu au putut beneficia de reeșalonarea datoriilor, dat fiind că acest lucru nu era prevăzut. În plus, autoritățile elene adaugă că, în ceea ce privește echivalentul-subvenție global al reeșalonării, marea majoritate a ajutoarelor aveau o valoare scăzută, iar reeșalonarea vizează împrumuturi vechi și, prin urmare, investiții deja realizate.
(92)
Înainte de toate, precizările aduse de autoritățile elene nu îi permit Comisiei să excludă faptul că unele întreprinderi de prelucrare din sectorul agricol ar fi putut beneficia de ajutor în temeiul Decretului nr. 69836/B1451 și al modificărilor acestuia, întrucât faptul că întreprinderile nu sunt menționate în particular nu implică în mod automat neapartenența acestora la categoria generică a întreprinderilor de prelucrare (întreprinderi industriale), care se încadrează în domeniul de aplicare al decretului.
(93)
În privința respectării condițiilor evocate la considerentul 90, Comisia constată că Decretul nr. 69836/B1451 și modificările acestuia acopereau reeșalonarea unor împrumuturi care puteau viza fie investiții, fie fonduri de rulment.
(94)
În ceea ce privește reeșalonarea împrumuturilor legate de investiții, precizările furnizate de autoritățile elene îi permit Comisiei să constate că condiția enunțată la considerentul 90 litera (a) este îndeplinită, deoarece împrumuturile aveau în vedere investiții deja realizate.
(95)
De asemenea, Comisia poate considera că a doua alternativă a condiției evocate la considerentul 90 litera (c) este îndeplinită, deoarece întreprinderile beneficiare trebuie să fie viabile după reeșalonare, pe baza unei evaluări făcute de instituțiile financiare.
(96)
În schimb, pe baza informațiilor de care dispune, Comisia nu poate concluziona că condiția enunțată la considerentul 90 litera (b) este respectată fără niciun dubiu, deoarece autoritățile elene au precizat în scrisoarea din 9 august 2004 că întreprinderile de prelucrare și de comercializare a produselor agricole intrau sub incidența, printre altele, a dispozițiilor Regulamentelor (CEE) nr. 866/90 și (CE) nr. 951/97, iar regulamentele respective au fost aplicate respectând dispozițiile acestora, ceea ce implică faptul că s-au putut acorda deja ajutoare la nivelul intensității maxime prevăzute în regulamentele menționate (75 % pentru regiunile cuprinse în obiectivul 1, din care făcea parte Grecia), iar aplicarea schemei în cauză a putut să antreneze o depășire a acestei intensități, din cauza cumulului de ajutoare.
(97)
În ceea ce privește reeșalonarea împrumuturilor legate de constituirea capitalului de lucru, aplicarea schemei în cauză nu s-a putut realiza cu respectarea tuturor condițiilor enunțate la considerentul 90, dat fiind că prima dintre condițiile enunțate [litera (a)] prevede explicit că împrumuturile trebuie să fie legate de investiții.
II. Între 1 ianuarie 1998 și 30 iunie 2000
(98)
În 1997, condițiile enunțate la considerentul 90 au fost înlocuite de dispozițiile Comunicării Comisiei - Orientări comunitare privind ajutoarele de stat pentru salvarea și restructurarea întreprinderilor aflate în dificultate (denumite în continuare „orientările din 1997”) (37). La punctul 4.4 din orientările menționate se stipulează că „în ceea ce privește sectorul agricol, [acestea sunt] aplicabile la 1 ianuarie 1998 pentru noile ajutoare de stat și, pentru ajutoarele deja existente, la aceeași dată sau, în cazul în care Comisia a inițiat procedura prevăzută la articolul 93 alineatul (2) din Tratatul [CE] privind unul sau mai multe state membre în acest context, atunci când Comisia va fi adoptat o decizie finală față de statul membru sau statele membre în cauză, pe baza articolului 93 alineatul (2) din Tratatul [CE]”.
(99)
Orientările din 1997, cu totul noi pentru sectorul agricol, prevedeau, între altele:
(a)
în privința ajutoarelor pentru salvare: acordarea de ajutoare de tezaur justificate de motive sociale acute, sub forma unei garanții pentru credite sau a unor credite rambursabile la o rată echivalentă cu cea a pieței, cu o valoare limitată la strictul necesar pentru exploatarea întreprinderii (de exemplu, acoperirea sarcinilor salariale și a aprovizionărilor curente) și cu o durată de asemenea limitată la strictul necesar în definirea măsurilor de redresare indispensabile și posibile, fără riscul de destabilizare a situației industriale sau agricole în alte state membre;
(b)
în privința ajutoarelor pentru restructurare: acordarea de ajutoare legate de realizarea unui plan de restructurare care să aibă în vedere o reducere sau închiderea definitivă a capacităților de producție în cazul unei supracapacități structurale în sector (reducerea trebuind să vină în completarea oricărei reduceri aplicabile în absența unui ajutor pentru restructurare), singura derogare vizând cazurile în care deciziile luate în favoarea tuturor beneficiarilor pentru o perioadă de douăsprezece luni consecutive nu s-ar referi, în total, la o cantitate dintr-un produs care depășește un anumit procent din producția anuală totală a acestui produs în țară (3 % pentru măsurile orientate către o categorie specială de produse sau de operatori și 1,5 % pentru măsurile care nu sunt astfel orientate).
(100)
Statele membre puteau să solicite aplicarea acestor dispoziții agricole în locul celor prevăzute de orientările din 1997 pentru alte sectoare decât cel agricol care se încadrează în domeniul de aplicare al acestora [în aceste alte sectoare se aplicau criterii foarte stricte, în special în ceea ce privește planul de restructurare și contribuția beneficiarului la restructurare - a se vedea, mai jos, capitolul (b) „sectorul neagricol”, considerentele 109-121].
(101)
În scrisoarea din 9 august 2004, autoritățile elene nu au furnizat nicio informație care să permită Comisiei să constate că s-a realizat adaptarea schemei de ajutoare la aceste dispoziții și că, în consecință, ajutoarele acordate în cursul perioadei avute în vedere au fost acordate respectând condițiile relevante prevăzute de orientările din 1997, și anume fie condițiile descrise la considerentul 99 litera (b) de mai sus, fie condițiile prevăzute pentru alte sectoare decât cel agricol (prezentarea unui plan de restructurare cu perspectivele unei reveniri la viabilitate pe baza unor ipoteze realiste într-un termen rezonabil, cu atenuarea efectelor ajutoarelor asupra concurenților, respectând principiul ajutorului unic, cu reducerea capacității în cazul unei supracapacități structurale în sector, asigurând proporționalitatea între ajutor și costurile și avantajele restructurării și cu acoperirea costurilor sociale ale restructurării).
IIΙ. Între 1 iulie 2000 și 30 iunie 2003
(102)
Orientările din 1997 au fost înlocuite la 9 octombrie 1999 cu Orientările comunitare privind ajutorul de stat pentru salvarea și restructurarea întreprinderilor aflate în dificultate (denumite în continuare „orientările din 1999”) (38). La punctul 6.3 din orientările din 1999, se arată că „statele membre trebuie să își adapteze schemele existente de ajutoare pentru salvare și restructurare care vor fi în vigoare după 30 iunie 2000 pentru a le face compatibile cu... orientările... ulterior acestei date”. În plus, „pentru a permite Comisiei să controleze această adaptare, statele membre [trebuie să îi transmită], anterior datei de 31 decembrie 1999, o listă a tuturor acestor scheme. Ulterior, și în orice caz anterior datei de 30 iunie 2000, acestea trebuie să transmită informații suficiente pentru a permite Comisiei să verifice dacă schemele au fost modificate în conformitate cu... orientările”.
(103)
Orientările din 1999 cuprindeau și un capitol specific privind restructurarea întreprinderilor aflate în dificultate în sectorul agricol. Față de orientările din 1997, acest capitol definea supracapacitatea structurală a sectorului, limita derogarea menționată la considerentul 99 litera (b) la întreprinderile din sectorul primar (ceea ce implică faptul că subsectorul prelucrării și comercializării produselor agricole era supus, în mod automat, cerinței de reducere a capacității) și făcea aplicabil principiul ajutorului unic, potrivit căruia ajutoarele pentru restructurare nu pot fi acordate decât o singură dată.
(104)
În scrisoarea din 9 august 2004, autoritățile elene nu au furnizat nicio informație care să îi permită Comisiei să constate că s-a efectuat adaptarea schemei de ajutoare la aceste dispoziții și, în consecință, ajutoarele acordate în cursul perioadei avute în vedere au fost acordate respectând condițiile relevante din orientările din 1999, și anume după prezentarea unui plan de restructurare care prevedea, în special, o suprimare a capacității în caz de supracapacitate structurală, eventual cu derogarea menționată la considerentul 103, precum și pe baza principiului ajutorului unic.
(ii) Problema garanțiilor
(105)
Un alt punct pentru care Comisia a inițiat procedura prevăzută la articolul 108 alineatul (2) din TFUE este problema compatibilității ajutoarelor acordate sub formă de garanții. Autoritățile elene au formulat o serie de observații în scrisoarea din 9 august 2004 [a se vedea considerentul 57 literele (c) și (g)]. Cu toate acestea, Comisia consideră că observațiile respective impun următoarele comentarii:
(a)
în ceea ce privește litera (c), faptul că acordarea unei garanții este însoțită de condiții dure nu implică în sine absența unui ajutor de stat: dimpotrivă, normele aplicabile pe durata schemei în cauză, enunțate în scrisorile către statele membre SG(89) D/4328 din 5 aprilie 1989 și SG(89) D/12772 din 12 octombrie 1989, precum și la punctul 38 din Comunicarea Comisiei către statele membre privind aplicarea articolelor 92 și 93 din Tratatul CE și a articolului 5 din Directiva 80/723/CEE a Comisiei în cazul întreprinderilor publice din industria prelucrătoare (39), indică în mod clar că „[…] toate garanțiile acordate de stat, direct sau prin intermediul unor instituții financiare delegate de stat intră sub incidența articolului 92 alineatul (1) din Tratatul CE”, și impun aplicarea unor condiții care pot merge până la lichidarea întreprinderii; desigur, scrisorile menționate anterior au fost înlocuite în anul 2000 de Comunicarea privind aplicarea articolelor 87 și 88 din Tratatul CE ajutorului de stat sub formă de garanții, care prevedea un scenariu ce permitea să se determine absența unor ajutoare de stat, însă, în scrisoarea din 9 august 2004, autoritățile elene nu au furnizat nicio informație care să permită încadrarea garanțiilor acordate într-un astfel de scenariu;
(b)
chiar dacă autoritățile elene ar fi furnizat informații destinate să demonstreze că garanțiile acordate se încadrau în scenariul de absență a ajutorului, Comisia nu l-ar fi putut valida deoarece, pentru a nu menționa decât un exemplu, acesta nu este aplicabil decât dacă întreprinderile beneficiare nu sunt în dificultate financiară;
(c)
în ceea ce privește litera (g), faptul că garanția nu acoperă anumite cheltuieli nu constituie, în niciun caz, o dovadă a respectării tuturor condițiilor care permit să se concluzioneze că ajutorul inerent acordării unei garanții este compatibil cu piața internă; în plus, trebuie subliniat că niciuna dintre celelalte informații furnizate de autoritățile elene în scrisoarea din 9 august 2004 nu atestă respectarea condițiilor.
(106)
În aceste condiții, Comisia consideră mai degrabă că garanțiile constituiau, pe durata schemei în cauză, un element dintr-un ansamblu de instrumente de acordare de ajutoare unor întreprinderi aflate în dificultate și că, în consecință, compatibilitatea lor este legată de cea a întregului proces de restructurare, pentru care, după cum bine arată analiza de la considerentele 94-104, autoritățile elene nu au furnizat nicio informație care să permită Comisiei să elimine îndoielile pe care le exprimase la momentul inițierii procedurii prevăzute la articolul 108 alineatul (2) din TFUE (aceste considerații cu privire la garanții sunt valabile pentru cele trei proceduri evocate în prezenta decizie și pentru toate sectoarele menționate, cu excepția cazului garanțiilor prevăzute în Decretul 2/82257/0025/18.12.2000, care, ținând cont de criteriul de viabilitate utilizat - viabilitate înainte de reeșalonare - vor face obiectul unei examinări separate).
(107)
Celelalte argumente dezvoltate de autoritățile elene în scrisoarea din 9 august 2004 (rata dobânzii aplicată, problema existenței sau inexistenței unor cheltuieli suplimentare determinate de decrete care fac parte integrantă din temeiul juridic al schemei, periodicitatea dobânzilor) nu aduc niciun element susceptibil de a modifica poziția Comisiei expusă mai sus.
(108)
Dat fiind că informațiile furnizate de autoritățile elene nu permit eliminarea îndoielilor exprimate la momentul inițierii procedurii prevăzute la articolul 108 alineatul (2) din TFUE, Comisia nu poate decât să concluzioneze că schema de ajutor în cauză este incompatibilă cu piața comună.
(b) Sectorul neagricol
(109)
La fel ca în cazul sectorului agricol, Comisia trebuie să analizeze ajutoarele în cauză în lumina normelor aplicabile în cazul ajutorului de stat pentru salvarea și restructurarea întreprinderilor aflate în dificultate.
(110)
La momentul intrării în vigoare a Decretului nr. 69836/B1461, și anume la 1 octombrie 1993, normele respective erau enunțate în cel de-al optulea raport privind politica în domeniul concurenței, în special la punctele 177, 227 și 228 din acesta.
(111)
Punctul 177 din raport arată că, deși este posibil să se dovedească necesară luarea unor măsuri de salvare pentru a obține un răgaz în timpul căruia vor fi puse în aplicare soluțiile pe termen lung pentru dificultățile unei întreprinderi, ele nu trebuie utilizate pentru a împiedica reducerile indispensabile ale capacității și, în consecință, nu trebuie utilizate decât în cazurile în care se impun pentru a rezolva probleme sociale acute.
(112)
Punctul 227 din raport precizează că ajutoarele pentru salvare se pot justifica în lumina tratatului atunci când sunt legate de o restructurare care vizează refacerea durabilă a situației întreprinderilor aflate în dificultate și/sau a regiunilor în cauză și atunci când posedă o specificitate regională sau sectorială suficientă pentru a permite aprecierea efectelor acestora.
(113)
Punctul 228 din raport face precizări suplimentare privind poziția Comisiei în ceea ce privește ajutoarele pentru salvare și definește ceea ce trebuie să fie „ajutoarele suplimentare”.
(114)
Ajutoarele pentru salvare trebuie:
(a)
să constea în ajutoare sub formă de lichidități care iau forma unei garanții de credite sau a unor credite rambursabile la o rată echivalentă cu cea a pieței;
(b)
în privința valorii lor, să se limiteze la ceea ce este necesar pentru a continua exploatarea costurilor salariale și a aprovizionărilor curente;
(c)
să nu fie acordate decât pentru perioada necesară definirii măsurilor de redresare necesare și posibile (în general, șase luni);
(d)
să fie justificate de motive sociale acute, iar menținerea întreprinderii, pe care o fac posibilă, să nu aibă drept efect dezechilibrarea situației industriale în alte state membre.
(115)
Ajutoarele suplimentare trebuie să fie strâns subordonate realizării unui program de restructurare/reconversie bine articulat, capabil să restabilească efectiv, pe termen lung, competitivitatea producției în cauză, să aibă o intensitate și o valoare limitate la strictul necesar pentru a asigura echilibrul întreprinderii în perioada de tranziție inevitabilă înainte ca un astfel de program să dea roade, ceea ce implică o durată destul de limitată și o degresiune suficientă.
(116)
Aceste condiții au fost înlocuite de Orientările comunitare privind ajutoarele de stat pentru salvarea și restructurarea întreprinderilor aflate în dificultate din 1994 (40), intrate în vigoare la 23 decembrie 1994 (denumite în continuare „orientările din 1994”), apoi de orientările din 1997, intrate în vigoare la 1 ianuarie 1998, și de orientările din 1999, aplicabile începând cu 1 iulie 2000, ținând cont de perioada de adaptare a schemelor de ajutoare acordată statelor membre (a se vedea considerentele 98 și 102).
(117)
Orientările din 1994 confirmă politica Comisiei în materie de ajutoare pentru salvare (a se vedea considerentul 114) și definesc mai precis conținutul și implicațiile planurilor de restructurare care trebuie prezentate (perspectivele unei reveniri la viabilitate pe baza unor ipoteze realiste într-un interval rezonabil, atenuarea efectelor ajutoarelor asupra concurenților, principiul ajutorului unic, reducerea capacității în caz de supracapacitate structurală a sectorului în cauză, proporționalitate între ajutor și costurile și avantajele restructurării, acoperirea costurilor sociale ale restructurării).
(118)
În sectorul neagricol, orientările din 1997, care sunt rezultatul unei reexaminări regulate a politicii Comisiei în materie de salvare și de restructurare a întreprinderilor aflate în dificultate, confirmă conținutul orientărilor din 1994.
(119)
Orientările din 1999 înăspresc condițiile de acordare a ajutoarelor pentru salvare introducând un termen precis pentru prezentarea planului de restructurare. În ceea ce privește restructurarea, acestea sunt mai restrictive în special în cazul IMM-urilor și prevăd posibilitatea de a solicita o reducere a capacității chiar dacă nu există supracapacitate structurală în sector.
(120)
Dat fiind că explicațiile furnizate de autoritățile elene în scrisoarea din 9 august 2004 sunt valabile, în același timp, pentru sectorul agricol și pentru sectorul neagricol, Comisia nu poate decât să observe, cum a făcut deja pentru sectorul agricol, că niciuna dintre informațiile furnizate de autoritățile elene nu permite să se constate că s-au respectat diferitele condiții stabilite în orientările din 1994, 1997 și 1999 (pentru a nu cita decât un exemplu, nimic nu indică faptul că întreprinderile beneficiare au prezentat un plan de restructurare care conține contrapărțile necesare). Această constatare este valabilă, de asemenea, pentru respectarea dispozițiilor descrise în cel de-al optulea raport privind politica în domeniul concurenței.
(121)
În lipsa unor elemente care să ateste respectarea dispozițiilor menționate anterior, Comisia nu este în măsură să constate că ajutoarele au fost acordate ca urmare a prezentării unui plan de restructurare care prezintă toate caracteristicile definite în diversele reglementări evocate mai sus (în special, perspectivele unei reveniri la viabilitate pe baza unor ipoteze realiste într-un interval rezonabil, atenuarea efectelor ajutoarelor asupra concurenților, respectarea principiului ajutorului unic, reducerea capacității, proporționalitatea între ajutor și costurile și avantajele restructurării și acoperirea costurilor sociale ale restructurării). Prin urmare, Comisia nu poate elimina îndoielile pe care le-a exprimat la momentul inițierii procedurii prevăzute la articolul 108 alineatul (2) din TFUE și nu poate concluziona că schema de ajutoare în cauză este compatibilă cu piața comună.
V.II.2. AJUTOARE PENTRU ÎNTREPRINDERILE DIN DEPARTAMENTELE FLORINA șI KILKIS, VIZATE DE A DOUA INIȚIERE A PROCEDURII
(a) Sectorul agricol
(122)
În scrisoarea din 18 august 2005, autoritățile elene au arătat că decretul de bază care reglementa acordarea ajutoarelor (Decretul nr. 66336/B.1398/1993) făcea referire la întreprinderile industriale și de tip meșteșugăresc și că nicio întreprindere agricolă nu ar fi intrat sub incidența dispozițiilor acestuia.
(123)
Comisia ia notă de aceste precizări și, în consecință, consideră că nu trebuie să analizeze schema în cauză în lumina normelor privind ajutoarele de stat aplicabile în sectorul agricol la momentul în care au fost acordate ajutoarele.
(b) Sectorul neagricol
(124)
Comisia, care considerase în momentul inițierii procedurii că schema era prevăzută pentru întreprinderi aflate în dificultate deoarece Decretul nr. 66336/B.1398/1993 stipula că întreprinderile trebuie să fie viabile după restructurare (ceea ce nu permitea excluderea unei stări de dificultate în momentul admiterii pentru a beneficia de ajutoare), are obligația de a examina compatibilitatea ajutoarelor în cauză în lumina regulilor care erau aplicabile ajutoarelor pentru salvarea și pentru restructurarea întreprinderilor aflate în dificultate la momentul acordării.
(125)
Regulile aplicabile salvării și restructurării întreprinderilor aflate în dificultate la momentul acordării ajutoarelor în cauză au fost inițial, în ordine, dispozițiile de la punctele 177, 227 și 228 din al optulea raport privind politica în domeniul concurenței, orientările din 1994 și orientările din 1997.
(126)
În ceea ce privește respectarea dispozițiilor de la punctele 177, 227 și 228 din cel de-al optulea raport privind politica în domeniul concurenței, precum și a orientărilor din 1994, 1997 și 1999, autoritățile elene au furnizat, în scrisoarea din 18 august 2005, explicații identice cu cele furnizate pentru a justifica acordarea de ajutoare în departamentele Kastoria și Eubea [argumentele autorităților elene expuse la considerentul 57 literele (a)-(f) figurează deja la considerentul 56 literele (a)-(e)]. Prin urmare, analiza efectuată de către Comisie la considerentele 110-121 rămâne valabilă în speță, ceea ce implică faptul că Comisia nu este în măsură să elimine îndoielile pe care le-a exprimat la momentul inițierii procedurii prevăzute la articolul 108 alineatul (2) din TFUE și că nu poate decât să concluzioneze că schema de ajutor în cauză este incompatibilă cu piața comună.
(127)
În scrisoarea din 18 august 2005, autoritățile elene au încercat, de asemenea, să justifice ajutoarele în cauză prin faptul că departamentele Florina și Kilkis se învecinează cu fosta Republică iugoslavă a Macedoniei, iar întreprinderile locale au suferit mult în urma instabilității și a stării de război din regiune.
(128)
Această referire la evenimente extraordinare ar fi putut face aplicabilă derogarea prevăzută la articolul 107 alineatul (2) litera (b) din TFUE, în temeiul căreia ajutoarele destinate să remedieze pagubele cauzate de calamitățile naturale sau de alte evenimente extraordinare sunt compatibile cu piața internă. Cu toate acestea, autoritățile elene nu au furnizat niciun element de analiză care să demonstreze dificultățile evocate pentru întreprinderile din cele două departamente și legătura de cauzalitate cu instabilitatea din regiune, datorată evenimentelor din Iugoslavia. În plus, Comisia nu dispune nici de informații susceptibile să ateste că evenimentele invocate de autoritățile elene ar fi putut produce efecte pe toată durata schemei de ajutoare. În sfârșit, Comisia se întreabă de ce schema nu avea în vedere decât anumite sectoare ale economiei din cele două departamente, în timp ce evenimentele invocate ar fi trebuit, în mod logic, să afecteze totalitatea întreprinderilor locale, din toate sectoarele.
(129)
Ținând cont de aceste elemente, Comisia nu înțelege nici modul în care schema de ajutoare în cauză ar putea fi admisă pentru a beneficia de derogarea prevăzută la articolul 107 alineatul (2) litera (b) din TFUE. Prin urmare, Comisia nu poate decât să concluzioneze din nou că schema în cauză este incompatibilă cu piața comună.
V.II.3. AJUTOARE PRIVIND DEPARTAMENTELE RHODOPE, EVROS, XANTHI ȘI DODECANEZ, VIZATE DE CEA DE A TREIA INIȚIERE A PROCEDURII
(130)
Dat fiind că, în decizia sa de inițiere a procedurii și pe baza informațiilor de care dispunea, Comisia semnalase că nu putea să determine dacă cele două decrete din 1989 și cele care au urmat, menționate la considerentele 50-52 de mai sus, constituiau o schemă de ajutor independentă sau o parte integrantă din întregul sistem analizat în cadrul diferitelor proceduri inițiate și că, în scrisoarea din 10 mai 2006, autoritățile elene nu au adus nicio explicație în acest sens, compatibilitatea cu piața internă a ajutoarelor prevăzute de decretele în cauză va fi examinată separat. Garanțiile prevăzute de Decretul nr. 2/82257/0025/18.12.2000 (a se vedea considerentul 49) vor face, la rândul lor, obiectul unei analize separate, întrucât decretul respectiv prevede că întreprinderile beneficiare trebuie să fie viabile în mod obligatoriu, iar nu viabile după reeșalonare, ca în celelalte cazuri evocate în speță.
(131)
În ceea ce privește decretele evocate la considerentele 44-52, analiza va cuprinde două mari secțiuni, și anume o secțiune agricolă și o secțiune neagricolă, precum în cazul schemelor vizate de primele două inițieri ale procedurii, dar secțiunea neagricolă va fi divizată în mai multe părți: sectorul industrial, hotelier și meșteșugăresc, pe de o parte, și sectorul naval, pe de altă parte. Sectorul huilei, care fusese vizat și de inițierea procedurii prevăzute la articolul 108 alineatul (2) din TFUE, nu va mai fi tratat aici, deoarece, în scrisorile din 15 și 29 martie 2011, autoritățile elene au arătat că activitățile de extracție vizate erau cele ale marmurei și pietrei, ceea ce face ca întreprinderile respective să intre în cadrul analizei privind ajutoarele pentru sectorul industrial.
(a) Sectorul agricol
(132)
Comisia trebuie să analizeze schema în cauză în lumina regulilor aplicabile în cazul ajutoarelor de stat pentru salvarea și pentru restructurarea întreprinderilor aflate în dificultate la momentul acordării ajutoarelor.
(133)
În sectorul agricol, regulile în cauză au fost deja descrise la considerentele 90 și 98-103. Dat fiind că, în speță, schema a expirat la 31 decembrie 2005, trebuie adăugate la lista reglementărilor aplicabile Orientările comunitare privind ajutoarele de stat pentru salvarea și restructurarea întreprinderilor aflate în dificultate din 2004 (41) (denumite în continuare „orientările din 2004”), intrate în vigoare la 10 octombrie 2004 și care înăspresc condițiile orientărilor din 1999 (în special reafirmând că contrapartida beneficiarului la restructurare trebuie să fie reală și scutită de ajutor). În plus, ținând cont de natura beneficiarilor (exploatații industriale de creștere a animalelor și ferme producătoare de lapte), trebuie să se considere că schema putea acoperi, în același timp, întreprinderi de producție primară (activitate exclusiv de creștere a animalelor) și de prelucrare/comercializare (de exemplu, exploatații de creștere a animalelor care cuprind un lanț de prelucrare la fața locului).
(134)
În ceea ce privește respectarea propriu-zisă a normelor, Comisia constată că Decretul nr. 1648/B22/13.1.1994 și modificările acestuia se refereau la reeșalonarea unor împrumuturi care puteau să aibă în vedere fie investiții, fie fonduri de rulment.
(135)
În ceea ce privește reeșalonarea împrumuturilor legate de investiții, autoritățile elene nu au furnizat, în scrisoarea din 10 mai 2006, nicio informație care să îi permită Comisiei să constate că împrumuturile care au făcut obiectul reeșalonării erau legate efectiv de niște investiții deja realizate. Prin urmare, Comisia nu poate să concluzioneze că este îndeplinită condiția enunțată la considerentul 90 litera (a).
(136)
Pe baza informațiilor de care dispune, Comisia nu poate nici să concluzioneze că s-a respectat strict condiția enunțată la considerentul 90 litera (b) deoarece autoritățile elene nu au furnizat nicio precizare în acest sens în scrisoarea din 10 mai 2006.
(137)
În ceea ce privește condiția evocată la considerentul 90 litera (c), Comisia poate considera că a doua alternativă este îndeplinită, deoarece întreprinderile beneficiare trebuie să fie viabile după reeșalonare, pe baza unei evaluări făcute de bănci.
(138)
În ceea ce privește reeșalonarea împrumuturilor legate de constituirea fondului de rulment, nici în acest caz aplicarea schemei în cauză nu a putut să se facă respectând toate condițiile enunțate la considerentul 90, dat fiind că prima dintre condițiile enunțate [considerentul 90 litera (a) prevede explicit că împrumuturile trebuie să fie legate de investiții].
(139)
Pentru ajutoarele acordate începând cu 1 ianuarie 1998 și până la data de aplicabilitate a orientărilor din 2004, analiza efectuată la considerentele 98-104 este valabilă și în ceea ce privește fondul în speță, deoarece, în scrisoarea din 10 mai 2006, autoritățile elene nu au furnizat nicio informație care să îi permită Comisiei să constate că a fost prezentat un plan de restructurare care să prevadă contrapartidele solicitate în vederea obținerii ajutoarelor în cauză.
(140)
În sfârșit, în ceea ce privește ajutoarele acordate începând cu data de aplicabilitate a orientărilor din 2004, Comisia nu poate decât să constate că, în scrisoarea din 10 mai 2006, autoritățile elene nu au furnizat nicio informație care să îi permită Comisiei să constate că a fost prezentat un plan de restructurare care să prevadă contrapartidele solicitate în vederea obținerii ajutoarelor în cauză. Prin urmare, Comisia nu este în măsură să elimine îndoielile pe care le exprimase la momentul inițierii procedurii prevăzute la articolul 108 alineatul (2) din TFUE și nu poate decât să concluzioneze că schema de ajutoare în cauză este incompatibilă cu piața internă.
(141)
În scrisoarea din 10 mai 2006, autoritățile elene au încercat să justifice ajutoarele în cauză prin războiul din unele regiuni învecinate. Potrivit acestora, contextul ar face ajutoarele eligibile pentru derogarea prevăzută la articolul 107 alineatele (3) literele (a) și (c) din TFUE [a se vedea considerentul 59 litera (a)].
(142)
Comisia nu poate accepta acest argument din mai multe motive:
(a)
în ceea ce privește reglementările, existența unui conflict este un eveniment extraordinar care nu poate intra decât sub incidența articolului 107 alineatul (2) litera (b) din TFUE, în temeiul căruia ajutoarele destinate să remedieze pagubele cauzate de calamități naturale sau de alte evenimente excepționale sunt compatibile cu piața internă;
(b)
în sectorul agricol, compatibilitatea ajutoarelor este apreciată în lumina derogării prevăzute la articolul 107 alineatul (3) litera (c) din TFUE, care prevede că sunt compatibile cu piața internă ajutoarele destinate să faciliteze dezvoltarea anumitor activități sau regiuni economice, în cazul în care ajutoarele respective nu afectează condițiile în care se desfășoară schimburile comerciale într-o măsură care să contravină interesului comun, iar nu în lumina derogării prevăzute la litera (a) din același alineat (3), care prevede că sunt compatibile cu piața internă ajutoarele destinate să favorizeze dezvoltarea economică a regiunilor în care nivelul de trai este anormal de scăzut sau în care există un grad de ocupare a forței de muncă extrem de scăzut, precum și a regiunilor vizate la articolul 349 (42), ținând cont de situația lor structurală, economică și socială;
(c)
pentru ca această derogare să fie aplicabilă, ar fi trebuit ca ajutoarele să fie acordate respectând reglementările privind ajutoarele pentru salvarea și restructurarea întreprinderilor aflate în dificultate; or, s-a demonstrat mai sus că acest lucru nu s-a întâmplat.
(143)
Comisia nu poate nici să concluzioneze că în cazul în speță se aplică articolul 107 alineatul (2) litera (b) din TFUE, din motivele următoare:
(a)
în scrisoarea din 10 mai 2006, autoritățile elene au subliniat că, în departamentele vizate, PIB-ul global și pe cap de locuitor a fost mai scăzut față de cel din celelalte regiuni ale țării în perioada vizată de schema de ajutoare, însă au precizat și că acesta a înregistrat un anumit progres în aceeași perioadă, ceea ce demonstrează că războiul din regiunile învecinate nu a avut un impact catastrofal asupra economiei din zonele avute în vedere;
(b)
astfel cum arată descrierea temeiului juridic al schemei de ajutoare în cauză, acesteia i-au mai fost aduse o serie de modificări la aproape zece ani după sfârșitul ostilităților din regiunile învecinate; prin urmare, nu se poate considera că autoritățile elene au fost obligate să intervină din cauza unei stări de război în regiunile limitrofe și că, în consecință, există o legătură de cauzalitate între aceasta și dificultățile întreprinderilor (un singur exemplu este suficient pentru a ilustra aceasta: Decretul nr. 2/64046/0025/2003/28.1.2004, menționat la considerentul 48, acoperă împrumuturi care ar putea fi contractate de întreprinderile industriale - și anume, de exploatațiile industriale de creștere a animalelor - până la 31 decembrie 2004).
(144)
În ceea ce privește celelalte observații formulate de autoritățile elene în scrisoarea din 10 mai 2006, Comisia subliniază următoarele [aceste observații, cu excepția celor de la litera (b), sunt valabile, de asemenea, pentru toate celelalte sectoare vizate de inițierea procedurii]:
(a)
probleme precum lipsa dinamismului piețelor locale sau diminuarea cererii nu pot fi rezolvate prin acordarea de ajutoare întreprinderilor aflate în dificultate fără restructurare; măsurile structurale constituie un instrument de intervenție mai adecvat;
(b)
partea producției de carne din departamentele vizate în producția globală a Greciei nu schimbă cu nimic riscul de denaturare a concurenței pe care îl antrenează acordarea de ajutoare care ies din cadrul de reglementare stabilit (în cazul în speță, acordarea de ajutoare întreprinderilor aflate în dificultate fără plan de restructurare); conform jurisprudenței Curții de Justiție, atunci când un ajutor financiar acordat de stat consolidează poziția unei întreprinderi în raport cu alte întreprinderi concurente (astfel cum este cazul în speță), acest ajutor poate genera o denaturare a concurenței în raport cu alte întreprinderi concurente care nu beneficiază de această intervenție (43);
(c)
problema viabilității întreprinderilor astfel cum este definită în cele două decrete din 1989 va fi analizată mai jos, în prezenta decizie;
(d)
argumentul potrivit căruia contul în temeiul Legii nr. 128/75 nu ar conține resurse de stat a fost deja tratat la considerentul 82 litera (d).
(145)
Ținând cont de toate aceste considerații, Comisia nu poate decât să concluzioneze că schema de ajutoare în cauză este incompatibilă cu piața internă.
(b) Sectorul industrial, hotelier și meșteșugăresc
(146)
Comisia trebuie să examineze schema de ajutoare în cauză în lumina regulilor care reglementează ajutoarele pentru salvarea și restructurarea întreprinderilor aflate în dificultate.
(147)
Precum în cazul ajutoarelor vizate de primele două inițieri ale procedurii, regulile aplicabile pentru salvarea și restructurarea întreprinderilor aflate în dificultate în momentul acordării ajutoarelor în cauză au fost, în ordine, punctele 177, 227 și 228 din cel de-al optulea raport privind politica în domeniul concurenței, orientările din 1994, orientările din 1997 și orientările din 1999. În speță, dat fiind că schema de ajutoare a expirat la 31 decembrie 2005 în anumite departamente, la această listă trebuie adăugate și orientările din 2004.
(148)
Informațiile furnizate de autoritățile elene în scrisoarea din 10 mai 2006 și reproduse la considerentul 59 de mai sus nu conțin niciun element referitor la respectarea regulilor care reglementează salvarea și restructurarea întreprinderilor aflate în dificultate. Prin urmare, Comisia nu este în măsură să verifice dacă au fost respectate punctele 177, 227 și 228 din cel de-al optulea raport privind politica în domeniul concurenței, precum și orientările din 1994, 1997, 1999 și 2004.
(149)
În consecință, Comisia nu este în măsură să elimine îndoielile pe care le-a exprimat la momentul inițierii procedurii prevăzute la articolul 108 alineatul (2) din TFUE și nu poate decât să concluzioneze că schema de ajutoare în cauză este incompatibilă cu piața internă.
(c) Sectorul naval
(150)
Compatibilitatea schemei de ajutoare în cauză cu piața internă trebuie analizată din două perspective, după cum expresia „sector naval” desemnează construcțiile navale sau transportul naval.
(151)
Comisia trebuie să analizeze schema de ajutoare în cauză în lumina regulilor care reglementează ajutoarele pentru salvarea și restructurarea întreprinderilor aflate în dificultate.
(152)
În ceea ce privește construcția navală, normele aplicabile pentru salvarea și restructurarea întreprinderilor aflate în dificultate de la intrarea în vigoare a Decretului nr. 1648/B.22/13.1.94 au fost și sunt următoarele:
(a)
până la 31 decembrie 1998: Directiva 90/684/CEE a Consiliului din 21 decembrie 1990 privind ajutoarele în domeniul construcțiilor navale (44);
(b)
de la 1 ianuarie 1999 până la 31 decembrie 2003: Regulamentul (CE) nr. 1540/98 al Consiliului din 29 iunie 1998 privind ajutoarele în domeniul construcțiilor navale (45);
(c)
de la 1 ianuarie 2004: Cadrul privind ajutoarele de stat pentru sectorul construcțiilor navale (46).
(153)
În scrisoarea din 10 mai 2006, autoritățile elene nu au furnizat nicio informație susceptibilă de a permite Comisiei să concluzioneze că schema de ajutoare în cauză a fost aplicată respectând regulile aplicabile salvării și restructurării întreprinderilor aflate în dificultate în sectorul respectiv. Prin urmare, Comisia nu este în măsură să elimine îndoielile pe care le-a exprimat în momentul inițierii procedurii prevăzute la articolul 108 alineatul (2) din TFUE și nu poate decât să concluzioneze că schema de ajutoare în cauză este incompatibilă cu piața internă.
(154)
De asemenea, în sectorul transportului maritim, Comisia trebuie să analizeze schema de ajutoare în cauză în lumina regulilor care reglementează ajutoarele pentru salvarea și restructurarea întreprinderilor aflate în dificultate.
(155)
De la intrarea în vigoare a Decretului nr. 1648/B.22/13.1.94, regulile aplicabile salvării și restructurării întreprinderilor aflate în dificultate în sectorul maritim au fost/sunt enunțate în textele următoare:
(a)
„Măsuri financiare și fiscale referitoare la exploatarea navelor înmatriculate în Comunitate” (47);
(b)
Orientările comunitare privind ajutoarele de stat în sectorul transportului maritim (48) din 1997;
(c)
Orientările comunitare privind ajutoarele de stat în sectorul transportului maritim din 2004 (49).
(156)
Din nou, în scrisoarea din 10 mai 2006, autoritățile elene nu au furnizat nicio informație susceptibilă de a permite Comisiei să concluzioneze că schema de ajutoare în cauză a fost aplicată respectând regulile aplicabile salvării și restructurării întreprinderilor aflate în dificultate în sectorul respectiv. Prin urmare, Comisia nu este în măsură să elimine îndoielile pe care le-a exprimat la momentul inițierii procedurii prevăzute la articolul 108 alineatul (2) din Tratat și nu poate decât să concluzioneze că schema de ajutoare în cauză este incompatibilă cu piața internă.
(d) Cazul ajutoarelor acordate în departamentele Lesbos, Samos, Chios și Dodecanez, vizate în cea de a treia inițiere a procedurii
(157)
În cadrul inițierii procedurii prevăzute la articolul 108 alineatul (2) din TFUE, pentru că nu dispunea de informații suficiente, Comisia a avut în vedere două ipoteze:
(a)
cea potrivit căreia ajutoarele prevăzute în Decretele nr. 2041901/16.5.1989 și nr. 2078809/10.10.89, astfel cum au fost modificate, se înscriau în același cadru ca cel stabilit de decretele descrise la considerentele 44-48;
(b)
cea potrivit căreia ajutoarele respective făceau parte dintr-un sistem de finanțare care nu era fondat pe aceleași baze.
(158)
În scrisoarea din 10 mai 2006, autoritățile elene au arătat că cele două decrete din 1989 prevedeau că întreprinderile trebuie să fie viabile înainte și după reeșalonarea datoriilor. Comisia nu se poate mulțumi cu această precizare deoarece, după reexaminare, s-a dovedit că niciunul dintre cele două decrete în cauză nu arată că întreprinderile trebuiau să fie viabile înainte și după reeșalonarea datoriilor. În consecință, Comisia trebuie să analizeze compatibilitatea ajutoarelor avute în vedere de cele două decrete și de modificările acestora, nu doar bazându-se pe cele două ipoteze de la considerentul 157, ci și fără a exclude, în cazul celei de a doua ipoteze, faptul că au putut fi acordate ajutoare întreprinderilor aflate în dificultate.
(159)
În ceea ce privește prima ipoteză evocată la considerentul 157, Comisia nu poate decât să constate că, dacă cele două decrete din 1989 și modificările acestora se înscriu în același cadru ca și cel stabilit de decretele descrise la considerentele 44-48, analiza efectuată la considerentele 146-149 rămâne valabilă, că explicațiile furnizate de autoritățile elene în scrisoarea din 10 mai 2006 nu permit eliminarea îndoielilor exprimate la momentul inițierii procedurii prevăzute la articolul 108 alineatul (2) din TFUE și, prin urmare, Comisia nu poate decât să concluzioneze că schema de ajutoare în cauză este incompatibilă cu piața internă.
(160)
În ceea ce privește cea de a doua ipoteză, trebuie avute în vedere două scenarii: cel al acordării de ajutoare întreprinderilor aflate în dificultate și cel al acordării de ajutoare întreprinderilor viabile.
(161)
În primul scenariu, analiza efectuată la considerentele 146-149 rămâne valabilă, iar explicațiile furnizate de autoritățile elene în scrisoarea din 10 mai 2006 nu permit să se elimine îndoielile exprimate la momentul inițierii procedurii prevăzute la articolul 108 alineatul (2) din TFUE, prin urmare Comisia nu poate decât să concluzioneze că schema de ajutoare în cauză este incompatibilă cu piața internă.
(162)
În cel de-al doilea scenariu, Comisia constată, de asemenea, că explicațiile furnizate de autoritățile elene în scrisorile din 10 mai 2006, 15 martie 2011 și 29 martie 2011 nu permit să se determine dacă fondurile de rulment constituit cu ajutorul împrumuturilor subvenționate a servit la finanțarea unor investiții eligibile în sensul normelor comunitare privind ajutoarele cu finalitate regională [de la intrarea în vigoare a Decretului nr. 2041901/16.5.1989, normele aplicabile au fost Comunicarea Comisiei privind aplicarea articolului 92 alineatul (3) literele (a) și (c) ajutoarelor regionale (50), apoi Orientările privind ajutoarele de stat cu finalitate regională din 1998 (51)]. Comisia nu poate decât să concluzioneze că schema de ajutoare în cauză este incompatibilă cu piața internă.
(163)
În cazul în care respectivele fonduri de rulment nu ar fi servit la finanțarea investițiilor eligibile în sensul normelor Uniunii în materie de ajutoare de stat cu finalitate regională, Comisia trebuie, în sfârșit, să verifice dacă ajutoarele acordate pentru constituirea acestora, care dobândesc, în acest caz, statutul de ajutoare pentru funcționare, pot fi declarate compatibile în lumina dispozițiilor relevante din legislația Uniunii privind ajutoarele de stat cu finalitate regională. În acest context, Comisia ține să sublinieze că sarcina de a furniza toate elementele de natură să îi permită să verifice compatibilitatea ajutoarelor îi revine statului membru în cauză, pentru a-și îndeplini astfel obligația de cooperare față de Comisie (52). Dat fiind că informațiile furnizate de autoritățile elene în diferitele scrisori trimise nu permit să se verifice dacă s-au respectat dispozițiile reglementărilor comunitare în ceea ce privește ajutoarele de stat cu finalitate regională, Comisia nu poate decât să concluzioneze că schema de ajutoare în cauză este incompatibilă cu piața internă.
(164)
Garanția acordată în temeiul Decretului nr. 2/82257/0025/18.12.2000 nu trebuie să fie considerată drept un instrument care intervine în cadrul unui proces de restructurare a întreprinderilor aflate în dificultate, cum este cea prevăzută de celelalte decrete menționate în prezenta decizie, deoarece decretul prevede că garanția respectivă nu poate fi acordată decât unor întreprinderi viabile în absolut, iar nu unor întreprinderi viabile după reeșalonarea datoriilor. Prin urmare, este necesar ca aceasta să fie analizată în lumina normelor privind ajutoarele de stat care i se aplică.
(165)
De la intrarea în vigoare a Decretului nr. 2/82257/0025/18.12.2000 și până la 31 decembrie 2005 (data ultimă de expirare a schemei de ajutoare), garanțiile au fost reglementate de comunicarea din 2000.
(166)
Comunicarea din 2000 precizează că Comisia trebuie să evalueze compatibilitatea ajutorului legat de acordarea unei garanții conform normelor aplicate în cazul altor forme de ajutor și precizate în diversele cadre și orientări aplicabile în sectoarele de activitate în cauză. În plus, garanția nu poate fi acceptată decât dacă mobilizarea acesteia este legată de condiții specifice care pot merge până la declararea obligatorie a falimentului întreprinderii beneficiare sau o procedură analogă.
(167)
În speță, autoritățile elene nu au furnizat nicio informație cu privire la elementul de ajutor al garanțiilor acordate. Prin urmare, Comisia nu este în măsură să îl evalueze în legătură cu diversele reglementări aplicabile în funcție de sectoare și să determine dacă elementul de ajutor poate antrena o depășire a intensităților maxime ale ajutoarelor, aplicabile, după caz, întreprinderilor care nu sunt în dificultate (de altfel, autoritățile elene nu au furnizat indicații cu privire la respectarea diferitelor reglementări în răspunsul lor la cea de a treia inițiere a procedurii).
(168)
Într-un astfel de context, Comisia nu este în măsură să concluzioneze că ajutoarele acordate sub formă de garanții prin Decretul nr. 2/82257/0025/18.12.2000 sunt compatibile cu piața internă.
VI. CONCLUZIE
(169)
Comisia constată că Grecia a pus în aplicare în mod ilegal ajutoarele în cauză, încălcând dispozițiile articolului 108 alineatul (3) din TFUE. Analiza efectuată mai sus arată că ajutoarele în cauză nu pot fi declarate compatibile cu piața internă, întrucât autoritățile elene nu au furnizat informații care să demonstreze că au fost respectate diversele reglementări evocate și, prin urmare, Comisia nu este în măsură să elimine îndoielile pe care le-a exprimat în diferitele inițieri ale procedurii. În acest sens, Comisia reamintește că sarcina de a furniza toate elementele de natură să îi permită să verifice compatibilitatea ajutoarelor îi revine statului membru în cauză, pentru a-și îndeplini astfel obligația de cooperare față de Comisie.
(170)
În temeiul articolului 14 alineatul (1) din Regulamentul (CE) nr. 659/1999 al Consiliului din 22 martie 1999 de stabilire a normelor de aplicare a articolului 93 din Tratatul CE (53), atunci când adoptă decizii negative în cazul unui ajutor ilegal, Comisia decide ca statul membru în cauză să ia toate măsurile necesare pentru a recupera ajutorul de la beneficiar (în cazul în speță, toți cei care au beneficiat de dispozițiile decretelor analizate). Prin urmare, Grecia trebuie să ia toate măsurile necesare pentru a recupera de la beneficiarii săi ajutorul incompatibil acordat. În conformitate cu dispozițiile de la punctul 42 din Comunicarea Comisiei „Pentru o punere în aplicare eficientă a deciziilor Comisiei de obligare a statelor membre să recupereze ajutorul de stat ilegal și incompatibil” (54), Grecia dispune de un termen de patru luni de la notificarea prezentei decizii pentru a realiza aceasta. Ajutorul care trebuie recuperat este majorat cu dobânda acumulată în conformitate cu Regulamentul (CE) nr. 794/2004 al Comisiei din 21 aprilie 2004 privind punerea în aplicare a Regulamentului (CE) nr. 659/1999 al Consiliului de stabilire a normelor de aplicare a articolului 93 din Tratatul CE (55).
(171)
Prezenta decizie trebuie să fie pusă în aplicare imediat, mai ales în ceea ce privește recuperarea tuturor ajutoarelor individuale acordate în cadrul schemei de ajutoare, cu excepția celor acordate unor proiecte specifice care, la momentul acordării ajutoarelor, îndeplineau toate condițiile stabilite în regulamentul de minimis sau de exceptare aplicabil în temeiul articolelor 1 și 2 din Regulamentul (CE) nr. 994/98 al Consiliului din 7 mai 1998 de aplicare a articolelor 92 și 93 din Tratatul de instituire a Comunității Europene anumitor categorii de ajutoare de stat orizontale (56), sau într-o schemă de ajutoare aprobată de Comisie.
(172)
Cu toate acestea, articolul 15 din Regulamentul (CE) nr. 659/1999 prevede că prerogativele Comisiei de recuperare a ajutorului sunt supuse unui termen de prescripție de zece ani. Termenul de prescripție începe din ziua în care ajutorul de stat ilegal este acordat beneficiarului fie ca ajutor individual, fie în cadrul unei scheme de ajutoare. Or, orice măsură adoptată de Comisie sau de un stat membru care acționează la solicitarea Comisiei cu privire la ajutorul ilegal întrerupe termenul de prescripție, fiecare întrerupere făcând ca termenul să curgă din nou de la capăt.
(173)
În speță, datele limită la care Comisia se poate raporta în scopul recuperării sunt următoarele:
(a)
pentru ajutoarele vizate de prima inițiere a procedurii: 1 octombrie 1993, dat fiind că prima acțiune a Comisiei datează din 27 mai 2003, dar că Decretul nr. 69836/B1461, adoptat la 14 septembrie 1993, a fost publicat în Monitorul Oficial elen la 1 octombrie 1993 și a intrat în vigoare la acea dată;
(b)
pentru ajutoarele vizate de cea de a doua inițiere a procedurii: 22 aprilie 1994, dat fiind că prima acțiune a Comisiei datează din 22 aprilie 2004;
(c)
pentru ajutoarele vizate de cea de a treia inițiere a procedurii: 12 noiembrie 1994, dat fiind că prima acțiune a Comisiei datează din 12 noiembrie 2004,
ADOPTĂ PREZENTA DECIZIE:
Articolul 1
Schemele de ajutoare sub forma reeșalonării de împrumuturi puse în aplicare ilegal de Grecia, cu încălcarea articolului 108 alineatul (3) din Tratatul privind funcționarea Uniunii Europene, în departamentele Kastoria, Eubea, Florina, Kilkis, Rhodope, Evros, Xanthi și Dodecanez, precum și în insulele Lesbos, Samos și Chios, sunt incompatibile cu piața internă.
Articolul 2
Un ajutor individual acordat în cadrul uneia dintre schemele vizate la articolul 1 nu constituie ajutor dacă, la momentul acordării, acesta îndeplinește condițiile stabilite de unul dintre regulamentele adoptate în temeiul articolului 2 din Regulamentul (CE) nr. 994/98 aplicabil la momentul acordării ajutorului.
Articolul 3
(1) Grecia are obligația de a recupera de la beneficiari ajutorul incompatibil acordat în temeiul schemelor vizate la articolul 1.
(2) Sumele care trebuie recuperate includ dobânzile începând de la data la care ajutoarele sunt puse la dispoziția beneficiarilor, până la recuperarea lor efectivă.
(3) Dobânzile se calculează pe o bază compusă în conformitate cu capitolul V din Regulamentul (CE) nr. 794/2004.
(4) Grecia anulează toate plățile restante ale ajutoarelor acordate în cadrul schemelor vizate la articolul 1 începând de la data notificării prezentei decizii.
Articolul 4
Recuperarea ajutorului acordat în cadrul schemelor vizate la articolul 1 trebuie să fie imediată și efectivă.
Grecia asigură punerea în aplicare a prezentei decizii în termen de patru luni de la data notificării acesteia.
Articolul 5
(1) În termen de două luni de la notificarea prezentei decizii, Grecia comunică următoarele informații:
(a)
lista beneficiarilor care au primit ajutor în cadrul schemelor vizate la articolul 1 și suma totală primită de fiecare dintre aceștia în cadrul schemei care îl vizează;
(b)
valoarea totală (cuantumul principal și dobânzile aferente) a sumei care trebuie recuperată de la fiecare beneficiar ale cărui ajutoare nu se încadrează în regula de minimis;
(c)
o descriere detaliată a măsurilor deja adoptate și a celor planificate în vederea respectării prezentei decizii;
(d)
documente care să ateste că beneficiarii au fost somați să ramburseze ajutorul.
(2) Grecia informează Comisia cu privire la stadiul măsurilor naționale adoptate în vederea punerii în aplicare a prezentei decizii până la recuperarea completă a ajutorului acordat în cadrul schemei vizate la articolul 1. Grecia transmite imediat, la solicitarea Comisiei, informațiile privind măsurile adoptate deja și prevăzute pentru a se conforma prezentei decizii. De asemenea, Grecia furnizează informații detaliate privind sumele recuperate de la beneficiar care reprezintă ajutorul și dobânzile aferente acestor sume.
Articolul 6
Prezenta decizie se adresează Republicii Elene.
Adoptată la Bruxelles, 19 octombrie 2011.