РЕШЕНИЕ НА СЪВЕТА
от 13 юли 2010 година
в съответствие с член 140, параграф 2 от Договора относно приемането на еврото от Естония от 1 януари 2011 г.
(2010/416/ЕС)
СЪВЕТЪТ НА ЕВРОПЕЙСКИЯ СЪЮЗ,
като взе предвид Договора за функционирането на Европейския съюз („Договора“), и по-специално член 140, параграф 2 от него,
като взе предвид предложението на Европейската комисия,
като взе предвид доклада на Европейската комисия,
като взе предвид доклада на Европейската централна банка,
като взе предвид становището на Европейския парламент,
като взе предвид обсъжданията в Европейския съвет,
като взе предвид препоръката на членовете на Съвета, представляващи приелите еврото държави-членки,
като има предвид, че:
(1)
Третият етап от икономическия и паричен съюз („ИПС“) започна на 1 януари 1999 г. С Решение 98/317/ЕО (1) Съветът на заседание в Брюксел на 3 май 1998 г. в състав държавни и правителствени ръководители реши, че Белгия, Германия, Испания, Франция, Ирландия, Италия, Люксембург, Нидерландия, Австрия, Португалия и Финландия са изпълнили необходимите условия за приемане на единната валута от 1 януари 1999 г.
(2)
С Решение 2000/427/ЕО (2) Съветът реши, че Гърция е изпълнила необходимите условия за приемане на единната валута от 1 януари 2001 г. С Решение 2006/495/ЕО (3) Съветът реши, че Словения е изпълнила необходимите условия за приемане на единната валута от 1 януари 2007 г. С решения 2007/503/ЕО (4) и 2007/504/ЕО (5) Съветът реши, че Кипър и Малта са изпълнили необходимите условия за приемане на единната валута от 1 януари 2008 г. С Решение 2008/608/ЕО (6) Съветът реши, че Словакия е изпълнила необходимите условия за приемане на единната валута от 1 януари 2009 г.
(3)
Съгласно параграф 1 от Протокола за някои разпоредби, отнасящи се до Обединеното кралство Великобритания и Северна Ирландия, приложен към Договора за създаване на Европейската общност, Обединеното кралство нотифицира Съвета, че не възнамерява да премине към третия етап на ИПС на 1 януари 1999 г. Тази нотификация не е променяна оттогава. В съответствие с параграф 1 от Протокола за някои разпоредби относно Дания, приложен към Договора за създаване на Европейската общност, и в съответствие с решението, взето от държавните и правителствените ръководители в Единбург през декември 1992 г., Дания е уведомила Съвета, че няма да участва в третия етап на ИПС. Дания не е поискала започване на процедурата по член 140, параграф 2 от Договора.
(4)
В съответствие с Решение 98/317/ЕО на Швеция e предоставена дерогация съгласно член 139, параграф 1 от Договора. Съгласно член 4 от Акта за присъединяване от 2003 г. на Чешката република, Естония, Латвия, Литва, Унгария и Полша е предоставена дерогация съгласно член 139, параграф 1 от Договора. Съгласно член 5 от Акта за присъединяване от 2005 г. на България и Румъния е предоставена дерогация съгласно член 139, параграф 1 от Договора.
(5)
Европейската централна банка („ЕЦБ“) бе основана на 1 юли 1998 г. Европейската парична система беше заменена с механизъм на обменните курсове, чието създаване бе одобрено с резолюция на Европейския съвет от 16 юни 1997 г. за установяването на механизъм на обменните курсове на третия етап на икономическия и паричен съюз (7). Процедурите за механизма на обменните курсове на третия етап на икономическия и паричен съюз (МОК II) бяха определени в Споразумението от 16 март 2006 г. между Европейската централна банка и националните централни банки на държавите-членки извън еврозоната за определяне на процедурите за работа на механизма на обменните курсове в третия етап на Икономическия и паричен съюз (8).
(6)
В член 140, параграф 2 от Договора се предвиждат процедурите за отмяна на дерогацията за съответните държави-членки. Най-малко веднъж на всеки две години или по искане на държава-членка с дерогация Комисията и ЕЦБ докладват на Съвета в съответствие с процедурата, предвидена в член 140, параграф 1 от Договора. Последните редовни доклади на Комисията и ЕЦБ за конвергенцията бяха приети през май 2010 г.
(7)
При необходимост националните законодателства на държавите-членки, включително устройствените закони на националните централни банки, се адаптират с цел да се гарантира съвместимост с членове 130 и 131 от Договора и с Устава на Европейската система от централни банки и на Европейската централна банка („Уставът на ЕСЦБ и на ЕЦБ“). В докладите на Комисията и ЕЦБ се дава подробна оценка на съвместимостта на законодателството на Естония с членове 130 и 131 от Договора и с Устава на ЕСЦБ и на ЕЦБ.
(8)
Съгласно член 1 от Протокол № 13 относно критериите за конвергенция („Протоколът“), критерият за ценова стабилност по член 140, параграф 1, първо тире от Договора означава, че в съответната държава-членка е налице устойчивост на цените и средният темп на инфлацията за период от една година преди осъществяването на прегледа на резултатите не превишава с повече от 1,5 процентни пункта темпа на инфлация, която съществува най-много в трите държави-членки с най-добри резултати в областта на ценовата стабилност. За целите на критерия за ценова стабилност инфлацията се измерва с помощта на хармонизираните индекси на потребителските цени (ХИПЦ), определени в Регламент (ЕО) № 2494/95 на Съвета от 23 октомври 1995 г. относно хармонизираните индекси на потребителските цени (9). За да се оцени изпълнението на критерия за ценова стабилност, инфлацията в дадена държава-членка се измерва чрез процентното изменение в средноаритметичната стойност на дванадесет месечни индекса спрямо средноаритметичната стойност на дванадесет месечни индекса от предходния период. В докладите на Комисията и ЕЦБ референтната стойност бе изчислена като непретеглена средноаритметична стойност на темповете на инфлация на трите държави-членки с най-добри резултати по отношение на ценовата стабилност плюс 1,5 процентни пункта.
За едногодишния период до края на март 2010 г. изчислената референтна стойност за инфлацията е 1,0 %, като трите държави-членки с най-добри резултати по отношение на ценовата стабилност са Португалия, Естония и Белгия с темп на инфлация съответно - 0,8 %, - 0,7 % и - 0,1 %. При сегашните икономически условия на голям общ спад, при които в голям брой държави се наблюдават отрицателни темпове на инфлация, изглежда целесъобразно от списъка на държавите с най-добри резултати да се изключат държавите, чиято средна инфлация се различава много от средната инфлация в еврозоната (0,3 % през март 2010 г.) - в съответствие с практиката, наложена с доклада за конвергенцията за 2004 г., - тъй като резултатите им са нетипични и отчитането им би се отразило значително върху референтната стойност и следователно върху справедливостта на критерия. За март 2010 г. това означава изключване на Ирландия от списъка - единствената държава, чийто среден темп на инфлация за 12 месеца (- 2,3 % през март 2010 г.) се отклонява много от средния темп в еврозоната и другите държави-членки, главно поради тежкия икономически спад.
(9)
Съгласно член 2 от Протокола, критерият за състоянието на държавния бюджет съгласно член 140, параграф 1, второ тире от Договора означава, че към момента на прегледа на резултатите по отношение на държавата-членка няма действащо решение на Съвета по член 126, параграф 6 от Договора за наличие на прекомерен бюджетен дефицит.
(10)
Съгласно член 3 от Протокола, критерият за участие в механизма на обменните курсове на Европейската парична система, посочен в член 140, параграф 1, трето тире от Договора, означава, че държавата-членка е спазвала нормалните граници на отклонение, предвидени в механизма на обменните курсове на Европейската парична система, без голямо напрежение най-малко през последните две години преди прегледа на резултатите. По-конкретно, държавата-членка не трябва да е извършвала девалвация на двустранния централен курс на своята валута към еврото по своя инициатива за същия период. От 1 януари 1999 г. МОК II установява рамката за оценяване на изпълнението на критерия за обменния курс. При оценяването на изпълнението на този критерий в своите доклади Комисията и ЕЦБ са проучили двегодишния период до 23 април 2010 г.
(11)
Съгласно член 4 от Протокола, критерият за конвергенция на лихвените проценти съгласно член 140, параграф 1, четвърто тире от Договора означава, че за период от една година преди прегледа на резултатите дадена държава-членка трябва да има среден номинален дългосрочен лихвен процент, който не надвишава с повече от два процентни пункта лихвения процент най-много на трите държави-членки с най-добри резултати по отношение на ценовата стабилност. За целите на критерия за конвергенция на лихвените проценти са използвани сравними лихвени проценти за 10-годишни референтни държавни облигации. Естония, която е една от трите държави-членки с най-добри резултати по отношение на ценовата стабилност през март 2010 г., няма референтна дългосрочна държавна облигация, нито сходна ценна книга, която може да бъде използвана за изчисляване на референтната стойност. Следователно за да се оцени изпълнението на критерия за лихвените проценти съгласно текста на Протокола (в който се говори за „най-много три държави-членки, имащи най-добри резултати в областта на ценовата стабилност“), в докладите на Комисията и ЕЦБ е използвана референтна стойност, изчислена като непретеглена средноаритметична стойност на номиналните дългосрочни лихвени проценти на двете държави-членки с най-добри резултати по отношение на ценовата стабилност плюс два процентни пункта. Така референтната стойност за едногодишния период до края на март 2010 г. бе 6,0 %, изчислена въз основа на средноаритметичната стойност на лихвените проценти в Португалия (4,2 %) и Белгия (3,8 %) плюс два процентни пункта.
(12)
Съгласно член 5 от Протокола, използваните при сегашната оценка на изпълнението на критериите за конвергенция данни се осигуряват от Комисията. Комисията осигури данните, необходими за изготвянето на настоящото решение. Бюджетните данни бяха осигурени от Комисията въз основа на данните от докладите на държавите-членки, представени до 1 април 2010 г. в съответствие с Регламент (ЕО) № 479/2009 на Съвета от 25 май 2009 г. за прилагане на Протокола за процедурата при прекомерен дефицит, приложен към Договора за създаване на Европейската общност (10).
(13)
Въз основа на докладите на Комисията и ЕЦБ относно напредъка на Естония при изпълнението на нейните задължения за постигането на ИПС, Комисията направи следните заключения:
а)
законодателството на Естония, включително устройственият закон за националната централна банка, е съвместимо с членове 130 и 131 от Договора и с Устава на ЕСЦБ и на ЕЦБ;
б)
по отношение на изпълнението от страна на Естония на критериите за конвергенция, посочени в четирите тирета на член 140, параграф 1 от Договора:
-
средният темп на инфлация в Естония през годината до края на март 2010 г. е бил - 0,7 %, което е много под референтната стойност и вероятно ще остане под тази стойност през следващите месеци;
-
по отношение на Естония няма действащо решение на Съвета за наличието на прекомерен дефицит, като бюджетният дефицит за 2009 г. е 1,7 % от БВП;
-
Естония участва в МОК II от 28 юни 2004 г.; през двегодишния период до 23 април 2010 г. естонската крона не е изпитвала силен натиск и не се е отклонявала от централния курс по МОК II, откакто участва в механизма;
-
поради много ниското равнище на брутния държавен дълг на Естония няма референтни дългосрочни държавни облигации или подходящи сходни ценни книжа, с чиято помощ да се оцени трайността на конвергенцията при дългосрочните лихвени проценти; макар че във върховия момент на кризата участниците на финансовите пазари повишиха усещането си за риск по отношение на Естония, благодарение на промяната му през разглеждания период и при една по-обща оценка на трайността на конвергенцията, включително доклада за фискалната политика на Естония и сравнително гъвкавата икономика, оценката за изпълнението на критерия за дългосрочния лихвен процент от страна на Естония би била положителна;
в)
предвид на оценката на съвместимостта на законодателството и изпълнението на критериите за конвергенция и с оглед на допълнителните фактори Естония изпълнява необходимите условия за приемане на еврото,
ПРИЕ НАСТОЯЩОТО РЕШЕНИЕ:
Член 1
Естония изпълнява необходимите условия за приемане на еврото. Дерогацията за Естония, посочена в член 4 от Акта за присъединяване от 2003 г., се отменя от 1 януари 2011 г.
Член 2
Адресати на настоящото решение са държавите-членки.
Член 3
Настоящото решение влиза в сила в деня на публикуването му в Официален вестник на Европейския съюз.
Съставено в Брюксел на 13 юли 2010 година.
DECIZIA CONSILIULUI
din 13 iulie 2010
în temeiul articolului 140 alineatul (2) din tratat privind adoptarea de către Estonia a monedei euro la 1 ianuarie 2011
(2010/416/UE)
CONSILIUL UNIUNII EUROPENE,
având în vedere Tratatul privind funcționarea Uniunii Europene („tratatul”), în special articolul 140 alineatul (2),
având în vedere propunerea Comisiei Europene,
având în vedere raportul Comisiei Europene,
având în vedere raportul Băncii Centrale Europene,
având în vedere avizul Parlamentului European,
având în vedere dezbaterile Consiliului European,
având în vedere recomandarea membrilor Consiliului care reprezintă statele membre a căror monedă este euro,
întrucât:
(1)
A treia etapă a Uniunii economice și monetare („UEM”) a început la 1 ianuarie 1999. Prin Decizia 98/317/CE (1), Consiliul, reunit la Bruxelles la 3 mai 1998, la nivel de șefi de stat sau de guvern, a decis că Belgia, Germania, Spania, Franța, Irlanda, Italia, Luxemburg, Țările de Jos, Austria, Portugalia și Finlanda îndeplineau condițiile necesare pentru adoptarea monedei unice la 1 ianuarie 1999.
(2)
Prin Decizia 2000/427/CE (2), Consiliul a decis că Grecia îndeplinea condițiile necesare pentru adoptarea monedei unice la 1 ianuarie 2001. Prin Decizia 2006/495/CE (3), Consiliul a decis că Slovenia îndeplinea condițiile necesare pentru adoptarea monedei unice la 1 ianuarie 2007. Prin Deciziile 2007/503/CE (4) și 2007/504/CE (5), Consiliul a decis că Cipru și Malta îndeplineau condițiile necesare pentru adoptarea monedei unice la 1 ianuarie 2008. Prin Decizia 2008/608/CE (6), Consiliul a decis că Slovacia îndeplinea condițiile necesare pentru adoptarea monedei unice la 1 ianuarie 2009.
(3)
În conformitate cu alineatul (1) din Protocolul privind unele dispoziții referitoare la Regatul Unit al Marii Britanii și Irlandei de Nord anexat la Tratatul de instituire a Comunității Europene, Regatul Unit a notificat Consiliului că nu intenționa să treacă la a treia etapă a UEM la 1 ianuarie 1999. Notificarea respectivă nu a fost modificată de atunci. În conformitate cu alineatul (1) din Protocolul privind anumite dispoziții cu privire la Danemarca anexat la Tratatul de instituire a Comunității Europene și cu decizia luată de șefii de stat sau de guvern reuniți la Edinburgh în decembrie 1992, Danemarca a notificat Consiliului că nu va participa la a treia etapă a UEM. Danemarca nu a solicitat deschiderea procedurii menționate la articolul 140 alineatul (2) din tratat.
(4)
În temeiul Deciziei 98/317/CE, Suedia beneficiază de o derogare în sensul articolului 139 alineatul (1) din tratat. În conformitate cu articolul 4 din Actul de aderare din 2003, Republica Cehă, Estonia, Letonia, Lituania, Ungaria și Polonia fac obiectul unei derogări în sensul articolului 139 alineatul (1) din tratat. În conformitate cu articolul 5 din Actul de aderare din 2005, Bulgaria și România fac obiectul unei derogări în sensul articolului 139 alineatul (1) din tratat.
(5)
Banca Centrală Europeană („BCE”) a fost înființată la 1 iulie 1998. Sistemul Monetar European a fost înlocuit cu un mecanism al cursului de schimb, a cărui instituire a fost convenită printr-o rezoluție a Consiliului European privind înființarea unui mecanism al cursului de schimb în cea de a treia etapă a Uniunii economice și monetare din 16 iunie 1997 (7). Procedurile aferente mecanismului cursului de schimb în cea de a treia etapă a Uniunii economice și monetare („ERM II”) au fost stabilite prin Acordul privind stabilirea procedurilor de funcționare ale mecanismului cursului de schimb în etapa a treia a Uniunii economice și monetare (8), încheiat la 16 martie 2006 între Banca Centrală Europeană și băncile centrale naționale ale statelor membre din afara zonei euro.
(6)
Articolul 140 alineatul (2) din tratat stabilește procedurile de abrogare a derogării de care beneficiază statele membre în cauză. Cel puțin o dată la fiecare doi ani sau la cererea unui stat membru care face obiectul unei derogări, Comisia și BCE prezintă un raport Consiliului, în conformitate cu procedura prevăzută la articolul 140 alineatul (1) din tratat. Cele mai recente rapoarte de convergență ale Comisiei și BCE au fost adoptate în mai 2010.
(7)
Legislația națională a statelor membre, inclusiv statutele băncilor centrale naționale, trebuie să fie adaptate în mod corespunzător pentru a asigura compatibilitatea cu articolele 130 și 131 din tratat și cu Statutul Sistemului European al Băncilor Centrale și al Băncii Centrale Europene („Statutul SEBC și al BCE”). Rapoartele Comisiei și ale BCE prezintă o evaluare detaliată a compatibilității legislației din Estonia cu articolele 130 și 131 din tratat și cu Statutul SEBC și BCE.
(8)
În conformitate cu articolul 1 din Protocolul nr. 13 privind criteriile de convergență („Protocolul”), criteriul de stabilitate a prețurilor, menționat la articolul 140 alineatul (1) prima liniuță din tratat, înseamnă că un stat membru dispune de o stabilitate durabilă a prețurilor și de o rată medie a inflației, măsurată în cursul unei perioade de un an înainte de examinare, care nu depășește cu mai mult de 1,5 puncte procentuale rata inflației a cel mult trei state membre cu cele mai bune rezultate în materie de stabilitate a prețurilor. În sensul criteriului de stabilitate a prețurilor, inflația se măsoară prin indici armonizați ai prețurilor de consum (IAPC), definiți în Regulamentul (CE) nr. 2494/95 al Consiliului din 23 octombrie 1995 privind indicii armonizați ai prețurilor de consum (9). Pentru a evalua criteriul de stabilitate a prețurilor, inflația unui stat membru este măsurată prin intermediul variației procentuale a mediei aritmetice a celor 12 indici lunari raportat la media aritmetică a celor 12 indici lunari înregistrați în perioada precedentă. În rapoartele Comisiei și ale BCE s-a luat ca valoare de referință media aritmetică simplă a ratelor inflației înregistrate în cele trei state membre cu cele mai bune rezultate în materie de stabilitate a prețurilor, plus 1,5 puncte procentuale.
În perioada de un an care s-a încheiat în martie 2010, valoarea de referință a inflației a fost calculată ca reprezentând 1,0 %, Portugalia, Estonia și Belgia fiind cele trei state membre cu cele mai bune rezultate în materie de stabilitate a prețurilor, cu rate ale inflației de - 0,8 %, - 0,7 % și, respectiv, - 0,1 %. În situația economică actuală, caracterizată printr-un important șoc negativ comun, în care numeroase țări fac față unor perioade de rate negative ale inflației, pare justificată excluderea dintre țările cu cea mai bună performanță a acelor țări a căror rată medie a inflației se îndepărtează mult de inflația medie a zonei euro (0,3 % în martie 2010) - în conformitate cu raportul de convergență precedent, din 2004 - deoarece aceste țări nu pot fi considerate ca având cele mai bune performanțe în termeni de stabilitate a prețurilor, iar includerea lor ar afecta sever valoarea de referință și, prin urmare caracterul echitabil al criteriului. Acest lucru a condus în martie 2010 la excluderea Irlandei, singura țară a cărei rată medie a inflației pe 12 luni (- 2,3 % în martie 2010) se îndepărta mult de cea a zonei euro și a altor state membre, reflectând în principal încetinirea economică severă.
(9)
În conformitate cu articolul 2 din Protocol, criteriul situației finanțelor publice menționat la articolul 140 alineatul (1) a doua liniuță din tratat înseamnă că, la momentul examinării, statul membru în cauză nu face obiectul unei decizii a Consiliului în temeiul articolului 126 alineatul (6) din tratat privind existența unui deficit excesiv în respectivul stat membru.
(10)
În conformitate cu articolul 3 din Protocol, criteriul de participare la mecanismul cursului de schimb din Sistemul Monetar European, menționat la articolul 140 alineatul (1) a treia liniuță din tratat, înseamnă că un stat membru a respectat limitele normale de fluctuație stabilite prin mecanismul cursului de schimb din Sistemul Monetar European fără să înregistreze tensiuni grave cel puțin pe parcursul ultimilor doi ani dinaintea examinării. Mai concret, statul membru nu a depreciat, din proprie inițiativă, cursul central bilateral al propriei monede în raport cu euro în decursul aceleiași perioade. De la 1 ianuarie 1999, ERM II asigură cadrul de evaluare a îndeplinirii criteriului cursului de schimb. În evaluarea îndeplinirii acestui criteriu, inclusă în rapoartele lor, Comisia și BCE au examinat perioada de doi ani care s-a încheiat la 23 aprilie 2010.
(11)
În conformitate cu articolul 4 din Protocol, criteriul de convergență a ratelor dobânzilor menționat la articolul 140 alineatul (1) a patra liniuță din tratat înseamnă că, în cursul unei perioade de un an înaintea examinării, un stat membru a avut o rată a dobânzii nominală medie pe termen lung care nu a depășit-o cu mai mult de 2 puncte procentuale pe cea a cel mult trei state membre care au înregistrat cele mai bune rezultate în domeniul stabilității prețurilor. În sensul criteriilor de convergență a ratelor dobânzii, s-au utilizat rate ale dobânzilor comparabile pentru obligațiunile guvernamentale de referință pe 10 ani. Estonia, statul membru cu unul dintre cele mai bune rezultate raportat la stabilitatea prețurilor în martie 2010, nu dispune de nicio obligațiune de stat de referință pe termen lung armonizată sau de alt titlu de valoare de acest fel pentru calcularea valorii de referință Prin urmare, în conformitate cu textul protocolului (care menționează „cel mult trei state membre care au înregistrat cele mai bune rezultate”), pentru evaluarea îndeplinirii criteriului privind rata dobânzii, în rapoartele Comisiei și ale BCE a fost considerată ca valoare de referință valoarea calculată ca medie aritmetică simplă a ratelor dobânzii nominale pe termen lung înregistrate în primele două state membre care au cele mai bune rezultate în materie de stabilitate a prețurilor plus 2 puncte procentuale. Pe această bază, valoarea de referință pe perioada de un an care s-a încheiat în martie 2010 a fost 6,0 %, rata medie a dobânzii din Portugalia (4,2 %) și Belgia (3,8 %) plus două puncte procentuale.
(12)
În conformitate cu articolul 5 din Protocol, datele utilizate în această evaluare a îndeplinirii criteriilor de convergență trebuie să fie furnizate de Comisie. Comisia a furnizat date pentru pregătirea prezentei decizii. Datele bugetare au fost comunicate de Comisie pe baza rapoartelor depuse de statele membre până la 1 aprilie 2010, în conformitate cu Regulamentul (CE) nr. 479/2009 al Consiliului din 25 mai 2009 privind aplicarea Protocolului privind procedura de deficit excesiv anexat la Tratatul de instituire a Comunității Europene (10).
(13)
Pe baza rapoartelor prezentate de Comisie și de BCE cu privire la progresele înregistrate de Estonia în îndeplinirea obligațiilor sale privind realizarea UEM, Comisia a ajuns la următoarele concluzii:
(a)
Legislația internă a Estoniei, inclusiv statutul băncii centrale naționale, este compatibilă cu articolele 130 și 131 din tratat și cu Statutul SEBC și al BCE.
(b)
În ceea ce privește îndeplinirea de către Estonia a criteriilor de convergență menționate la cele patru liniuțe de la articolul 140 alineatul (1) din tratat:
-
rata medie a inflației din Estonia în anul care s-a încheiat în martie 2010 a fost de - 0,7 %, valoare cu mult mai mică decât valoarea de referință, și care probabil va rămâne sub valoarea de referință în lunile următoare;
-
Estonia nu face obiectul unei decizii a Consiliului privind existența unui deficit excesiv, deficitul său bugetar atingând 1,7 % din PIB în 2009;
-
Estonia a participat la ERM II din 28 iunie 2004; în perioada de doi ani care s-a încheiat la 23 aprilie 2010, coroana estoniană nu a înregistrat tensiuni grave și niciun ecart de la cursul de schimb central al ERM II de la începutul participării la mecanism;
-
ca rezultat al nivelului foarte scăzut al gradului de îndatorare publică al Estoniei, nu este disponibilă niciun fel de obligațiune de stat de referință pe termen lung armonizată sau alt titlu de valoare de acest fel pentru evaluarea durabilității convergenței reflectate în ratele dobânzilor pe termen lung. În timp ce percepția de către piețele financiare a riscului raportat la Estonia a crescut în perioada de vârf a crizei, evoluția în timpul perioadei de referință, precum și o evaluare mai largă a durabilității convergenței, inclusiv a istoricului politicii fiscale și a economiei relativ flexibile a Estoniei, ar sprijini o evaluare pozitivă a respectării de către Estonia a criteriului ratei dobânzii pe termen lung.
(c)
În lumina evaluării privind compatibilitatea juridică și îndeplinirea criteriilor de convergență, precum și a altor factori, Estonia îndeplinește condițiile pentru adoptarea monedei euro,
ADOPTĂ PREZENTA DECIZIE:
Articolul 1
Estonia îndeplinește condițiile necesare pentru adoptarea monedei euro. Derogarea acordată Estoniei, menționată la articolul 4 din Actul de aderare din 2003, se abrogă cu începere de la 1 ianuarie 2011.
Articolul 2
Prezenta decizie se adresează statelor membre.
Articolul 3
Prezenta decizie intră în vigoare la data publicării în Jurnalul Oficial al Uniunii Europene.
Adoptată la Bruxelles, 13 iulie 2010.