ДИРЕКТИВА 2010/65/ЕС НА ЕВРОПЕЙСКИЯ ПАРЛАМЕНТ И НА СЪВЕТА
от 20 октомври 2010 година
относно формалностите за даване на сведения за кораби, пристигащи във и/или напускащи пристанищата на държавите-членки и за отмяна на Директива 2002/6/ЕО
(текст от значение за ЕИП)
ЕВРОПЕЙСКИЯТ ПАРЛАМЕНТ И СЪВЕТЪТ НА ЕВРОПЕЙСКИЯ СЪЮЗ,
като взеха предвид Договора за функционирането на Европейския съюз, и по-специално член 100, параграф 2 от него,
като взеха предвид предложението на Европейската комисия,
като взеха предвид становището на Европейския икономически и социален комитет (1),
като взеха предвид становището на Комитета на регионите (2),
в съответствие с обикновената законодателна процедура (3),
като имат предвид, че:
(1)
Директива 2002/6/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 18 февруари 2002 г. относно формалностите за даване на сведения за кораби, пристигащи във и/или напускащи пристанищата на държавите-членки на Общността (4) изисква от държавите-членки да приемат някои стандартизирани формуляри („формуляри FAL“) с оглед улесняване на трафика, определени в Конвенцията на Международната морска организация (ИМО) за улесняване на международното морско корабоплаване („Конвенция FAL“), приета на 9 април 1965 г., със съответните ѝ изменения.
(2)
За улесняването на морския транспорт и намаляването на административната тежест за корабните дружества е необходимо възможно най-голямо опростяване и хармонизация на формалностите за даване на сведения, предвидени в правни актове на Съюза и на държавите-членки. Въпреки това настоящата директива не следва да засяга естеството и съдържанието на изискваната информация, нито да въвежда допълнителни изисквания за даване на сведения по отношение на кораби, които нямат такова задължение съгласно действащото законодателство в държавите-членки. Настоящата директива следва да е насочена единствено към въпроса как да се опростят и хармонизират процедурите за даване на информация и какъв би бил най-ефективният начин за събиране на информацията.
(3)
Предоставянето на сведения, изисквани при пристигането във и/или напускането на пристанищата съгласно Директива 2000/59/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 27 ноември 2000 г. относно пристанищните приемни съоръжения за отпадъци от експлоатацията на корабите и на остатъци от товари (5), Директива 2002/59/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 27 юни 2002 г. за създаване на система на Общността за контрол на движението на корабите и за информация (6), Регламент (ЕО) № 725/2004 на Европейския парламент и на Съвета от 31 март 2004 г. относно подобряване на сигурността на корабите и на пристанищните съоръжения (7), Директива 2009/16/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 23 април 2009 г. относно държавния пристанищен контрол (8) и ако е уместно, съгласно Международния кодекс за опасни товари по море, приет през 1965 г., заедно с приетите и влезли в сила изменения към него, обхваща информацията, изисквана по формулярите FAL. Ето защо формулярите FAL следва да се приемат за целите на предоставянето на тази информация, когато тя е в съответствие с изискванията на посочените по-горе правни актове.
(4)
Предвид световното измерение на морския транспорт, за да може да бъде постигнато опростяване, в правните актове на Съюза трябва да се отчитат изискванията на ИМО.
(5)
Държавите-членки следва да задълбочат сътрудничеството между компетентните органи, като например между митническите органи, граничните контролни органи, органите на общественото здравеопазване и органите по транспорта, за да продължат да опростяват и хармонизират формалностите за даване на сведения в рамките на Съюза и да използват по най-ефективен начин електронното предаване на данни и системите за обмен на информация с оглед едновременното премахване на бариерите пред морския транспорт и постигането на европейско пространство за морски транспорт без бариери, доколкото е възможно.
(6)
За да се направи оценка на ефикасността и необходимостта от политически мерки, целящи улесняване на морския трафик в рамките на Съюза, следва да съществува достъп до подробни статистически данни, като се отчита необходимостта да не се създават ненужни допълнителни изисквания за събирането на статистически данни от държавите-членки, а изцяло да се използва Евростат. За целите на настоящата директива би било важно да се съберат необходимите данни, отнасящи се до трафика на кораби в рамките на Съюза и/или кораби, акостиращи в пристанища на трети държави или в свободни зони.
(7)
За дружествата за морски транспорт следва да е по-лесно да извличат ползи от статуса на „разрешена редовна корабна линия“ в съответствие с целта на Съобщението на Комисията от 21 януари 2009 г., озаглавено „Съобщение и план за действие с оглед установяване на европейско пространство за морски транспорт без бариери“.
(8)
В най-кратък срок и не по-късно от 1 юни 2015 г. следва да навлязат в широка употреба електронните средства за предаване на данни за всички формалности за даване на сведения, като, когато е възможно, за основа се използват разработените от Конвенцията FAL международни стандарти. За по-целенасочено и по-ускорено предаване на информацията, която може да бъде твърде голяма по обем, при изпълнение на формалностите за даване на сведения следва, когато е възможно, да се използва електронен формат. В рамките на Съюза предоставянето на информация във FAL формуляри на хартиен носител следва да бъде изключение и следва да се приема само за ограничен период от време. Държавите-членки се насърчават да използват административни средства, включително икономически стимули, с цел поощряване на използването на електронни формати. По посочените по-горе причини обменът на информация между компетентните органи на държавите-членки следва да се осъществява по електронен път. С цел улесняване на това развитие електронните системи трябва да постигнат по-висока степен на оперативна съвместимост, доколкото това е възможно - в рамките на едни и същи срокове, за да се гарантира нормалното функциониране на европейското пространство за морски транспорт без бариери.
(9)
Лицата, участващи в търговията и транспорта, следва да могат да изпълнят формалностите за даване на сведения, като подават стандартизирани сведения и документи посредством едно електронно гише. Отделните данни следва да бъдат подавани само веднъж.
(10)
Системите SafeSeaNet, създадени на национално равнище и на равнището на Съюза, следва да улесняват приемането, обмена и разпространението на данните между информационните системи на държавите-членки по отношение на морските дейности. За да бъде улеснен морският транспорт и да бъде намалена свързаната с него административна тежест, системата SafeSeaNet следва да бъде оперативно съвместима с другите системи на Съюза за даване на сведения. Системата SafeSeaNet следва да се използва за допълнителен обмен на информация за улесняване на морския транспорт. Формалностите за даване на сведения по отношение на данни, предназначени само за национална употреба, не следва да се въвеждат в системата SafeSeaNet.
(11)
При приемането на нови мерки на Съюза следва да се гарантира, че държавите-членки могат да поддържат електронното предаване на данни и от тях няма да се изисква да използват хартиен носител.
(12)
Електронното предаване на данни може да бъде оползотворено в пълна степен единствено ако съществува гладко и ефективно взаимодействие между SafeSeaNet, електронните митници и електронните системи за въвеждане и търсене на информация. За тази цел и за да бъде ограничена административната тежест, на първо място следва да бъдат използвани приложимите стандарти.
(13)
Формулярите FAL се актуализират редовно. Следователно в настоящата директива следва да се има предвид формулярът, който е актуален към момента. Всяка информация, изисквана съгласно законодателството на държавите-членки, която надхвърля изискванията на Конвенцията FAL, следва да бъде предавана във формат, изготвен въз основа на стандартите на Конвенцията FAL.
(14)
Настоящата директива не следва да засяга Регламент (ЕИО) № 2913/92 на Съвета от 12 октомври 1992 г. относно създаване на Митнически кодекс на Общността (9), Регламент (ЕИО) № 2454/93 на Комисията от 2 юли 1993 г. за определяне на разпоредби за прилагане на Регламент (ЕИО) № 2913/92 на Съвета за създаване на Митнически кодекс на Общността (10), Регламент (ЕО) № 562/2006 на Европейския парламент и на Съвета от 15 март 2006 г. за създаване на Кодекс на Общността за режима на движение на лица през границите (Кодекс на шенгенските граници) (11), нито националното законодателство в областта на граничния контрол на тези държави-членки, които не прилагат достиженията на правото от Шенген за граничния контрол, нито Регламент (ЕО) № 450/2008 на Европейския парламент и на Съвета от 23 април 2008 г. за създаване на Митнически кодекс на Общността (Модернизиран митнически кодекс) (12).
(15)
В интерес на стандартизирането на електронното предаване на данни и с оглед улесняването на морския транспорт държавите-членки следва да разширят използването на електронни средства за предаване на данни в съответствие с подходящ график и в сътрудничество с Комисията, като освен това следва да обсъдят възможността за хармонизиране на използването на електронните средства за предаване на данни. За тази цел следва да се обърне специално внимание на дейността на Ръководната група на високо равнище за системата SafeSeaNet по отношение на пътната карта SafeSeaNet, когато бъде приета, както и на конкретните изисквания за финансиране и съответното разпределение на финансовите средства на Съюза за разработване на електронно предаване на данни.
(16)
Корабите, които плават между пристанища, разположени на митническа територия на Съюза, следва да бъдат освободени от задължението да подават сведенията, посочени във формулярите FAL, когато не пристигат, не извършват междинен престой или не се завръщат в пристанище, разположено извън тази територия или в свободна зона, подлежаща на контрол тип I по смисъла на митническото законодателство, без да се засягат приложимите правни актове на Съюза и информацията, която държавите-членки могат да изискат с оглед защитата на вътрешния ред и сигурност и прилагането на митническото, данъчното и имиграционното законодателство, законодателството в областта на околната среда и в санитарната област.
(17)
Освобождаване от административни формалности следва да бъде разрешено и с оглед на товара на кораба, а не само с оглед на неговото място на пристигане и/или заминаване. Това е необходимо, за да се намалят до минимум допълнителните формалности за кораби, извършвали междинен престой в пристанище на трета държава или в свободна зона. Комисията следва да разгледа този въпрос в рамките на доклада до Европейския парламент и до Съвета относно действието на настоящата директива.
(18)
Следва да се въведе нов временен формуляр, за да се хармонизират данните, които преди се изискваха с декларацията за сигурност, предвидена в Регламент (ЕО) № 725/2004.
(19)
Националните езикови изисквания често представляват пречка пред развитието на крайбрежната корабоплавателна мрежа. Държавите-членки следва да полагат всички усилия за улесняване на писмената и устната комуникация в морския трафик между държавите-членки в съответствие с международната практика с оглед намирането на общи средства за комуникация.
(20)
На Комисията следва да бъде предоставено правомощието да приема делегирани актове в съответствие с член 290 от Договора за функционирането на Европейския съюз по отношение на приложенията към настоящата директива. От особено значение е Комисията да проведе подходящи консултации по време на своята подготвителна работа, включително на равнище експерти.
(21)
Възможно е в различните правни актове на Съюза, с които се изискват например формалности за предварително уведомление при влизането в пристанище, като Директива 2009/16/ЕО, да се предвиждат различни срокове за изпълнението на тези формалности. Комисията следва да разгледа възможността за намаляване и хармонизиране на тези срокове, като се възползва от непрекъснатия напредък в областта на електронната обработка на данните, в рамките на доклада до Европейския парламент и до Съвета относно действието на настоящата директива, който по целесъобразност следва да съдържа законодателно предложение.
(22)
В рамките на доклада до Европейския парламент и до Съвета относно действието на настоящата директива Комисията следва да прецени до каква степен целта на настоящата директива, а именно опростяването на административните формалности за корабите, пристигащи във и/или напускащи пристанищата на държавите-членки, следва да бъде разширена и по отношение на крайбрежните области в близост до тези пристанища, по-специално речния транспорт, с оглед по-бързото и безпрепятствено движение на морския трафик във вътрешността и трайно решение на проблема със задръстванията в района на морските пристанища и около тях.
(23)
Тъй като целите на настоящата директива, а именно улесняването на морския транспорт чрез хармонизиране в рамките на Съюза, не могат да бъдат постигнати в достатъчна степен от държавите-членки и поради мащаба и последиците на предвиденото действие могат да бъдат по-добре постигнати на равнището на Съюза, Съюзът може да приеме мерки в съответствие с принципа на субсидиарност, уреден в член 5 от Договора за Европейския съюз. В съответствие с принципа на пропорционалност, уреден в същия член, настоящата директива не надхвърля необходимото за постигането на тези цели.
(24)
В съответствие със съдебната практика на Съда на Европейския съюз, когато транспонирането на директива е безпредметно от географска гледна точка, това транспониране не е задължително. Поради това изискванията, предвидени в настоящата директива, не се отнасят до държавите-членки, които нямат пристанища, в които обичайно акостират корабите, попадащи в приложното поле на настоящата директива.
(25)
Мерките, предвидени от настоящата директива, допринасят за постигане на целите на Лисабонската програма.
(26)
Достъпът до SafeSeaNet и до други електронни системи следва да се регулира с цел защита на търговската и поверителната информация и да се осъществява, без да се засяга приложимото право относно защитата на търговските данни и по отношение на личните данни - Директива 95/46/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 24 октомври 1995 г. за защита на физическите лица при обработването на лични данни и за свободното движение на тези данни (13) и Регламент (ЕО) № 45/2001 на Европейския парламент и на Съвета от 18 декември 2000 г. относно защитата на лицата по отношение на обработката на лични данни от институции и органи на Общността и за свободното движение на такива данни (14). Държавите-членки, институциите и органите на Съюза следва да отделят особено внимание на необходимостта от защита на търговската и поверителната информация чрез подходящи системи за контрол върху достъпа.
(27)
В съответствие с точка 34 от Междуинституционалното споразумение за по-добро законотворчество (15) държавите-членки се насърчават да изготвят за себе си и в интерес на Съюза свои собствени таблици, които, доколкото е възможно, илюстрират съответствието между настоящата директива и мерките за транспониране в националното законодателство, и да ги направят достъпни за обществеността.
(28)
От съображения за яснота Директива 2002/6/ЕО следва да бъде заменена с настоящата директива,
ПРИЕХА НАСТОЯЩАТА ДИРЕКТИВА:
Член 1
Предмет и приложно поле
1. Настоящата директива има за цел да опрости и хармонизира административните процедури, прилагани в морския транспорт, посредством стандартизиране на електронното предаване на данни и рационализиране на формалностите за даване на сведения.
2. Настоящата директива се прилага за формалностите за даване на сведения, приложими в морския транспорт по отношение на кораби, пристигащи във и/или напускащи пристанищата на държавите-членки.
3. Настоящата директива не се прилага за кораби, освободени от формалностите за даване на сведения.
Член 2
Определения
За целите на настоящата директива се прилагат следните определения:
а)
„формалности за даване на сведения“ означава сведенията, посочени в приложението, които трябва да се предоставят за административни и процедурни цели съгласно приложимото в дадена държава-членка законодателство, когато кораб пристига в пристанище на тази държава-членка или го напуска;
б)
„Конвенция FAL“ означава Конвенцията на ИМО за улесняване на международното морско корабоплаване, приета на 9 април 1965 г., със съответните ѝ изменения;
в)
„формуляри FAL“ означава стандартизираните формуляри, предвидени в Конвенцията FAL;
г)
„кораб“ означава всеки плавателен морски съд или морско превозно средство;
д)
„SafeSeaNet“ означава системата на Съюза за обмен на морска информация по смисъла на Директива 2002/59/ЕО;
е)
„електронно предаване на данни“ означава процес на предаване на информация, която е цифрово кодирана посредством подлежащ на преразглеждане структуриран формат, който може да се използва пряко за съхраняване и компютърна обработка.
Член 3
Хармонизиране и координиране на формалностите за даване на сведения
1. Всяка държава-членка предприема мерки, за да гарантира, че формалностите за даване на сведения се прилагат по хармонизиран и координиран начин в рамките на тази държава-членка.
2. Комисията, в сътрудничество с държавите-членки, разработва механизми за хармонизиране и координиране на формалностите за даване на сведения в рамките на Съюза.
Член 4
Уведомление преди пристигане в пристанищата
В съответствие със специалните разпоредби относно уведомлението, предвидени в приложимите правни актове на Съюза или в международни правни инструменти, приложими в областта на морския транспорт, които обвързват държавите-членки, включително разпоредби относно проверката на лица и стоки, държавите-членки гарантират, че капитанът или всяко друго надлежно упълномощено от оператора на кораба лице преди пристигането в пристанище, намиращо се в държава-членка, съобщава сведенията, които се изискват в съответствие с формалностите за даване на сведения, на компетентния орган, посочен от същата държава-членка:
а)
най-малко 24 часа предварително, или
б)
най-късно към момента на напускане на предходното пристанище, ако продължителността на пътуването е по-малка от 24 часа; или
в)
ако пристанището, където ще има престой, не е известно или ако се е променило по време на пътуването - в момента, в който тази информация е налице.
Член 5
Електронно предаване на данни
1. Държавите-членки приемат изпълнението на формалностите за даване на сведения в електронен формат и тяхното предаване на едно гише възможно най-скоро и във всеки случай не по-късно от 1 юни 2015 г.
Това „едно гише“, свързващо SafeSeaNet, електронните митници и други електронни системи, е звеното, в което в съответствие с настоящата директива се подават еднократно всички сведения и от което се предоставят на различни компетентни органи и на държавите-членки.
2. Без да се засяга съответният формат, определен в Конвенцията FAL, посоченият в параграф 1 формат съответства на член 6.
3. Когато формалностите за даване на сведения се изискват от правни актове на Съюза и до степента, необходима за доброто функциониране на системата „едно гише“, установена съгласно параграф 1, електронните средства по параграф 1 трябва да бъдат оперативно съвместими, достъпни и съвместими със системата SafeSeaNet, установена съгласно Директива 2002/59/ЕО, както и, когато е приложимо, с информационните системи, предвидени в Решение № 70/2008/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 15 януари 2008 г. относно безкнижна среда в митниците и търговията (16).
4. Без да се засягат специалните разпоредби относно митническия и граничния контрол, предвидени в Регламент (ЕИО) № 2913/92 и в Регламент (ЕО) № 562/2006, държавите-членки се консултират с икономическите оператори и информират Комисията за напредъка, постигнат посредством предвидените в Решение № 70/2008/ЕО методи.
Член 6
Обмен на данни
1. Държавите-членки гарантират, че сведенията, получени в съответствие с формалностите за даване на сведения, предвидени в правен акт на Съюза, са въведени в националните им системи SafeSeaNet, и предоставят съответните части от тези сведения на други държави-членки чрез системата SafeSeaNet. Освен ако в някоя държава-членка не е предвидено друго, това не се отнася до информацията, получена съгласно Регламент (ЕИО) № 2913/92, Регламент (ЕИО) № 2454/93, Регламент (ЕО) № 562/2006 и Регламент (ЕО) № 450/2008.
2. Държавите-членки гарантират, че при поискване получените в съответствие с параграф 1 сведения се предоставят на съответните национални органи.
3. Основният цифров формат на съобщенията, който трябва да бъде използван в рамките на националните системи SafeSeaNet в съответствие с параграф 1, се определя в съответствие с член 22а от Директива 2002/59/ЕО.
4. Държавите-членки могат да предоставят съответния достъп до сведенията по параграф 1 или в рамките на обслужването на едно гише чрез система за електронен обмен на данни, или чрез националните системи SafeSeaNet.
Член 7
Сведения във формулярите FAL
Държавите-членки приемат формулярите FAL за изпълнение на формалностите за даване на сведения. Държавите-членки могат да приемат предоставянето на хартиен носител на сведенията, изисквани съгласно правен акт на Съюза, само до 1 юни 2015 г.
Член 8
Поверителност
1. Съгласно приложимите правни актове на Съюза или в съответствие с националното законодателство държавите членки предприемат необходимите мерки за гарантиране поверителността на търговската и друга поверителна информация, която се обменя в съответствие с настоящата директива.
2. Държавите-членки обръщат специално внимание на защитата на търговските данни, събирани съгласно настоящата директива. По отношение на личните данни, държавите-членки гарантират спазването на Директива 95/46/ЕО. Институциите и органите на Съюза гарантират спазването на Регламент (ЕО) № 45/2001.
Член 9
Освобождавания
Държавите-членки гарантират, че корабите, които попадат в приложното поле на Директива 2002/59/ЕО и които плават между пристанища, разположени на митническата територия на Съюза, без да пристигат, да извършват междинен престой или да се завръщат в пристанище, разположено извън тази територия или в свободна зона, подлежаща на контрол тип I по смисъла на митническото законодателство, са освободени от подаването на сведения по формулярите FAL, без да се засягат приложимите правни актове на Съюза и възможността държавите-членки да изискат сведенията по формулярите FAL, посочени в част Б, точки 1-6 от приложението към настоящата директива, които са необходими за защитата на вътрешния ред и сигурност и за прилагането на митническото, данъчното и имиграционното законодателство, законодателството в областта на околната среда или в санитарната област.
Член 10
Процедура за изменение
1. В съответствие с член 290 от Договора за функционирането на Европейския съюз Комисията може да приеме делегирани актове по отношение на приложението към настоящата директива, така че да гарантира, че се вземат под внимание всички съответни промени във формулярите FAL, въведени от ИМО. Тези изменения не могат да водят до разширяване на приложното поле на настоящата директива.
2. По отношение на делегираните актове, посочени в настоящия член, се прилагат процедурите, установени в членове 11, 12 и 13.
Член 11
Упражняване на делегирането
1. Правомощията да приема делегираните актове, посочени в член 10, се предоставят на Комисията за срок от пет години, считано от 18 ноември 2010 г. Комисията представя доклад относно делегираните правомощия най-късно шест месеца преди изтичането на петгодишния срок. Делегирането на правомощия се подновява автоматично за срокове с еднаква продължителност, освен ако Европейският парламент или Съветът не го оттеглят в съответствие с член 12.
2. Веднага след като приеме делегиран акт, Комисията нотифицира едновременно Европейския парламент и Съвета за него.
3. Правомощията да приема делегирани актове се предоставят на Комисията при условията, предвидени в членове 12 и 13.
Член 12
Оттегляне на делегирането
1. Делегирането на правомощия, посочено в член 10, може да бъде оттеглено по всяко време от Европейския парламент или от Съвета.
2. Институцията, започнала вътрешна процедура за вземане на решение дали да оттегли делегирането на правомощията, полага усилия да уведоми другата институция и Комисията в разумен срок преди вземането на окончателно решение, като посочва делегираните правомощия, които могат да бъдат оттеглени, както и евентуалните причини за оттеглянето.
3. С решението за оттегляне се прекратява делегирането на правомощията, посочени в същото решение. То поражда действие незабавно или на посочена в него по-късна дата. Решението за оттегляне не засяга валидността на делегираните актове, които вече са в сила. То се публикува в Официален вестник на Европейския съюз.
Член 13
Възражения срещу делегираните актове
1. Европейският парламент и Съветът могат да възразят срещу делегиран акт в срок от два месеца от датата на нотификацията.
По инициатива на Европейския парламент или на Съвета този срок се удължава с два месеца.
2. Когато към момента на изтичането на първоначалния двумесечен срок или, ако е приложимо, на удължения срок, нито Европейският парламент, нито Съветът е възразил срещу делегирания акт, той се публикува в Официален вестник на Европейския съюз и влиза в сила на посочената в него дата.
Делегираният акт може да бъде публикуван в Официален вестник на Европейския съюз и да влезе в сила преди изтичането на първоначалния двумесечен срок или, ако е приложимо, на удължения срок, ако и Европейският парламент, и Съветът са информирали Комисията за намерението си да не правят възражения.
3. Когато Европейският парламент или Съветът възразят срещу делегиран акт, той не влиза в сила. Институцията, която възразява срещу делегирания акт, посочва причините за това.
Член 14
Транспониране
1. Държавите-членки приемат и публикуват до 19 май 2012 г. законовите, подзаконовите и административните разпоредби, необходими, за да се съобразят с настоящата директива. Те незабавно съобщават на Комисията текста на тези разпоредби.
Те прилагат тези разпоредби от 19 май 2012 г.
Когато държавите-членки приемат тези разпоредби, в тях се съдържа позоваване на настоящата директива или то се извършва при официалното им публикуване. Условията и редът на позоваване се определят от държавите-членки.
2. Държавите-членки съобщават на Комисията текста на основните разпоредби от националното законодателство, които приемат в областта, уредена с настоящата директива.
Член 15
Доклад
До 19 ноември 2013 г. Комисията представя на Европейския парламент и на Съвета доклад относно действието на настоящата директива, включително относно:
а)
възможността за разширяване на обхвата на въведеното от настоящата директива опростяване, така че то да включва транспорта по вътрешни водни пътища;
б)
съвместимостта на речните информационни услуги с процеса на електронното предаване на данни, посочен в настоящата директива;
в)
напредъка, постигнат съгласно член 3, по отношение на хармонизирането и координацията на формалностите за даване на сведения;
г)
възможността за избягване или опростяване на формалностите за даване на сведения по отношение на кораби, които са извършвали междинен престой в пристанище на трета държава или свободна зона;
д)
наличните данни, отнасящи се до трафика/движението на кораби в рамките на Съюза и/или междинния престой на кораби в пристанища на трети държави или в свободни зони.
Ако е целесъобразно, докладът се придружава от законодателно предложение.
Член 16
Отмяна на Директива 2002/6/ЕО
Директива 2002/6/ЕО се отменя, считано от 19 май 2012 г. Позоваванията на отменената директива се считат за позовавания на настоящата директива.
Член 17
Адресати
Адресати на настоящата директива са държавите-членки.
Съставено в Страсбург на 20 октомври 2010 година.
DIRECTIVA 2010/65/UE A PARLAMENTULUI EUROPEAN ȘI A CONSILIULUI
din 20 octombrie 2010
privind formalitățile de raportare aplicabile navelor la sosirea în și/sau la plecarea din porturile statelor membre și de abrogare a Directivei 2002/6/CE
(Text cu relevanță pentru SEE)
PARLAMENTUL EUROPEAN ȘI CONSILIUL UNIUNII EUROPENE,
având în vedere Tratatul privind funcționarea Uniunii Europene, în special articolul 100 alineatul (2),
având în vedere propunerea Comisiei Europene,
având în vedere avizul Comitetului Economic și Social European (1),
având în vedere avizul Comitetului Regiunilor (2),
hotărând în conformitate cu procedura legislativă ordinară (3),
întrucât:
(1)
Directiva 2002/6/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 18 februarie 2002 privind formalitățile de raportare pentru navele care sosesc în porturile statelor membre ale Comunității și/sau pleacă din porturile statelor membre ale Comunității (4) impune statelor membre să accepte anumite formulare standardizate (denumite în continuare „formulare FAL”) pentru a facilita traficul, astfel cum au fost stabilite de către Organizația Maritimă Internațională (OMI) prin Convenția privind facilitarea traficului maritim internațional (Convenția FAL), adoptată la 9 aprilie 1965, astfel cum a fost modificată.
(2)
În vederea facilitării transportului maritim și a reducerii sarcinilor administrative pentru companiile maritime, este necesară simplificarea și armonizarea în cel mai mare grad posibil a formalităților de raportare impuse de actele juridice ale Uniunii și de statele membre. Cu toate acestea, prezenta directivă nu ar trebui să aducă atingere naturii și conținutului informațiilor solicitate și nu ar trebui să introducă nicio cerință de raportare suplimentară pentru navele cărora nu le revine o astfel de obligație în temeiul legislației aplicabile în statele membre. Prezenta directivă ar trebui să vizeze numai modul în care procedurile de informare pot fi simplificate și armonizate și modul în care informațiile pot fi reunite mai eficient.
(3)
Transmiterea datelor solicitate la sosirea în și/sau la plecarea din porturi în temeiul Directivei 2000/59/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 27 noiembrie 2000 privind instalațiile portuare de preluare a deșeurilor provenite din exploatarea navelor și a reziduurilor de încărcătură (5), al Directivei 2002/59/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 27 iunie 2002 de instituire a unui sistem comunitar de monitorizare și informare privind traficul navelor maritime (6), al Regulamentului (CE) nr. 725/2004 al Parlamentului European și al Consiliului din 31 martie 2004 privind consolidarea securității navelor și a instalațiilor portuare (7), al Directivei 2009/16/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 23 aprilie 2009 privind controlul statului portului (8) și, după caz, al Codului maritim internațional pentru mărfuri periculoase adoptat în 1965, cu modificările sale adoptate și intrate în vigoare, vizează informațiile impuse prin formularele FAL. Prin urmare, în cazul în care respectivele informații corespund cerințelor din actelor juridice menționate, ar trebui acceptată furnizarea acestora prin formularele FAL.
(4)
Având în vedere dimensiunea mondială a transportului maritim, actele juridice ale Uniunii trebuie să țină seama de cerințele OMI pentru a putea asigura o simplificare.
(5)
Statele membre ar trebui să intensifice cooperarea dintre autoritățile competente, cum ar fi autoritățile interne din domeniul vamal, al controlului la frontiere, al sănătății publice și din domeniul transporturilor, pentru a continua simplificarea și armonizarea formalităților de raportare din cadrul Uniunii și pentru a utiliza în cel mai eficient mod sistemele de transmitere electronică a datelor și de schimb de informații, în vederea eliminării, simultane pe cât posibil, a barierelor din domeniul transportului maritim și a realizării unui spațiu european al transportului maritim fără bariere.
(6)
Ar trebui să fie disponibile statistici detaliate referitoare la transportul maritim pentru a analiza eficiența și necesitatea măsurilor de politică ce vizează facilitarea traficului maritim în cadrul Uniunii, ținând seama de nevoia de a nu crea cerințe suplimentare inutile referitoare la colectarea de statistici și folosirea pe deplin a Eurostat de către statele membre. În sensul prezentei directive, ar fi important să se colecteze date relevante referitoare la traficul navelor în cadrul Uniunii și/sau la navele care fac escală în porturi din țări terțe sau în zone libere.
(7)
Ar trebui să fie mai ușor pentru societățile de transport maritim să beneficieze de statutul de „servicii regulate de transport maritim autorizate” în conformitate cu obiectivul Comunicării Comisiei din 21 ianuarie 2009 intitulată „Comunicare și plan de acțiune în vederea instituirii unui spațiu european de transport maritim fără bariere”.
(8)
Mijloacele electronice de transmitere a datelor ar trebui utilizate, de o manieră generală, pentru ansamblul formalităților de raportare, în cel mai scurt timp posibil și cel târziu la 1 iunie 2015, pe baza standardelor internaționale elaborate de Convenția FAL, ori de câte ori este aplicabil. Pentru a simplifica și a accelera transmiterea unor cantități posibil foarte mari de informații, ar trebui utilizate formatele electronice pentru formalitățile de raportare, ori de câte ori este aplicabil. În cadrul Uniunii, practica de a furniza informații prin formulare FAL pe suport de hârtie ar trebui să constituie o excepție și ar trebui să fie acceptată doar pentru o perioadă limitată. Statele membre sunt încurajate să utilizeze mijloace administrative, inclusiv stimulentele economice, pentru a promova utilizarea formatelor electronice. Din motivele menționate, schimbul de informații între autoritățile competente ale statelor membre ar trebui să se realizeze pe cale electronică. Pentru a ajuta la introducerea acestei practici, sistemele electronice trebuie să devină interoperabile într-o mai mare măsură din punct de vedere tehnic și, în măsura posibilului, în același termen, pentru a asigura buna funcționare a spațiului european de transport maritim fără bariere.
(9)
Părțile implicate în comerț și transport ar trebui să poată prezenta informații și documente standardizate printr-o interfață electronică unică pentru a îndeplini formalitățile în materie de raportare. Elementele individuale ar trebui să fie prezentate doar o singură dată.
(10)
Sistemele SafeSeaNet stabilite la nivel național și la nivelul Uniunii ar trebui să faciliteze primirea, schimbul și distribuirea informațiilor între sistemele de informare ale statelor membre în materie de activități maritime. În vederea facilitării transportului maritim și a reducerii sarcinilor administrative legate de acesta, sistemul SafeSeaNet ar trebui să fie interoperabil cu alte sisteme ale Uniunii pentru formalitățile de raportare. Sistemul SafeSeaNet ar trebui să fie utilizat pentru schimbul suplimentar de informații destinat facilitării transportului maritim. Formalitățile de raportare privind informațiile destinate exclusiv utilizării la nivel național nu ar trebui să fie introduse în sistemul SafeSeaNet.
(11)
La adoptarea de noi măsuri la nivelul Uniunii, ar trebui să se asigure faptul că statele membre pot continua să transmită datele pe cale electronică și că nu li se impune utilizarea suportului de hârtie.
(12)
Avantajele transmiterii electronice a datelor pot fi exploatate pe deplin numai dacă există o comunicare fluidă și eficientă între SafeSeaNet, e-Customs și sistemele electronice de introducere sau de consultare a datelor. În acest scop, pentru a limita formalitățile administrative, ar trebui utilizate, într-o primă fază, standardele aplicabile în prezent.
(13)
Formularele FAL sunt actualizate periodic. Prezenta directivă ar trebui așadar să facă referire la versiunea actuală a acestor formulare. Orice informații solicitate de legislația statelor membre care depășesc cerințele Convenției FAL ar trebui transmise într-un format care urmează să fie dezvoltat pe baza standardelor Convenției FAL.
(14)
Prezenta directivă nu ar trebui să aducă atingere Regulamentului (CEE) nr. 2913/92 al Consiliului din 12 octombrie 1992 de instituire a Codului vamal comunitar (9), Regulamentului (CEE) nr. 2454/93 al Comisiei din 2 iulie 1993 de stabilire a unor dispoziții de aplicare a Regulamentului (CEE) nr. 2913/92 al Consiliului de instituire a Codului vamal comunitar (10), Regulamentului (CE) nr. 562/2006 al Parlamentului European și al Consiliului din 15 martie 2006 de instituire a unui Cod comunitar privind regimul de trecere a frontierelor de către persoane (Codul frontierelor Schengen) (11), legislației naționale în domeniul controlului la frontiere pentru statele membre care nu aplică acquis-ul Schengen în materie de control la frontieră și nici Regulamentului (CE) nr. 450/2008 al Parlamentului European și al Consiliului din 23 aprilie 2008 de stabilire a Codului vamal comunitar (Codul vamal modernizat) (12).
(15)
Pentru ca transmiterea electronică a informațiilor să fie transformată într-o procedură standard și în vederea facilitării transportului maritim, statele membre ar trebui să extindă utilizarea mijloacelor electronice de transmitere a datelor în conformitate cu un calendar adecvat și, în cooperare cu Comisia, ar trebui să discute posibilitatea de a armoniza utilizarea mijloacelor electronice de transmitere a datelor. În acest scop, ar trebui să se țină seama de lucrările Grupului de coordonare la nivel înalt referitoare la sistemul SafeSeaNet, în special la foaia de parcurs privind SafeSeaNet, după ce va fi adoptată, precum și de cerințele concrete de finanțare și, respectiv, de alocare a mijloacelor financiare din partea Uniunii pentru dezvoltarea transmiterii electronice a datelor.
(16)
Navele care operează între porturi situate pe teritoriul vamal al Uniunii ar trebui să fie exceptate de la obligația de a transmite informațiile ce figurează în formularele FAL în cazul în care aceste nave nu provin din, nu fac o escală în sau nu se îndreaptă către un port situat în afara acestui teritoriu sau a unei zone libere care face obiectul modalităților de control de tip I în sensul legislației vamale, fără a aduce atingere actelor juridice aplicabile ale Uniunii și informațiilor pe care statele membre le pot solicita pentru a proteja ordinea și securitatea internă și pentru a aplica actele legislative în materie vamală sau fiscală, precum și în materie de imigrare, de mediu sau de sănătate.
(17)
Exceptările de la formalitățile administrative ar trebui admise și în funcție de încărcătura unei nave, nu doar de destinația sa și/sau de locul său de plecare. Acest lucru este necesar pentru a garanta reducerea formalităților suplimentare pentru navele care au făcut escală într-un port dintr-o țară terță sau o zonă liberă. Comisia ar trebui să examineze această chestiune în cadrul unui raport cu privire la funcționarea prezentei directive, adresat Parlamentului European și Consiliului.
(18)
Se impune introducerea unui nou formular temporar în vederea armonizării informațiilor solicitate prin declarația de siguranță prealabilă prevăzută de Regulamentul (CE) nr. 725/2004.
(19)
Cerințele lingvistice naționale reprezintă adeseori un obstacol în calea dezvoltării rețelei de transport costier. Statele membre ar trebui să depună toate eforturile posibile pentru a facilita comunicarea scrisă și orală în cadrul traficului maritim dintre statele membre, în conformitate cu practica internațională, pentru a găsi mijloace de comunicare comune.
(20)
Comisia ar trebui să fie împuternicită să adopte acte delegate în conformitate cu articolul 290 din Tratatul privind funcționarea Uniunii Europene referitoare la anexa la prezenta directivă. Este deosebit de important ca, în cursul lucrărilor sale pregătitoare, Comisia să desfășoare consultări adecvate, inclusiv la nivel de experți.
(21)
Diversele acte juridice ale Uniunii, în temeiul cărora este necesară, de exemplu, îndeplinirea unor formalități de notificare prealabilă la sosirea în porturi, cum ar fi Directiva 2009/16/CE, pot impune termene diferite pentru îndeplinirea acestor formalități de notificare prealabilă. Comisia ar trebui să examineze posibilitatea reducerii și armonizării acestor termene, profitând de progresele continue în materie de prelucrare electronică a datelor în cadrul raportului către Parlamentul European și Consiliu cu privire la funcționarea prezentei directive, raport care ar trebui să conțină, dacă este cazul, o propunere legislativă.
(22)
În cadrul raportului către Parlamentul European și Consiliu cu privire la funcționarea prezentei directive, Comisia ar trebui să analizeze măsura în care domeniul de aplicare a prezentei directive, în ceea ce privește simplificarea formalităților administrative aplicabile navelor la sosirea în și/sau la plecarea din porturile statelor membre ale Uniunii, ar trebui extins la zonele interioare ale acestor porturi, în special la transportul fluvial, pentru a obține un trafic maritim mai rapid și mai fluid în interior și a soluționa durabil congestionarea din porturile maritime și din zonele din preajma acestora.
(23)
Având în vedere că obiectivele prezentei directive, și anume facilitarea transportului maritim în mod armonizat pe teritoriul Uniunii, nu pot fi atinse în măsura necesară de către statele membre și, prin urmare, având în vedere dimensiunile și efectelor acțiunii, pot fi mai bine atinse la nivelul Uniunii, Uniunea poate adopta măsuri în conformitate cu principiul subsidiarității, prevăzut la articolul 5 din Tratatul privind Uniunea Europeană. În conformitate cu principiul proporționalității, prevăzut la articolul menționat, prezenta directivă nu depășește ceea ce este necesar pentru atingerea obiectivelor respective.
(24)
Conform jurisprudenței Curții de Justiție a Uniunii Europene, atunci când transpunerea unei directive este inutilă din motive geografice, transpunerea acesteia nu este obligatorie. Prin urmare, cerințele prevăzute în prezenta directivă nu sunt relevante pentru statele membre care nu au porturi în care pot face escală navele care intră în domeniul de aplicare a prezentei directive.
(25)
Măsurile prevăzute de prezenta directivă contribuie la atingerea obiectivelor Agendei de la Lisabona.
(26)
Accesul la SafeSeaNet și la alte sisteme electronice ar trebui să fie reglementat pentru a proteja informațiile comerciale și confidențiale, fără a aduce atingere legislației aplicabile în domeniul protecției datelor comerciale și, în ceea ce privește datele cu caracter personal, Directivei 95/46/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 24 octombrie 1995 privind protecția persoanelor fizice în ceea ce privește prelucrarea datelor cu caracter personal și libera circulație a acestor date (13) și Regulamentului (CE) nr. 45/2001 al Parlamentului European și al Consiliului din 18 decembrie 2000 privind protecția persoanelor fizice cu privire la prelucrarea datelor cu caracter personal de către instituțiile și organele comunitare și privind libera circulație a acestor date (14). Statele membre și instituțiile și organismele Uniunii ar trebui să acorde o atenție specială necesității de a proteja informațiile comerciale și confidențiale prin sisteme adecvate de control al accesului.
(27)
În conformitate cu punctul 34 din Acordul interinstituțional pentru o mai bună legiferare (15), statele membre sunt încurajate să elaboreze, pentru ele însele și în interesul Uniunii, propriile tabele, care să ilustreze, în măsura posibilului, concordanța dintre prezenta directivă și măsurile de transpunere, și să le facă publice.
(28)
Din motive de claritate, Directiva 2002/6/CE ar trebui înlocuită cu prezenta directivă,
ADOPTĂ PREZENTA DIRECTIVĂ:
Articolul 1
Obiectul și domeniul de aplicare
(1) Prezenta directivă are drept obiect simplificarea și armonizarea procedurilor administrative aplicate în sectorul transportului maritim prin transformarea transmiterii electronice a informațiilor în procedură standard și raționalizarea formalităților de raportare.
(2) Prezenta directivă se aplică formalităților de raportare aplicabile în domeniul transportului maritim navelor la sosirea în și la plecarea din porturile situate pe teritoriul statelor membre.
(3) Prezenta directivă nu se aplică navelor scutite de formalități de raportare.
Articolul 2
Definiții
În înțelesul prezentei directive, se aplică următoarele definiții:
(a)
„formalități de raportare” înseamnă informațiile prevăzute în anexă, informații care, în conformitate cu legislația aplicabilă într-un stat membru, trebuie furnizate în scopuri administrative și procedurale atunci când o navă sosește într-un port sau pleacă dintr-un port aparținând statului membru respectiv;
(b)
„Convenția FAL” înseamnă Convenția OMI privind facilitarea traficului maritim internațional, adoptată la 9 aprilie 1965, astfel cum a fost modificată;
(c)
„formulare FAL” înseamnă formularele standardizate prevăzute în Convenția FAL;
(d)
„navă” înseamnă orice vas sau ambarcațiune maritimă;
(e)
„SafeSeaNet” înseamnă sistemul Uniunii de schimb de informații maritime, astfel cum este definit în Directiva 2002/59/CE;
(f)
„transmitere electronică a datelor” înseamnă procesul de transmitere a unor informații care au fost deja codate în format digital prin utilizarea unui format structurat modificabil ce poate fi folosit în mod direct pentru stocarea și prelucrarea informatică.
Articolul 3
Armonizarea și coordonarea formalităților de raportare
(1) Fiecare stat membru adoptă măsuri pentru a asigura faptul că îndeplinirea formalităților de raportare este solicitată într-un mod armonizat și coordonat pe teritoriul său.
(2) Comisia, în cooperare cu statele membre, dezvoltă mecanisme pentru armonizarea și coordonarea formalităților de raportare în cadrul Uniunii.
Articolul 4
Notificare prealabilă sosirii în porturi
Sub rezerva unor dispoziții specifice privind notificarea prevăzute de actele juridice ale Uniunii sau de instrumentele juridice internaționale aplicabile transportului maritim și obligatorii pentru statele membre, inclusiv a dispozițiilor privind controlul persoanelor și bunurilor, statele membre se asigură că comandantul sau orice altă persoană autorizată corespunzător de operatorul navei notifică, anterior sosirii într-un port situat într-un stat membru, informațiile cerute prin formalitățile de raportare către autoritatea competentă desemnată de statul membru respectiv:
(a)
cu cel puțin 24 de ore în prealabil; sau
(b)
cel târziu în momentul în care nava părăsește portul anterior, în cazul în care durata voiajului este mai mică de 24 de ore; sau
(c)
dacă portul de escală nu este cunoscut sau este schimbat în timpul voiajului, de îndată ce aceste informații sunt disponibile.
Articolul 5
Transmiterea electronică a datelor
(1) Statele membre acceptă îndeplinirea formalităților de raportare în format electronic și transmiterea acestora printr-o interfață unică cât mai curând posibil și, în orice caz, cel târziu la 1 iunie 2015.
Această interfață unică, care conectează SafeSeaNet, e-Customs și alte sisteme electronice, constituie locația în care, în conformitate cu prezenta directivă, toate informațiile sunt declarate o singură dată și sunt puse la dispoziția diverselor autorități competente și a statelor membre.
(2) Fără a aduce atingere formatului relevant prevăzut în Convenția FAL, formatul menționat la alineatul (1) respectă articolul 6.
(3) Atunci când formalitățile de raportare sunt cerute de actele juridice ale Uniunii și în măsura necesară pentru buna funcționare a interfeței unice instituite în conformitate cu alineatul (1), sistemele electronice menționate la alineatul (1) trebuie să fie interoperabile, accesibile și compatibile cu sistemul SafeSeaNet stabilit în conformitate cu Directiva 2002/59/CE și, dacă este cazul, cu sistemele informatice prevăzute în Decizia nr. 70/2008/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 15 ianuarie 2008 privind crearea unui mediu informatizat pentru vamă și comerț (16).
(4) Fără a aduce atingere dispozițiilor specifice privind controlul vamal și la frontieră stabilite în Regulamentul (CEE) nr. 2913/92 și în Regulamentul (CE) nr. 562/2006, statele membre consultă operatorii economici și informează Comisia cu privire la progresele obținute folosind metodele stabilite în Decizia nr. 70/2008/CE.
Articolul 6
Schimbul de date
(1) Statele membre se asigură că informațiile primite în conformitate cu formalitățile de raportare prevăzute în temeiul unui act juridic al Uniunii sunt puse la dispoziție în sistemele lor naționale SafeSeaNet și pun la dispoziția altor state membre părțile relevante din aceste informații prin intermediul sistemului SafeSeaNet. Cu excepția cazului în care este prevăzut altfel de un stat membru, aceasta nu se aplică informațiilor primite în temeiul Regulamentului (CEE) nr. 2913/92, al Regulamentului (CEE) nr. 2454/93, al Regulamentului (CE) nr. 562/2006, precum și al Regulamentului (CE) nr. 450/2008.
(2) Statele membre se asigură că informațiile primite în conformitate cu alineatul (1) sunt accesibile, la cerere, autorităților naționale relevante.
(3) Formatul digital de bază al mesajelor care urmează a fi folosit în sistemele naționale SafeSeaNet în conformitate cu alineatul (1) se stabilește în conformitate cu articolul 22a din Directiva 2002/59/CE.
(4) Statele membre pot furniza accesul relevant la informațiile menționate la alineatul (1) fie printr-o interfață națională unică prin intermediul unui sistem de schimb de date electronice, fie prin intermediul sistemelor naționale SafeSeaNet.
Articolul 7
Informațiile din formularele FAL
Statele membre acceptă formularele FAL pentru îndeplinirea formalităților de raportare. Statele membre pot accepta ca informațiile solicitate în temeiul unui act juridic al Uniunii să fie furnizate pe suport de hârtie numai până la 1 iunie 2015.
Articolul 8
Confidențialitate
(1) Statele membre, în conformitate cu actele juridice aplicabile ale Uniunii sau cu legislația națională, adoptă măsurile necesare pentru a asigura confidențialitatea informațiilor comerciale și a altor informații confidențiale care fac obiectul schimburilor în conformitate cu prezenta directivă.
(2) Statele membre garantează, în special, protecția datelor cu caracter comercial colectate în temeiul prezentei directive. În ceea ce privește datele personale, statele membre garantează respectarea Directivei 95/46/CE. Instituțiile și organismele Uniunii garantează respectarea Regulamentului (CE) nr. 45/2001.
Articolul 9
Exceptări
Statele membre se asigură că navele aflate sub incidența Directivei 2002/59/CE, care operează între porturi situate pe teritoriul vamal al Uniunii, dar care nu provin, nu fac o escală sau nu se îndreaptă către un port situat în afara acestui teritoriu sau a unei zone libere supuse modalităților de control de tip I în sensul legislației vamale, sunt exceptate de la transmiterea informațiilor ce figurează în formularele FAL, fără a aduce atingere actelor juridice ale Uniunii aplicabile și posibilității ca statele membre să solicite datele care figurează în formularele FAL menționate la punctele 1-6 din partea B a anexei la prezenta directivă, necesare pentru protejarea ordinii și securității interne și pentru aplicarea actelor legislative în materie vamală sau fiscală, precum și în materie de imigrare, de mediu sau sanitare.
Articolul 10
Procedura de modificare
(1) Comisia poate adopta acte delegate, în conformitate cu articolul 290 din Tratatul privind funcționarea Uniunii Europene, referitoare la anexa la prezenta directivă, pentru a garanta că acestea includ orice modificări pertinente realizate de OMI la nivelul formularelor FAL. Aceste amendamente nu au drept efect extinderea domeniului de aplicare a prezentei directive.
(2) În ceea ce privește actele delegate menționate la prezentul articol se aplică procedurile stabilite la articolele 11, 12 și 13.
Articolul 11
Exercitarea competențelor delegate
(1) Competența de a adopta actele delegate menționate la articolul 10 este conferită Comisiei pentru o perioadă de cinci ani de la 18 noiembrie 2010. Comisia raportează cu privire la competențele delegate cel târziu cu șase luni înainte de sfârșitul perioadei de cinci ani. Delegarea de competențe se reînnoiește automat pentru perioade de timp identice, cu excepția cazului în care Parlamentul European sau Consiliul o revocă, în conformitate cu articolul 12.
(2) De îndată ce adoptă un act delegat, Comisia îl notifică simultan Parlamentului European și Consiliului.
(3) Competența de a adopta acte delegate se acordă Comisiei în limitele stabilite la articolele 12 și 13.
Articolul 12
Revocarea competențelor delegate
(1) Delegarea competențelor menționată la articolul 10 poate fi revocată oricând de Parlamentul European sau de Consiliu.
(2) Instituția care a inițiat o procedură internă pentru a decide dacă intenționează să revoce delegarea de competențe informează cealaltă instituție și Comisia în timp util înainte de luarea deciziei finale, indicând competențele delegate care ar putea face obiectul unei revocări, precum și motivele revocării.
(3) Decizia de revocare pune capăt delegării competențelor specificate în decizia respectivă. Decizia produce efecte imediat sau de la o dată ulterioară, menționată în decizie. Decizia nu aduce atingere actelor delegate deja în vigoare. Decizia se publică în Jurnalul Oficial al Uniunii Europene.
Articolul 13
Prezentarea de obiecții la actele delegate
(1) Parlamentul European sau Consiliul pot prezenta obiecții cu privire la un act delegat în termen de două luni de la data notificării.
La inițiativa Parlamentului European sau a Consiliului, acest termen se prelungește cu două luni.
(2) În cazul în care, la expirarea termenului inițial de două luni sau, după caz, a prelungirii acestuia, nici Parlamentul European, nici Consiliul nu au prezentat obiecții cu privire la actul delegat, acesta se publică în Jurnalul Oficial al Uniunii Europene și intră în vigoare la data menționată în cuprinsul său.
Actul delegat poate fi publicat în Jurnalul Oficial al Uniunii Europene și intră în vigoare înainte de expirarea termenului inițial de două luni sau, după caz, a prelungirii acestuia, în cazul în care atât Parlamentul European, cât și Consiliul au informat Comisia că au decis să nu prezinte obiecții.
(3) În cazul în care Parlamentul European sau Consiliul se opun actului delegat, acesta nu intră în vigoare. Instituția care prezintă obiecții față de actul delegat prezintă motivele pentru care se opune adoptării actului delegat.
Articolul 14
Transpunere
(1) Statele membre adoptă și publică actele cu putere de lege și actele administrative necesare în vederea respectării prezentei directive până la 19 mai 2012. Statele membre comunică de îndată Comisiei textul acestor acte.
Statele membre aplică actele respective de la 19 mai 2012.
În cazul în care statele membre adoptă respectivele acte, acestea conțin o trimitere la prezenta directivă sau sunt însoțite de o asemenea trimitere în momentul publicării lor oficiale. Statele membre stabilesc modalitatea de efectuare a acestei trimiteri.
(2) Statele membre comunică Comisiei textele principalelor dispoziții de drept intern pe care le adoptă în domeniul reglementat de prezenta directivă.
Articolul 15
Raportare
Comisia transmite un raport Parlamentului European și Consiliului până la 19 noiembrie 2013, cu privire la funcționarea prezentei directive, inclusiv cu privire la:
(a)
posibilitatea de a extinde simplificările introduse de prezenta directivă la transportul pe căi navigabile interioare;
(b)
compatibilitatea sistemului de informare fluvială cu procesul de transmitere electronică a datelor menționat în prezenta directivă;
(c)
progresele în materie de armonizare și coordonare a formalităților de raportare realizate în temeiul articolului 3;
(d)
fezabilitatea eliminării sau simplificării formalităților pentru navele care au făcut escală într-un port dintr-o țară terță sau o zonă liberă;
(e)
datele disponibile referitoare la traficul/mișcările navelor în cadrul Uniunii și/sau la navele care fac escală în porturi din țări terțe sau în zone libere.
Raportul va fi însoțit, dacă este cazul, de o propunere legislativă.
Articolul 16
Abrogarea Directivei 2002/6/CE
Directiva 2002/6/CE se abrogă de la 19 mai 2012. Trimiterile la directiva abrogată se interpretează ca trimiteri la prezenta directivă.
Articolul 17
Destinatari
Prezenta directivă se adresează statelor membre.
Adoptată la Strasbourg, 20 octombrie 2010.