РЕШЕНИЕ 2011/168/ОВППС НА СЪВЕТА
от 21 март 2011 година
относно Международния наказателен съд и за отмяна на Обща позиция 2003/444/ОВППС
СЪВЕТЪТ НА ЕВРОПЕЙСКИЯ СЪЮЗ,
като взе предвид Договора за Европейския съюз, и по-специално член 29 от него,
като има предвид, че:
(1)
В дейността си в международната сцена Съюзът се стреми да насърчава налагането на принципите на демокрацията, правовата държава, универсалността и неделимостта на правата на човека и на основните свободи, зачитането на човешкото достойнство, принципите на равенство и солидарност и зачитането на принципите на Устава на Организацията на обединените нации и на международното право съгласно предвиденото в член 21 от Договора. Съюзът се стреми да развива отношения и да създава партньорства с, inter alia, международни организации, които споделят тези принципи.
(2)
Една от целите на Съюза е опазването на мира, предотвратяването на конфликти и укрепването на международната сигурност в съответствие с целите и принципите на Устава на Организацията на обединените нации.
(3)
Римският статут на Международния наказателен съд (наричан по-долу „Римският статут“) влезе в сила на 1 юли 2002 г.
(4)
Всички държави-членки ратифицираха Римския статут.
(5)
Принципите на Римския статут и принципите, които ръководят дейността на Международния наказателен съд (наричан по-долу „МНС“), съответстват напълно на принципите и целите на ЕС. Тежките престъпления от компетентността на МНС засягат международната общност като цяло, както и Съюза и неговите държави-членки.
(6)
Съюзът и неговите държави-членки са решени да сложат край на безнаказаността на извършителите на тези престъпления, като вземат мерки на национално равнище и като засилват международното сътрудничество, за да се гарантира ефективното им наказателно преследване.
(7)
На 10 април 2006 г. Съюзът и МНС подписаха Споразумение за сътрудничество и взаимопомощ, което влезе в сила на 1 май 2006 г. (1)
(8)
Принципите и правилата на международното наказателно право, отразени в Римския статут, следва да бъдат взети под внимание в други международни правни инструменти.
(9)
Съюзът е убеден, че всеобщото признаване на Римския статут е изключително важно за това МНС да бъде напълно ефективен, и за целта счита, че трябва да бъдат окуражени инициативите за насърчаване признаването на Римския статут, при условие че съответстват на буквата и духа на Римския статут.
(10)
Изключително важно е да се запазят целостта на Римския статут и независимостта на МНС.
(11)
В заключенията си от 30 септември 2002 г. относно Международния наказателен съд Съветът разработи ръководните принципи, приложени към тези заключения, които да насочват държавите-членки при обсъждане на необходимостта или приложното поле на евентуални споразумения или договорености в отговор на предложенията, свързани с условията за предаване на лица на МНС.
(12)
На 25 май 2010 г. Съветът прие заключения относно Конференцията за преглед на Римския статут на Международния наказателен съд (наричана по-долу „Конференцията за преглед“), проведена в Кампала, Уганда, от 31 май до 11 юни 2010 г.
(13)
Конференцията за преглед прие изменения на Римския статут, в съответствие с член 5, параграф 2 от него, за въвеждане на определение за престъплението агресия и установяване на условията, при които МНС може да има компетентност по отношение на това престъпление; тя прие изменения на Римския статут за разширяване на компетентността на МНС с цел включване на три допълнителни военни престъпления при извършването им при въоръжени конфликти, които нямат международен характер, и реши засега да запази член 124 от Римския статут. Тези изменения подлежат на ратификация или приемане и влизат в сила в съответствие с член 121, параграф 5 от Римския статут. МНС получава компетентност по отношение на престъплението агресия, при условие че след 1 януари 2017 г. бъде взето решение за това от същото мнозинство държави - страни по Римския статут, каквото се изисква за приемането на изменение на Римския статут.
(14)
На конференцията за преглед Съюзът се ангажира да преразгледа и актуализира своите инструменти в подкрепа на МНС и да продължи да утвърждава универсалността и запазването на целостта на Римския статут.
(15)
Прилагането на Римския статут изисква практически мерки, които Съюзът и неговите държави-членки следва да подкрепят безрезервно.
(16)
Приетият на 4 февруари 2004 г. план за действие, поискан наред с другото с резолюция относно влизането в сила на статута на Международния наказателен съд, одобрена от Европейския парламент на 28 февруари 2002 г., в който се предвиждат последващите действия по Обща позиция 2001/443/ОВППС на Съвета от 11 юни 2001 г. относно Международния наказателен съд (2), следва да се адаптира при необходимост.
(17)
Предвид изложеното по-горе Обща позиция 2003/444/ОВППС на Съвета от 16 юни 2003 г. относно Международния наказателен съд (3) следва да бъде отменена и заменена с настоящото решение,
ПРИЕ НАСТОЯЩОТО РЕШЕНИЕ:
Член 1
1. За целите на предотвратяването и наказването на тежките престъпления, попадащи в неговата компетентност, Международният наказателен съд (наричан по-долу „МНС“) е основно средство за насърчаване зачитането на международното хуманитарно право и правата на човека и следователно допринася за свободата, сигурността, правосъдието и правовата държава и помага за опазването на мира, предотвратяването на конфликти и укрепването на международната сигурност в съответствие с принципите на Устава на Организацията на обединените нации.
2. Целта на настоящото решение е да осигури всеобща подкрепа за Римския статут на Международния наказателен съд (наричан по-долу „Римският статут“), като насърчава възможно най-широко участие в него, да запази целостта на Римския статут, да подкрепи независимостта на МНС и неговото ефективно и ефикасно функциониране, да подкрепи сътрудничеството с МНС и прилагането на принципа за взаимно допълване.
Член 2
1. За постигане на възможно най-широко участие в Римския статут Съюзът и неговите държави-членки полагат всички усилия за напредъка на този процес, като на преговори, включително преговори за споразумения, или в политическия диалог с трети държави, групи от държави или компетентни регионални организации поставят, когато е уместно, въпроса за ратификацията, приемането и утвърждаването на Римския статут или за присъединяването към него от възможно най-голям брой държави, както и въпроса за прилагането на Римския статут.
2. Съюзът и неговите държави-членки съдействат за всеобщото участие в Римския статут и неговото прилагане и по други начини, като например предприемат инициативи за разпространение на ценностите, принципите и разпоредбите на Римския статут и свързаните с него инструменти. За постигане на целите на настоящото решение Съюзът сътрудничи при необходимост с други заинтересовани държави, международни институции, неправителствени организации и други представители на гражданското общество.
3. Държавите-членки споделят с всяка заинтересована държава собствения си опит по въпросите, свързани с прилагането на Римския статут, и при нужда предоставят други форми на подкрепа за тази цел. Държавите-членки съдействат, като предоставят при поискване техническа и, ако е необходимо, финансова помощ за законодателната дейност, свързана с участието и прилагането на Римския статут от трети държави. Съюзът също може да съдейства, като предоставя такава помощ, когато има искане за това. Държавите, които разглеждат възможността да станат страна по Римския статут или да сътрудничат с МНС, биват насърчавани да информират Съюза за трудностите, които срещат в тази връзка.
4. При прилагането на настоящия член Съюзът и неговите държави-членки съгласуват политическата и техническата подкрепа за МНС по отношение на отделните държави или групи от държави.
Член 3
За да гарантират независимостта на МНС, Съюзът и неговите държави-членки по-конкретно:
а)
насърчават държавите - страни по Римския статут, да превеждат без забавяне цялата си вноска съгласно решенията на Събранието на държавите - страни по Римския статут;
б)
работят усилено за възможно най-скорошно присъединяване или ратификация на Споразумението за привилегиите и имунитетите на Международния наказателен съд от държавите-членки и насърчават присъединяването или ратификацията от други държави; и
в)
подкрепят, когато е целесъобразно, подготвянето на курсове за обучение и предоставянето на помощ за съдии, прокурори, служители и съветници в извършването на дейности, свързани с МНС.
Член 4
1. Съюзът и неговите държави-членки следят отблизо развитието на сътрудничеството с МНС в съответствие с Римския статут.
2. Съюзът прави периодичен преглед на прилагането на споразумението за сътрудничество и взаимопомощ между Международния наказателен съд и Европейския съюз.
3. Съюзът и неговите държави-членки обмислят сключването по целесъобразност на ad hoc договорености и споразумения, които да дадат възможност за ефективно функциониране на МНС, и насърчават трети страни да направят същото.
4. Съюзът и държавите-членки продължават, когато е целесъобразно, да насочват вниманието на трети държави към заключенията на Съвета от 30 септември 2002 г. относно Международния наказателен съд и приложените към тях ръководни принципи на ЕС във връзка с предложенията за споразумения или договорености, свързани с условията за предаване на лица на МНС.
Член 5
Когато е уместно, Съюзът и неговите държави-членки подемат инициативи или предприемат мерки, които да гарантират прилагането на принципа за взаимно допълване на национално равнище.
Член 6
Съветът и върховният представител на Съюза по въпросите на външните работи и политиката на сигурност координират, когато това е целесъобразно, предприетите от Съюза и неговите държави-членки мерки за прилагането на членове 2-5.
Член 7
Държавите-членки сътрудничат, за да се гарантира нормалната дейност на Събранието на държавите - страни по Римския статут, във всяко отношение.
Член 8
Съюзът гарантира последователност и съгласуваност между своите инструменти и политики във всички области на външната и вътрешната си дейност по отношение на най-тежките международни престъпления съгласно посоченото в Римския статут.
Член 9
Съветът преразглежда настоящото решение при необходимост.
Член 10
Обща позиция 2003/444/ОВППС се отменя и се заменя с настоящото решение. Позоваванията на отменената Обща позиция 2003/444/ОВППС се тълкуват като позовавания на настоящото решение.
Член 11
Настоящото решение влиза в сила в деня на приемането му.
Съставено в Брюксел на 21 март 2011 година.
DECIZIA 2011/168/PESC A CONSILIULUI
din 21 martie 2011
privind Curtea Penală Internațională și de abrogare a Poziției comune 2003/444/PESC
CONSILIUL UNIUNII EUROPENE:
având în vedere Tratatul privind Uniunea Europeană, în special articolul 29,
întrucât:
(1)
În cadrul acțiunii sale pe scena internațională, Uniunea urmărește promovarea principiilor democrației, statului de drept, universalității și indivizibilității drepturilor omului și libertăților fundamentale, respectării demnității umane, egalității și solidarității, precum și respectarea principiilor Cartei Organizației Națiunilor Unite și a dreptului internațional, astfel cum se prevede la articolul 21 din tratat. Uniunea urmărește dezvoltarea de relații și construirea de parteneriate, inter alia, cu organizațiile internaționale care împărtășesc aceste principii.
(2)
Unul dintre obiectivele Uniunii îl reprezintă menținerea păcii, prevenirea conflictelor și consolidarea securității internaționale, în conformitate cu obiectivele și principiile Cartei Organizației Națiunilor Unite.
(3)
Statutul de la Roma al Curții Penale Internaționale (denumit în continuare „Statutul de la Roma”) a intrat în vigoare la 1 iulie 2002.
(4)
Toate statele membre au ratificat Statutul de la Roma.
(5)
Principiile Statutului de la Roma, precum și cele care reglementează funcționarea Curții Penale Internaționale (denumită în continuare „CPI”) sunt în perfectă conformitate cu principiile și obiectivele Uniunii. Infracțiunile grave care intră în competențe CPI preocupă comunitatea internațională în ansamblul său, precum și Uniunea și statele membre ale acesteia.
(6)
Uniunea și statele membre ale acesteia sunt hotărâte să pună capăt impunității autorilor acelor infracțiuni prin adoptarea de măsuri la nivel internațional și prin consolidarea cooperării internaționale pentru a asigura urmărirea eficace a acestora.
(7)
Uniunea și CPI au semnat un acord de cooperare și asistență la 10 aprilie 2006, care a intrat în vigoare la 1 mai 2006 (1).
(8)
Principiile și normele dreptului penal internațional înscrise în Statutul de la Roma trebuie luate în considerare în alte instrumente juridice internaționale.
(9)
Uniunea este convinsă că aderarea universală la Statutul de la Roma este esențială pentru deplina eficiență a CPI și, în acest scop, consideră că inițiativele care urmăresc să promoveze acceptarea Statutului de la Roma trebuie încurajate, în măsura în care ele sunt conforme cu litera și spiritul acestuia.
(10)
Este foarte important să se păstreze integritatea Statutului de la Roma și independența CPI.
(11)
În concluziile sale din 30 septembrie 2002 privind Curtea Penală Internațională, Consiliul a elaborat principii directoare, anexate la aceste concluzii, pentru a îndruma statele membre atunci când vor examina necesitatea și domeniul de aplicare a eventualelor acorduri sau aranjamente ca răspuns la propunerile referitoare la condițiile în care persoanele sunt predate CPI.
(12)
La 25 mai 2010, Consiliul a adoptat Concluziile privind Conferința de revizuire a Statutului de la Roma al Curții Penale Internaționale (denumită în continuare „conferința de revizuire”), care a avut loc la Kampala, Uganda, în perioada 31 mai-11 iunie 2010.
(13)
Conferința de revizuire a adoptat modificări la Statutul de la Roma, în conformitate cu articolul 5 alineatul (2) din acesta, pentru a defini infracțiunea de agresiune și pentru a stabili condițiile în care CPI și-ar putea exercita competența cu privire la respectiva infracțiune; a adoptat amendamente la Statutul de la Roma pentru a extinde competența CPI la trei noi crime de război atunci când sunt săvârșite în cadrul unor conflicte armate care nu au caracter internațional și a hotărât să rețină pentru moment articolul 124 din Statutul de la Roma. Respectivele amendamente fac obiectul ratificării sau al acceptării și intră în vigoare în conformitate cu articolul 121 alineatul (5) din Statutul de la Roma. CPI își exercită competența cu privire la infracțiunea de agresiune sub rezerva unei decizii care urmează să fie adoptată după 1 ianuarie 2017 cu aceeași majoritate a statelor părți necesară pentru adoptarea unui amendament la Statutul de la Roma.
(14)
Uniunea s-a angajat în cadrul Conferinței de revizuire să își revizuiască și să își adapteze instrumentele de susținere a CPI și să continue promovarea universalității și a menținerii integrității Statutului de la Roma.
(15)
Punerea în aplicare a statutului necesită măsuri practice pe care Uniunea și statele membre ar trebui să le sprijine fără rezerve.
(16)
Planul de acțiune solicitat, între altele, printr-o Rezoluție privind intrarea în vigoare a Statutului Curții Penale Internaționale aprobată de Parlamentul European la 28 februarie 2002 pentru a asigura continuitatea Poziției comune 2001/443/PESC a Consiliului din 11 iunie 2001 privind Curtea Penală Internațională (2) a fost adoptat la 4 februarie 2004 și ar trebui adaptat după caz.
(17)
Ținând seama de cele de mai sus, Poziția comună 2003/444/PESC din 16 iunie 2003 privind Curtea Penală Internațională (3) ar trebui abrogată și înlocuită prin prezenta decizie,
ADOPTĂ PREZENTA DECIZIE:
Articolul 1
(1) Curtea Penală Internațională (denumită în continuare „CPI”) constituie, în scopul prevenirii și stopării comiterii de infracțiuni grave care sunt de competența sa, un mijloc esențial pentru a promova respectarea dreptului internațional umanitar și a drepturilor omului și, prin urmare, pentru a garanta libertatea, securitatea, justiția și statul de drept, precum și pentru a contribui la menținerea păcii, la prevenirea conflictelor și la consolidarea securității internaționale, în conformitate cu scopurile și principiile Cartei Organizației Națiunilor Unite.
(2) Obiectivul prezentei decizii îl reprezintă promovarea sprijinului universal acordat Statutului de la Roma al Curții Penale Internaționale (denumit în continuare „Statutul de la Roma”) prin promovarea celei mai largi participări posibile la acesta, menținerea integrității Statutului de la Roma, susținerea independenței CPI și a funcționării eficace și eficiente a acesteia, sprijinirea cooperării cu CPI și susținerea punerii în aplicare a principiului complementarității.
Articolul 2
(1) Pentru a contribui la obiectivul unei participări cât mai largi la Statutul de la Roma, Uniunea și statele membre fac tot posibilul pentru ca acest proces să înregistreze progrese, ridicând, atunci când este cazul, în cursul negocierilor, inclusiv al negocierilor de acorduri sau în cadrul dialogului politic cu țările terțe, cu grupurile de țări sau cu organizații regionale competente, după caz, problema ratificării, a acceptării și a aprobării Statutului de la Roma sau a aderării la acesta de către un număr cât mai mare de state, precum și pe cea a punerii în aplicare a Statutului de la Roma.
(2) Uniunea și statele membre contribuie, de asemenea, cu alte mijloace la participarea la Statutul de la Roma și la punerea sa în aplicare la scară mondială, de exemplu prin adoptarea de inițiative de promovare a diseminării valorilor, a principiilor și a dispozițiilor Statutului de la Roma și ale instrumentelor referitoare la acesta. În vederea realizării obiectivelor prezentei decizii, Uniunea cooperează, după caz, cu celelalte state, instituții internaționale, organizații neguvernamentale și cu alți reprezentanți ai societății civile interesați.
(3) Statele membre împărtășesc tuturor statelor interesate propria lor experiență în probleme legate de punerea în aplicare a Statutului de la Roma și, după caz, sprijină, sub alte forme, acest obiectiv. Statele membre trebuie să furnizeze, la cerere, ajutor tehnic și, după caz, ajutor financiar pentru lucrările legislative necesare în vederea participării și punerii în aplicare a Statutului de la Roma de către statele terțe. Uniunea poate de asemenea furniza un astfel de ajutor, atunci când i se solicită acest lucru. Statele care doresc să devină parte la Statutul de la Roma sau să coopereze cu CPI sunt invitate să informeze Uniunea cu privire la dificultățile pe care le-ar putea întâmpina pe această cale.
(4) La punerea în aplicare a prezentului articol, Uniunea și statele membre coordonează sprijinul politic și tehnic pentru CPI pe care îl acordă diferitelor state sau grupuri de state.
Articolul 3
Pentru a garanta independența CPI, Uniunea și statele membre:
(a)
încurajează statele părți să își transfere cota-parte fără întârziere și în totalitate, în conformitate cu deciziile luate de Adunarea Statelor Părți;
(b)
fac totul pentru ca aderarea la acordul privind privilegiile și imunitățile Curții Penale Internaționale sau ratificarea acestuia de către statele membre să aibă loc cât mai curând posibil și fac demersuri în direcția aderării la acordul respectiv sau a ratificării acestuia de către alte state; și
(c)
depun eforturi pentru a sprijini, atunci când este necesar, introducerea unor programe de instruire și de asistență destinate judecătorilor, procurorilor, funcționarilor și consilierilor solicitați să efectueze lucrări în cadrul activităților legate de CPI.
Articolul 4
(1) Uniunea și statele sale membre monitorizează cu atenție evoluția situației privind cooperarea cu CPI, în conformitate cu Statutul de la Roma.
(2) Uniunea reevaluează punerea în aplicare a Acordului dintre Curtea Penală Internațională și Uniunea Europeană referitor la cooperare și asistență.
(3) Uniunea și statele membre ale acesteia iau în considerare adoptarea și încheierea, după caz, a unor măsuri și acorduri ad hoc care să permită funcționarea eficace a CPI și încurajează părțile terțe să facă acest lucru.
(4) Uniunea și statele membre ale acesteia continuă, dacă este necesar, să atragă atenția statelor terțe asupra concluziilor Consiliului din 30 septembrie 2002 privind Curtea Penală Internațională și asupra principiilor directoare ale UE care le sunt anexate, în ceea ce privește propunerile de acorduri referitoare la condițiile în care persoanele sunt predate CPI.
Articolul 5
Uniunea și statele membre ale acesteia adoptă, după caz, inițiative sau măsuri care să asigure punerea în aplicare a principiului complementarității la nivel național.
Articolul 6
Consiliul și Înaltul Reprezentant al Uniunii pentru afaceri externe și politica de securitate coordonează, după caz, măsurile luate de către Uniune și statele membre ale acesteia pentru punerea în aplicare a articolelor 2-5.
Articolul 7
Statele membre cooperează pentru a asigura buna funcționare a Adunării Statelor Părți în toate privințele.
Articolul 8
Uniunea asigură consecvența și coerența dintre instrumentele și politicile sale din toate domeniile acțiunii sale externe și interne referitoare la cele mai grave infracțiuni internaționale, astfel cum se prevede în cadrul Statutului de la Roma.
Articolul 9
Consiliul reexaminează prezenta decizie în cazul în care este necesar.
Articolul 10
Poziția comună 2003/444/PESC se abrogă și se înlocuiește cu prezenta decizie. Trimiterile la Poziția comună 2003/444/PESC abrogată se interpretează ca trimiteri la prezenta decizie.
Articolul 11
Prezenta decizie intră în vigoare la data adoptării.
Adoptată la Bruxelles, 21 martie 2011.