РЕШЕНИЕ НА КОМИСИЯТА
от 13 юли 2011 година
относно схема на държавна помощ C 3/09 (ex NN 41 A-B/03), приведена в действие от Португалия, за събиране, транспортиране, обработка и унищожаване на кланични отпадъци
(нотифицирано под номер C(2011) 4888)
(само текстът на португалски език е автентичен)
(2011/677/ЕС)
ЕВРОПЕЙСКАТА КОМИСИЯ,
като взе предвид Договора за функционирането на Европейския съюз, и по-специално член 108, параграф 2, първа алинея от него,
като има предвид, че:
I. ПРОЦЕДУРА
(1)
Вследствие на жалба Комисията изпрати на 15 ноември 2002 г. искане за информация на португалските власти относно въвеждането на парафискална такса, имаща за цел финансиране на събирането, транспортирането, преработката и унищожаването на страничните продукти, получени при клането на преживни животни и птици, в съответствие с Наредба-закон № 197/2002 от 25 септември 2002 г. (1). Португалските власти отговориха с писмо от 20 януари 2003 г.
(2)
Тъй като от предоставената информация следва, че въпросната схема е приведена в действие без предварително разрешение на Комисията, тя е вписана в регистъра на помощите, за които не е постъпило уведомление, под номер NN 41 A-B/03.
(3)
С писма от 16 и 30 април 2003 г. службите на Комисията изискаха от португалските власти нова информация относно разглежданата схема. Последните имаха срок от четири седмици, за да изпратят своя отговор.
(4)
С писма от 5 май и 6 юни 2003 г., заведени съответно на 5 май и на 10 юни 2003 г., постоянното представителство на Португалия при Европейския съюз поиска, от името на португалските власти, допълнителен срок за предоставяне на всички поискани данни, като се има предвид времето, необходимо за събиране на последните.
(5)
С писмо от 25 юли 2003 г. службите на Комисията разрешиха удължаване на срока с четири седмици.
(6)
След като не бе получен отговор в срока от четири седмици, определен в последното посочено писмо, службите на Комисията изпратиха напомняне на португалските власти с писмо от 19 декември 2003 г., като изтъкнаха, че при липса на реакция от страна на тези власти те си запазват правото да предложат на Комисията да изпрати разпореждане за информация в съответствие с член 10, параграф 3 от Регламент (ЕО) № 659/1999 на Съвета от 22 март 1999 г. за установяване на подробни правила за прилагането на член 93 от Договора за ЕО (понастоящем член 108 от ДФЕС) (2).
(7)
С писмо от 5 февруари 2004 г., заведено същия ден, постоянното представителство на Португалия при Европейския съюз съобщи на Комисията отговора на португалските власти на писмата на службите на Комисията от 16 и 30 април 2003 г.
(8)
С писмо от 11 ноември 2004 г. службите на Комисията изискаха от португалските власти нова информация относно разглежданата схема. Последните имаха срок от четири седмици, за да изпратят своя отговор.
(9)
С писмо от 30 декември 2004 г., заведено на 5 януари 2005 г., постоянното представителство на Португалия при Европейския съюз поиска, от името на португалските власти, допълнителен срок от един месец за предоставяне на всички поискани данни, като се има предвид времето, необходимо за събиране на последните.
(10)
С писмо от 17 януари 2005 г. службите на Комисията разрешиха за втори път исканото удължаване на срока.
(11)
След като не получиха отговор на своите въпроси в дадения нов срок, с писмо от 12 април 2005 г. службите на Комисията изпратиха ново напомняне на португалските власти, като им обърнаха отново внимание на факта, че в случай на неспазване на срока от четири седмици, даден за изпращането на отговор, те си запазват правото да предложат на Комисията да изпрати разпореждане за информация в съответствие с член 10, параграф 3 от Регламент (ЕО) № 659/1999.
(12)
Посоченият срок за отговор изтече през май 2005 г. След като не беше получен отговор след изтичането на този срок, със свое решение от 21 февруари 2006 г. (3) Комисията изиска от португалските власти да ѝ съобщят цялата поискана информация, като уточни, че при липса на отговор от тяхна страна тя си запазва правото да открие процедурата, предвидена в член 108, параграф 2 от Договора за ДФЕС (вж. точка 80 от разпореждането за информация).
(13)
След като не бе предоставено нищо от поисканата информация, на 28 януари 2009 г. Комисията реши да открие процедурата, предвидена в член 108, параграф 2 от ДФЕС. Решението бе публикувано в Официален вестник на Европейския съюз (4). Комисията прикани другите държави-членки и заинтересованите трети страни да представят своите мнения относно въпросната помощ.
(14)
След като не бяха получени мнения от страна на Португалия в предписания срок, Комисията изпрати напомняне на Португалия с писмо от 18 март 2009 г. На 14 април 2009 г. Португалия предостави своите мнения на Комисията, като предаде също копие от Наредба-закон № 393-B/98 и Наредба-закон № 244/2003. Други мнения бяха получени на 15 юни 2009 г. от ETSA - Empresa de Transformação de Subprodutos Animais, SA.
(15)
На 1 юли 2009 г. Комисията препрати на Португалия мненията на ETSA. Португалия не предостави на Комисията забележки във връзка с тях.
(16)
Във връзка с мненията, получени от ETSA, службите на Комисията поискаха от португалските власти с писмо от 19 февруари 2010 г. да дадат допълнителни пояснения. Португалските власти отговориха с писмо от 27 април 2010 г.
(17)
С писмо от 1 февруари 2011 г. службите на Комисията поискаха от португалските власти да дадат пояснения и да отговорят на въпросите, зададени вече на по-ранен етап от службите на Комисията, на които португалските власти не бяха дали пълни отговори.
(18)
С писмо от 24 февруари 2011 г. португалските власти поискаха продължаване с 30 дни на определения срок за отговор.
(19)
С писмо от 28 февруари 2011 г. службите на Комисията разрешиха продължаване с 30 дни на срока за отговор. Португалските власти отговориха с писмо от 1 април 2011 г. на въпросите, поставени от службите на Комисията.
(20)
С писмо от 20 юни 2011 г. службите на Комисията уведомиха португалските власти, че ще предложат на Комисията да вземе условно положително решение, като изложи условията за него.
II. ОПИСАНИЕ
(21)
Според информацията на португалските власти, през периода от 1 януари до 14 октомври 1998 г. в Португалия са установени 66 случая на спонгиформна енцефалопатия по говедата (наричана по-долу „СЕГ“). Във връзка с тази заплаха за общественото здраве и здравето на животните Комисията прие Решение 98/653/ЕО от 18 ноември 1998 г. относно някои спешни мерки, станали необходими поради случаите на спонгиформна енцефалопатия по говедата в Португалия (5), и наложи необходими мерки поради случаите на СЕГ в Португалия, като забрани по-специално изпращането на някои животни и странични животински продукти от територията на Португалия към други държави-членки.
(22)
С цел да смекчи последиците от приетите мерки в рамките на борбата срещу спонгиформната енцефалопатия по говедата (СЕГ), португалската държава, считано от 1999 г., пое всички разходи, свързани със събиране, преработка и унищожаване на странични продукти от месо от бозайници и от птици. С Наредба-закон № 393-B/98 от 4 декември 1998 г. (6) (наричана по-долу „Наредбата-закон от 1998 г.“) португалската държава пое ефективно отговорността и разходите за събиране, преработка и унищожаване на страничните продукти.
(23)
Наредбата-закон от 1998 г. предвиждаше в своя член 4, параграф 3 възможността за налагане на такса на кланиците за финансиране на унищожаването на някои суровини. Според информацията, получена от португалските власти, тази такса не е била наложена на кланиците.
(24)
Португалските власти обясниха, че не са разполагали с достатъчно специализирано оборудване, за да осигурят адекватна обработка на остатъчните продукти, и че поради това са били принудени да се обърнат към частни доставчици на услуги за осигуряване на тези услуги, които по своето естество са отговорност на държавата.
(25)
Португалските власти уточниха, че тази задача, която се осъществява в интерес на обществото, е била възложена на частния сектор при спазване на предписанията, установени с Наредба-закон № 197/99 от 8 юни 1999 г. (7), която е националният инструмент за транспониране на Директива 97/52/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 13 октомври 1997 г. за изменение на директиви 92/50/ЕИО, 93/36/ЕИО и 93/37/ЕИО съответно относно координиране на процедурите за възлагане на обществени поръчки за услуги, на обществени поръчки за доставки и на обществени поръчки за строителство (8). Частните предприятия, на които е било възложено да извършат въпросните услуги, са подбрани с оглед на тяхната компетентност и техническия им капацитет да осигурят добро изпълнение на възложената им задача от общ интерес и на спешността, с която е трябвало да се реагира, за да бъдат тези продукти обработени по сигурен, бърз и ефикасен начин. Португалските власти представиха примерен договор за услуги за периода от 1 септември 2004 г. до 31 декември 2004 г.
(26)
Според информацията на португалските власти параметрите, на базата на които е била изчислена компенсацията за услугите, са били предварително определени със съвместно постановление № 96/99 от 25 януари 1999 г. (9) Това постановление е преглеждано периодично и изменено със съвместно постановление № 324/2001 от 6 април 2001 г. (10) и съвместно постановление № 124/2002 от 19 февруари 2002 г. (11).
(27)
С Решение 2000/766/ЕО (12) Съветът забрани използването на животински странични продукти от почти всички видове при храненето на животните и наложи тяхното унищожаване във всички държави-членки, включително в Португалия.
(28)
Португалските власти обясниха, че вследствие на това решение количеството остатъци, засегнати от тази процедура, се е увеличило, а оттам и разходите, свързани със съответните операции.
(29)
С Решение 2001/376/ЕО (13) Комисията реши да запази действието на Решение 98/653/ЕО, прието за Португалия.
(30)
Регламент (ЕО) № 1774/2002 на Европейския парламент и на Съвета от 3 октомври 2002 г. за установяване на здравни правила относно странични животински продукти, непредназначени за консумация от човека (14), предвижда специфични правила за събиране, преработка и унищожаване на животински странични продукти, приложими към различни категории странични продукти.
(31)
Португалските власти уточниха, че за да изпълнят своите задължения в този контекст, са решили да извършат прехвърляне на разходите за въпросните дейности на икономическите оператори в сектора при строго спазване на принципа „замърсителят плаща“ и без да пренебрегват грижата за защитата на общественото здраве, чието гарантиране е основна задача, за която отговорността носят те. Властите са приели също така режима, предвиден от Наредба-закон № 197/2002 от 25 септември 2002 г.
(32)
От октомври 2002 г., датата на влизане в сила на Наредба-закон № 197/2002, финансирането на разходите, свързани с операциите по събиране, транспортиране, преработка и унищожаване на странични животински продукти от месо от бозайници и от птици, се осигурява от постъпленията от парафискална такса, налагана на кланиците, на вносителите на необезкостено говеждо, телешко и свинско месо и на вътрешните оператори в Общността, т.е. операторите/получателите на доставки от необезкостено говеждо, телешко и свинско месо.
(33)
С писмо от 20 януари 2003 г. португалските власти посочиха, че от заплащане на таксата са освободени следните оператори:
-
кланиците, извършващи събирането, преработката и унищожаването на всички въпросни странични продукти, с изключение на материалите със специфичен риск (наричани по-долу „МСР“), както в собствените си помещения, така и в цеховете за разфасовка, тъй като тези предприятия са създали условия на автономност при обработката на своите собствени странични продукти (вж. точка 2 от приложение 2 към Наредба-закон № 197/2002),
-
вносителите и вътрешните оператори в Общността на обезкостено месо, тъй като от последното не се получават странични продукти, подлежащи на задължителна обработка по силата на общностното и националното законодателство.
(34)
Що се отнася до точното предназначение на приходите от събирането на таксите, португалските власти заявиха, че те са били насочвани само за финансиране на операциите, свързани с услугите по събиране, транспортиране, преработка и унищожаване на странични продукти от месо от бозайници и от птици, в това число на МСР.
(35)
В приложение 1 към Наредба-закон № 197/2002 размерът на таксата, посочен по-долу, е определен пропорционално на теглото и в зависимост от съответния вид:
(В евро)
Вид/тип
Говеда
Свине
Овце/кози
Домашни птици
Други
Такса/1 kg кланичен труп
0,05
0,04
0,03
0,06
0,06
(36)
Във връзка с финансирането на услугите по събиране, транспортиране, преработка и унищожаване на МСР член 2, параграф 2 от Наредба-закон № 197/2002 предвижда специално и единствено за кланиците да се прилага такса с фиксиран размер от 0,30 EUR/kg МСР.
(37)
Всички такси се заплащат, чрез процедура за самоначисляване, на публичен орган: Националния институт за интервенция и гарантиране на селското стопанство (INGA). Таксите, наложени на операторите, представляват приходи на INGA и са били изплатени пряко на този институт.
(38)
Както е посочено в съображения 32 и 33 на настоящото решение, в член 4 от Наредба-закон № 197/2002 се уточнява, че кланиците имат също възможността да се организират, било като наемат пряко услугите на трети страни за извършване на операциите по събиране, транспортиране, преработка и унищожаване на страничните продукти, било като ги извършват сами, но винаги при спазване на действащите правни разпоредби и с изключение на МСР. Ако кланиците извършват събирането, преработката и унищожаването на страничните продукти, получени в собственото им предприятие (с изключение на МСР), дължимата такса се определя от приложение 2 към Наредба-закон № 197/2002, както следва:
(В евро)
Вид/тип
Говеда
Свине
Овце/кози
Домашни птици
Други
Такса/1 kg кланичен труп
0,03
0,02
0,00
0,00
0,00
(39)
Ако кланиците извършват събирането, преработката и унищожаването на всички странични продукти, получени както в собственото им предприятие, така и в цеховете за разфасовка, с изключение на МСР, те се освобождават напълно от заплащането на тази такса.
(40)
Съгласно член 5 от Наредба-закон № 197/2002 INGA е органът, отговорен за контрола върху плащането на таксите от кланиците, и за тази цел поддържа актуализирани регистри на бройките и теглото на кланичните трупове. В компетенциите на INGA влиза също контролът върху плащането на дължимите такси за вноса и получаването на продукти с произход от Европейския съюз, докато задължение на операторите и получателите на доставки е да поддържат актуализирани регистри за извършените операции.
(41)
Ако кланиците предпочетат последната алтернатива, те трябва предварително да представят проекти за одобрение от INGA и да приемат всички евентуални проверки, каквито реши да осъществи компетентният орган.
(42)
Португалските власти гарантираха, че размерът на таксата се ограничава до поемане на разходите на посочените предприятия за тези операции и че тази услуга ще бъде предоставена само на предприятията, произвеждащи странични продукти, чието унищожаване е задължително.
(43)
Относно съответствието между приходите от таксата и разходите за финансираните от тях услуги, португалските власти заявиха, че таксите, предвидени в приложения I и II към Наредба-закон № 197/2002, както и таксата, предвидена в член 2, параграф 2 за МСР, са изчислени въз основа на реалните разходи за услугите, които трябва да бъдат предоставени, като се държи сметка за естеството на получените странични продукти от всеки животински вид и за това дали са засегнати, или не.
(44)
За португалските власти това финансиране е напълно идентично с компенсация от ползвателите на обществена услуга от общ интерес. Сумите, изплатени от подлежащите на това задължение оператори, са правопропорционални на количествата отпадъци, реално предадени за обществена услуга, и на действителните разходи за унищожаването на тези отпадъци. В подкрепа на тези твърдения португалските власти представиха документи с числени данни за периода 1999-2005 г., доказващи стойността на услугите, а за 2003 г. - документ с числени данни за приходите от таксата за различните видове вносни странични продукти и за всички национални продукти.
(45)
Относно въпроса дали вносните продукти могат наистина да се ползват от схемата по същия начин, както националните продукти, португалските власти уверяват, че в съответствие с принципа „замърсителят плаща“ таксите, приложими към кланиците, при вноса и при вътреобщностния обмен на необезкостено месо, отразяват разходите, свързани с обработката на всички странични продукти, получени във веригата, до равнището на крайния потребител.
(46)
Вносът на необезкостено месо предполага за португалските власти наличие на странични продукти и следователно той има право на услугата по събиране, транспортиране, преработка и унищожаване, което обосновава прилагането на въпросните такси.
(47)
Португалските власти смятат, че финансираните дейности са в интерес на обществото, тъй като причинената от СЕГ криза показа, че обезвреждането на санитарни кланични конфискати следва да бъде задължение за предоставяне на обществена услуга от страна на държавата поради значението си за опазване на здравето на хората и на животните, както и за опазване на околната среда.
(48)
Системата, установена с Наредба-закон № 197/2002, е отменена с Наредба-закон № 244/2003 от 7 октомври 2003 г. (15), влязла в сила на 22 октомври 2003 г. Последната установява общ режим и преходен режим за животинските странични продукти, негодни за консумация от човека.
(49)
Общият режим предвижда, че кланиците, цеховете за разфасовка, инкубационните центрове, предприятията за яйчни продукти трябва, по своя собствена инициатива или чрез възлагане на трети страни, да насърчават събирането, транспорта, складирането, обработката, преработката и унищожаването на материалите от категории 1, 2 и 3, произведени в конкретния обект, в съответствие с Регламент (ЕО) № 1774/2002 на Европейския парламент и на Съвета посредством прилагането на план, представен за предварително одобрение на ГД „Ветеринарна медицина“ (DG V).
(50)
Кланиците, цеховете за разфасовка, инкубационните центрове, предприятията за яйчни продукти трябва да изготвят план за унищожаване или използване на материалите от категория 3, който трябва да бъде одобрен от DG V не по-късно от 90 дни, считано от датата на влизане в сила на Наредба-закон № 244/2003 или от началото на дейността. Що се отнася до категория 3, до одобряването на плановете от DG V, INGA осигурява услугите по събиране, транспортиране, преработка, временно складиране или разрушаване на страничните продукти в съответствие с Наредба-закон № 197/2002. Преди да бъде одобрен планът за материалите от категория 3, собствениците на кланици, цехове за разфасовка, инкубационни центрове и предприятия за яйчни продукти дължат таксите, определени в приложение 1 към Наредба-закон № 197/2002, с изключение на субектите, ползващи се от алтернативния режим, предвиден от тази наредба, които дължат таксите, определени в приложение 2 към Наредба-закон № 197/2002.
(51)
По силата на преходния режим, INGA продължава също да оказва тези услуги за материалите от категории 1 и 2.
(52)
За материалите от категории 1 и 2 кланиците и цеховете за разфасовка трябва да представят план за унищожаване или използване не по-късно от 30 дни след изтичането на преходния режим през ноември 2005 г. Преди одобрението на плана те дължат по 0,35 EUR на 1 kg материали от категория 1 или 2. От друга страна, същите се освобождават от заплащането на такса, след като бъде одобрен планът за унищожаване или използване.
(53)
Когато кланиците и цеховете за разфасовка представят план на DG V, като посочат операциите, необходими за отстраняване на материалите от категории 1 и 2, с това те поемат отговорността за покриване на разходите, свързани с тези дейности, и подлежат на проверки от страна на компетентния орган. По силата на член 3, параграф 4 от Наредба-закон № 244/2003 режимът завършва две години след влизане в сила на тази наредба-закон.
(54)
Преходният режим съгласно Наредба-закон № 244/2003 изтече през ноември 2005 г. Португалските власти заявиха в писмото си от 1 април 2011 г., че след изтичането на преходния режим съгласно Наредба-закон № 244/2003 разходите за дейностите по унищожаване на страничните продукти от кланиците и цеховете за разфасовка се поемат от операторите, като остатъците се оползотворяват чрез преработването им в биогориво и износ на брашна.
(55)
В решението си за откриване на процедура Комисията изрази следните съмнения относно наличието на помощ и евентуалната съвместимост на последната в полза на предприятията доставчици на услуги по събиране, транспортиране, преработка и унищожаване на въпросните материали, на кланиците и цеховете за разфасовка, на вносителите на необезкостено говеждо, телешко и свинско месо и на месо от птици, и на вътрешните оператори в Общността, както и на животновъдите.
(56)
По-специално Комисията повтори въпросите, поставени в първото разпореждане за информация. Що се отнася до помощта в полза на предприятията доставчици на услуги по събиране, транспортиране, преработка и унищожаване на въпросните материали, Комисията изрази съмнения относно характера на услугата от общ интерес, който португалските власти искаха да придадат на въпросните дейности, по-специално във връзка с решението по дело Altmark (16). Относно помощта в полза на кланиците и цеховете за разфасовка, на вносителите на необезкостено говеждо, телешко и свинско месо и на месо от птици, и на вътрешните оператори от сектора в Общността, Комисията изрази съмнения в това дали компенсацията, изплащана от сектора посредством таксата, съответства на действителната икономическа стойност на услугите, предоставени за събиране, и поиска числени данни в това отношение. И накрая, по отношение на помощта за животновъдите Комисията изрази съмнения относно предимствата, които въведената система може да им предостави, като се има предвид, че те не подлежат на плащане на въпросната такса.
(57)
След това Комисията направи предварително разследване на съвместимостта на въпросните мерки с насоките, приложими от 1998 г. нататък, и заключи на етапа на решението за откриване, че не притежава достатъчно информация, за да достигне до заключение, че въпросните мерки са съвместими.
III. МНЕНИЯ, ПРЕДСТАВЕНИ ОТ ПОРТУГАЛИЯ
(58)
В своите мнения Португалия започва с напомняне на специфичното положение на португалската държава през 1998 г. заради СЕГ. По-специално тя се позовава на Решение 98/653/ЕО за забрана на изпращането от португалска територия към други държави-членки или към трети държави на някои продукти, между които месни и костни брашна като такива или в състава на други продукти. В този контекст план за надзор, контрол и ликвидиране на СЕГ е изготвен от Португалия и одобрен от Постоянния ветеринарен комитет при Комисията. На 18 април 2001 г. Комисията реши да запази ембаргото за Португалия. Едва през 2004 г. последното бе отменено с Регламент (ЕО) № 1993/2004 (17).
(59)
Португалия следователно подчертава факта, че през периода 1998-2004 г. всички предприети мерки са имали за цел справяне с извънредно положение, представляващо опасност за общественото здраве. Португалските административни органи са искали по този начин да дадат възможност за незабавно прилагане на мерките, докато операторите не се организират, за да изпълняват сами тези задачи, оставайки под контрола на държавата. Португалия смята, че защитата на общественото здраве е най-голямата правна ценност, която дава основание за изключение от разпоредбите за държавна помощ.
(60)
Според Португалия приемането на Решение 98/653/ЕО и по-късните продължавания на действието му са попречили мерките, приети от португалската държава за справяне с кризата на СЕГ, да причинят смущения на пазара и да засегнат търговията между държавите-членки. Португалия посочва, че тъй като е съществувало ембарго върху изпращането на посочените по-горе продукти, не е имало търговия, което значи, че не е било възможно да има нарушаване на конкуренцията.
(61)
На първо място Португалия посочва, че през 1998 г. не е предоставяна помощ и го доказва чрез датата на влизане в сила на Наредба-закон № 393-В/98 от 4 декември 1998 г.). Едва тогава португалската държава е поела, по изключение и временно, отговорността за дейностите по събиране, преработка и унищожаване на страничните продукти.
(62)
Считано от влизането в сила на Наредба-закон от 1998 г., португалската държава е поела разходите за операциите по събиране, преработка и унищожаване на страничните продукти, и то до влизане в сила на Наредба-закон № 197/2002. Португалия заявява по този повод, че приемането на тези мерки от португалската държава следва да се разглежда като краткосрочна стъпка, тъй като по-късно режимът е променен и е въведена такса като начин за прехвърляне върху сектора на финансирането на дейностите по събиране, транспортиране, преработка и унищожаване на страничните продукти от месо от бозайници и от птици, включително материалите със специфичен риск (МСР).
(63)
Що се отнася до разходите за посочените мерки, Португалия посочва, че параметрите, на чиято база е изчислена компенсацията, са били определени предварително с наредба, публикувана в официалния вестник. Португалските власти посочват три постановления (18). В тези постановления са определени цените на услугите (събиране, транспортиране, преработка и опаковане в големи торби („big bags“) на 1 kg продукти). Взети са предвид разходите за тези операции, направени от предприятията за преработка на страничните продукти от животински произход, които не са част от кланиците. Текущите разходи, като разходите за енергия, гориво, заплати, осигуровки и пр., също са взети предвид. Тези параметри са едни и същи за всички доставчици на услуги. Португалските власти посочиха, че печалбите са от 30 % до 39,5 %, което според тях е умерено или дори по-малко от средната печалба при извършване на икономическа дейност. Португалските власти приложиха отчетите за параметрите, въз основа на които са определени цените в постановленията.
(64)
В заключение португалската държава смята, че предоставената помощ може да бъде обявена за съвместима чрез прилагане на изключение от принципа „замърсителят плаща“, тъй като помощта отговаря на стойността на предоставените услуги и приложимите тогава насоки (Насоки относно държавната помощ за изследвания за ТСЕ, мъртви животни и кланични отпадъци (19) разрешаваха помощ до 100 % от действителните разходи поради краткосрочния ѝ характер.
(65)
Считано от октомври 2002 г., правното основание за изплащане на разходите е Наредба-закон № 197/2002. Според португалските власти тези такси отчитат стойностите за заплащане на дейностите, извършвани от предприятията за преработка на страничните продукти. Въпреки това, поради продължаващата криза португалските власти смятат, че намесата на държавата като посредник е все така оправдана.
(66)
При извършените тогава тестове са взети предвид общите разходи, понасяни от предприятията, както и разумна печалба. Португалските власти представиха отчета, изготвен въз основа на разходите и финансовите тежести за 2003 г., който според тях доказва изравняване на баланса между приходите и финансовите тежести, свързани с действието на въведения нов правен режим, и който определя таксите за финансирането на услугите.
(67)
Португалските власти заявиха също, че финансирането на услугите по събиране, транспортиране, преработка и унищожаване на страничните продукти от месо от птици не идва от таксите, събрани от кланиците и вносителите на кланични трупове, половинки кланични трупове и други необезкостени разфасовки на говеда, телета и свине. Те уточниха, че тъй като тълкуването на разпоредбите на член 2, параграф 1 от Наредба-закон № 197/2002 следва да се извърши във връзка с разпоредбите на приложение 1, посочени там, установено е, че финансирането на услугите по събиране, транспортиране, преработка и унищожаване на страничните продукти от месото е извършено по три категории оператори: кланиците за говеда, телета, свине, овце/кози, домашни птици и други, вносителите на кланични трупове, половинки кланични трупове и други необезкостени разфасовки на говеда, телета и свине, и вътрешните оператори в Общността на същите продукти. Така в приложение 1 има колона със сумите, дължими от кланиците на птици, които не насърчават събирането, транспортирането, преработката и унищожаването на страничните продукти, получени при клането на птици, като се има предвид, че повечето вносни кланични трупове на птици не дават странични продукти.
(68)
Португалските власти заявиха също, че разликата между двете такси, определени в приложение 2 към Наредба-закон № 197/2002, е обоснована поради разходите, свързани със страничните продукти, получени в цеховете за разфасовка.
(69)
Португалските власти заявиха, че в съответствие с Наредба-закон № 197/2002 и Наредба-закон № 244/2003 не се предвижда прехвърляне на таксите върху животновъдите, въпреки че тези разходи за операциите по събиране, транспортиране, преработка и унищожаване са били в действителност прехвърлени върху целия сектор на производство на месо. Португалските власти представиха в това отношение две фактури за услуги от 22 октомври 2002 г. и 28 октомври 2003 г., които според тях доказват, че разходите за дейностите по събиране, транспортиране, преработка и унищожаване са прехвърлени от кланиците върху животновъдите.
(70)
Накрая португалските власти уверяват, че от предприятията доставчици на услуги не са били отклонени ресурси в полза на евентуални конкурентни дейности, тъй като тези предприятия изпълняват само дейностите по събиране, транспортиране, преработка и унищожаване на животински странични продукти.
(71)
Португалия посочва също факта, че преходният режим, установен с Наредба-закон № 244/2003, е приключил през ноември 2005 г. и че оттогава предприятията, произвеждащи странични продукти, са поели изцяло отговорността, с която държавата се е натоварила временно вместо тях. От ноември 2005 г. нататък всички разходи се покриват от операторите, като остатъците се оползотворяват чрез преработването им в биогориво и износ на брашна.
(72)
В заключение португалските власти считат, че са изпълнили условията на приложимите насоки, тъй като операторите, произвеждащи странични продукти, са започнали да заплащат постепенно за дейностите по унищожаване на страничните продукти посредством таксата.
IV. МНЕНИЯ ОТ ЗАИНТЕРЕСОВАНИ СТРАНИ
(73)
ETSA представи своите мнения в писмото си от 15 юни 2009 г. Групата ETSA се състои от дружествата ITS - Indústria Transformadora de Subprodutos Animais, SA и SEBOL - Comércio e Indústria de Sebo, SA. Те извършват услуги по събиране, транспортиране, преработка и унищожаване на страничните продукти от животински произход, отнасящи се към категории 1, 2 и 3 в Португалия, и са част от предприятията, на които държавата е възложила доставката на посочените услуги през разглеждания период. Следователно ETSA се разглежда като получател на държавните плащания, така че би могла да бъде заинтересована от процедурата С 3/09.
(74)
Като предварителна стъпка ETSA припомня контекста на кризата със СЕГ, принудила португалската държава да вземе превантивни мерки (сред които услугата по събиране, транспортиране, преработка и унищожаване на страничните продукти от животински произход от категории 1, 2 и 3), насочени към борба срещу болестта и намаляване на опасността от заразяване, с цел опазване на общественото здраве и околната среда. Приемането на тези мерки е обусловено до голяма степен от законодателството на Общността.
(75)
През периода 1998-2005 г. INGA извърши пряко възлагане на услугите по събиране, транспортиране, преработка и унищожаване на отпадъците на дружествата ITS и SEBOL. ETSA посочва, че всички предприятия, отговарящи на условията за доставка на необходимите услуги, са били одобрени при същите условия. До 10 октомври 2002 г. на INGA е било възложено да се обръща към предприятията, одобрени за този вид услуги, като е покривала свързаните с това разходи в съответствие с член 6 от Наредба-закон от 1998 г. Параметрите за изчисляване на заплащането са определени от Съвместно постановление № 96/99, като цената е определена в зависимост от теглото на суровината. Тя е подлежала на преразглеждане при промяна на условията за оказване на услугата. Цената, заплатена на SEBOL и ITS, е била съобразена с очакваните разходи за оказване на услугата, по-специално с теглото и обема на отпадъците, подлежащи на събиране и обработка, както и с внедряването и управлението на системата за събиране на мъртви животни в стопанствата, предвиждаща, наред с други неща, бързо събиране след получаване на съобщение за смърт на животно.
(76)
ETSA подчертава, че макар възлагането на услугата да не е извършено чрез тръжна процедура, заплатената сума е покривала съответните разходи, като се има предвид комбинираният характер на приходите им, така че групата е успяла едва да реализира разумна и правомерна печалба. ETSA посочва, че въпреки това размерът на заплащането винаги е бил според нея в съответствие с принципа на ефективност, тъй като платената от INGA цена е около средната европейска цена за равностойни услуги, а заплащаните до 2005 г. цени са били според ETSA в действителност по-ниски от прилаганите по-късно в договорите за доставка на същите услуги, сключени чрез възлагане на обществена поръчка и имащи за цел да улеснят определянето на заплащането в зависимост от пазарните условия.
(77)
От 2005 г. нататък договорите за услуги са възлагани в рамките на международни обществени поръчки. Обявени са били три тръжни процедури: говеда/еднокопитни животни на национално равнище, овце/кози (юг) и овце/кози (север). Дружеството ITS е подало оферта чрез посредничеството на консорциум, на който е била възложена поръчката. Три договора за доставка на услуги са били сключени за трите посочени партиди. Сред условията ETSA посочва по-специално събирането, транспортирането, преработката и унищожаването на отпадъците, воденето на постоянни регистър и архиви, актуализирани в зависимост от извършваните операции. Контролът за спазване на условията се е осъществявал от IFAP (Институт за финансиране на земеделието и рибарството).
(78)
ETSA подчертава, че цените са били определени предварително по обективен и прозрачен начин в сключените договори в зависимост от тонажа и вида на съответните животни. Тези цени са установени според ETSA при пазарни условия и дават гаранция за достатъчно покриване на разходите, направени във връзка със спазването на задълженията за обществена услуга, предвидени в договорите за доставка на услугите и в съответното законодателство.
(79)
Въз основа на тези елементи ETSA достига до заключението, че групата не е получила неправомерна помощ, а всички средства представляват само правомерно заплащане за предоставяне на обществена услуга.
V. ОЦЕНКА НА ПОМОЩТА
1. НАЛИЧИЕ НА ПОМОЩ В СЪОТВЕТСТВИЕ С ЧЛЕН 107, ПАРАГРАФ 1 ОТ ДФЕС
(80)
В съответствие с член 107, параграф 1 от ДФЕС, освен изключенията, определени от посочения Договор, всяка помощ, предоставена от държава-членка или чрез ресурси на държава-членка, под каквато и да било форма, която нарушава или заплашва да наруши конкуренцията чрез поставяне в по-благоприятно положение на определени предприятия или производството на някои стоки, доколкото засяга търговията между държавите-членки, е несъвместима с вътрешния пазар.
(81)
Членове 107-109 от ДФЕС са приложими в сектора на свинското месо по силата на член 21 от Регламент (ЕИО) № 2759/75 на Съвета от 29 октомври 1975 г. относно общата организация на пазара на тези продукти (20), последно изменен с Регламент (ЕО) № 1913/2005 на Съвета (21). Те са приложими в сектора на говеждото и телешкото месо по силата на член 40 от Регламент (ЕО) № 1254/1999 на Съвета от 17 май 1999 г. относно общата организация на пазара на тези продукти (22), последно изменен с Регламент (ЕО) № 1152/2007 на Съвета (23). Преди приемането на последния регламент членовете бяха приложими в същия сектор по силата на член 24 от Регламент (ЕИО) № 805/68 на Съвета (24). Те са приложими в сектора на овчето и козето месо по силата на член 22 от Регламент (ЕО) № 2467/98 на Съвета от 3 ноември 1998 г. относно общата организация на пазара на тези продукти (25), последно изменен с Регламент (ЕО) № 1913/2005. Те са приложими в сектора на овчето и козето месо по силата на член 19 от Регламент (ЕО) № 2777/75 на Съвета от 29 октомври 1975 г. относно общата организация на пазара на тези продукти (26), последно изменен с Регламент (ЕО) № 679/2006 на Съвета (27). Регламент (ЕО) № 1234/2007 на Съвета от 22 октомври 2007 г. за установяване на обща организация на селскостопанските пазари и относно специфични разпоредби за някои земеделски продукти („Общ регламент за ООП“) (28) отмени тези отделни регламенти и предвижда в член 180, че правилата в областта на държавната помощ се прилагат за посочените по-горе продукти.
(82)
Що се отнася до естеството на помощта, то следва да бъде определено за всички получатели на услугите по събиране, транспортиране, преработка и унищожаване на кланичните отпадъци и по тяхното финансиране. Комисията установи следните категории потенциални получатели по системата, въведена в Португалия:
-
предприятията доставчици на услуги по събиране, транспортиране и унищожаване на съответните материали;
-
кланиците и цеховете за разфасовка, вносителите на необезкостено говеждо, телешко и свинско месо и месо от птици и вътрешните оператори в Общността, т.е. операторите/получателите на доставки от необезкостено говеждо, телешко и свинско месо;
-
животновъдите.
(83)
Що се отнася до оценката за потенциална помощ в течение на времето, в своето решение за откриване на процедура Комисията разграничи четири периода, имайки предвид прилагането на различните действащи разпоредби на Общността за анализа на евентуалните мерки за помощ. Комисията взе предвид периода от 1998 г. до 31 декември 1999 г., датата преди влизане в сила на Насоките за държавната помощ в земеделието; периода от 1 януари 2000 г. до 31 декември 2002 г., датата преди влизане в сила на Насоките относно държавната помощ за унищожаването на отпадъци от кланици и мъртви животни, както и за разходите за тестове за трансмисивни спонгиформни енцефалопатии (ТСЕ); периода от 1 януари 2003 г. до 31 декември 2006 г., датата преди влизане в сила на новите Насоки за земеделието 2007-2013 г. (29), и периода от 1 януари 2007 г. до днес.
(84)
С оглед на новата информация, предоставена от португалските власти, по-специално относно прилагането на посочената по-горе Наредба-закон № 244/2003 и различните начини на финансиране на потенциалната помощ, Комисията ще внесе известно изменение в разграничаването на отделните периоди и ще вземе предвид за всяка група потенциални получатели следните периоди:
-
периода от 9 декември 1998 г. до 9 октомври 2002 г., през който е била в сила Наредбата-закон от 1998 г.;
-
периода от 10 октомври 2002 г. до 21 октомври 2003 г., дата на влизане в сила на Наредба-закон № 197/2002 с изключение на приложение 2, чието действие е било продължено във връзка с преходния режим, предвиден от Наредба-закон № 244/2003;
-
периода от 22 октомври 2003 г. до ноември 2005 г., период на прилагане на преходния режим, предвиден от Наредба-закон № 244/2003.
1.1. НАЛИЧИЕ НА ИЗБИРАТЕЛНО ПРЕДИМСТВО
(85)
Съгласно практиката на Съда на ЕС за държавни помощи се считат намесите, които под каквато и да било форма са в състояние пряко или непряко да поставят определени предприятия в по-благоприятно положение или които трябва да се считат за икономическо предимство, което предприятието получател не би получило в нормални пазарни условия (30). Освен това за държавни помощи се считат намеси, облекчаващи под различна форма тежестите, които обичайно натоварват бюджета на едно предприятие и които, без да са субсидии в строгия смисъл на думата, имат същото естество и последици (31).
1.1.1. Избирателно предимство за предприятията получатели на услугите
(86)
Комисията отбелязва, че дейността по събиране, транспортиране, преработка и унищожаване на въпросните материали е икономическа дейност, тъй като представлява доставка на услуги срещу заплащане и може да бъде осъществявана от многобройни икономически оператори на пазара на Общността. Тези изводи се подкрепят по-специално от информацията, предоставена от ETSA и изложена в съображение 73 и следващите от настоящото решение.
(87)
Що се отнася до тази икономическа дейност, португалските власти заявяват, че въпросните предприятия, предоставили услуги, са извършили обществена услуга от общ интерес, обоснована с мотива за защита на общественото здраве и опазване на околната среда. Португалия изтъква в този контекст специфичното си положение поради кризата със СЕГ. Португалия подчертава следователно факта, че всички предприети мерки са имали за цел справяне с извънредно положение, представляващо опасност за общественото здраве. Португалските административни органи са искали по този начин да дадат възможност за незабавно прилагане на мерките, докато операторите не се организират, за да изпълнят сами тези задачи, оставайки под контрола на държавата (вж. съображения 21 и 59 от настоящото решение).
(88)
В своите мнения ETSA изразява становището, че групата не е получила неправомерна помощ, а всички средства представляват само правомерно заплащане за предоставяне на обществена услуга (вж. съображение 79 от настоящото решение).
(89)
От решението на Съда на ЕС по дело Altmark (32) следва, че към държавни субсидии, насочени към създаване на възможност за ползване на обществени услуги, не се прилага член 107 от ДФЕС, доколкото такива субсидии следва да се разглеждат като компенсация за услугите, осъществени от предприятията получатели за изпълнение на задължения за обществена услуга. Все пак Съдът на ЕС предвижда да бъдат изпълнени всички посочени по-долу условия:
-
първо, на предприятието получател трябва да е било действително възложено изпълнението на задължения за обществена услуга и тези задължения да са били ясно определени,
-
второ, параметрите, въз основа на които е изчислена компенсацията, да са били предварително определени по обективен и прозрачен начин,
-
трето, компенсацията да не надхвърля необходимото за покриване на всички или на част от разходите, направени поради изпълнението на задълженията за обществена услуга, като се имат предвид свързаните с това приходи, както и разумна печалба за изпълнението на тези задължения,
-
четвърто, когато изборът на предприятието, на което се възлага изпълнението на задължения за обществена услуга, не е направен в рамките на процедура за обществена доставка, размерът на необходимата компенсация да е определен въз основа на анализ на разходите на средно предприятие, добре управлявано и с необходимото оборудване, за да отговори на съответните изисквания за обществена услуга, които то би понесло за изпълнението на тези задължения, като се имат предвид свързаните с това приходи, както и разумна печалба за изпълнението на тези задължения.
(90)
Във връзка с прилагането на съдебната практика по дело Altmark в конкретния случай Комисията изказва следните съображения:
а) Наличие на реална услуга от общ икономически интерес по смисъла на член 106, параграф 2 от ДФЕС
(91)
Преди всичко е уместно да се разследва дали в конкретния случай има наличие на реална услуга от общ икономически интерес по смисъла на член 106, параграф 2 от ДФЕС.
(92)
От практиката на Съда на ЕС следва, че с изключение на секторите, в които този въпрос е вече регулиран от правилата на Общността, държавите-членки имат големи правомощия да преценяват характера на услугите, които биха могли да бъдат определени като такива от общ икономически интерес. Следователно задача на Комисията е да следи тази преценка да се прилага без явна грешка при определяне на услугите от общ икономически интерес.
(93)
От последното десетилетие на миналия век се наблюдава появата на различни трансмисивни спонгиформни енцефалопатии (ТСЕ) отделно при хора и при животни. От 1996 г. нататък се натрупаха доказателства за сходството на причинителя на СЕГ (спонгиформна енцефалопатия по говедата) и новия вариант на болестта на Кройцфелд-Якоб. От 1990 г. нататък Общността прие редица мерки за защита на здравето на хората и животните срещу риска от СЕГ. Тези мерки се основават на защитните разпоредби на директивите относно мерките за здравето на животните и опазване на 77 околната среда. С Решение 2000/766/ЕО държавите-членки бяха задължени да осигурят животинските отпадъци по смисъла на Директива 90/667/ЕИО (33) да бъдат събирани, транспортирани, преработвани, съхранявани или унищожавани в съответствие с тази директива, с Решение 97/735/ЕО на Комисията (34) и с Решение 1999/534/ЕО на Съвета (35). В този смисъл Регламент (ЕО) № 1774/2002 определи здравните изисквания, приложими към животински странични продукти, непредназначени за консумация от човека, и установи задължения за държавите-членки да следят за въвеждането на подходящи мерки и наличието на достатъчна инфраструктура за събиране, транспортиране и унищожаване на животинските странични продукти.
(94)
Тъй като Съдът на ЕС е потвърдил, че управлението на някои отпадъци може да бъде предмет на услуга от общ икономически интерес (36), и с оглед на специфичното положение поради кризата със СЕГ, Комисията няма възражения срещу заявеното желание на португалските власти да определят като услуга в общ икономически интерес тази дейност по събиране и последвало унищожаване на мъртви животни и други животински отпадъци, негодни за консумация, през периода 1999-2005 г., през който португалската държава е поела изцяло (1999-2003 г.) или отчасти (2003-2005 г.) отговорността за тези операции. Става въпрос за решение, обосновано от съображения за защита на общественото здраве и опазване на околната среда, което поради това отговаря на понятието за общ икономически интерес по смисъла на член 106, параграф 2 от ДФЕС.
б) Изпълнение на задължението за обществена услуга
(95)
Решението по дело Altmark изисква мандат под формата на един или редица официални документи, имащи задължителна правна стойност съгласно националното право. Що се отнася до първото условие, поставено от решението по дело Altmark, установено е, че събирането, транспортирането, преработката и унищожаването на животински странични продукти, негодни за консумация от човека, са въведени задължително в Португалия с Наредбата-закон от 1998 г. и Наредба-закон № 244/2003. Член 6 от Наредбата-закон от 1998 г. предвижда INGA, който отговаря за събирането, преработката и унищожаването на животински странични продукти, негодни за консумация от човека, да извършва подбора на предприятията, на които се възлага да извършат тази услуга. Съвместно постановление № 95/99 е определило предварително параметрите, въз основа на които е изчислено заплащането за обществената услуга, както и други задължения, свързани с предоставянето на услугата, като задължението на предприятието да събира всички странични продукти на цялата национална територия в съответствие със законодателно определените здравни и технически норми.
(96)
Португалските власти заявяват, че задълженията на предприятията доставчици на услуги са ясно определени в договорите за услуги. Като пример те предоставиха на Комисията договор за извършване на услуги от 2003 г., сключен в съответствие с Наредбата-закон от 1998 г.
(97)
Според Комисията задълженията на предприятието доставчик на услуги са били ясно определени в договора за услуги, който португалските власти предоставиха на Комисията. С оглед на разпоредбите на Наредба-закон № 393-B/98 и на съвместното постановление, както и на договора за извършване на услуги, предоставен като пример, Комисията достига до заключението, че първото условие на решението по дело Altmark е изпълнено.
в) Параметри, определени предварително по обективен и прозрачен начин
(98)
Що се отнася до второто условие, Комисията счита - въз основа на информацията, с която разполага - че параметрите, въз основа на които е изчислена компенсацията, са били определени предварително по обективен и прозрачен начин. В този смисъл съвместните постановления, предоставени от португалските власти, определят начина на изчисляване и допустимите разходи (вж. съображение 26 от настоящото решение). Тези данни са били проверявани редовно по отношение на предходните финансови години. От 2005 г. нататък са прилагани процедури за възлагане на обществени поръчки. Като има предвид информацията, с която разполага, Комисията счита, че второто условие на решението по дело Altmark е изпълнено.
г) Компенсация за покриване на разходите за услугата
(99)
Що се отнася до третото условие, португалските власти и третата страна заявиха, че компенсацията не надхвърля необходимото за покриване на всички или на част от разходите, направени поради изпълнението на задълженията за обществена услуга, като се имат предвид свързаните с това приходи, както и разумна печалба за изпълнението на тези задължения.
(100)
Неколкократно и по-специално при откриването на процедурата по разследване Комисията поиска от португалските власти да ѝ предоставят подробности относно метода на изчисляване на действителните разходи за услугите. Португалските власти представиха документи за разходите, направени от доставчиците на услуги по години за периода 1999-2005 г., и ги съпоставиха със сумите, изплатени от INGA на доставчиците за извършване на услугите. Тези документи доказват, че компенсацията, изплатена от INGA на предприятията доставчици на услуги, не надхвърля необходимото за покриване на всички или на част от разходите, направени поради изпълнението на услугата. Представените документи доказват, че компенсацията е взела също предвид печалба от 30 % до 39,5 % в зависимост от съответната година (вж. съображение 62 от настоящото решение).
(101)
Португалските власти увериха, че е било невъзможно ресурсите да бъдат отклонени към евентуални конкурентни дейности, които предприятията биха могли да извършват (кръстосано субсидиране), тъй като избраните доставчици на услуги не са извършвали други дейности.
(102)
Въпреки това, с оглед на предоставената от португалските власти информация, Комисията не може да достигне до заключение, че взетата предвид печалба е била „разумна“ по смисъла на решението по дело Altmark.
(103)
ETSA потвърди в своите мнения, че заплащането за доставената услуга отразява адекватно понесените разходи при реализиране на печалба, която не дава специално предимство, и че през периода до 2005 г. размерът на заплащането за обществената услуга е отговарял на средната европейска стойност и е бил по-малък от размера на заплащане, определен в обществената поръчка за услуги, възложена чрез тръжна процедура.
(104)
По този въпрос Комисията трябва да отбележи, че нито португалските власти, нито третата страна са представили документи в подкрепа на тези твърдения.
(105)
Следователно Комисията не може да достигне до заключение, че третото условие, поставено от решението по дело Altmark, е изпълнено в конкретния случай.
д) Оценка на разходите на средно предприятие
(106)
Тъй като до 2005 г. предприятията доставчици на услуги не са били подбирани в рамките на процедури за обществени поръчки, решението по дело Altmark изисква сравнителна оценка с разходите на средно предприятие. Португалските власти не предоставиха елементи, доказващи, че оценката на разходите е направена въз основа на оценка на разходите на средно предприятие.
(107)
Следователно Комисията стига до заключението, че четирите критерия на решението по дело Altmark не са изпълнени в конкретния случай и че не може да се изключи възможността за предимство за предприятията доставчици на услуги през периода от влизането в сила на Наредба-закон № 393-B/98 и 2005 г. - дата на изтичане на действието на преходния режим, установен с Наредба-закон № 244/2003.
(108)
Държавните плащания са получили определени предприятия, т.е. предприятията, на които са били възложени поръчки за услугите По този начин въпросната мярка може да бъде разглеждана като специфична.
(109)
Следователно Комисията достига до заключението, че не може да се изключи избирателно предимство за доставчиците на услуги през периода 1998-2005 г. - дата на изтичане на действието на преходния режим, установен с Наредба-закон № 244/2003.
1.1.2. Избирателно предимство за кланиците и цеховете за разфасовка, вносителите на необезкостено говеждо, телешко и свинско месо и месо от птици и вътрешните оператори в Общността, т.е. операторите/получателите на доставки от необезкостено говеждо, телешко и свинско месо
(110)
Съгласно решението на Съда на ЕС по дело GEMO (37) фактът, че дейността по събиране и унищожаване на мъртви животни и кланични отпадъци в полза на кланиците и животновъдите се извършва от частни предприятия, не може да попречи на евентуалното определяне като държавна помощ, тъй като публичните органи са установили режима на тази дейност.
(111)
В настоящия случай португалските власти са установили и режима на дейността, и неговото финансиране, определени с Наредба-закон № 393-B/98, Наредба-закон № 197/2002 и Наредба-закон № 244/2003. На този етап Комисията достига до заключението, че тези режими могат да бъдат приписани на държавата.
(112)
Съдът на ЕС уточнява по дело GEMO, че финансовата тежест, породена от унищожаването на мъртви животни и кланични отпадъци, следва да се разглежда като разход, присъщ на икономическата дейност на животновъдите и кланиците (38). Съдът на ЕС следователно е решил, че член 107, параграф 1 от ДФЕС трябва да се тълкува в смисъл, че схема, която осигурява безплатно за животновъдите и кланиците събирането на мъртви животни и кланични отпадъци, следва да бъде определена като държавна помощ в полза на земеделските производители и кланиците.
(113)
В конкретния случай може да се приеме, че унищожаването на мъртви животни и кланични отпадъци води до разходи, присъщи на дейността не само за кланиците и цеховете за разфасовка, но и за вносителите на необезкостено говеждо, телешко и свинско месо и месо от птици, както и за операторите/получателите на доставки от необезкостено говеждо, телешко и свинско месо. Комисията счита, че описаното финансиране на разходите по събиране, преработка и унищожаване на странични продукти от месо на бозайници и птици чрез средства от държавния бюджет преди влизането в сила на Наредба-закон № 197/2002 е довело до освобождаване на ползвателите на тази услуга от тежест, присъща на тяхната дейност.
(114)
Комисията достига до заключението, че има наличие на предимство за периода преди въвеждането на парафискална такса.
(115)
Що се отнася до периода след влизане в сила на Наредба-закон № 197/2002 и Наредба-закон № 244/2003, финансирането на описаните по-горе дейности е било осигурено чрез парафискална такса, въведена с Наредба-закон № 197/2002 и изменена с Наредба-закон № 244/2003. Съгласно схемата на Наредба-закон № 197/2002 от заплащането на таксата са били освободени кланиците, осигуряващи събирането, транспортирането, преработката и унищожаването на всички въпросни странични продукти, с изключение на МСР, независимо дали то се извършва в техни собствени помещения или в цеховете за разфасовка, тъй като тези предприятия са създали условия на автономност при обработката на своите собствени странични продукти (вж. точка 2 от приложение 2 към посочената наредба-закон), както и вносителите и вътрешните оператори в Общността на обезкостено месо, тъй като последното не дава странични продукти, подлагани на задължителна обработка по силата на общностното и националното законодателство. Наредба-закон № 244/2003 предвижда освобождаване на посочените по-горе оператори при условие че е одобрен план за унищожаване или използване в съответствие със специфичните условия, изисквани за различните категории материали.
(116)
За да може да се направи оценка дали съществува предимство за кланиците и цеховете за разфасовка, вносителите на необезкостено говеждо, телешко и свинско месо и месо от птици и вътрешните оператори в Общността, т.е. облаганите оператори/получатели на доставки от необезкостено говеждо, телешко и свинско месо, следва да се провери доколко компенсацията чрез таксата отговаря на действителната икономическа стойност на услугите, предоставени за събиране.
(117)
Комисията отбелязва, че португалските власти заявиха в писмото си от 20 януари 2003 г., че таксите, предвидени в приложения 1 и 2 към Наредба-закон № 197/2002, както и таксата, предвидена в член 2, параграф 2 за МСР, са изчислени въз основа на реалните разходи за услугите, които трябва да бъдат предоставени, като се държи сметка за естеството на получените странични продукти от всеки животински вид и за това дали те са засегнати, или не.
(118)
За португалските власти това финансиране е напълно идентично с компенсация от ползвателите на обществена услуга от общ интерес. Сумите, изплатени от подлежащите на това задължение оператори, съвсем не са фиксирани, а са правопропорционални на количествата отпадъци, реално предадени за обществена услуга, и на действителните разходи за унищожаването на тези отпадъци.
(119)
В подкрепа на тези твърдения португалските власти представиха документи с числени данни за 2003 г., съпоставящи действителните икономически разходи за извършените услуги и компенсациите чрез съответната такса. За останалата част от 2002 г. след влизане в сила на Наредба-закон № 197/2002 през октомври 2002 г., португалските власти не представиха документи с числени данни за приходите в резултат на събраната такса.
(120)
За 2004 и 2005 година португалските власти представиха документи с числени данни относно разходите за извършените операции, но не и за приходите от таксата, събрана от операторите, останали дотогава без одобрение на плановете си за унищожаване и използване, които поради това са дължали все още таксата, установена с преходния режим на Наредба-закон № 244/2003.
(121)
За 2002, 2004 и 2005 година Комисията не може, въз основа на документите, представени от португалските власти, да достигне до заключението, че внесените от задължените оператори суми са правопропорционални на количествата отпадъци, реално предадени за събиране, и на действителните разходи за унищожаването на тези отпадъци.
(122)
Комисията достига до заключението, че за 2003 г. няма предимство, тъй като внесените от задължените лица суми са били правопропорционални на разходите, направени за получените услуги.
(123)
Комисията, напротив, не може да изключи наличието на предимство за кланиците и цеховете за разфасовка, вносителите на необезкостено говеждо, телешко и свинско месо и месо от птици и вътрешните оператори в Общността, т.е. операторите/получателите на доставки от необезкостено говеждо, телешко и свинско месо, задължени през периода от октомври 2002 г. и 1 януари 2003 г., както и през 2004 и 2005 година.
1.1.3. Избирателно предимство за животновъдите
(124)
В конкретния случай може да се приеме, че унищожаването на мъртви животни и кланични отпадъци представлява разходи, присъщи на дейността не само за кланиците и цеховете за разфасовка, но и за животновъдите, на които по силата на пазарните закони би била прехвърлена поне част от тежестта на посочените услуги. В съответствие с посочената по-горе съдебна практика по дело GEMO Комисията счита, че описаното финансиране на разходите по събиране, преработка и унищожаване на странични продукти от месо на бозайници и от птици чрез средства от държавния бюджет преди влизането в сила на Наредба-закон № 197/2002 е довело до освобождаване на ползвателите на тази услуга от тежест, присъща на тяхната дейност.
(125)
Комисията достига до заключението, че има наличие на предимство за периода преди въвеждането на парафискалната такса.
(126)
Както е посочено по-горе, мерките, приложени от португалските власти за събиране, транспортиране, преработка и унищожаване на страничните продукти от месо от бозайници и от птици, могат да освободят животновъдите от тежестите, които при нормални обстоятелства щяха да бъдат отчасти за тяхна сметка. От Наредба-закон № 197/2002 и от преходния режим, предвиден от Наредба-закон № 244/2003, следва, че животновъдите не се облагат с въпросната такса. Португалските власти заявиха, че до края на 2005 г. разходите по събирането са били прехвърляни върху целия сектор. Комисията отбелязва, че двете фактури, представени от португалските власти, действително предвиждат въз основа на Наредба-закон № 197/2002 и Наредба-закон № 244/2003 прехвърлянето на таксата от една от кланиците през октомври 2002 г. и октомври 2003 г. Твърдението на португалските власти, че в съответствие с пазарните закони разходите са били прехвърлени върху целия сектор, в това число върху животновъдите, е подкрепено от представените документи. Комисията достига до заключението, че животновъдите са поели разходите, свързани с тяхната дейност, и поради това не са се ползвали със специфично предимство.
(127)
Комисията отбелязва, че животновъдите са получили предимство само през периода, предшестващ прилагането на таксата.
(128)
С оглед на гореизложеното Комисията достига до заключението за наличие на предимство по отношение на събирането, транспорта, преработката и унищожаването на животински странични продукти в полза на кланиците и вносителите за всички периоди, с изключение на 2003 г., и в полза на животновъдите само през периода, предшестващ прилагането на таксата.
1.2. ПРЕДИМСТВА, ФИНАНСИРАНИ ЧРЕЗ ДЪРЖАВНИ РЕСУРСИ
(129)
Член 107, параграф 1 от ДФЕС се отнася до помощта, предоставена от държава-членка или чрез ресурси на държава-членка. С други думи, разглежданата мярка трябва да може да бъде приписана на държавата и предоставена чрез държавни ресурси.
(130)
В конкретния случай финансирането на разходите, свързани с операциите по събиране, преработка и унищожаване на странични животински продукти от месо от бозайници и от птици, е било осигурено през периода от 1999 г. до октомври 2002 г. чрез преките приходи на държавата, а от октомври 2002 г. нататък - чрез постъпленията от парафискална такса, налагана на кланиците, на вносителите на необезкостено говеждо, телешко и свинско месо и на вътрешните оператори в Общността, т.е. операторите/получателите на доставки от необезкостено говеждо, телешко и свинско месо.
(131)
Плащанията на доставчиците на услуги, извършени от преките приходи на държавата, са предимство, финансирано чрез държавни ресурси. Фактът, че от 1999 г. до прилагането на таксата през 2002 г. тази обществена услуга е финансирана от държавния бюджет, означава, че предприятията, които извършват тази услуга, използват държавни ресурси за покриване на разходите, свързани с въпросната услуга.
(132)
Таксите, прилагани от септември 2002 г. до ноември 2005 г, не попадат в приложното поле на разпоредбите на ДФЕС относно държавната помощ, освен ако не представляват начин на финансиране на мярка за помощ и не са по този начин част от тази мярка (39).
(133)
Всички такси се заплащат на INGA чрез процедура за самоначисляване. Таксите, наложени на операторите, представляват приходи на INGA и са били изплатени пряко на този институт.
(134)
За да бъде една тежест разглеждана като неразделна част от мярка за помощ, трябва да съществува задължителна връзка между тежестта и мярката за помощ съгласно приложимата национална правна уредба, в смисъл че приходите от таксата задължително се насочват към финансиране на помощта (40).
(135)
Като се има предвид, че таксите представляват приходи на INGA, изплатени пряко на този институт, Комисията счита, че таксата е неразделна част от мярката за помощ.
(136)
Що се отнася до въпроса да се знае дали приходите от парафискалните такси в конкретния случай могат да бъдат разглеждани като държавни ресурси, важно е да се отбележи, че за държавните ресурси не трябва да се прави разлика между случаите, когато помощта е предоставена пряко от държавата, и тези, при които тя се предоставя от публични или частни органи, определени или създадени от държавата. На 15 юли 2004 г. в своето решение по дело Pearl e a. (41) Съдът на ЕС определи, че задължителните плащания, събирани чрез междинно звено от всички предприятия в даден браншови сектор, не се считат за държавни ресурси, само ако са едновременно изпълнени следните четири условия:
а)
разглежданата мярка е въведена от браншови орган, който представлява предприятията и работниците в даден браншови сектор, и не служи като инструмент за провеждане на политики, определени от държавата;
б)
целите на разглежданата мярка са финансирани изцяло чрез вноски на предприятия от сектора;
в)
начинът на финансиране и процентът/размерът на вноските се решават в рамките на браншовия орган от представителите на работодателите и работниците, без държавна намеса;
г)
вноските се използват задължително за финансирането на мярката, без възможност за държавна намеса.
(137)
От разполагаемата информация следва, че първото условие на решението по дело Pearle e. a. не е изпълнено, тъй като мярката е въведена с наредба-закон, имаща за цел осъществяването на политика, определена от държавата и насочена към борба срещу СЕГ.
(138)
Освен това третото и четвъртото условие също не са изпълнени, тъй като начинът на финансиране е определен от посочените наредби-закон. Следователно португалските власти имат възможност да се намесват при определяне на начините за финансиране на мярката.
(139)
Тъй като не са изпълнени всички условия на решението по дело Pearle e.a. и държавата, както изглежда, има решаваща роля при определяне на начините на финансиране на мярката за помощ, Комисията счита, че приходите от парафискалните такси представляват в действителност държавни ресурси, които могат да бъдат приписани на държавата.
1.3. НАРУШАВАНЕ НА КОНКУРЕНЦИЯТА/ЗАСЯГАНЕ НА ТЪРГОВИЯТА
(140)
Според практиката на Съда на ЕС засилването на конкурентните позиции на дадено предприятие в резултат на държавна помощ представлява по принцип доказателство, че е нарушена конкуренцията с другите предприятия, които не са получили подобна помощ (42).
(141)
Мярката може да окаже въздействие върху позициите на Португалия в сектора на месото (43). Тъй като португалските предприятия действат на силно конкурентен международен пазар, мярката нарушава или има опасност да наруши конкуренцията. Мярката може също така да засегне търговията между държавите-членки.
(142)
Португалските власти изтъкнаха, че поради ембаргото върху изпращането по-специално на живи говеда и телета, на месни и костни брашна като такива или в състава на други продукти, търговия не е имало, което означава, че не би могло да има нарушаване на конкуренцията.
(143)
В това отношение следва да се напомни, че според съдебната практика (44) дадена помощ може да бъде от такова естество, че да засегне търговията между държавите-членки и да наруши конкуренцията, дори ако предприятието получател, като конкурент на производители от други държави-членки, не участва самото то в износа; в действителност, когато една държава-членка предоставя помощ на дадено предприятие, вътрешното предлагане може да се окаже запазено или увеличено, в резултат на което възможностите на предприятията, установени в други държави-членки, да предлагат своите услуги на пазара на тази държава-членка намаляват.
(144)
При тези условия Комисията счита, че забраната за изпращането на посочените по-горе продукти от Португалия в други държави-членки не е от значение за факта, че помощта може да наруши конкуренцията и да засегне търговията.
1.4. ЗАКЛЮЧЕНИЯ
(145)
Комисията счита, че мярката, установена с посочените по-горе наредби-закон от 1998 г., 2002 г. и 2003 г. относно събиране, транспортиране, преработка и унищожаване на животински странични продукти, съставлява държавна помощ в полза на кланиците и вносителите през периода на прилагане на Наредба-закон № 393-B/98 до края на прилагането на преходния режим, установен с Наредба-закон № 244/2003, с изключение на 2003 г., за която португалските власти можаха да докажат, че не е имало предимство.
(146)
Що се отнася до животновъдите, Комисията счита, че мярката съставлява държавна помощ, попадаща в обхвата на член 107, параграф 1 за периода, предшестващ прилагането на таксата.
(147)
Що се отнася до предприятията доставчици на услуги Комисията достига до заключението, че през периода от влизането в сила на Наредба-закон № 393-B/98 до 2005 г., датата на изтичане на действието на преходния режим, установен с Наредба-закон № 244/2003, не може да се изключи евентуалното наличие на държавна помощ.
2. НЕПРАВОМЕРНОСТ НА ПОМОЩТА
(148)
Комисията отбелязва, че Португалия не е информирала, по смисъла на член 108, параграф 3 от ДФЕС, за мерките за помощ, предоставени от 1999 г. нататък, нито за режимите, установени от Наредба-закон № 197/2002 и Наредба-закон № 244/2003. Член 1, буква е) от Регламент (ЕО) № 659/1999 на Съвета определя понятието „неправомерна помощ“ като нова помощ, която е въведена в действие в нарушение на член 93, параграф 3 от Договора.
(149)
От факта, че мерките, приложени от Португалия, съдържат елементи на държавна помощ, следва, че става въпрос за нова помощ, за която Комисията не е информирана, и поради това е неправомерна по смисъла на ДФЕС.
(150)
Разследването на съвместимостта на евентуалната помощ ще бъде разделено на две части: в първата част Комисията ще разследва съвместимостта на помощта, предоставена на предприятията доставчици на услуги, а във втората ще разследва съвместимостта на евентуалната помощ, предоставена на кланиците, цеховете за разфасовка, вносителите и вътрешните оператори в Общността от сектора, както и на животновъдите.
(151)
Тъй като става въпрос за помощ, финансирана чрез парафискална такса от 2002 г. нататък, както финансираните мерки, т.е. помощта, така и нейното финансиране трябва да бъдат разследвани от Комисията, когато финансирането е неразделна част от мярката за помощ. Така според Съда на ЕС, когато начинът на финансиране на една помощ, посредством по-специално задължителни плащания, е неразделна част от мярката за помощ, разследването на последната от страна на Комисията трябва задължително да вземе предвид този начин на финансиране (45). Както е показано в съображение 135 от настоящото решение, начинът на финансиране на помощта трябва да се разглежда като неразделна част от мярката за помощ.
3. РАЗСЛЕДВАНЕ НА СЪВМЕСТИМОСТТА НА ПОМОЩТА
3.1. АНАЛИЗ В КОНТЕКСТА НА РАЗПОРЕДБИТЕ, ПРИЛОЖИМИ КЪМ ПОМОЩ, ЗА КОЯТО НЕ Е ИЗПРАТЕНО УВЕДОМЛЕНИЕ
3.1.1. Помощ в полза на предприятията доставчици на услуги
а) Съвместимост на помощта съгласно член 106, параграф 2 от ДФЕС
(152)
Забраната, посочена в член 107, параграф 1 от ДФЕС, предвижда изключения.
(153)
От практиката на Съда на ЕС следва, че компенсациите за обществени услуги не съставляват държавна помощ по смисъла на член 107, параграф 1 от ДФЕС, ако отговарят на определени условия (вж. съображение 89 от настоящото решение). Ако обаче компенсациите за обществена услуга не отговарят на тези условия и ако общите критерии за приложимост на член 107, параграф 1 от ДФЕС са изпълнени, тези компенсации съставляват държавна помощ, която може все пак да бъде обявена за съвместима с ДФЕС в съответствие с член 106, параграф 2 от ДФЕС, ако е необходима за функционирането на услугите от общ икономически интерес и не засяга развитието на търговията до степен, която е в противоречие с интересите на Съюза. Комисията уточни условията, които трябва да бъдат изпълнени, за да се постигне този баланс. Още в своето „Съобщение относно услугите от общ интерес в Европа през 2001 г.“ (46) Комисията изтъкна, че е необходимо да се гарантира всички ограничения, наложени на разпоредбите на Договора за ЕО, и по-специално ограниченията на конкуренцията и на свободите, свързани с вътрешния пазар, да не надхвърлят строго необходимото за осигуряване на добро изпълнение на задачата за обществена услуга. Това означава по-специално заплащането да не надхвърля допълнителните нетни разходи, направени поради задачата, поверена на съответното предприятие. Комисията уточни тези условия по-късно в „Рамка на Общността за държавна помощ под формата на компенсации за обществени услуги“ (47), както и в решението си от 28 ноември 2005 г. относно прилагането на член 86, параграф 2 от Договора за ЕО (48). Що се отнася до изчисляването на компенсацията, Комисията посочи, че размерът на компенсацията не може да надхвърля необходимото за покриване на разходите, направени поради изпълнението на задълженията за обществена услуга, като се имат предвид свързаните с това приходи, както и разумна печалба за изпълнението на тези задължения. Разумната печалба може по-специално да включва целия или част от ръста на производствената ефективност, постигнат от въпросните предприятия през определен съгласуван и ограничен период, без да се намали качественото равнище на услугите, възложени на предприятието от държавата.
(154)
В точка 18 от „Рамка на Общността за държавна помощ под формата на компенсации за обществени услуги“ е посочено, че под „разумна печалба“ следва да се разбира коефициент на възвръщаемост на собствения капитал с отчитане на риска - или липсата на риск - за предприятието във връзка с интервенцията от страна на държавата-членка, особено ако последната предоставя изключителни или специални права. По принцип този коефициент не надвишава средния коефициент за съответния сектор през последните години. Ако в сектора няма предприятия, съпоставими с това, на което е възложена услугата от общ икономически интерес, може да се направи съпоставка с предприятия в други държави-членки, или - ако е необходимо - с предприятия от други сектори, като се отчитат специфичните особености на всяко предприятие. При определяне на това, кое представяла разумна печалба, държавата-членка може да въведе стимулиращи критерии, свързани например с качеството на предоставяната услуга и с повишаването на производствената ефективност.
(155)
Както бе изложено в съображение 99 и следващите от настоящото решение, Комисията не може да достигне до заключение въз основа на елементите, предоставени от португалските власти, че компенсацията е била изчислена, като се има предвид разумна печалба, която не надвишава средната стойност за сектора. Службите на Комисията поискаха неколкократно от португалските власти да предоставят необходимите елементи, за да дадат възможност да се определи дали всички условия за изключение от държавна помощ, предоставена под формата на услуга от общ икономически интерес, са изпълнени в конкретния случай. В действителност в елементите, предоставени от португалските власти, изобщо не се посочва, че е направена съпоставка с други предприятия, за да се установи средната стойност в разглеждания сектор.
(156)
Комисията не може следователно да достигне до заключение относно съвместимостта на помощта в полза на доставчиците на услуги по смисъла на член 106, параграф 2 от ДФЕС.
б) Съвместимост на помощта съгласно член 107, параграф 3, буква в) от ДФЕС
(157)
Член 107, параграф 3, буква в) от ДФЕС предвижда, че за съвместима с общия пазар може да се приеме помощта, която има за цел да улесни развитието на някои икономически дейности или на някои икономически региони, доколкото тази помощ не засяга по неблагоприятен начин условията на търговия до степен, която противоречи на общия интерес. За да може да се възползва от изключението, посочено в цитираната точка, помощта трябва да допринася за развитието на въпросния сектор.
(158)
В конкретния случай португалските власти заявяват, че са поели всички разходи, свързани с дейностите по събиране, преработка и унищожаване на страничните продукти от месо от бозайници и от птици от 1999 г. нататък. Считано от октомври 2002 г., финансирането на разходите, свързани със същите дейности по събиране, транспортиране, преработка и унищожаване на страничните продукти от месо от бозайници и от птици, се осигурява чрез постъпленията от такса, налагана на кланиците, вносителите на необезкостено говеждо, телешко и свинско месо и на вътрешните оператори в Общността, т.е. на операторите/получателите на доставки от необезкостено говеждо, телешко и свинско месо, когато те самите не извършват тези дейности.
(159)
В съответствие с точка 23.3 от Насоките на Общността за държавната помощ в земеделието относно периода 2000-2006 г. (49) (наричани по-долу: „Насоките за земеделието 2000-2006 г.“) и на Известието на Комисията за определяне на приложимите правила при оценка на незаконосъобразната държавна помощ (50), всяка незаконосъобразна помощ по смисъла на член 1, буква е) от Регламент (ЕО) № 659/1999 трябва да се оценява в съответствие с правилата и насоките, действащи към момента, когато помощта е предоставена. През 2002 г. Комисията прие Насоки на Общността за държавна помощ за тестове за ТСЕ, мъртви животни и отпадъци от кланици. Тези насоки бяха в сила от 1 януари 2003 г. до 31 декември 2006 г. (51) Точка 44 от Насоките за ТСE предвижда изключение от принципа, че неправомерната помощ трябва да се оценява в съответствие с правилата, действащи към момента, когато помощта е била предоставена, за случаите, отнасящи се по-специално до кланичните отпадъци. Съгласно точка 47 от Насоките за ТСE Комисията ще приложи принципите, основаващи се на точка 11.4 от Насоките за неправомерната помощ във връзка с кланичните отпадъци, предоставена преди края на 2002 г. Следователно точка 47 от Насоките за ТСE е правното основание за оценката на помощта, предоставена от 1999 г. нататък.
(160)
В съответствие с точка 194, буква в) от Насоките на Общността за държавната помощ в земеделието и горското стопанство през 2007-2013 г., след влизането в сила на тези насоки на 1 януари 2007 г. Комисията не прилага вече Насоките за ТСE, освен за неправомерната помощ, предоставена преди 1 януари 2007 г. и посочена в точка 43 и следващите от тези насоки. Следователно точка 47 от Насоките за ТСE остава разпоредбата, приложима към неправомерната помощ относно кланичните отпадъци, считано от 1 януари 2003 г.
(161)
Точка 47 от Насоките за ТСE съдържа редица разпоредби относно кланичните отпадъци.
(162)
Съгласно точка 47 от Насоките за ТСE, що се отнася до държавната помощ, свързана с кланичните отпадъци, редица отделни решения бяха приети от Комисията след януари 2001 г. за разрешаване на държавна помощ, покриваща до 100 % от разходите, направени поради унищожаване на материали със специфичен риск, месно и костно брашно и храни за животни, съдържащи такива продукти, които следва да бъдат унищожавани по силата на новото законодателство на Общността относно трансмисивните спонгиформни енцефалопатии (ТСЕ). Тези решения се основаваха по-специално на точка 11.4 от Насоките за земеделието, като се има предвид краткосрочният характер на помощта и необходимостта от спазване в дългосрочен план на принципа „замърсителят плаща“. По изключение Комисията прие такава държавна помощ да се предоставя и на други оператори, освен на работещите в производството на живи животни, например на кланици. Комисията ще прилага същите принципи по отношение на неправомерната държавна помощ, предоставена до края на 2002 г., за съпоставимите разходи, свързани с новото законодателство на Общността относно ТСЕ, без да се засяга спазването на други разпоредби на правото на Общността.
(163)
В точка 47 от Насоките за ТСE се припомня, че по изключение Комисията прие такава държавна помощ да се предоставя и на други оператори, освен на работещите в производството на живи животни, например на кланици. По-рано Комисията реши, че това изключение следва да включва и други предприятия, изпълняващи задачи, които са тясно свързани с производството на живи животни, като например предприятията за екарисаж.
(164)
Въз основа на точка 11.4 от Насоките за земеделието Комисията разреши помощ в размер до 100 % от действителните разходи, направени за мерки, като ветеринарно-санитарен контрол, тестове и други мерки за диагностициране, закупуване и прием на медицински и фитосанитарни продукти и унищожаване на насаждения, при условие че:
-
има подходяща програма, установена на общностно, национално или регионално равнище за предотвратяване, надзор или ликвидиране на въпросната болест,
-
болестите са причина за загриженост на публичните власти,
-
мерките за помощ са насочени към профилактика и/или изплащане на обезщетение,
-
помощта е съвместима с ветеринарното и фитосанитарното законодателство на Общността.
(165)
Съгласно точка 47 от Насоките за ТСE се прилагат същите принципи.
(166)
ТСЕ е заразна болест, която представлява заплаха за здравето на човека. Става въпрос за болест по животните, чието първично огнище трябва да бъде обявено пряко пред Комисията и пред другите държави-членки (52). Целта на мярката за помощ бе да се осигури въвеждането на необходимите мерки за профилактика във връзка със събирането, транспортирането, преработката и унищожаването в съответствие с ветеринарното законодателство, действащо през периода 1999-2005 г. в сектора на месото.
(167)
Комисията отбелязва по този повод, че Португалия е заявила, че е поела всички разходи, свързани с дейностите по събиране, преработка и унищожаване на страничните продукти от месо от бозайници и от птици от 1999 г. до края на 2002 г. в контекста на неотложните мерки, одобрени от Комисията в рамките на Решение 98/653/ЕО, което забранява износа на месни брашна, костни брашна и месни и костни брашна, произхождащи от бозайници. Тя отбелязва също, че мерките за ембарго върху говеждото и телешкото месо, наложено на Португалия, бяха отменени едва с приемането на Регламент (ЕО) № 1993/2004.
(168)
Комисията подчертава освен това, че в съответствие с точки 33 и 34 от Насоките за ТСE предприятията са били подбрани и са получили заплащане съгласно пазарните принципи по недискриминационен начин (вж. съображение 21 и следващите от настоящото решение). Комисията може в конкретния случай, имайки предвид неотложния характер на мерките, които следва да бъдат взети, да приеме, че португалските власти са подбрали доставчиците на услуги в съответствие с Наредба-закон № 197/99 от 8 юни 1999 г., която според информацията, предоставена от португалските власти, е националният инструмент за транспониране на Директива 97/52/ЕО, без да прибягват до възлагане на обществени поръчки (вж. съображение 24 от настоящото решение).
(169)
Португалските власти заявиха, че с Наредба-закон № 197/2002 са имали за цел да спазят поетите от тях задължения в контекста на Решение 2000/766/ЕО на Съвета, като се спазва принципът „замърсителят плаща“ (вж. съображения 65 и 66 от настоящото решение). Те потвърдиха, че ресурсите на са били отклонени към евентуални конкурентни дейности, които предприятията доставчици на услуги биха могли да извършват, защото единствената дейност на тези предприятия е било единствено събирането, преработката, транспортирането и унищожаването на животински странични продукти.
(170)
Комисията отбелязва също, че отговорността за услугата и нейното финансиране е била прехвърлена на операторите след определен преходен етап чрез системата, установена с Наредба-закон № 244/2003.
(171)
Като се имат предвид специфичните обстоятелства и извънредното положение вследствие на риска от разпространение на СЕГ през периода 1999-2004 г. и на факта, че системата, установена с Наредба-закон № 244/2003, предвижда постепенно прехвърляне на отговорността и финансирането на услугите върху операторите от сектора, Комисията счита, че помощта може да бъде определена като краткосрочна и спазваща принципа „замърсителят плаща“ в дългосрочен план.
(172)
Следователно въз основа на информацията, с която разполага, Комисията може да достигне до заключението, че помощта, предоставена през периода от 1999 г. до края на 2002 г., може да се ползва от изключението, предвидено в член 107, параграф 3, буква в) от ДФЕС.
(173)
За помощта, предоставена за времето от 2003 г. до ноември 2005 г., Комисията, като има предвид извънредното положение, преобладаващо до края на 2004 г., и факта, че режимът на наредбата-закон е предвиждал постепенно прехвърляне на отговорността и финансирането за услугите, както е посочено по-горе, счита, че помощта може да бъде определена като съвместима и в съответствие с точка 47 от Насоките за ТСE, ако съответства на действителните разходи за получените услуги.
(174)
Както е посочено в съображение 100 от настоящото решение, португалските власти доказаха, че помощта съответства на действителните разходи за услугите на предприятията доставчици на услуги за периода от 1999 до 2005 г.
(175)
Следователно въз основа на информацията, с която разполага, Комисията може да достигне до заключението, че помощта, предоставена през периода от 2003 г. до края на 2005 г. на доставчиците на услуги, може да се ползва от изключението, предвидено в член 107, параграф 3, буква в) от ДФЕС.
3.1.2. Помощ на кланиците и цеховете за разфасовка, на вносителите и вътрешните оператори от сектора в Общността, както и на животновъдите
(176)
Както Комисията отбеляза в съображение 166 от настоящото решение, през периода от 1999 до 2004 г. рискът от разпространение на СЕГ в Португалия е довел до специфични обстоятелства и извънредно положение. Като се има предвид извънредното положение и това, че системата, установена с Наредба-закон № 244/2003, предвижда постепенно прехвърляне на отговорността и финансирането на услугите върху операторите от сектора, Комисията счита, че помощта може да бъде определена като краткосрочна и спазваща принципа „замърсителят плаща“ в дългосрочен план. В съответствие с досегашната си практика Комисията в конкретния случай счита, че помощ съгласно точка 47 от Насоките за ТСE може да бъде по изключение предоставена на други оператори от сектора, и по-специално на кланиците и цеховете за разфасовка, на вносителите и вътрешните оператори от сектора в Общността.
(177)
Както Комисията отбеляза за предприятията доставчици на услуги, помощта е била предоставена в съответствие с принципите, изложени в точка 47 от Насоките за ТСE.
(178)
Що се отнася до кланиците и цеховете за разфасовка, вносителите и вътрешните оператори от сектора в Общността, Комисията може следователно да достигне до заключението, че предоставената помощ може да се ползва от изключението, предвидено в член 107, параграф 3, буква в) от ДФЕС.
(179)
Относно животновъдите Комисията също достига до заключението, че с оглед на изложеното в съображение 160 и следващите от настоящото решение, помощта е била предоставена в съответствие с принципите, изложени в точка 47 от Насоките за ТСE, и може да се ползва от изключението, предвидено в член 107, параграф 3, буква в) от ДФЕС.
3.2. ФИНАНСИРАНЕ НА ПОМОЩТА
(180)
От октомври 2002 г., датата на влизане в сила на Наредба-закон № 197/2002, финансирането на разходите, свързани с операциите по събиране, транспортиране, преработка и унищожаване на странични животински продукти от месо от бозайници и от птици, се осигурява от постъпленията от парафискална такса, налагана на кланиците, на вносителите на необезкостено говеждо, телешко и свинско месо и на вътрешните оператори в Общността, т.е. операторите/получателите на доставки от необезкостено говеждо, телешко и свинско месо.
(181)
Съгласно практиката на Съда на ЕС (53) Комисията обикновено приема, че финансирането на държавна помощ посредством задължителни такси може да окаже влияние върху помощта, като има защитен ефект, който надхвърля самата помощ. Въпросните такси наистина представляват задължителен налог. Според същата съдебна практика Комисията счита, че помощ не може да бъде финансирана с парафискални такси, които се прилагат и върху вноса на продуктите от други държави-членки.
(182)
Като се има предвид тази съдебна практика, както и фактът, че мярката е предоставена посредством държавни ресурси и следователно съставлява държавна помощ по смисъла на член 107 от ДФЕС, трябва да се провери дали тя има дискриминационен характер в нарушение на член 110 от ДФЕС, доколкото продуктите на други държави-членки също подлежат на плащането на таксата.
(183)
Португалските власти обосноваха облагането с такса на вносните необезкостени меса с факта, че тези вносни продукти може да се ползват от системата по същия начин, както и националните продукти, тъй като наличието на необезкостено месо предполага наличието на странични продукти, които се ползват от услугите по събиране, транспортиране, преработка и унищожаване.
(184)
С оглед на информацията, с която разполага Комисията, таксите са наложени на кланиците, вносителите на кланични трупове, половинки кланични трупове и други необезкостени разфасовки на говеда, телета и свине (вж. член 2, параграф 2 от Наредба-закон № 197/2002) и имат за цел да осигурят услугите по събиране, транспортиране, преработка и унищожаване на страничните продукти от месо от бозайници и от птици (член 1, параграф 1 от Наредба-закон № 197/2002).
(185)
Тази информация породи у Комисията съмнения относно съответствието между таксите, събирани от задължените лица, и ползваните от тях услуги. Комисията установи, че не може да изключи наличието на система на евентуална дискриминация спрямо продуктите, внесени от другите държави-членки, за които трябва да се заплаща такса.
(186)
Впоследствие португалските власти увериха, че финансирането на услугите по събиране, транспортиране, преработка и унищожаване на страничните продукти от месо от птици не идва от такси, наложени на кланиците и вносителите на кланични трупове, половинки кланични трупове и други необезкостени разфасовки на говеда, телета и свине, а в съответствие с приложение 1 към Наредба-закон № 197/2002 от такси, наложени на кланиците на птици, които не насърчават събирането, транспортирането, преработката и унищожаването на страничните продукти, получени при клането на птици. Вносителите и операторите на кланични трупове на птици са освободени от таксата поради факта, че от по-голямата част от вносните кланични трупове на птици не се получават странични продукти.
(187)
Напротив, що се отнася до вносителите и операторите на кланични трупове, половинки кланични трупове и други необезкостени разфасовки на говеда, телета и свине, португалските власти посочиха, че от тези вносни необезкостени разфасовки се получават странични продукти.
(188)
Още при разпореждането за информация и по-късно, при откриването на процедурата, Комисията поиска от португалските власти да гарантират, че вносните продукти могат да се възползват от механизма по същия начин, както и националните продукти, и да докажат с числени данни, че за референтния период е имало парична равностойност между сумите, събрани от необезкостените продукти от говеждо, телешко и свинско месо, внесени от други държави-членки, и разходите за услугите, от които се ползват изключително тези продукти (вж. параграф 37, буква з) от решението за откриване на процедура).
(189)
Португалските власти увериха, че необезкостените вносни разфасовки се ползват по същия начин от услугите по събиране, транспортиране, преработка и унищожаване на страничните продукти от месо, по какъвто и националните продукти, но не представиха точни и съвпадащи числени данни в това отношение.
(190)
Поради това информацията, предоставена на Комисията, не ѝ дава възможност да достигне до заключението, че таксата, въведена с Наредба-закон № 197/2002 и налагана върху вносните продукти, съответства на сумата за услугите, от които се ползват страничните продукти, получени от тези вносни продукти, и че следователно вносните продукти са могли да се ползват от услугите, финансирани чрез мярката за помощ, по същия начин, както националните продукти.
(191)
По силата на член 3, параграф 2 от Наредба-закон № 244/2003 кланиците, цеховете за разфасовка, инкубационните центрове и предприятията за яйчни продукти са дължали таксите, определени в приложение 1 към Наредба-закон № 197/2002, с изключение на субектите, ползващи се от алтернативния режим, предвиден от тази наредба, които дължат таксите, определени в приложение 2, до одобряването на плана за унищожаване на материалите от категория 3. За материалите от категории 1 и 2 те са дължали, преди одобрението на съответен план, по 0,35 EUR на 1 kg материал (член 5, параграф 1 от Наредба-закон № 244/2003).
(192)
Що се отнася до измененията, направени чрез въвеждане на Наредба-закон № 244/2003 в системата на таксуване, Комисията поиска от португалските власти да докажат, че вносните продукти са могли да се възползват от посочените услуги по същия начин, както националните продукти.
(193)
Португалските власти потвърдиха, че таксата, въведена с Наредба-закон № 244/2003, се е основавала на действително получени странични продукти и че вносните продукти са могли да се възползват по същия начин от тези услуги. Комисията обаче отбелязва, че португалските власти не са представили числени данни в подкрепа на тези твърдения.
(194)
Без елементи за проверка Комисията не може да достигне до заключението, че таксата, въведена от Наредба-закон № 244/2003, съответства на сумата за услугите, от които се ползват страничните продукти, получени от тези вносни продукти, и че следователно вносните продукти са могли да се ползват от услугите, финансирани чрез мярката за помощ, по същия начин, както националните продукти.
(195)
Комисията отбелязва, че системата на таксуване, въведена въз основа на Наредба-закон № 197/2002 и на преходния режим, установен с член 3, параграф 2 и член 5, параграф 2 от Наредба-закон № 244/2003, не е в съответствие с член 110 от ДФЕС поради наличието на система, която е потенциално дискриминационна спрямо продуктите, внесени от други държави-членки, които се оказват също длъжни да заплащат таксата.
VI. ЗАКЛЮЧЕНИЯ
(196)
Комисията съжалява, че Португалия е предоставила неправомерно помощ в полза на събиране, транспортиране, преработка и унищожаване на кланични отпадъци в нарушение на член 108, параграф 3 от ДФЕС.
(197)
Помощта в полза на събиране, транспортиране, преработка и унищожаване на кланични отпадъци е предоставена при спазване на разпоредбите на Общността, приложими към получателите. От друга страна, финансирането на тази помощ посредством системата на таксуване, въведена въз основа на Наредба-закон № 197/2002 и на преходния режим, установен с член 3, параграф 2 и член 5, параграф 2 от Наредба-закон № 244/2003, е несъвместима с вътрешния пазар поради потенциално дискриминационните последици за продуктите, внесени от други държави-членки, които се оказват също длъжни да заплащат таксата.
(198)
Комисията счита за уместно в конкретния случай да приеме условно решение, като използва възможността, предоставена от член 7, параграф 4 от Регламент (ЕО) № 659/1999, според който Комисията може да прибави към положителното си решение условия, съгласно които дадена помощ може да се счита за съвместима с Общия пазар, и може да определи задължения, които да ѝ позволят да контролира спазването на своето решение.
(199)
С цел да коригира нарушението на член 110 от ДФЕС и по този начин да премахне дискриминацията от по-задна дата, Португалия трябва да възстанови частта от таксата, събрана за продукти, произхождащи от други държави-членки, в срока и при условията, определени от Комисията. Коригирането на това нарушение ще направи въпросната помощ съвместима с Договора.
(200)
Комисията определя условията, които трябва да бъдат спазени при горепосоченото възстановяване. Следователно Португалия трябва да възстанови на платилите тази такса лица частта от таксата, събрана за продуктите, произхождащи от други държави-членки, от датата на въвеждане на таксата, предвидена от Наредба-закон № 197/2002, до датата на последното прилагане на тази такса преди изтичането на преходния режим, въведен с Наредба-закон № 244/2003. За тази цел Португалия ще осигури спазването на следните условия:
-
ако могат да представят доказателство, че таксата е била наложена върху продуктите, внесени от други държави-членки, задължените с тази такса лица могат да изискат да им бъде възстановена пропорционална част от приходите от таксата, предназначена за финансиране на част от помощта, която е в полза изключително на националните продукти. Тези молби за възстановяване се подават в срок, определен в съответствие с националното право, но в никакъв случай не по-малко от шест месеца, считано от публикуването на настоящото решение,
-
Португалия ще установи степента на евентуалната дискриминация, на която са подложени вносните продукти. За тази цел Португалия ще провери за определен референтен период паричната равностойност между общо събраните суми от разглежданата такса за националните продукти и предимствата, от които се ползват изключително тези продукти,
-
възстановяването трябва да стане в срок от максимум шест месеца, считано от датата на подаване на молбата,
-
възстановените суми следва да бъдат актуализирани, като се вземат предвид лихвите, считано от датата на събирането на тези суми до датата на тяхното действително възстановяване. Лихвите се изчисляват на базата на референтния лихвен процент на Комисията, предвиден по метода на определяне на референтните и сконтовите лихвени проценти (54),
-
португалските власти трябва да приемат всякакви разумни доказателства от страна на задължените лица, които доказват частта от платената такса върху продукти, произхождащи от други държави-членки,
-
правото на възстановяване не може да бъде предмет на други условия, по-специално на условието таксата да не е била прехвърляна,
-
когато задълженото лице още не е платило таксата, португалските власти категорично трябва да откажат плащането на пропорционалната част от нея, наложена върху продуктите, внесени от други държави-членки, за която е доказано, че е предназначена за финансиране на частта от помощта, която е в полза изключително на националните продукти. Те трябва да откажат плащането и на свързаните с нея евентуални лихви за забава,
-
при поискване от страна на Комисията, Португалия се задължава да представи пълен отчет, доказващ правилното изпълнение на мярката за възстановяване,
-
ако в друга държава-членка е била наложена такса със сходни цели върху същите продукти, които са били облагани с таксата в Португалия, португалските власти поемат задължението да върнат на задължените лица частта от таксата върху продуктите, произхождащи от тази друга държава-членка,
-
Португалия поема задължението да сведе настоящото решение до знанието на всички потенциално задължени с тази такса лица,
ПРИЕ НАСТОЯЩОТО РЕШЕНИЕ:
Член 1
Държавната помощ, предоставена от Португалия въз основа на Наредба-закон № 393-В/98 от 4 декември 1998 г., е съвместима с вътрешния пазар.
Член 2
1. Държавната помощ, предоставена от Португалия въз основа на Наредба-закон № 197/2002 от 25 септември 2002 г. и на преходния режим, установен с член 3, параграф 2 от Наредба-закон № 244/2003 от 7 октомври 2003 г., е съвместима с вътрешния пазар, при условие че Португалия възстанови на задължените с тази такса лица частта от таксата, събрана за продуктите, произхождащи от други държави-членки, от датата на въвеждане на таксата с Наредба-закон № 197/2002 до датата на последното прилагане на тази такса преди изтичането на преходния режим, въведен с Наредба-закон № 244/2003.
2. За тази цел Португалия ще осигури спазването на следните условия:
-
ако могат да представят доказателство, че таксата е била наложена върху продуктите, внесени от други държави-членки, задължените с тази такса лица могат да изискат да им бъде възстановена пропорционална част от приходите от таксата, предназначена за финансиране на част от помощта, която е в полза изключително на националните продукти. Тези молби за възстановяване се подават в срок, определен в съответствие с националното право, но в никакъв случай не по-малко от шест месеца, считано от публикуването на настоящото решение,
-
Португалия ще установи степента на евентуалната дискриминация, на която са подложени вносните продукти. За тази цел Португалия ще провери за определен референтен период паричната равностойност между общо събраните суми от разглежданата такса за националните продукти и предимствата, от които се ползват изключително тези продукти,
-
възстановяването трябва да стане в срок от максимум шест месеца, считано от датата на подаване на молбата,
-
възстановените суми следва да бъдат актуализирани, като се вземат предвид лихвите, считано от датата на събирането на тези суми до датата на тяхното действително възстановяване. Лихвите се изчисляват на базата на референтния лихвен процент на Комисията, предвиден по метода на определяне на референтните и сконтовите лихвени проценти (55),
-
португалските власти приемат всякакви разумни доказателства от страна на задължените лица, които доказват частта от платената такса върху продукти, произхождащи от други държави-членки,
-
правото на възстановяване не може да бъде предмет на други условия, по-специално на условието таксата да не е била прехвърляна,
-
когато задълженото лице още не е платило таксата, португалските власти категорично трябва да откажат плащането на пропорционалната част от нея, наложена върху продуктите, внесени от други държави-членки, за която е доказано, че е предназначена за финансиране на частта от помощта, която е в полза изключително на националните продукти. Те трябва да откажат плащането и на свързаните с нея евентуални лихви за забава,
-
при поискване от страна на Комисията, Португалия се задължава да представи пълен отчет, доказващ правилното изпълнение на мярката за възстановяване,
-
ако в друга държава-членка е била наложена такса със сходни цели върху същите продукти, които са били облагани с таксата в Португалия, португалските власти поемат задължението да върнат на задължените лица частта от таксата върху продуктите, произхождащи от тази друга държава-членка,
-
Португалия поема задължението да сведе настоящото решение до знанието на всички потенциално задължени с тази такса лица.
Член 3
Португалия информира Комисията в срок от два месеца от датата на уведомлението за настоящото решение за предприетите мерки за неговото изпълнение.
Член 4
Адресат на настоящото решение е Португалската република.
Съставено в Брюксел на 13 юли 2011 година.
DECIZIA COMISIEI
din 13 iulie 2011
privind sistemul de ajutoare de stat C 3/09 (ex NN 41 A-B/03) aplicat de Portugalia pentru colectarea, transportul, tratarea și eliminarea deșeurilor de la abatoare
[notificată cu numărul C(2011) 4888]
(Numai textul în limba portugheză este autentic)
(2011/677/UE)
COMISIA EUROPEANĂ,
având în vedere Tratatul privind funcționarea Uniunii Europene, în special articolul 108 alineatul (2) primul paragraf,
întrucât:
I. PROCEDURĂ
(1)
Ca urmare a unei plângeri, la 15 noiembrie 2002 Comisia a adresat autorităților portugheze o cerere de informații privind introducerea unei taxe parafiscale vizând finanțarea colectării, transportului, prelucrării și eliminării subproduselor obținute în urma sacrificării rumegătoarelor și păsărilor, în conformitate cu Decretul-lege nr. 197/2002 din 25 septembrie 2002 (1) (denumit în continuare „Decretul-lege nr. 197/2002”). Autoritățile portugheze au răspuns prin scrisoarea din 20 ianuarie 2003.
(2)
Întrucât din informațiile furnizate rezultă că măsura în cauză a fost pusă în aplicare fără aprobarea prealabilă a Comisiei, aceasta a fost înscrisă în registrul ajutoarelor nenotificate, cu numărul NN 41 A-B/03.
(3)
Prin scrisorile din 16 și 30 aprilie 2003, serviciile Comisiei au solicitat autorităților portugheze informații suplimentare cu privire la sistemul în cauză. Acestea aveau la dispoziție patru săptămâni pentru a-și comunica răspunsul.
(4)
Prin scrisorile din 5 mai și din 6 iunie 2003, înregistrate la 5 mai și, respectiv, 10 iunie 2003, Reprezentanța Permanentă a Portugaliei pe lângă Uniunea Europeană a solicitat, în numele autorităților portugheze, prelungirea termenului acordat pentru a comunica toate informațiile solicitate, ținând cont de timpul necesar colectării acestora.
(5)
Prin scrisoarea din 25 iulie 2003, serviciile Comisiei au acordat o prelungire de patru săptămâni.
(6)
Neprimind răspuns în termenul de patru săptămâni stabilit în ultima scrisoare menționată, serviciile Comisiei au trimis autorităților portugheze o atenționare, prin scrisoarea din 19 decembrie 2003, precizând că, în absența unei reacții din partea acestora, își rezervau dreptul de a propune Comisiei trimiterea unui ordin de furnizare a informațiilor în conformitate cu articolul 10 alineatul (3) din Regulamentul (CE) nr. 659/1999 al Consiliului din 22 martie 1999 de stabilire a normelor de aplicare a articolului 93 (devenit articolul 108 TFUE) din Tratatul CE (2).
(7)
Prin scrisoarea din 5 februarie 2004, înregistrată în aceeași zi, Reprezentanța Permanentă a Portugaliei pe lângă Uniunea Europeană a comunicat Comisiei răspunsul autorităților portugheze la scrisorile serviciilor Comisiei din 16 și 30 aprilie 2003.
(8)
Prin scrisoarea din 11 noiembrie 2004, serviciile Comisiei au solicitat autorităților portugheze informații suplimentare cu privire la sistemul în cauză. Acestea aveau la dispoziție patru săptămâni pentru a-și comunica răspunsul.
(9)
Prin scrisoarea din 30 decembrie 2004, înregistrată la 5 ianuarie 2005, Reprezentanța Permanentă a Portugaliei pe lângă Uniunea Europeană a solicitat, în numele autorităților portugheze, prelungirea cu o lună a termenului acordat pentru a comunica toate informațiile solicitate, ținând cont de timpul necesar colectării acestora.
(10)
Prin scrisoarea din 17 ianuarie 2005, serviciile Comisiei au acordat, a doua oară, prelungirea solicitată a termenului.
(11)
Neprimind răspuns la întrebările lor în noul termen stabilit, serviciile Comisiei au trimis autorităților portugheze, prin scrisoarea din 12 aprilie 2005, o nouă atenționare, atrăgându-le încă o dată atenția asupra faptului că, în cazul nerespectării termenului de patru săptămâni stabilit pentru trimiterea unui răspuns, își rezervau dreptul de a propune Comisiei trimiterea unui ordin de furnizare a informațiilor în conformitate cu articolul 10 alineatul (3) din Regulamentul (CE) nr. 659/1999.
(12)
Termenul stabilit pentru răspuns a expirat în mai 2005. Neprimind răspuns până la expirarea termenului menționat, Comisia, prin decizia din 21 februarie 2006 (3), a dispus ca Portugalia să îi comunice toate informațiile care îi fuseseră solicitate, precizând că, în absența unui răspuns din partea autorităților portugheze, își rezerva dreptul de a iniția procedura prevăzută la articolul 108 alineatul (2) din TFUE (a se vedea punctul 80 din ordinul de furnizare a informațiilor).
(13)
Nefiindu-i comunicate niciuna dintre informațiile solicitate, la 28 ianuarie 2009 Comisia a hotărât să inițieze procedura prevăzută la articolul 108 alineatul (2) din TFUE. Decizia a fost publicată în Jurnalul Oficial al Uniunii Europene (4). Comisia a invitat celelalte state membre și părțile terțe interesate să își prezinte observațiile cu privire la ajutoarele în cauză.
(14)
Neprimind observații din partea Portugaliei în intervalul stabilit, Comisia a adresat o atenționare Portugaliei prin scrisoarea din 18 martie 2009. La 14 aprilie 2009, Portugalia a trimis Comisiei observațiile sale, furnizând, de asemenea, o copie a Decretelor-lege nr. 393-B/98 și nr. 244/2003. Alte observații au fost primite la 15 iunie 2009 de la ETSA - Empresa de Transformaçăo de Subprodutos Animais, SA.
(15)
La 1 iulie 2009 Comisia a transmis observațiile ETSA Portugaliei. Portugalia nu a trimis Comisiei observații cu privire la acest subiect.
(16)
Ca urmare a observațiilor primite de la ETSA, serviciile Comisiei au solicitat autorităților portugheze, prin scrisoarea din 19 februarie 2010, să aducă clarificări suplimentare. Autoritățile portugheze au răspuns prin scrisoarea din 27 aprilie 2010.
(17)
Prin scrisoarea din 1 februarie 2011, serviciile Comisiei au solicitat autorităților portugheze să prezinte clarificări și să răspundă întrebărilor anterioare ale serviciilor Comisiei la care autoritățile portugheze nu dăduseră răspunsuri complete.
(18)
Prin scrisoarea din 24 februarie 2011, autoritățile portugheze au cerut prelungirea cu 30 de zile a termenului de răspuns solicitat.
(19)
Prin scrisoarea din 28 februarie 2011, serviciile Comisiei au acordat prelungirea cu 30 de zile a termenului de răspuns. Autoritățile portugheze au răspuns prin scrisoarea din 1 aprilie 2011 la întrebările adresate de serviciile Comisiei.
(20)
Prin scrisoarea din 20 iunie 2011, serviciile Comisiei au informat autoritățile portugheze că vor propune Comisiei să ia o decizie pozitivă condițională, expunând condițiile aplicate.
II. DESCRIERE
(21)
Conform informațiilor primite de la autoritățile portugheze, între 1 ianuarie și 14 octombrie 1998, în Portugalia au fost detectate 66 de cazuri de encefalopatie spongiformă bovină (denumită în continuare „ESB”). Ca urmare a acestei situații de risc pentru sănătatea publică și a animalelor, Comisia a adoptat Decizia nr. 98/653/CE din 18 noiembrie 1998 privind anumite măsuri de urgență devenite necesare în urma apariției cazurilor de encefalopatie spongiformă bovină în Portugalia (5) și a impus măsuri de urgență impuse de cazurile de ESB apărute în Portugalia, interzicând în special expedierea anumitor animale și subproduse animale de pe teritoriul portughez către alte state membre.
(22)
Pentru a atenua consecințele măsurilor adoptate în cadrul combaterii encefalopatiei spongiforme bovine (ESB), începând din 1999 statul portughez a suportat totalitatea costurilor legate de operațiunile de colectare, prelucrare și eliminare a subproduselor din carne de mamifere și de pasăre. Prin Decretul-lege nr. 393-B/98 din 4 decembrie 1998 (6) (denumit în continuare „Decretul-lege nr. 393-B/98”), statul portughez și-a asumat efectiv responsabilitatea și cheltuielile pentru operațiunile de colectare, prelucrare și eliminare a subproduselor.
(23)
Articolul 4 alineatul (3) din Decretul-lege nr. 393-B/98 prevedea posibilitatea de a impune abatoarelor o taxă pentru a finanța eliminarea anumitor materii prime. Conform informațiilor primite din partea autorităților portugheze, nu a fost impusă abatoarelor nicio astfel de taxă.
(24)
Autoritățile portugheze au explicat că nu au avut la dispoziție suficiente dispozitive specifice pentru a putea asigura tratarea adecvată a reziduurilor și că, din acest motiv, au fost forțate să apeleze la furnizori de servicii privați pentru a asigura aceste servicii care, prin natura lor, țin de responsabilitatea statului.
(25)
Autoritățile portugheze au precizat că această misiune de interes public a fost atribuită sectorului privat, cu respectarea cerințelor stabilite prin Decretul-lege nr. 197/99 din 8 iunie 1999 (7), care este instrumentul național de transpunere a Directivei 97/52/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 13 octombrie 1997 de modificare a Directivelor 92/50/CEE, 93/36/CEE și 93/37/CEE privind coordonarea procedurilor pentru atribuirea contractelor de achiziții publice de servicii, produse și, respectiv, lucrări (8). Întreprinderile private însărcinate să efectueze prestațiile în cauză au fost selectate ținând cont de aptitudinea și capacitatea lor tehnică de a asigura buna executare a sarcinii de interes general care le-a fost atribuită și de urgența cu care a fost necesar să reacționeze pentru tratarea acestor produse într-un mod sigur, rapid și eficace. Autoritățile portugheze au furnizat un exemplu de contract de servicii în vigoare între 1 septembrie 2004 și 31 decembrie 2004.
(26)
Conform informațiilor din partea autorităților portugheze, parametrii care au servit drept bază pentru calculul compensației pentru servicii au fost stabiliți în prealabil prin Ordinul comun nr. 96/99 din 25 ianuarie 1999 (9). Ordinul a fost verificat periodic și a fost modificat prin Ordinul comun nr. 324/2001 din 6 aprilie 2001 (10) și Ordinul comun nr. 124/2002 din 19 februarie 2002 (11).
(27)
Prin Decizia 2000/766/CE (12), Consiliul a interzis utilizarea în alimentația animalelor a subproduselor de origine animală de la aproape toate speciile și a impus eliminarea acestora în toate statele membre, inclusiv în Portugalia.
(28)
Autoritățile portugheze au explicat că, în urma deciziei respective, cantitatea de reziduuri care fac obiectul procesului de eliminare a crescut și, în consecință, au crescut de asemenea costurile legate de operațiunile în cauză.
(29)
Prin Decizia 2001/376/CE (13), Comisia a hotărât să mențină Decizia 98/653/CE adoptată pentru Portugalia.
(30)
Regulamentul (CE) nr. 1774/2002 al Parlamentului European și al Consiliului din 3 octombrie 2002 de stabilire a normelor sanitare privind subprodusele de origine animală care nu sunt destinate consumului uman (14) prevede norme specifice în ceea ce privește colectarea, prelucrarea și eliminarea subproduselor de origine animală, care se aplică diferitelor categorii de subproduse.
(31)
Autoritățile portugheze au precizat că, pentru a-și respecta angajamentele în acest context, au hotărât să transfere costurile operațiunilor în cauză agenților economici din sector, respectând cu strictețe principiul „poluatorul plătește” și acordând atenția cuvenită protecției sănătății publice, a cărei garantare rămâne fundamentală și ține de responsabilitatea lor. Prin urmare, autoritățile portugheze au adoptat sistemul prevăzut de Decretul-lege nr. 197/2002 din 25 septembrie 2002.
(32)
Începând din octombrie 2002, data intrării în vigoare a Decretului-lege nr. 197/2002, finanțarea costurilor legate de operațiunile de colectare, transport, prelucrare și eliminare a subproduselor din carne de mamifere și de pasăre se asigură din încasarea unei taxe parafiscale aplicate asupra abatoarelor, asupra importatorilor de carne nedezosată de vită, mânzat și porc și asupra operatorilor intracomunitari, și anume operatorii/recepționerii de carne nedezosată de vită, mânzat și porc.
(33)
Prin scrisoarea din 20 ianuarie 2003, autoritățile portugheze au menționat că următorii operatori sunt scutiți de plata taxei:
-
abatoarele care asigură colectarea, prelucrarea și eliminarea tuturor subproduselor în cauză, cu excepția materialelor cu risc specific (denumite în continuare „MRS”), fie în unitățile proprii, fie în centrele de tranșare, deoarece aceste unități au creat condiții de autonomie în ceea ce privește tratarea subproduselor proprii (a se vedea punctul 2 din anexa 2 la Decretul-lege nr. 197/2002);
-
importatorii și operatorii intracomunitari de carne dezosată, deoarece aceasta nu generează subproduse supuse tratării obligatorii în temeiul legislației comunitare și naționale.
(34)
În ceea ce privește destinația precisă a veniturilor provenite din colectarea taxelor, autoritățile portugheze au declarat că acestea au fost destinate exclusiv finanțării operațiunilor legate de serviciile de colectare, transport, prelucrare și eliminare a subproduselor din carne de mamifere și de pasăre, inclusiv MRS.
(35)
În anexa 1 la Decretul-lege nr. 197/2002, valoarea taxei, prezentată mai jos, este stabilită proporțional cu greutatea și în funcție de specia în cauză:
(în EUR)
Specie/Tip
Bovine
Porcine
Ovine/caprine
Păsări
Altele
Taxă/Kg de carcasă
0,05
0,04
0,03
0,06
0,06
(36)
În ceea ce privește finanțarea serviciilor de colectare, transport, prelucrare și eliminare a MRS, articolul 2 alineatul (2) din Decretul-lege nr. 197/2002 prevede aplicarea în mod specific și numai abatoarelor a unei taxe cu valoare fixă de 0,30 EUR/kg de MRS.
(37)
Toate taxele se plătesc, prin procedura de taxare inversă, unui organism public: Institutul Național de Intervenție și Garanție Agricolă (Instituto Nacional de Intervençăo e Garantia Agrícola - INGA). Taxele percepute de la operatori constituiau veniturile INGA și erau plătite direct acestuia.
(38)
Astfel cum s-a arătat la considerentele 32 și 33 din prezenta decizie, articolul 4 din Decretul-lege nr. 197/2002 precizează că abatoarele au, de asemenea, posibilitatea de a se organiza fie contractând direct serviciile unor terți pentru a efectua operațiunile de colectare, transport, prelucrare și eliminare a subproduselor, fie realizându-le ele însele, respectând dispozițiile legale în vigoare și exceptând MRS. În cazul în care abatoarele efectuează colectarea, prelucrarea și eliminarea subproduselor generate în unitatea proprie - cu excepția MRS -, taxa care trebuie plătită este stabilită în anexa 2 la Decretul-lege nr. 197/2002, după cum urmează:
(în EUR)
Specie/Tip
Bovine
Porcine
Ovine/caprine
Păsări
Altele
Taxă/Kg de carcasă
0,03
0,02
0,00
0,00
0,00
(39)
În cazul în care abatoarele efectuează colectarea, prelucrarea și eliminarea tuturor subproduselor generate atât în unitatea proprie, cât și în centrele de tranșare, cu excepția MRS, acestea sunt scutite în totalitate de plata taxei în cauză.
(40)
În conformitate cu articolul 5 din Decretul-lege nr. 197/2002, INGA este organismul care răspunde de controlul plății taxelor de către abatoare, acestea din urmă ținând, în acest scop, o evidență la zi a cantităților de carcase și a greutății acestora. INGA are de asemenea sarcina de a controla plata taxelor datorate pentru importul și recepționarea produselor provenind din Uniunea Europeană, în timp ce operatorilor și recepționerilor le revine sarcina de a ține evidențe la zi ale operațiunilor efectuate.
(41)
În cazul în care abatoarele optează pentru ultima alternativă, acestea trebuie, în prealabil, să supună evaluării INGA proiectele respective și să se supună oricărui eventual control pe care îl va hotărî autoritatea competentă.
(42)
Autoritățile portugheze au dat asigurări că valoarea taxei se limitează la imputarea costurilor acestor operațiuni unităților menționate și că serviciul va fi furnizat numai unităților care produc subprodusele a căror eliminare este obligatorie.
(43)
În ceea ce privește corespondența dintre veniturile din taxă și costurile serviciilor pe care le finanțează acestea, autoritățile portugheze au declarat că taxele prevăzute în anexele I și II la Decretul-lege nr. 197/2002, precum și taxa prevăzută în articolul 2 alineatul (2) pentru MRS, au fost calculate pe baza costurilor reale ale serviciilor care trebuie furnizate, ținând cont de natura subproduselor generate de fiecare specie animală și de faptul că acestea sunt sau nu afectate.
(44)
Pentru autoritățile portugheze, această finanțare se aseamănă, sub toate aspectele, cu o compensare de către utilizatori a unui serviciu public de interes general. Sumele plătite de către operatorii impozabili sunt direct proporționale cu cantitățile de deșeuri transferate efectiv serviciului public și cu costul real al eliminării deșeurilor respective. În sprijinul acestor afirmații, autoritățile portugheze au prezentat documente conținând cifre concrete pentru perioada 1999-2005, demonstrând costurile prestațiilor, iar pentru anul 2003, un document privind veniturile obținute din taxa pe diferitele tipuri de subproduse, atât pentru produsele importate, cât și pentru produsele naționale.
(45)
În ceea ce privește posibilitatea ca produsele importate să beneficieze, efectiv, de acest sistem în același fel ca și produsele naționale, autoritățile portugheze dau asigurări că, în spiritul principiului „poluatorul plătește”, taxele care se aplică abatoarelor, importului și schimburilor intracomunitare de carne nedezosată reflectă costurile legate de tratarea tuturor subproduselor generate în circuit până la consumatorul final.
(46)
Pentru autoritățile portugheze, importul de carne nedezosată implică existența unor subproduse și, în consecință, beneficiază de serviciul de colectare, transport, prelucrare și eliminare, ceea ce justifică aplicarea taxelor respective.
(47)
Autoritățile portugheze consideră că acțiunile finanțate sunt de interes public deoarece, după criza ESB, s-a ajuns la concluzia că eliminarea materialului confiscat din motive sanitare de la abatoare se încadrează în sfera misiunii de serviciu public a statului, dată fiind importanța acestei activități pentru protecția sănătății umane și animale și pentru protecția mediului.
(48)
Sistemul stabilit prin Decretul-lege nr. 197/2002 a fost abrogat prin Decretul-lege nr. 244/2003 din 7 octombrie 2003 (15) (denumit în continuare „Decretul-lege nr. 244/2003”), intrat în vigoare la 22 octombrie 2003. Acesta stabilește un regim general și un regim tranzitoriu pentru subprodusele de origine animală improprii consumului uman.
(49)
Regimul general prevede că abatoarele, centrele de tranșare, incubatoarele, industriile specializate pe produse din ouă trebuie, din proprie inițiativă sau contractând părți terțe, să promoveze colectarea, transportul, stocarea, manipularea, prelucrarea și eliminarea materialelor de categoriile 1, 2 și 3 produse în unitatea specifică, în conformitate cu Regulamentul (CE) nr. 1774/2002 al Parlamentului European și al Consiliului, prin punerea în aplicare a unui plan supus aprobării prealabile a Direcției Generale Veterinare (DG V).
(50)
Abatoarele, centrele de tranșare, incubatoarele, industriile specializate pe produse din ouă trebuie să stabilească un plan de eliminare sau de utilizare a materialelor de categoria 3, care trebuie să fie aprobat de DG V în termen de 90 de zile de la data intrării în vigoare a Decretului-lege nr. 244/2003 sau de la începutul activității. În ceea ce privește categoria 3, până la aprobarea planurilor de către DG V, serviciile de colectare, transport, prelucrare, stocare temporară și eliminare a subproduselor sunt asigurate de INGA, în conformitate cu Decretul-lege nr. 197/2002. Înaintea aprobării planului pentru materialele de categoria 3, proprietarii de abatoare, de centre de tranșare, de incubatoare și de industrii specializate pe produse din ouă sunt obligați să plătească taxele stabilite în anexa 1 la Decretul-lege nr. 197/2002, cu excepția organismelor care beneficiază de regimul alternativ prevăzut de decret și care trebuie să plătească taxele prevăzute în anexa 2 la decretul-lege.
(51)
În temeiul regimului tranzitoriu, INGA continuă să asigure aceste servicii inclusiv pentru materialele de categoriile 1 și 2.
(52)
Pentru materialele de categoriile 1 și 2, abatoarele și centrele de tranșare trebuie să prezinte un plan de eliminare sau de utilizare în termen de 30 de zile după expirarea regimului tranzitoriu în noiembrie 2005. Înainte de aprobarea planului, acestea sunt obligate să plătească 0,35 EUR/kg de material de categoriile 1 sau 2. În schimb, persoanele impozabile sunt scutite de plata taxei din momentul în care planul de eliminare sau de utilizare este aprobat.
(53)
Atunci când abatoarele și centrele de tranșare prezintă un plan către DG V, menționând operațiunile necesare eliminării materialelor de categoriile 1 și 2, acestea își asumă responsabilitatea cheltuielilor inerente activităților respective și sunt supuse unor controale din partea autorității. În temeiul articolului 3 alineatul (4) din Decretul-lege nr. 244/2003, regimul ia sfârșit la doi ani după intrarea în vigoare a decretului-lege.
(54)
Regimul tranzitoriu din Decretul-lege nr. 244/2003 a expirat în noiembrie 2005. În scrisoarea din 1 aprilie 2011, autoritățile portugheze au declarat că, de la expirarea regimului tranzitoriu din Decretul-lege nr. 244/2003, costurile operațiunilor de eliminare a subproduselor de la abatoare și centre de tranșare sunt suportate de operatori prin valorificarea reziduurilor transformate în biocombustibili și prin exportul de făină animală.
(55)
În decizia de inițiere a procedurii, Comisia își exprima următoarele rezerve cu privire la existența unui ajutor, și la eventuala compatibilitate a acestuia, în favoarea întreprinderilor furnizoare de servicii de colectare, transport, prelucrare și eliminare a materialelor în cauză, a abatoarelor și centrelor de tranșare, a importatorilor de carne nedezosată de vită, mânzat, porc și pasăre și a operatorilor intracomunitari, precum și a crescătorilor de animale.
(56)
În special, Comisia relua întrebările adresate în primul ordin de furnizare a informațiilor. În ceea ce privește ajutorul în favoarea întreprinderilor furnizoare de servicii de colectare, transport, prelucrare și eliminare a materialului în cauză, Comisia a exprimat îndoieli cu privire la natura de serviciu de interes general pe care autoritățile portugheze au dorit să o confere respectivelor activități, în special prin prisma hotărârii Altmark (16). În ceea ce privește ajutorul în favoarea abatoarelor și a centrelor de tranșare, a importatorilor de carne nedezosată de vită, mânzat, porc și pasăre și a operatorilor intracomunitari din sector, Comisia a exprimat îndoieli cu privire la faptul că contribuția plătită de sector prin intermediul taxei corespunde costului economic real al prestațiilor furnizate de serviciul de colectare și solicita informații exprimate în cifre privind acest aspect. În sfârșit, în ceea ce privește ajutorul în favoarea crescătorilor de animale, Comisia a exprimat îndoieli cu privire la avantajele pe care sistemul instituit le-ar putea aduce, dat fiind faptul că acestora nu li se aplica taxa respectivă.
(57)
Ulterior, Comisia a efectuat o analiză preliminară a compatibilității măsurilor în cauză prin prisma orientărilor aplicabile din 1998 și, în stadiul deciziei de inițiere, a concluzionat că nu dispune de suficiente informații pentru a stabili compatibilitatea măsurilor respective.
III. OBSERVAȚII PREZENTATE DE PORTUGALIA
(58)
În observațiile sale, Portugalia a început prin a aminti specificitatea situației statului portughez în cursul anului 1998, din cauza ESB. Se menționează, în special, Decizia 98/653/CE de interzicere a expedierii de pe teritoriul portughez către alte state membre sau către state terțe a anumitor produse, printre care făina din carne și din oase, ca atare sau conținută în alte produse. În acest context, un plan de supraveghere, de control și de eradicare a ESB a fost instituit de Portugalia și aprobat de comitetul veterinar permanent al Comisiei. La 18 aprilie 2001, Comisia a hotărât să mențină embargoul impus Portugaliei. Acesta a fost ridicat abia în anul 2004, prin Regulamentul (CE) nr. 1993/2004 al Comisiei (17).
(59)
În consecință, Portugalia insistă asupra faptului că, între 1998 și 2004, toate măsurile au fost luate cu scopul de a face față unei situații de urgență care punea în pericol sănătatea publică. Prin urmare, administrația portugheză avea în vedere punerea în aplicare imediată a măsurilor, până în momentul în care operatorii urmau să se organizeze pentru a realiza ei înșiși aceste sarcini, rămânând sub controlul statului. Portugalia estimează că protecția sănătății publice este un bun public superior oricărui altuia, care justifică o derogare de la normele privind ajutoarele de stat.
(60)
Potrivit Portugaliei, adoptarea Deciziei 98/653/CE și prorogările succesive ale acesteia au împiedicat ca măsurile adoptate de statul portughez pentru a rezolva criza ESB să producă denaturări ale pieței și să aducă astfel atingere schimburilor între statele membre. Portugalia arată că, deoarece exista un embargo asupra expedierii produselor menționate mai sus, nu se desfășurau schimburi comerciale, ceea ce implică faptul că nu putea fi vorba de denaturarea concurenței.
(61)
În primul rând, Portugalia subliniază că nu a fost acordat niciun ajutor în 1998 și dovedește acest invocând data intrării în vigoare a Decretului-lege nr. 393-B/98 din 4 decembrie 1998. De-abia în acel moment statul portughez și-a asumat, cu caracter excepțional și tranzitoriu, responsabilitatea operațiunilor de colectare, prelucrare și eliminare a subproduselor.
(62)
De la intrarea în vigoare a Decretului-lege nr. 393-B/98, statul portughez și-a asumat cheltuielile inerente operațiunilor de colectare, prelucrare și eliminare a subproduselor și a făcut acest lucru până la intrarea în vigoare a Decretului-lege nr. 197/2002. În acest sens, Portugalia arată că suportarea costurilor acestor măsuri de către statul portughez trebuie să fie considerată ca fiind pe termen scurt, deoarece regimul a fost modificat ulterior, iar taxa a fost introdusă ca modalitate de a transfera asupra sectorului finanțarea operațiunilor de colectare, transport, prelucrare și eliminare a subproduselor din carne de mamifere și de pasăre, inclusiv a materialelor cu risc specific (MRS).
(63)
În ceea ce privește costul măsurilor menționate, Portugalia arată că parametrii care au servit drept bază pentru calculul compensației au fost stabiliți în prealabil prin decret, publicat în Jurnalul Oficial. Trei ordine (18) au fost menționate de autoritățile portugheze. Ordinele respective prevăd prețul serviciilor (colectare, transport, prelucrare și ambalare în saci mari pe kg de produs). Cheltuielile inerente acestor operațiuni, care le revin unităților de prelucrare a subproduselor de origine animală, neanexate abatoarelor, au fost luate în calcul. Cheltuielile curente, precum cheltuielile pentru energie, carburant, salarii, asigurări etc. au fost de asemenea luate în calcul. Parametrii sunt aceiași pentru toți furnizorii de servicii. Autoritățile portugheze au arătat că beneficiile se situau între 30 % și 39,5 %, ceea ce, după părerea lor, constituie o marjă echilibrată sau chiar inferioară mediei obținute din exercitarea de activități economice. Autoritățile portugheze au anexat exemple de aplicare a parametrilor care au condus la stabilirea prețurilor prevăzute în ordine.
(64)
În concluzie, statul portughez consideră că ajutoarele acordate pot fi declarate compatibile prin aplicarea unei derogări de la principiul „poluatorul plătește”, dat fiind că acestea erau corespunzătoare costurilor serviciilor furnizate și că orientările aplicabile în acea perioadă (Orientările privind ajutoarele de stat care vizează testele pentru depistarea EST, animalele găsite moarte și deșeurile de abator (19)) permiteau acordarea de ajutoare de până la 100 % din cheltuielile reale, datorită caracterului de termen scurt al acestora.
(65)
Începând din octombrie 2002, baza juridică pentru plata cheltuielilor este Decretul-lege nr. 197/2002. Autoritățile portugheze consideră că taxele au ținut cont de valorile tarifelor pentru operațiunile care trebuiau să fie efectuate de unitățile de prelucrare a subproduselor. Cu toate acestea, dat fiind faptul că situația de criză persista, autoritățile portugheze au estimat că o intervenție a statului ca intermediar era în continuare justificată.
(66)
În simulările efectuate la acel moment, au fost luate în calcul costurile totale care trebuiau suportate de întreprinderi, precum și un profit rezonabil. Autoritățile portugheze au prezentat exemplul efectuat pe baza cheltuielilor și costurilor pentru anul 2003, care demonstrează, în opinia lor, echilibrul dintre veniturile și costurile inerente funcționării noului sistem juridic introdus și care stabilește taxele pentru finanțarea serviciilor.
(67)
De asemenea, autoritățile portugheze au declarat că finanțarea serviciilor de colectare, transport, prelucrare și eliminare a subproduselor din carne de pasăre nu provenea din taxele percepute de la abatoare și de la importatorii de carcase, semi-carcase și alte părți nedezosate de bovine și de porcine. Autoritățile portugheze au precizat că, deoarece interpretarea dispozițiilor de la articolul 2 alineatul (1) din Decretul-lege nr. 197/2002 trebuia făcută în legătură cu dispozițiile din anexa 1 menționate în acesta, s-a stabilit că finanțarea serviciilor de colectare, transport, prelucrare și eliminare a subproduselor din carne era efectuată de trei categorii de operatori: abatoarele de bovine, porcine, ovine/caprine, păsări și altele, importatorii de carcase, semi-carcase și alte părți nedezosate de bovine și de porcine, precum și operatorii intracomunitari ai acelorași produse. Astfel, în anexa 1 figura o coloană unde erau enumerate sumele care trebuiau impuse abatoarelor de păsări care nu încurajau colectarea, transportul, prelucrarea și eliminarea subproduselor generate în urma sacrificării păsărilor, ținând cont de faptul că majoritatea carcaselor de pasăre importate nu generează subproduse.
(68)
De asemenea, autoritățile portugheze au declarat că diferența dintre cele două taxe stabilite în anexa 2 la Decretul-lege nr. 197/2002 se justifică datorită costurilor asociate subproduselor generate în centrele de tranșare.
(69)
Autoritățile portugheze au declarat că, în conformitate cu Decretele-lege nr. 197/2002 și 244/2003, nu este prevăzută nicio repercusiune a taxelor asupra crescătorilor de animale, deși costurile operațiunilor de colectare, transport, prelucrare și eliminare au fost, de fapt, transferate către întreaga filieră a cărnii. În acest sens, autoritățile portugheze au trimis două facturi pentru servicii, din 22 octombrie 2002 și din 28 octombrie 2003, care demonstrează, în opinia lor, că costurile operațiunilor de colectare, transport, prelucrare și eliminare au fost transferate de către abatoare crescătorilor de animale.
(70)
În sfârșit, autoritățile portugheze dau asigurări că nu a avut loc nicio deturnare de resurse de către întreprinderile care furnizează servicii în favoarea unor eventuale activități concurente, dat fiind că întreprinderile respective exercitau exclusiv activități de colectare, transport, prelucrare și eliminare a subproduselor de origine animală.
(71)
De asemenea, Portugalia a menționat faptul că regimul tranzitoriu stabilit prin Decretul-lege nr. 244/2003 a expirat în noiembrie 2005 și că, de atunci, unitățile care generează subproduse au preluat în întregime responsabilitatea pe care statul și-o asumase temporar în locul lor. Începând din noiembrie 2005, toate costurile sunt suportate de operatori prin valorificarea reziduurilor transformate în biocombustibili și prin exportul de făină animală.
(72)
În concluzie, autoritățile portugheze consideră că au îndeplinit condițiile impuse în orientările aplicabile, dat fiind că operatorii care produc subproduse au început să plătească progresiv, prin intermediul taxei, operațiunile care decurg din eliminarea subproduselor.
IV. OBSERVAȚII ALE PĂRȚILOR TERȚE INTERESATE
(73)
ETSA și-a prezentat observațiile prin scrisoarea din 15 iunie 2009. Grupul ETSA este format din societățile ITS - Indústria Transformadora de Subprodutos Animais, SA și SEBOL - Comércio e Indústria de Sebo, SA. Acestea furnizează servicii de colectare, transport, prelucrare și eliminare a subproduselor de origine animală de categoriile 1, 2 și 3 în Portugalia și fac parte dintre întreprinderile angajate de stat pentru a furniza serviciile menționate pe perioada în cauză. În consecință, ETSA este considerat destinatarul plăților statului și ar putea fi parte interesată în procedura C 3/09.
(74)
Ca observație preliminară, ETSA amintește contextul crizei ESB, care a constrâns statul portughez să adopte măsuri preventive (printre care serviciul de colectare, transport, prelucrare și eliminare a subproduselor de origine animală de categoriile 1, 2 și 3) în scopul de a combate maladia și de a reduce riscul de infectare pentru a proteja sănătatea publică și mediul. Adoptarea acestor măsuri derivă, în mare parte, din legislația comunitară.
(75)
În perioada 1998-2005, INGA a încredințat, prin atribuire directă, serviciile de colectare, transport, prelucrare și eliminare a deșeurilor societăților ITS și SEBOL. ETSA semnalează că toate întreprinderile care aveau capacitatea de a furniza serviciile solicitate au fost reținute în aceleași condiții. Până la 10 octombrie 2002, INGA avea responsabilitatea de a apela la întreprinderi autorizate pentru acest tip de servicii și suporta costurile aferente, în conformitate cu articolul 6 din Decretul-lege nr. 393-B/98. Parametrii pentru calculul tarifului erau stabiliți prin Ordinul comun nr. 96/99, iar prețul era stabilit în funcție de greutatea materiei prime. Acesta putea fi revizuit în cazul modificării condițiilor de furnizare a serviciului. Prețul plătit către SEBOL și ITS ținea cont de costurile estimate ale furnizării serviciului, în special de greutatea și volumul deșeurilor care trebuiau colectate și tratate, precum și de punerea în aplicare și gestionarea sistemului de colectare a carcaselor în exploatație, care prevedea, printre altele, o colectare rapidă după comunicarea morții animalului.
(76)
ETSA subliniază că, deși atribuirea serviciului nu s-a făcut prin licitație, valoarea tarifului acoperea costurile respective, ținând cont de încasările realizate, și permitea cu greu să realizeze o marjă de profit rezonabilă și legitimă. Cu toate acestea, ETSA arată că nivelul taxei i s-a părut întotdeauna în conformitate cu principiul eficienței, deoarece prețul plătit de INGA se încadra în media europeană a prețurilor pentru servicii echivalente, iar prețurile plătite până în 2005 erau, în realitate, potrivit ETSA, inferioare celor aplicate ulterior în contractele de furnizare de servicii identice încheiate prin atribuirea de contracte de achiziții publice destinate să faciliteze determinarea tarifului în funcție de criteriile pieței.
(77)
Începând din 2005, contractele de servicii au fost acordate prin proceduri achiziții publice pe plan internațional. Au avut loc trei licitații: bovine/cabaline la nivel național, ovine/caprine (sud) și ovine/caprine (nord). ITS a prezentat o ofertă prin intermediul unui consorțiu, căruia i-a fost atribuit contractul. Pentru cele trei loturi menționate s-au încheiat trei contracte de furnizare de servicii. Dintre condiții, ETSA menționează în special colectarea, transportul, prelucrarea și eliminarea deșeurilor, ținerea unui registru și a unor arhive permanente și actualizate privind aceste operațiuni. Respectarea condițiilor se verifică prin controale efectuate de către IFAP (Instituto de Financiamento da Agricultura e Pescas).
(78)
ETSA subliniază că prețurile au fost determinate în prealabil, în mod obiectiv și transparent, în contractele încheiate, în funcție de tonajul și de specia animalelor în cauză. Potrivit ETSA, prețurile au fost stabilite în condiții de piață și oferă garanția unei acoperiri adecvate a costurilor ocazionate de respectarea obligațiilor de serviciu public, care sunt prevăzute în contractele de furnizare de servicii și în legislația aferentă acestora.
(79)
Pe baza acestor elemente, ETSA concluzionează că nu a beneficiat de niciun ajutor ilegal, ci că toate fondurile constituiau pur și simplu tariful legitim pentru prestarea unui serviciu public.
V. EVALUARE
1. EXISTENȚA UNUI AJUTOR ÎN CONFORMITATE CU ARTICOLUL 107 ALINEATUL (1) DIN TFUE
(80)
În conformitate cu articolul 107 alineatul (1) din TFUE, cu excepția derogărilor prevăzute de tratat, sunt incompatibile cu piața internă ajutoarele acordate de state sau prin intermediul resurselor de stat, sub orice formă, care denaturează sau amenință să denatureze concurența prin favorizarea anumitor întreprinderi sau a producerii anumitor bunuri, în măsura în care acestea afectează schimburile comerciale dintre statele membre.
(81)
Articolele 107-109 din TFUE sunt aplicabile în sectorul cărnii de porc în temeiul articolului 21 din Regulamentului (CEE) nr. 2759/75 al Consiliului din 29 octombrie 1975 privind organizarea comună a pieței pentru aceste produse (20), modificat ultima dată prin Regulamentul (CE) nr. 1913/2005 al Consiliului (21). Articolele în cauză sunt aplicabile în sectorul cărnii de vită în temeiul articolului 40 din Regulamentul (CE) nr. 1254/1999 al Consiliului din 17 mai 1999 privind organizarea comună a pieței pentru aceste produse (22), modificat ultima dată prin Regulamentul (CE) nr. 1152/2007 al Consiliului (23). Înainte de adoptarea acestuia din urmă, articolele erau aplicabile în sectorul menționat în temeiul articolului 24 din Regulamentul (CEE) nr. 805/68 al Consiliului (24). Articolele sunt aplicabile în sectoarele cărnii de oaie și de capră în temeiul articolului 22 din Regulamentul (CE) nr. 2467/98 al Consiliului din 3 noiembrie 1998 privind organizarea comună a pieței pentru aceste produse (25), modificat ultima dată prin Regulamentul (CE) nr. 1913/2005. În sectoarele cărnii de oaie și de capră, sunt aplicabile în temeiul articolului 19 din Regulamentul (CE) nr. 2777/75 al Consiliului din 29 octombrie 1975 privind organizarea comună a pieței pentru aceste produse (26), modificat ultima dată prin Regulamentul (CE) nr. 679/2006 al Consiliului (27). Regulamentul (CE) nr. 1234/2007 al Consiliului din 22 octombrie 2007 de instituire a unei organizări comune a piețelor agricole și privind dispoziții specifice referitoare la anumite produse agricole (numit „Regulamentul unic OCP”) (28) a abrogat diferitele regulamente de mai sus și prevede la articolul 180 că normele în ceea ce privește ajutoarele de stat sunt aplicabile produselor menționate mai sus.
(82)
În ceea ce privește natura ajutorului, aceasta trebuie să fie determinată în funcție de toți beneficiarii serviciilor de colectare, transport, prelucrare și eliminare a deșeurilor de abator și de finanțarea acestora. Comisia a identificat următoarele categorii de potențiali beneficiari ai sistemului introdus în Portugalia:
-
întreprinderile furnizoare de servicii de colectare, transport și eliminare a materialelor în cauză;
-
abatoarele și centrele de tranșare, importatorii de carne nedezosată de vită, mânzat, porc și pasăre și operatorii intracomunitari, și anume operatorii/recepționerii de carne nedezosată de vită și de porc;
-
crescătorii de animale.
(83)
În ceea ce privește evaluarea ajutorului potențial în timp, în decizia de inițiere a procedurii Comisia delimitase patru perioade, ținând cont de aplicarea diferitelor dispoziții comunitare pertinente pentru analiza eventualelor măsuri de ajutor. Comisia luase în calcul perioada din 1998 până la 31 decembrie 1999, dată care precede intrarea în vigoare a orientărilor privind ajutoarele de stat în sectorul agricol, perioada de la 1 ianuarie 2000 până la 31 decembrie 2002, dată care precede intrarea în vigoare a orientărilor privind ajutoarele de stat pentru eliminarea deșeurilor de abator și a animalelor găsite moarte, precum și pentru testele de depistare a encefalopatiei spongiforme transmisibile (EST), perioada de la 1 ianuarie 2003 până la 31 decembrie 2006, dată care precede intrarea în vigoare a noilor orientări agricole 2007-2013 (29) și perioada de la 1 ianuarie 2007 până în prezent.
(84)
Având în vedere informațiile suplimentare din partea autorităților portugheze, în special în ceea ce privește aplicarea Decretului-lege nr. 244/2003 descrisă anterior și diferitele modalități de finanțare a ajutoarelor potențiale, Comisia va modifica într-o oarecare măsură delimitarea diferitelor perioade și, la evaluarea pentru fiecare grup de beneficiari, va lua în calcul următoarele perioade:
-
perioada cuprinsă între 9 decembrie 1998 și 9 octombrie 2002, în care era în vigoare Decretul-lege nr. 393-B/98;
-
perioada cuprinsă între 10 octombrie 2002 și 21 octombrie 2003, data aplicării Decretului-lege nr. 197/2002, cu excepția anexei nr. 2, a cărei aplicare a fost prelungită în contextul regimului tranzitoriu prevăzut în Decretul-lege nr. 244/2003;
-
perioada cuprinsă între 22 octombrie 2003 și noiembrie 2005, data aplicării regimului tranzitoriu prevăzut în Decretul-lege nr. 244/2003.
1.1. EXISTENȚA UNUI AVANTAJ SELECTIV
(85)
Conform jurisprudenței constante a Curții, sunt considerate ajutoare intervențiile care, sub orice formă, pot favoriza direct sau indirect anumite întreprinderi sau care trebuie să fie considerate un avantaj economic pe care întreprinderea beneficiară nu l-ar fi putut obține în condiții de piață normale (30). În plus, sunt considerate ajutoare acele intervenții care, sub diverse forme, reduc taxele care grevează în mod normal bugetul unei întreprinderi și care, astfel, fără a fi subvenții în sensul strict al cuvântului, sunt de aceeași natură și au efecte identice (31).
1.1.1. Existența unui avantaj selectiv pentru întreprinderile furnizoare de servicii
(86)
Comisia constată că activitatea de colectare, transport, prelucrare și eliminare a materialului în cauză este o activitate economică, deoarece constituie furnizarea unor servicii contra unui tarif și este susceptibilă de a fi efectuată de numeroși operatori economici de pe piața comunitară. Aceste constatări sunt susținute în special de informațiile furnizate de ETSA și reluate la considerentul 73 și următoarele din prezenta decizie.
(87)
În ceea ce privește activitatea economică în speță, autoritățile portugheze susțin că întreprinderile furnizoare de servicii în cauză au realizat o misiune de serviciu public în interes general, justificată prin motive care țin de sănătatea publică și de protecția mediului. În acest context, Portugalia a subliniat situația sa specifică prin prisma crizei ESB. În consecință, Portugalia insistă asupra faptului că toate măsurile au fost luate în scopul de a face față unei situații de urgență care punea în pericol sănătatea publică. Prin urmare, administrația portugheză avea în vedere punerea imediată în aplicare a măsurilor, până în momentul în care operatorii urmau să se organizeze pentru a realiza aceste sarcini ei înșiși, sub controlul statului (a se vedea considerentele 21 și 59 din prezenta decizie).
(88)
În aceste observații, ETSA consideră că nu a beneficiat de niciun ajutor ilegal, ci că toate fondurile constituiau pur și simplu tariful legitim pentru prestarea unui serviciu public (a se vedea considerentul 79 din prezenta decizie).
(89)
Din hotărârea Curții de Justiție în cauza Altmark (32) reiese că subvențiile publice care au ca scop facilitarea exploatării serviciilor publice nu intră sub incidența articolului 107 din TFUE, în măsura în care astfel de subvenții sunt considerate compensații, reprezentând contravaloarea prestațiilor efectuate de întreprinderile beneficiare pentru îndeplinirea obligațiilor de serviciu public. Cu toate acestea, Curtea prevede că trebuie îndeplinite următoarele condiții:
-
în primul rând, întreprinderii beneficiare i s-a încredințat efectiv executarea obligațiilor de serviciu public, iar aceste obligații au fost definite în mod clar;
-
în al doilea rând, parametrii pe baza cărora se calculează compensația au fost stabiliți în prealabil, în mod obiectiv și transparent;
-
în al treilea rând, valoarea compensației nu depășește necesarul pentru acoperirea integrală sau parțială a costurilor înregistrate prin executarea obligațiilor de serviciu public, luând în considerare veniturile aferente, precum și un profit rezonabil pentru îndeplinirea obligațiilor respective;
-
în al patrulea rând, deoarece alegerea întreprinderii căreia îi este încredințată executarea obligațiilor de serviciu public nu s-a efectuat printr-o procedură de achiziții publice, nivelul compensației necesare a fost determinat pe baza unei analize a costurilor pe care o întreprindere medie, bine administrată și dotată adecvat cu mijloace de transport care să îi permită respectarea cerințelor de serviciu public necesare le-ar fi înregistrat pentru executarea respectivelor obligații, luând în considerare veniturile aferente și un profit rezonabil pentru executarea acestor obligații.
(90)
Aplicarea jurisprudenței Altmark în cazul în speță conduce Comisia la următoarele considerații:
(a) Serviciu autentic de interes economic general în sensul articolului 106 alineatul (2) din TFUE
(91)
Înainte de toate, trebuie să se analizeze dacă în cazul în speță suntem în prezența unui serviciu autentic de interes economic general în sensul articolului 106 alineatul (2) din TFUE.
(92)
Din jurisprudența Curții de Justiție rezultă că, exceptând sectoarele în care această chestiune face deja obiectul unei reglementări comunitare, statele membre dispun de o marjă largă de apreciere în ceea ce privește natura serviciilor care pot fi clasificate drept servicii de interes economic general. Prin urmare, sarcina Comisiei este de a asigura utilizarea acestei marje de apreciere fără nicio eroare vădită în ceea ce privește definirea serviciilor de interes economic general.
(93)
Începând din anii 1990, apariția mai multor encefalopatii spongiforme transmisibile (EST) diferite a fost constatată separat la om și la animale. Încă din 1996, s-au acumulat dovezi cu privire la similitudinea dintre agentul ESB (encefalopatie spongiformă bovină) și noua variantă a maladiei Creutzfeldt-Jakob. Începând din anii 1990, Comunitatea a adoptat o serie de măsuri având drept scop protejarea sănătății umane și animale de riscul ESB. Măsurile menționate se bazează pe dispozițiile de salvgardare prevăzute în directivele privind măsurile în domeniul sănătății animale și al protecției mediului. Prin Decizia 2000/766/CE, statele membre au fost obligate să facă astfel încât deșeurile de origine animală, în sensul Directivei 90/667/CEE (33), să fie colectate, transportate, transformate, depozitate sau eliminate în conformitate cu directiva menționată, cu Decizia 97/735/CE a Comisiei (34) și cu Decizia 1999/534/CE a Consiliului (35). În acest sens, Regulamentul (CE) nr. 1774/2002 a stabilit normele sanitare privind subprodusele de origine animală care nu sunt destinate consumului uman și a prevăzut obligații pentru statele membre de a asigura adoptarea unor acorduri adecvate și existența unei infrastructuri suficiente pentru colectarea, transportul și eliminarea subproduselor de origine animală.
(94)
Dat fiind faptul că s-a recunoscut de către Curte că gestionarea anumitor deșeuri poate face obiectul unui serviciu de interes economic general (36) și având în vedere situația specifică a crizei ESB menționată mai sus, Comisia nu are obiecții în ceea ce privește natura serviciului de interes economic general pe care autoritățile portugheze declară că au dorit să o confere acestei activități de colectare și de eliminare ulterioară a carcaselor și a altor deșeuri de origine animală improprii consumului în anii 1999 - 2005, perioadă în care statul portughez își asuma total (din 1999 până în 2003) sau parțial (din 2003 până în 2005) responsabilitatea pentru aceste operațiuni. Este vorba despre o decizie justificată prin argumente care țin de sănătatea publică și de protecția mediului și, din acest motiv, aceasta intră sub incidența noțiunii de interes economic general în sensul articolului 106 alineatul (2) din TFUE.
(b) Executarea obligației de serviciu public
(95)
Hotărârea Altmark solicită un mandat sub forma unuia sau mai multor acte oficiale cu valoare juridică obligatorie în legislația națională. În ceea ce privește prima condiție impusă de hotărârea Altmark, se constată că colectarea, transportul, prelucrarea și eliminarea subproduselor de origine animală improprii consumului uman au fost stabilite în mod obligatoriu în Portugalia prin Decretul-lege nr. 393-B/98 și prin Decretul-lege nr. 244/2003. Articolul 6 din Decretul-lege nr. 393-B/98 prevede ca INGA, entitatea responsabilă cu colectarea, prelucrarea și eliminarea subproduselor de origine animală improprii consumului, să aleagă întreprinderile care să efectueze acest serviciu. Ordinul comun nr. 95/99 a stabilit, în prealabil, parametrii conform cărora s-a calculat taxa pentru serviciul public, precum și alte obligații legate de furnizarea serviciului, cum ar fi obligația ca întreprinderea să colecteze toate subprodusele de pe întreg teritoriul național în conformitate cu normele sanitare și tehnice prevăzute în legislație.
(96)
Autoritățile portugheze susțin că obligațiile întreprinderilor furnizoare de servicii au fost clar definite în contractele de servicii. De exemplu, acestea au furnizat Comisiei un contract de prestare de servicii datând din anul 2003, încheiat în conformitate cu Decretul-lege nr. 393-B/98.
(97)
Comisia constată că obligațiile întreprinderii furnizoare de servicii au fost clar definite în contractul de servicii pe care autoritățile portugheze l-au transmis Comisiei. Având în vedere dispozițiile Decretului-lege nr. 393-B/98 și ale ordinului comun, precum și contractul de prestare de servicii transmis spre exemplificare, Comisia concluzionează că prima condiție din hotărârea Altmark este îndeplinită.
(c) Parametri stabiliți în prealabil, în mod obiectiv și transparent
(98)
În ceea ce privește cea de-a doua condiție, Comisia consideră - pe baza informațiilor de care dispune - că parametrii pe baza cărora s-a calculat compensația au fost stabiliți în prealabil, în mod obiectiv și transparent. Astfel, ordinele comune trimise de autoritățile portugheze prevăd metoda de calcul și cheltuielile eligibile (a se vedea considerentul 26 din prezenta decizie). Aceste date au fost verificate cu regularitate prin prisma anilor precedenți. Începând din anul 2005 s-au aplicat proceduri de atribuire a contractelor de achiziții publice. Având în vedere informațiile de care dispune, Comisia consideră că cea de-a doua condiție din hotărârea Altmark este îndeplinită.
(d) Compensația necesară pentru a acoperi costurile serviciului
(99)
În ceea ce privește cea de-a treia condiție, autoritățile portugheze și partea terță au declarat că compensația nu depășește ceea ce este necesar pentru a acoperi totul sau o parte din costurile ocazionate de executarea obligațiilor de serviciu public, ținând cont de veniturile corespunzătoare, precum și de un profit rezonabil pentru executarea acestor obligații.
(100)
În mai multe rânduri și în special în momentul inițierii procedurii de investigare, Comisia a solicitat autorităților portugheze să îi furnizeze detalii cu privire la modalitatea de calcul a costului economic real al prestațiilor. Autoritățile portugheze au trimis documente care prezintă cheltuielile anuale suportate de furnizorii de servicii în perioada 1999-2005, și le-au comparat cu sumele plătite de INGA furnizorilor pentru executarea serviciilor. Documentele demonstrează că valoarea compensației plătite de INGA întreprinderilor furnizoare de servicii nu depășea ceea ce era necesar pentru a acoperi integral sau parțial costurile determinate de executarea serviciului. Documentele trimise demonstrează că pentru compensație a fost luat în calcul și un profit situat între 30 % și 39,5 %, în funcție de an (a se vedea considerentul 62 din prezenta decizie).
(101)
Autoritățile portugheze au dat asigurări că resursele nu au putut fi deturnate către eventuale activități concurențiale pe care le-ar putea desfășura întreprinderile (subvenții încrucișate), deoarece furnizorii de servicii selectați nu efectuau alte activități.
(102)
Cu toate acestea, conform informațiilor furnizate de autoritățile portugheze, Comisia constată că nu poate determina dacă profitul luat în calcul era „rezonabil” în sensul hotărârii Altmark.
(103)
În observațiile sale, ETSA a afirmat că taxa pentru serviciul furnizat reflecta în mod adecvat costurile suportate, asigurând o marjă de profit care nu antrena niciun avantaj special și că, în cursul perioadei anterioare anului 2005, nivelul taxei pentru serviciul public corespundea mediei europene și era inferior nivelului tarifului stabilit în contractul de prestare de servicii atribuit prin procedura de achiziții publice.
(104)
În această privință, Comisia constată că nici autoritățile portugheze, nici partea terță nu au furnizat documente care să susțină aceste afirmații.
(105)
Prin urmare, Comisia nu poate concluziona că cea de-a treia condiție pusă de hotărârea Altmark este îndeplinită în cazul în speță.
(e) Evaluarea costurilor unei întreprinderi tipice
(106)
Dat fiind că înainte de anul 2005 întreprinderile furnizoare de servicii nu au fost selectate prin proceduri de achiziții publice, hotărârea Altmark solicită o evaluare comparativă cu costurile unei întreprinderi tipice. Autoritățile portugheze nu au furnizat elemente care să demonstreze că evaluarea costurilor s-a făcut pe baza evaluării costurilor unei întreprinderi tipice.
(107)
Prin urmare, Comisia trebuie să concluzioneze că cele patru criterii din hotărârea Altmark nu sunt îndeplinite în cazul în speță și că nu se poate exclude posibilitatea existenței unui avantaj pentru întreprinderile furnizoare de servicii în perioada cuprinsă între intrarea în vigoare a Decretului-lege nr. 393-B/98 și 2005, data încheierii aplicării regimului tranzitoriu stabilit prin Decretul-lege nr. 244/2003.
(108)
Plățile publice se fac unor întreprinderi anume, adică întreprinderilor însărcinate cu prestarea serviciului. Astfel, măsura în cauză poate fi considerată ca fiind specifică.
(109)
În consecință, Comisia concluzionează că poate exclude posibilitatea existenței unui avantaj selectiv pentru furnizorii de servicii în perioada cuprinsă între 1998 și 2005, data încheierii aplicării regimului tranzitoriu stabilit prin Decretul-lege nr. 244/2003.
1.1.2. Avantaj selectiv pentru abatoare și centrele de tranșare, pentru importatorii de carne nedezosată de vită, mânzat, porc și pasăre, precum și pentru operatorii intracomunitari, și anume operatorii/recepționerii de carne nedezosată de vită, mânzat și porc
(110)
Curtea de Justiție a considerat, în cauza GEMO (37), că faptul că activitatea de colectare și de eliminare a cadavrelor de animale și a deșeurilor de abator de care beneficiază abatoarele și crescătorii de animale este exercitată de întreprinderi private nu ar putea compromite eventuala calificare drept ajutor de stat, deoarece la originea regimului respectivei activități sunt autoritățile publice.
(111)
În cazul de față, autoritățile portugheze sunt, de asemenea, la originea regimului activității și al finanțării acesteia, stabilit prin Decretele-lege nr. 393-B/98, nr. 197/2002 și nr. 244/2003. În consecință, Comisia concluzionează, în această fază, că regimurile respective sunt imputabile statului.
(112)
În cauza GEMO, Curtea a precizat că sarcina financiară care derivă din eliminarea cadavrelor de animale și a deșeurilor de abator trebuie să fie considerată drept un cost inerent activității economice a crescătorilor de animale și a abatoarelor (38). Prin urmare, Curtea a concluzionat că articolul 107 alineatul (1) din TFUE trebuie să fie interpretat în sensul că un regim care asigură, în mod gratuit, pentru crescătorii de animale și pentru abatoare, colectarea și eliminarea cadavrelor de animale și a deșeurilor de abator trebuie să fie calificată drept ajutor de stat în favoarea agricultorilor și a abatoarelor.
(113)
În cazul în speță, se poate considera că eliminarea cadavrelor de animale și a deșeurilor de abator antrenează un cost inerent activității nu numai pentru abatoare și pentru centrele de tranșare, ci și pentru importatorii de carne nedezosată de vită, mânzat, porc și pasăre și pentru operatorii/recepționerii de carne nedezosată de vită, mânzat și porc. Comisia estimează că finanțarea descrisă a costurilor de colectare, prelucrare și eliminare a subproduselor din carne de mamifere și de pasăre prin alocări de la bugetul statului înainte de intrarea în vigoare a Decretului-lege nr. 197/2002 a avut drept rezultat scutirea utilizatorilor acestui serviciu de o taxă inerentă activității lor.
(114)
Comisia concluzionează că există un avantaj pentru perioada anterioară impunerii unei taxe parafiscale.
(115)
În ceea ce privește perioada ulterioară intrării în vigoare a Decretului-lege nr. 197/2002 și a Decretului-lege nr. 244/2003, finanțarea activităților descrise mai sus a fost asigurată printr-o taxă parafiscală introdusă prin Decretul-lege nr. 197/2002 și modificată prin Decretul-lege nr. 244/2003. În conformitate cu măsura din Decretul-lege nr. 197/2002, erau scutite de la plata taxei abatoarele care asigurau colectarea, transportul, prelucrarea și eliminarea tuturor subproduselor în cauză, cu excepția MRS, fie în unitățile proprii, fie în centrele de tranșare, deoarece aceste unități își creaseră condiții de autonomie în ceea ce privește tratarea propriilor subproduse [a se vedea alineatul (2) din anexa 2 la Decretul-lege nr. 197/2002], precum și importatorii și operatorii intracomunitari de carne dezosată, deoarece aceasta nu generează subproduse supuse tratării obligatorii, în temeiul legislației comunitare și naționale. Decretul-lege nr. 244/2003 prevede scutirea operatorilor citați anterior, cu condiția aprobării unui plan de eliminare sau de utilizare conform condițiilor specifice impuse pentru diferitele categorii de materii.
(116)
Pentru a putea evalua dacă există un avantaj pentru abatoare și centrele de tranșare, pentru importatorii de carne nedezosată de vită, mânzat, porc și pasăre și pentru operatorii intracomunitari, și anume operatorii/recepționerii impozabili de carne nedezosată de vită, mânzat și porc, trebuie să se verifice în ce măsură contribuția care provine din taxă corespunde costului economic real al prestațiilor furnizate de serviciul de colectare.
(117)
Comisia notează că autoritățile portugheze au declarat, în scrisoarea din 20 ianuarie 2003, că taxele prevăzute în anexele 1 și 2 la Decretul nr. 197/2002, precum și taxa prevăzută la articolul 2 alineatul (2) pentru MRS, au fost calculate pe baza costurilor reale ale serviciilor care trebuiau furnizate, ținând cont de natura subproduselor generate de fiecare specie animală și de faptul că acestea sunt sau nu afectate.
(118)
Pentru autoritățile portugheze, această finanțare se aseamănă, sub toate aspectele, cu o compensare de către utilizatori a unui serviciu public de interes general. Sumele plătite de către operatorii impozabili nu erau forfetare, ci direct proporționale cu cantitățile de deșeuri efectiv transferate serviciului public și cu costul real al eliminării acestor deșeuri.
(119)
În sprijinul acestor afirmații, autoritățile portugheze au trimis documente conținând cifre concrete pentru anul 2003, comparând costurile economice reale ale prestațiilor furnizate și contribuțiile care provin din taxa corespunzătoare. Pentru restul anului 2002, după intrarea în vigoare a Decretului-lege nr. 197/2002 în octombrie 2002, autoritățile portugheze nu au trimis niciun document cu privire la veniturile care au rezultat din perceperea taxei.
(120)
Pentru anii 2004 și 2005, autoritățile portugheze au transmis documente conținând cifre concrete cu privire la costurile operațiunilor efectuate, însă nu și venitul obținut din taxa impusă operatorilor pentru care nu se aprobase încă planul de eliminare și de utilizare și care, din acest motiv, erau încă supuși plății taxei stabilite prin regimul tranzitoriu prevăzut în Decretul-lege nr. 244/2003.
(121)
Pentru anii 2002, 2004 și 2005, conform documentelor furnizate de autoritățile portugheze, Comisia nu poate constata dacă contribuțiile persoanelor impozabile sunt direct proporționale cu cantitățile de deșeuri puse efectiv la dispoziția serviciului de colectare și cu costul real al eliminării acestor deșeuri.
(122)
Comisia concluzionează că nu există niciun avantaj pentru anul 2003, deoarece contribuțiile plătitorilor taxei au fost direct proporționale cu costurile serviciilor primite.
(123)
În schimb, Comisia nu poate exclude posibilitatea existenței unui avantaj pentru abatoarele și centrele de tranșare, pentru importatorii de carne nedezosată de vită, mânzat, porc și pasăre și pentru operatorii intracomunitari, și anume operatorii/recepționerii de carne nedezosată de vită, mânzat și porc supuși plății taxei în perioada cuprinsă între octombrie 2002 și 1 ianuarie 2003, precum și în 2004 și 2005.
1.1.3. Avantaj selectiv pentru crescătorii de animale
(124)
În cazul în speță, se poate considera că eliminarea cadavrelor de animale și a deșeurilor de abator constituie un cost inerent activității, nu numai pentru abatoare și pentru centrele de tranșare, ci și pentru crescătorii de animale, cărora, din cauza legilor pieței, le-ar fi transferată cel puțin o parte din taxa pentru serviciile menționate. În conformitate cu hotărârea GEMO citată anterior, Comisia consideră că finanțarea descrisă a costurilor de colectare, prelucrare și eliminare a subproduselor din carne de mamifere și de pasăre prin alocări de la bugetul statului înainte de intrarea în vigoare a Decretului-lege nr. 197/2002 a condus la scutirea utilizatorilor acestui serviciu de o taxă inerentă activității lor.
(125)
Comisia concluzionează că există un avantaj pentru perioada anterioară impunerii taxei parafiscale.
(126)
Astfel cum s-a arătat mai sus, măsurile puse în aplicare de autoritățile portugheze pentru a-și asuma colectarea, transportul, prelucrarea și eliminarea subproduselor din carne de mamifere și de pasăre ar fi putut să îi scutească pe crescătorii de animale de taxe care, în condiții normale, ar fi fost, parțial, în sarcina acestora. Din Decretul-lege nr. 197/2002 și din regimul tranzitoriu prevăzut în Decretul-lege nr. 244/2003 reiese că crescătorii de animale nu sunt supuși taxei în cauză. Autoritățile portugheze au declarat că înainte de sfârșitul anului 2005 costurile de colectare au fost transferate întregii filiere. Comisia constată că cele două facturi furnizate de autoritățile portugheze prevăd efectiv transferarea taxei în temeiul Decretului-lege nr. 197/2002 și al Decretului-lege nr. 244/2003 de către unul dintre abatoare în octombrie 2002 și în octombrie 2003. Afirmația autorităților portugheze potrivit căreia, în conformitate cu legile pieței, costurile au fost transferate asupra întregii filiere, inclusiv crescătorii de animale, este susținută de documentele transmise. Comisia concluzionează că crescătorii au suportat costurile aferente activității lor și, astfel, nu au beneficiat de un avantaj specific.
(127)
Comisia constată că crescătorii de animale au beneficiat de un avantaj numai în perioada anterioară aplicării taxei.
(128)
Având în vedere cele de mai sus, Comisia constată existența unui avantaj în ceea ce privește colectarea, transportul, prelucrarea și eliminarea subproduselor de origine animală, în favoarea abatoarelor și a importatorilor pentru toate perioadele, cu excepția anului 2003, și numai în favoarea crescătorilor de animale în perioada anterioară aplicării taxei.
1.2. AVANTAJE FINANȚATE DIN RESURSE DE STAT
(129)
Articolul 107 alineatul (1) din TFUE vizează ajutoarele acordate de statele membre sau din resurse de stat. Cu alte cuvinte, măsura în cauză trebuie să fie imputabilă statului și să fie acordată din resurse de stat.
(130)
În cazul în speță, finanțarea costurilor legate de operațiunile de colectare, prelucrare și eliminare a subproduselor din carne de mamifere și de pasăre a fost asigurată între 1999 și octombrie 2002 din veniturile directe ale statului și, începând din octombrie 2002, din veniturile dintr-o taxă parafiscală aplicată abatoarelor, importatorilor de carne nedezosată de vită, mânzat și porc și operatorilor intracomunitari, și anume operatorilor/recepționerilor de carne nedezosată de vită, mânzat și porc.
(131)
Plățile către furnizorii de servicii asigurate din venituri directe ale statului sunt avantaje finanțate din resurse de stat. Faptul că serviciul public în cauză este finanțat din bugetul de stat, începând din 1999 și înainte de aplicarea taxei în 2002, implică faptul că întreprinderile care realizează acest serviciu beneficiază de fondurile publice pentru a acoperi cheltuielile derivate din serviciul respectiv.
(132)
Taxele aplicate între septembrie 2002 și noiembrie 2005 nu intră sub incidența dispozițiilor din TFUE privind ajutoarele de stat decât în cazul în care acestea constituie modul de finanțare a unei măsuri de ajutor și, prin urmare, fac parte integrantă din măsură (39).
(133)
Toate taxele se plătesc către INGA prin procedura de taxare inversă. Taxele percepute de la operatori constituiau veniturile INGA și erau plătite direct acestuia.
(134)
Pentru ca o taxă să fie considerată ca făcând parte integrantă dintr-o măsură de ajutor, trebuie să existe o legătură de alocare obligatorie între taxă și măsura de ajutor în temeiul reglementărilor naționale relevante, în sensul că veniturile din impozit sunt destinate obligatoriu finanțării ajutorului (40).
(135)
Dat fiind faptul că taxele constituiau venituri ale INGA și erau plătite direct acestuia, Comisia consideră că taxa face parte integrantă din măsura de ajutor.
(136)
În ceea ce privește chestiunea dacă veniturile din taxele parafiscale în cazul în speță pot sau nu pot fi considerate resurse de stat, este important de notat că, pentru resursele de stat, nu trebuie făcută nicio distincție între cazurile în care ajutorul este acordat direct de stat sau de organisme publice sau private care au fost desemnate sau create de stat. La 15 iulie 2004, Curtea de Justiție, în hotărârea pronunțată în cauza Pearle și alții (41), a arătat că cotizațiile obligatorii colectate de un organism intermediar de la toate întreprinderile dintr-un sector profesional dat nu sunt considerate resurse de stat decât dacă îndeplinesc cumulativ următoarele patru condiții:
(a)
măsura în cauză este stabilită de organul profesional care reprezintă întreprinderile și angajații dintr-un sector profesional și nu servește drept instrument pentru punerea în aplicare a politicilor stabilite de stat;
(b)
obiectivele măsurii în cauză sunt în totalitate finanțate din cotizațiile întreprinderilor din sector;
(c)
modul de finanțare și procentul/valoarea cotizațiilor sunt hotărâte la nivelul organismului profesional al sectorului de către reprezentanții angajatorilor și ai angajaților, fără nicio intervenție din partea statului;
(d)
cotizațiile sunt utilizate obligatoriu pentru finanțarea măsurii, fără posibilitatea ca statul să intervină.
(137)
Pe baza informațiilor disponibile, reiese că prima condiție din hotărârea Pearle și alții. nu este îndeplinită, în sensul că măsura a fost stabilită printr-un decret-lege, în vederea punerii în aplicare a unei politici stabilite de către stat, în scopul de a combate ESB.
(138)
În plus, a treia și a patra condiție nu sunt îndeplinite deoarece modul de finanțare este reglementat de decretele-lege menționate. În consecință, autoritățile portugheze au ocazia să intervină în determinarea modalităților de finanțare a măsurii.
(139)
Dat fiind că nu sunt îndeplinite toate condițiile din hotărârea Pearle și alții și că statul exercită un control hotărâtor asupra modalităților de finanțare a măsurii de ajutor, Comisia consideră că veniturile din taxele parafiscale constituie de fapt resurse de stat imputabile statului.
1.3. DENATURAREA CONCURENȚEI ȘI EFECTELE ASUPRA SCHIMBURILOR COMERCIALE
(140)
În conformitate cu jurisprudența Curții de justiție, consolidarea poziției concurențiale a unei întreprinderi ca urmare a acordării unui ajutor de stat denotă, în general, o denaturare a concurenței în raport cu alte întreprinderi concurente care nu ar beneficia de acest ajutor (42).
(141)
Măsura poate avea o influență asupra poziției Portugaliei în sectorul cărnii (43). Întrucât întreprinderile portugheze operează pe o piață internațională puternic concurențială, măsura denaturează sau riscă să denatureze concurența. De asemenea, măsura poate afecta schimburile comerciale dintre statele membre.
(142)
Autoritățile portugheze au avansat ideea că, din cauza embargoului asupra expedierilor, în special de bovine vii, făină din carne și din oase, ca atare sau conținută în alte produse, nu existau schimburi comerciale, ceea ce ar implica faptul că nu putea fi vorba de denaturarea concurenței.
(143)
În acest sens, trebuie amintit că, conform jurisprudenței (44), un ajutor poate să afecteze schimburile comerciale dintre statele membre și să denatureze concurența, chiar dacă întreprinderea beneficiară, fiind în concurență cu producători din alte state membre, nu participă ea însăși la exporturi; într-adevăr, atunci când un stat membru acordă un ajutor unei întreprinderi, oferta internă poate fi menținută sau sporită, consecința fiind că șansele întreprinderilor stabilite în alte state membre de a-și oferi serviciile pe piața acelui stat membru sunt diminuate.
(144)
În aceste condiții, Comisia consideră că faptul că expedierea produselor menționate mai sus din Portugalia către alte state membre a fost interzisă nu afectează faptul că ajutorul este în măsură să denatureze concurența și să afecteze schimburile comerciale.
1.4. CONCLUZII
(145)
Comisia consideră că măsura instituită prin Decretele-lege nr. 393-B/98, nr. 197/2002 și nr. 244/2003 în ceea ce privește colectarea, transportul, prelucrarea și eliminarea unor subproduse de origine animală constituie un ajutor de stat în favoarea abatoarelor și a importatorilor în perioada de aplicare a Decretului-lege nr. 393-B/98 și până la sfârșitul aplicării regimului tranzitoriu instituit prin Decretul-lege nr. 244/2003, cu excepția anului 2003 pentru care autoritățile portugheze au putut demonstra că nu a existat niciun avantaj.
(146)
În ceea ce privește crescătorii de animale, Comisia consideră că măsura constituie un ajutor de stat care intră sub incidența articolului 107 alineatul (1) pentru perioada anterioară aplicării taxei.
(147)
În ceea ce privește întreprinderile furnizoare de servicii, Comisia concluzionează că în perioada cuprinsă între intrarea în vigoare a Decretului-lege nr. 393-B/98 și anul 2005, data la care ia sfârșit aplicarea regimului tranzitoriu stabilit prin Decretul-lege nr. 244/2003, nu se poate exclude posibilitatea existenței unui ajutor de stat.
2. ILEGALITATEA AJUTORULUI
(148)
Comisia constată că Portugalia nu a notificat, în temeiul articolului 108 alineatul (3) din TFUE, nici măsurile de ajutor acordate din 1999, nici regimurile prevăzute în Decretele-lege nr. 197/2002 și nr. 244/2003. Articolul 1 litera (f) din Regulamentul (CE) nr. 659/1999 al Consiliului definește „ajutorul ilegal” ca un ajutor nou pus în aplicare prin încălcarea articolului 93 alineatul (3) din tratat.
(149)
Din faptul că măsurile puse în aplicare de Portugalia conțin elemente de ajutor de stat rezultă că este vorba despre ajutoare noi, nenotificate Comisiei și care sunt, din acest motiv, ilegale în sensul TFUE.
(150)
Examinarea compatibilității eventualelor ajutoare se va realiza în două părți: într-o primă parte, Comisia va examina compatibilitatea ajutoarelor acordate întreprinderilor furnizoare de servicii, iar în partea a doua va examina compatibilitatea eventualelor ajutoare acordate centrelor de sacrificare și de tranșare, importatorilor și operatorilor intracomunitari din sector, precum și crescătorilor de animale.
(151)
Deoarece este vorba de un ajutor finanțat prin intermediul unei taxe parafiscale începând din anul 2002, în cazul căruia finanțarea face parte integrantă din măsura de ajutor, atât acțiunile finanțate, și anume ajutoarele, cât și finanțarea acestora trebuie să facă obiectul unei examinări a Comisiei. Astfel, potrivit Curții de Justiție, atunci când modul de finanțare a unui ajutor, în special prin intermediul unor cotizații obligatorii, face parte integrantă din măsura de ajutor, examinarea acesteia din urmă de către Comisie trebuie să ia în considerare, în mod obligatoriu, modul de finanțare (45). Astfel cum s-a demonstrat la considerentul 135 din prezenta decizie, modul de finanțare a ajutorului trebuie să fie considerat ca făcând parte integrantă din măsura de ajutor.
3. EXAMINAREA COMPATIBILITĂȚII AJUTOARELOR
3.1. ANALIZĂ PRIN PRISMA DISPOZIȚIILOR APLICABILE AJUTOARELOR NENOTIFICATE
3.1.1. Ajutoare în favoarea întreprinderilor furnizoare de servicii
(a) Compatibilitatea ajutoarelor în conformitate cu articolul 106 alineatul (2) din TFUE
(152)
Interdicția prevăzută la articolul 107 alineatul (1) din TFUE cunoaște excepții.
(153)
Din jurisprudența Curții reiese că compensațiile pentru servicii publice nu constituie ajutoare de stat în sensul articolului 107 alineatul (1) din TFUE dacă îndeplinesc anumite condiții (a se vedea considerentul 89 din prezenta decizie]. Cu toate acestea, în cazul în care compensațiile pentru serviciu public nu îndeplinesc condițiile respective, iar criteriile generale de aplicabilitate ale articolului 107 alineatul (1) din TFUE sunt îndeplinite, compensațiile constituie ajutoare de stat care pot, totuși, să fie declarate compatibile cu TFUE în conformitate cu articolul 106 alineatul (2) din TFUE dacă acestea sunt necesare funcționării serviciilor de interes economic general și nu afectează desfășurarea schimburilor comerciale într-o măsură care contravine interesului Uniunii. Comisia a precizat condițiile care trebuie îndeplinite pentru a se ajunge la acest echilibru. În Comunicarea privind serviciile de interes general în Europa din 2001 (46), Comisia a precizat că trebuie să se garanteze că toate restricțiile impuse normelor din Tratatul CE, în special restricțiile privind concurența și libertățile legate de piața internă nu depășesc ceea ce este strict necesar pentru a garanta buna executare a misiunii de serviciu public. Aceasta implică în special faptul că tariful nu depășește costurile nete suplimentare generate de misiunea încredințată întreprinderii în cauză. De asemenea, Comisia a precizat ulterior care sunt condițiile respective, în Cadrul comunitar pentru ajutoarele de stat sub forma compensațiilor pentru obligația de serviciu public (47) și în decizia din 28 noiembrie 2005 privind aplicarea articolului 86 alineatul (2) (48). În ceea ce privește calculul compensației, Comisia a precizat că valoarea compensației nu poate depăși ceea ce este necesar pentru a acoperi costurile ocazionate de executarea obligațiilor de serviciu public, ținând cont de veniturile aferente, precum și de un profit rezonabil pentru executarea acestor obligații. Profitul rezonabil poate include, parțial sau total, creșterile de productivitate realizate de întreprinderea în cauză pe o perioadă limitată convenită, fără a reduce nivelul calității serviciilor încredințate întreprinderii de către stat.
(154)
Punctul 18 din Cadrul comunitar pentru ajutoarele de stat sub forma compensațiilor pentru obligația de serviciu public precizează că prin „profit rezonabil” trebuie să se înțeleagă o rată a rentabilității capitalurilor proprii care ține seama de riscul sau de absența riscului pe care și-l asumă întreprinderea ca rezultat al intervenției statului membru, în special dacă acesta din urmă acordă drepturi exclusive și speciale. În mod normal, acest nivel nu depășește nivelul mediu constatat în sectorul în cauză în cursul ultimilor ani. În sectoarele în care nu există nicio întreprindere comparabilă cu cea căreia i-a fost încredințată gestionarea serviciului de interes economic general, poate fi făcută o comparație cu întreprinderi stabilite în alte state membre sau, la nevoie, aparținând altor sectoare, cu condiția să fie luate în considerare caracteristicile specifice fiecărei întreprinderi. Pentru a determina ce înseamnă profit rezonabil, statul membru poate introduce criterii de stimulare legate în special de calitatea serviciului prestat și de creșterile de productivitate.
(155)
Astfel cum s-a arătat la considerentul 99 și următoarele din prezenta decizie, Comisia nu poate concluziona, plecând de la elementele furnizate de autoritățile portugheze, că la calculul compensației s-a ținut cont de un profit rezonabil care nu depășește nivelul mediu din sector. Serviciile Comisiei au solicitat în repetate rânduri autorităților portugheze să furnizeze toate elementele necesare pentru a se putea determina dacă în cazul în speță sunt reunite condițiile derogării pentru ajutoarele de stat acordate sub forma unui serviciu de interes economic general. Într-adevăr, în cadrul elementelor furnizate de autoritățile portugheze nu se menționează nicăieri că s-ar fi făcut o comparație cu alte întreprinderi pentru a stabili nivelul mediu constatat în sectorul în cauză.
(156)
Prin urmare, Comisia nu poate constata compatibilitatea ajutoarelor în favoarea furnizorilor de servicii în sensul articolului 106 alineatul (2) din TFUE.
(b) Compatibilitatea ajutoarelor în temeiul articolului 107 alineatul (3) litera (c) din TFUE
(157)
Articolul 107 alineatul (3) litera (c) din TFUE prevede că pot fi considerate compatibile cu piața comună ajutoarele destinate să faciliteze dezvoltarea anumitor activități sau regiuni economice când acestea nu afectează condițiile schimburilor comerciale într-o măsură care contravine interesului comun. Pentru a putea beneficia de derogarea vizată la punctul menționat, ajutoarele trebuie să contribuie la dezvoltarea sectorului în cauză.
(158)
În cazul în speță, autoritățile portugheze declară că și-au asumat toate costurile legate de operațiunile de colectare, prelucrare și eliminare a subproduselor din carne de mamifere și de pasăre începând din 1999. Din octombrie 2002, finanțarea costurilor legate de aceleași operațiuni de colectare, transport, prelucrare și eliminare a subproduselor din carne de mamifere și de pasăre este asigurată din veniturile obținute dintr-o taxă aplicată abatoarelor, importatorilor de carne nedezosată de vită, mânzat și porc și operatorilor intracomunitari, și anume operatorii/recepționerii de carne nedezosată de vită, mânzat și porc atunci când aceștia nu efectuează ei înșiși operațiunile respective.
(159)
În conformitate cu punctul 23.3 din Orientările comunitare privind ajutoarele de stat în sectorul agricol 2000-2006 (49) (denumite în continuare „orientările”) și cu Comunicarea Comisiei privind stabilirea normelor aplicabile pentru evaluarea ajutoarelor de stat ilegale (50), orice ajutor ilegal în sensul articolului 1 litera (f) din Regulamentul (CE) nr. 659/1999 trebuie să fie evaluat în conformitate cu normele și orientările în vigoare la momentul în care este acordat ajutorul. În 2002, Comisia a adoptat Orientările comunitare privind ajutoarele de stat care vizează testele pentru depistarea EST, animalele găsite moarte și deșeurile de abator. Aceste orientări s-au aplicat între 1 ianuarie 2003 și 31 decembrie 2006 (51). Punctul 44 din orientările EST prevede o excepție de la principiul potrivit căruia ajutoarele ilegale trebuie să fie evaluate în conformitate cu normele în vigoare la momentul la care au fost acordate ajutoarele, în special pentru cazurile referitoare la deșeurile de abator. În conformitate cu punctul 47 din orientările EST, Comisia va aplica principiile fondate pe punctul 11.4 din orientările pentru ajutoarele ilegale privind deșeurile de abator, acordate înainte de sfârșitul anului 2002. În consecință, punctul 47 din orientările EST constituie baza legală pertinentă pentru evaluarea ajutoarelor acordate începând cu 1999.
(160)
În conformitate cu punctul 194 litera (c) din Orientările comunitare privind ajutoarele de stat în sectorul agricol și forestier 2007-2013, de la intrarea în vigoare a acestor orientări la 1 ianuarie 2007, Comisia nu mai aplică orientările EST decât pentru ajutoarele ilegale acordate înainte de 1 ianuarie 2007, vizate la punctele 43 și următoarele din orientări. În consecință, punctul 47 din orientările EST rămâne regula aplicabilă în cazul ajutoarelor ilegale privind deșeurile de abator începând cu 1 ianuarie 2003.
(161)
Punctul 47 din orientările EST prevede o serie de dispoziții privind deșeurile de abator.
(162)
În conformitate cu punctul 47 din orientările EST, în ceea ce privește ajutoarele de stat legate de deșeurile de abator, începând din ianuarie 2001 Comisia a adoptat o serie de decizii individuale, autorizând ajutoare de stat care acoperă până la 100 % din costurile legate de eliminarea unor materiale cu risc specific, a făinii din carne și din oase și a alimentelor pentru animale conținând astfel de produse, care trebuie să fie eliminate în temeiul noii legislații comunitare privind encefalopatiile spongiforme transmisibile (EST). Deciziile au fost luate în special în temeiul punctului 11.4 din orientările agricole, ținând cont de caracterul de scurtă durată al ajutoarelor și de necesitatea de a respecta pe termen lung principiul „poluatorul plătește”. În mod excepțional, Comisia a acceptat ca astfel de ajutoare să fie acordate și altor operatori decât cei care lucrează în sectorul producției de animale vii, de exemplu abatoarelor. Comisia va aplica aceleași principii ajutoarelor de stat ilegale acordate înainte de sfârșitul anului 2002 pentru costuri comparabile legate de noua legislație comunitară privind EST, fără a aduce atingere respectării altor dispoziții din dreptul comunitar.
(163)
Punctul 47 din orientările EST amintește că, în mod excepțional, Comisia a acceptat ca astfel de ajutoare de stat să fie acordate și altor operatori decât cei care lucrează în sectorul producției de animale vii, de exemplu abatoarelor. În trecut, Comisia a hotărât că această excepție trebuie să vizeze și alte întreprinderi care execută sarcini strâns legate de producția de animale vii, precum întreprinderile de ecarisaj.
(164)
În temeiul punctului 11.4 din orientările agricole, Comisia a autorizat ajutoare de până la 100 % din costurile reale suportate pentru măsuri precum controalele sanitare, testele și alte măsuri de depistare, achiziționarea și administrarea de medicamente și de produse fitosanitare și eliminarea unor recolte, cu condiția:
-
să existe un program adecvat stabilit la nivel comunitar, național sau regional pentru a preveni, supraveghea sau eradica maladia respectivă;
-
maladiile să fie o sursă de preocupare pentru autoritățile publice;
-
măsurile de ajutor să aibă drept obiectiv prevenirea și/sau acordarea de despăgubiri;
-
ajutoarele să fie compatibile cu legislația veterinară și fitosanitară comunitară.
(165)
Aceste principii se aplică, de asemenea, în temeiul punctului 47 din orientările EST.
(166)
ESB este o boală transmisibilă care constituie o amenințare pentru sănătatea omului. Este vorba despre o boală animală al cărei focar primar trebuie să fie notificat direct Comisiei și celorlalte state membre (52). Obiectivul măsurii de ajutor era de a da asigurări că au fost puse în aplicare măsurile necesare de prevenire privind colectarea, transportul, prelucrarea și eliminarea, în conformitate cu legislația veterinară în vigoare între 1999 și 2005 în sectorul cărnii.
(167)
În această privință, Comisia notează că Portugalia a arătat că și-a asumat toate costurile legate de operațiunile de colectare, prelucrare și eliminare a subproduselor din carne de mamifere și de pasăre din 1999 până la sfârșitul anului 2002, în contextul măsurilor de urgență aprobate de Comisie în cadrul Deciziei 98/653/CE, care interzice exportul de făină din carne, făină din oase și făină din carne și oase provenind de la mamifere. De asemenea, Comisia notează că măsurile de embargo asupra cărnii de vită impuse Portugaliei au fost revocate abia după adoptarea Regulamentului (CE) nr. 1993/2004.
(168)
De asemenea, Comisia subliniază că, în conformitate cu punctele 33 și 34 din orientările EST, întreprinderile au fost alese și remunerate conform principiilor pieței, în mod nediscriminatoriu (a se vedea considerentul 21 și următoarele din prezenta decizie). În cazul în speță, având în vedere urgența cu care trebuie luate măsurile, Comisia poate accepta faptul că autoritățile portugheze au ales furnizorii de servicii în conformitate cu Decretul-lege nr. 197/99 din 8 iunie 1999, care, conform informațiilor transmise de autoritățile portugheze, este instrumentul național de transpunere a Directivei 97/52/CE, fără a recurge la o procedură de achiziții publice (a se vedea considerentul 24 din prezenta decizie).
(169)
Autoritățile portugheze au arătat că Decretul-lege nr. 197/2002 a fost prevăzut pentru a asigura respectarea angajamentelor Portugaliei în contextul Deciziei 2000/766/CE a Consiliului, respectând în același timp principiul „poluatorul plătește” (a se vedea considerentele 65 și 66 din prezenta decizie). Autoritățile portugheze au confirmat că resursele nu au putut fi deviate către eventuale activități concurențiale pe care le-ar fi putut efectua întreprinderile furnizoare de servicii, deoarece singura activitate a acestor întreprinderi a fost, efectiv, colectarea, prelucrarea, transportul și eliminarea subproduselor de origine animală.
(170)
Comisia constată, de asemenea, că responsabilitatea serviciului și a finanțării acestuia a fost transmisă operatorilor, respectând o fază de tranziție, prin sistemul instituit de Decretul-lege nr. 244/2003.
(171)
Având în vedere circumstanțele deosebite și situația de urgență cauzată de riscul de propagare a ESB între 1999 și 2004 și din cauză că sistemul instituit de Decretul-lege nr. 244/2003 prevedea transmiterea progresivă a responsabilității și a finanțării serviciilor către operatorii din sector, Comisia consideră că ajutoarele pot fi calificate ca fiind de scurtă durată și ca respectând principiul „poluatorul plătește” pe termen lung.
(172)
Prin urmare, pe baza informațiilor de care dispune, Comisia este în măsură să concluzioneze că ajutoarele acordate între 1999 și sfârșitul anului 2002 pot beneficia de derogarea prevăzută la articolul 107 alineatul (3) litera (c) din TFUE.
(173)
Pentru ajutoarele acordate din 2003 până în noiembrie 2005, având în vedere situația de urgență de la sfârșitul anului 2004 și faptul că măsura din decretul-lege prevedea transmiterea progresivă a responsabilității și a finanțării serviciilor astfel cum s-a arătat mai sus, Comisia consideră că ajutoarele pot fi calificate ca fiind compatibile și conforme cu punctul 47 din orientările EST dacă reflectă costurile reale ale prestațiilor primite.
(174)
Astfel cum s-a arătat la considerentul 100 din prezenta decizie, autoritățile portugheze au demonstrat că ajutoarele corespund cheltuielilor reale legate de serviciile oferite de întreprinderile furnizoare de servicii pentru perioada 1999-2005.
(175)
Prin urmare, pe baza informațiilor de care dispune, Comisia concluzionează că ajutoarele acordate între 2003 și noiembrie 2005 furnizorilor de servicii pot beneficia de derogarea prevăzută la articolul 107 alineatul (3) litera (c) din TFUE.
3.1.2. Ajutor pentru abatoare și pentru centrele de tranșare, pentru importatori și pentru operatorii intracomunitari din sector, precum și pentru crescătorii de animale
(176)
Astfel cum a constatat Comisia la considerentul 166 din prezenta decizie, între 1999 și 2004 riscul de propagare a ESB în Portugalia a antrenat circumstanțe deosebite și o situație de urgență. Ținând cont de această situație excepțională și dat fiind că sistemul instituit de Decretul-lege nr. 244/2003 prevedea transferul progresiv al responsabilității și al finanțării serviciilor către operatorii din sector, Comisia consideră că ajutoarele pot fi calificate ca fiind de scurtă durată și respectând principiul „poluatorul plătește” pe termen lung. Conform practicii sale anterioare, în cazul în speță Comisia consideră că în temeiul punctului 47 din orientările EST puteau fi acordate ajutoare, în mod excepțional, altor operatori din sector, în special abatoarelor și centrelor de tranșare, importatorilor și operatorilor intracomunitari din sector.
(177)
Potrivit constatărilor Comisiei în ceea ce privește întreprinderile furnizoare de servicii, ajutoarele au fost acordate în conformitate cu principiile enunțate la punctul 47 din orientările EST.
(178)
În ceea ce privește abatoarele și centrele de tranșare, importatorii și operatorii intracomunitari din sector, Comisia poate concluziona, prin urmare, că ajutoarele acordate pot beneficia de derogarea prevăzută la articolul 107 alineatul (3) litera (c) din TFUE.
(179)
De asemenea, în ceea ce privește crescătorii de animale, având în vedere considerațiile reluate la considerentul 160 și următoarele din prezenta decizie, Comisia concluzionează că ajutoarele au fost acordate în conformitate cu principiile enunțate la punctul 47 din orientările EST și pot beneficia de derogarea prevăzută la articolul 107 alineatul (3) litera (c) din TFUE.
3.2. FINANȚAREA AJUTOARELOR
(180)
Din octombrie 2002, data intrării în vigoare a Decretului-lege nr. 197/2002, finanțarea costurilor legate de operațiunile de colectare, transport, prelucrare și eliminare a subproduselor din carne de mamifere și de pasăre este asigurată din veniturile obținute dintr-o taxă parafiscală aplicată abatoarelor, importatorilor de carne nedezosată de vită, mânzat și porc și operatorilor intracomunitari, și anume operatorilor/recepționerilor de carne nedezosată de vită, mânzat și porc.
(181)
În conformitate cu jurisprudența Curții (53), Comisia consideră, în mod normal, că finanțarea unui ajutor de stat prin intermediul unor taxe obligatorii poate avea repercusiuni asupra ajutorului, având efect protector care depășește ajutorul propriu-zis. Cotizațiile în cauză constituie, într-adevăr, taxe obligatorii. Conform aceleiași jurisprudențe, Comisia consideră că un ajutor nu poate fi finanțat prin taxe parafiscale care se aplică deopotrivă produselor importate din celelalte state membre.
(182)
Ținând cont de această jurisprudență, precum și de faptul că măsura este acordată din resurse de stat și, prin urmare, constituie un ajutor de stat în sensul articolului 107 din TFUE, trebuie să se verifice dacă aceasta are un caracter discriminatoriu contrar articolului 110 din TFUE, în măsura în care produsele provenind din alte state membre sunt, de asemenea, supuse plății taxei.
(183)
Autoritățile portugheze au justificat impozitarea cărnii importate nedezosate prin faptul că aceste produse importate puteau beneficia de ajutor în același fel ca produsele naționale, existența cărnii nedezosate implicând existența unor subproduse care beneficiază de serviciile de colectare, transport, prelucrare și eliminare.
(184)
Conform informațiilor puse la dispoziția Comisiei, taxele au fost aplicate abatoarelor, importatorilor de carcase, semi-carcase și alte părți nedezosate de carne de vită, mânzat și porc [a se vedea articolul 2 alineatul (2) din Decretul-lege nr. 197/2002] și au rolul de a asigura serviciile de colectare, transport, prelucrare și eliminare a subproduselor din carne de mamifere și de pasăre [articolul 1 alineatul (1) din Decretul-lege nr. 197/2002].
(185)
Aceste informații au determinat Comisia să exprime îndoieli cu privire la echilibrul dintre taxele colectate de la contribuabili și serviciile de care aceștia beneficiază. Comisia a constatat că nu poate exclude existența unui sistem potențial discriminatoriu față de produsele importate din celelalte state membre, pentru care este necesar să se achite taxa.
(186)
În continuare, autoritățile portugheze au dat asigurări că finanțarea serviciilor de colectare, transport, prelucrare și eliminare a subproduselor din carne de pasăre nu provenea din taxe percepute de la abatoare și de la importatorii de carcase, semi-carcase și alte părți nedezosate de la bovine și porcine, ci, în conformitate cu anexa 1 la Decretul-lege nr. 197/2002, de la abatoarele de păsări care nu încurajau colectarea, transportul, prelucrarea și eliminarea subproduselor generate după sacrificarea păsărilor. Importatorii și operatorii de carcase de păsări sunt scutiți de taxă pentru că majoritatea carcaselor de pasăre importate nu generează subproduse.
(187)
În schimb, în ceea ce privește importatorii și operatorii de carcase, semi-carcase și alte părți nedezosate de la bovine și de la porcine, autoritățile portugheze au arătat că aceste părți nedezosate importate generează subproduse.
(188)
La momentul trimiterii ordinului de furnizare a informațiilor și, ulterior, în momentul inițierii procedurii, Comisia a solicitat autorităților portugheze să garanteze că produsele importate puteau beneficia de mecanism în același fel ca și produsele naționale și, astfel, să dovedească cu cifre că, pe o perioadă de referință dată, a existat echivalență financiară între sumele percepute pentru produsele din carne nedezosată de vită, mânzat și porc provenite din alte state membre și costurile serviciilor de care beneficiau acestea cu titlu exclusiv [a se vedea punctul 37 litera (h) din decizia de inițiere a procedurii].
(189)
Autoritățile portugheze au dat asigurări că părțile nedezosate importate beneficiază de serviciile de colectare, transport, prelucrare și eliminare a subproduselor din carne în același fel ca și produsele naționale, dar nu au furnizat cifre precise și concludente cu privire la acest subiect.
(190)
Prin urmare, informațiile furnizate Comisiei nu îi permit să concluzioneze că taxa introdusă prin Decretul-lege nr. 197/2002 și aplicată produselor importate este echivalentă cu suma corespunzătoare serviciilor de care beneficiază subprodusele generate de produsele importate și, în consecință, că produsele importate pot beneficia de serviciile finanțate de măsura de ajutor în aceeași măsură ca și produsele naționale.
(191)
În temeiul articolului 3 alineatul (2) din Decretul-lege nr. 244/2003, abatoarele, centrele de tranșare, incubatoarele și industriile specializate pe produse din ouă erau obligate să plătească taxele stabilite în anexa 1 la Decretul-lege nr. 197/2002, cu excepția organismelor care beneficiau de regimul alternativ prevăzut de acest decret și care au fost supuse taxelor prevăzute în anexa 2 până la aprobarea planului de eliminare a materialelor de categoria 3. Pentru materialele de categoriile 1 și 2, entitățile respective erau obligate, înainte de aprobarea unui plan, să plătească 0,35 EUR/kg de material [articolul 5 alineatul (1) din Decretul-lege nr. 244/2003].
(192)
În ceea ce privește modificările aduse sistemului de taxare de Decretul-lege nr. 244/2003, Comisia a solicitat autorităților portugheze să demonstreze că produsele importate au putut beneficia de serviciile menționate, în aceeași măsură ca și produsele naționale.
(193)
Autoritățile portugheze au confirmat că taxa introdusă prin Decretul-lege nr. 244/2003 se baza pe subprodusele generate efectiv și că produsele importate au putut beneficia în aceeași măsură de serviciile menționate. În schimb, Comisia constată că autoritățile portugheze nu au furnizat cifre care să susțină aceste afirmații.
(194)
În lipsa unor elemente de verificare, Comisia nu poate concluziona că taxa introdusă prin Decretul-lege nr. 244/2003 era echivalentă cu suma corespunzătoare serviciilor de care beneficiază subprodusele generate de aceste produse importate și, în consecință, că produsele importate pot beneficia de serviciile finanțate de măsura de ajutor în aceeași măsură ca și produsele naționale.
(195)
Comisia constată că sistemul de impozitare instituit pe baza Decretului-lege nr. 197/2002 și a regimului tranzitoriu stabilit în articolul 3 alineatul (2) și în articolul 5 alineatul (2) din Decretul-lege nr. 244/2003 nu este în conformitate cu articolul 110 din TFUE din cauza existenței unui sistem potențial discriminator față de produsele importate din celelalte state membre, care sunt și ele obligate să achite taxa.
VI. CONCLUZII
(196)
Comisia regretă faptul că Portugalia a acordat ilegal ajutoare în favoarea colectării, transportului, transformării și eliminării deșeurilor de abator, încălcând articolul 108 alineatul (3) din TFUE.
(197)
Ajutoarele în favoarea colectării, transportului, transformării și eliminării deșeurilor de abator au respectat dispozițiile comunitare aplicabile la nivelul beneficiarilor. În schimb, finanțarea acestor ajutoare prin sistemul de taxare instituit pe baza Decretului-lege nr. 197/2002 și a regimului tranzitoriu stabilit în articolul 3 alineatul (2) și în articolul 5 alineatul (2) din Decretul-lege nr. 244/2003 este incompatibilă cu piața internă din cauza efectului potențial discriminatoriu față de produsele importate din celelalte state membre, care sunt și ele obligate să achite taxa.
(198)
În cazul în speță, Comisia consideră potrivit să adopte o decizie condițională, utilizând posibilitatea oferită de articolul 7 alineatul (4) din Regulamentul (CE) nr. 659/1999, conform căruia Comisia poate include în decizia sa condiții care să îi permită să recunoască compatibilitatea cu piața comună și obligații care să îi permită să controleze respectarea deciziei sale.
(199)
Pentru a compensa încălcarea articolului 110 din TFUE și a elimina astfel, retroactiv, discriminarea potențială, Portugalia trebuie să procedeze la rambursarea acelei părți din taxă aplicate produselor provenind din celelalte state membre în termenul și în condițiile stabilite de Comisie. Compensarea acestei încălcări ar face ca ajutoarele în cauză să fie compatibile cu tratatul.
(200)
Comisia stabilește condițiile care trebuie îndeplinite pentru rambursarea menționată. Astfel, Portugalia trebuie să ramburseze persoanelor care au achitat taxa acea parte din taxă care s-a aplicat produselor provenind din alte state membre în perioada cuprinsă între data punerii în aplicare a taxei prevăzute în Decretul-lege nr. 197/2002 și data ultimei aplicări a acestei taxe înainte de expirarea regimului tranzitoriu instituit prin Decretul-lege nr. 244/2003. În acest scop, Portugalia va asigura respectarea următoarelor condiții:
-
în cazul în care pot dovedi că taxa a fost aplicată produselor importate din alte state membre, persoanele care au plătit taxa pot să pretindă rambursarea unei părți proporționale din produsul taxei, destinată a finanța partea de ajutor de care beneficiază exclusiv produsele naționale. Cererile de rambursare sunt prezentate într-un termen stabilit conform legislației naționale și în niciun caz mai mic de șase luni, începând de la data publicării prezentei decizii;
-
Portugalia va stabili gradul în care ar fi putut fi afectate produsele importate. În acest scop, Portugalia trebuie să verifice, pe durata unei perioade de referință, echivalența financiară dintre sumele încasate pe ansamblu din taxa analizată aplicată produselor naționale și avantajele de care aceste produse beneficiază exclusiv;
-
rambursarea trebuie să fie efectuată în termen de cel mult șase luni începând de la data prezentării cererii;
-
sumele rambursate trebuie să fie actualizate ținând cont de dobânzi, calculate începând de la data încasării taxei până la data rambursării efective. Dobânzile se calculează pe baza ratei de referință a Comisiei, prevăzută în metoda de stabilire a ratelor de referință și de actualizare (54);
-
autoritățile portugheze acceptă orice dovezi rezonabile prezentate de către persoanele care au plătit taxa, pentru a demonstra sumele pe care le-au plătit reprezentând taxa care s-a aplicat produselor provenind din alte state membre;
-
dreptul de rambursare nu poate fi supus altor condiții, în special cea ca taxa să nu fi fost repercutată;
-
în cazul în care un contribuabil nu a plătit încă taxa, autoritățile portugheze renunță formal la plata părții proporționale a acesteia care se aplică produselor importate din alte state membre pentru care s-a demonstrat că este destinată a finanța partea de ajutor care aduce beneficii exclusiv produselor naționale. De asemenea, acestea renunță la eventualele dobânzi de întârziere aferente;
-
la solicitarea Comisiei, Portugalia se angajează să prezinte un raport complet care face dovada bunei executări a măsurii de rambursare;
-
în cazul în care într-un alt stat membru a fost aplicată o taxă similară acelorași produse care au fost supuse taxei în Portugalia, autoritățile portugheze se angajează să ramburseze persoanelor care au plătit taxa acea parte din taxă care s-a aplicat produselor provenite din statul membru respectiv;
-
Portugalia se angajează să facă cunoscută prezenta decizie tuturor potențialilor plătitori ai taxei,
ADOPTĂ PREZENTA DECIZIE:
Articolul 1
Ajutorul de stat acordat de Portugalia în temeiul Decretului-lege nr. 393-B/98 din 4 decembrie 1998 este compatibil cu piața internă.
Articolul 2
(1) Ajutorul de stat acordat de Portugalia în temeiul Decretului-lege nr. 197/2002 din 25 septembrie 2002 și al regimului tranzitoriu stabilit prin articolul 3 alineatul (2) din Decretul-lege nr. 244/2003 din 7 octombrie 2003 este compatibil cu piața internă, cu condiția ca Portugalia să ramburseze persoanelor care au plătit taxa acea parte din taxă care s-a aplicat produselor provenind din alte state membre în perioada cuprinsă între data punerii în aplicare a taxei prin Decretul-lege nr. 197/2002 și data ultimei aplicări a acestei taxe înainte de expirarea regimului tranzitoriu instituit prin Decretul-lege nr. 244/2003.
(2) În acest scop, Portugalia va asigura respectarea următoarelor condiții:
-
în cazul în care pot dovedi că taxa a fost aplicată produselor importate din alte state membre, persoanele care au plătit taxa pot să pretindă rambursarea unei părți proporționale din produsul taxei, destinată a finanța partea de ajutor de care beneficiază exclusiv produsele naționale. Cererile de returnare sunt prezentate într-un termen stabilit conform legislației naționale și în niciun caz mai mic de șase luni, începând de la data publicării prezentei decizii;
-
Portugalia stabilește gradul în care produsele importate ar fi putut fi afectate de discriminare. În acest scop, Portugalia trebuie să verifice, pe durata unei perioade de referință, echivalența financiară dintre sumele încasate pe ansamblu din taxa analizată aplicată produselor naționale și avantajele de care aceste produse beneficiază exclusiv;
-
rambursarea trebuie să fie efectuată în termen de cel mult șase luni începând de la data prezentării cererii;
-
sumele rambursate trebuie să fie actualizate ținând cont de dobânzi, calculate începând de la data încasării taxei până la data rambursării efective. Dobânzile se calculează pe baza ratei de referință a Comisiei, prevăzută în metoda de stabilire a ratelor de referință și de actualizare (55);
-
autoritățile portugheze acceptă orice dovezi rezonabile prezentate de către persoanele care au plătit taxa, pentru a demonstra sumele pe care le-au plătit reprezentând taxa care s-a aplicat produselor provenind din alte state membre;
-
dreptul la rambursare nu poate fi supus altor condiții, în special cea ca taxa să nu fi fost repercutată;
-
în cazul în care un contribuabil nu a plătit încă taxa, autoritățile portugheze renunță formal la plata părții proporționale a acesteia care se aplică produselor importate din alte state membre, pentru care s-a demonstrat că este destinată a finanța partea de ajutor care aduce beneficii exclusiv produselor naționale. De asemenea, acestea renunță la eventualele dobânzi de întârziere aferente;
-
la solicitarea Comisiei, Portugalia se angajează să prezinte un raport complet care să facă dovada bunei executări a măsurii de rambursare;
-
în cazul în care într-un alt stat membru a fost aplicată o taxă similară acelorași produse care au fost supuse taxei în Portugalia, autoritățile portugheze se angajează să ramburseze persoanelor care au plătit taxa acea parte din taxă care s-a aplicat produselor provenite din statul membru respectiv;
-
Portugalia se angajează să facă cunoscută prezenta decizie tuturor potențialilor plătitori ai taxei.
Articolul 3
Portugalia informează Comisia, în termen de două luni de la data notificării prezentei decizii, cu privire la măsurile luate pentru ducerea ei la îndeplinire.
Articolul 4
Prezenta decizie se adresează Republicii Portugheze.
Adoptată la Bruxelles, 13 iulie 2011.