РЕШЕНИЕ ЗА ИЗПЪЛНЕНИЕ НА КОМИСИЯТА
от 4 април 2011 година
за изпълнение на Директива 97/78/ЕО на Съвета по отношение на претоварването на входния граничен инспекционен пункт на пратки с продукти, предназначени за внос в Съюза или за трети страни
(нотифицирано под номер C(2011) 2067)
(текст от значение за ЕИП)
(2011/215/ЕС)
ЕВРОПЕЙСКАТА КОМИСИЯ,
като взе предвид Договора за функционирането на Европейския съюз,
като взе предвид Директива 97/78/ЕО на Съвета от 18 декември 1997 г. за определяне на принципите, които регулират организацията на ветеринарните проверки на продуктите, въведени в Общността от трети страни (1), и по-специално член 9, параграф 2 и член 11, параграф 4 от нея,
като има предвид, че:
(1)
Директива 97/78/ЕО предвижда извършването от държавите-членки на ветеринарни проверки на продукти от животински произход и на някои растителни продукти, въведени в Съюза от трети страни, в съответствие с директивата. Тя предвижда също така държавите-членки да гарантират, че пратките с продукти се въвеждат в Съюза през граничен инспекционен пункт.
(2)
В член 9 от Директива 97/78/ЕО се предвиждат процедурите, които трябва да бъдат извършени на входния граничен инспекционен пункт в случай на пратки, предназначени за внос в Съюза през друг граничен инспекционен пункт, които обаче са били претоварени на входния граничен инспекционен пункт в рамките на митническата територия на същото пристанище или летище в Съюза.
(3)
Член 11 от Директива 97/78/ЕО се отнася до пратки, идващи от трета страна, които се претоварват на граничния инспекционен пункт на пристигане в рамките на митническата територия на същото пристанище или летище в Съюза, които обаче са предназначени за друга трета страна - или през друг граничен инспекционен пункт на територията на Съюза, или директно за трета страна без въвеждане на друг граничен инспекционен пункт.
(4)
Освен това в членове 9 и 11 от Директива 97/78/ЕО се предвиждат определен брой дерогации от общите правила за ветеринарни проверки, извършвани на входния граничен инспекционен пункт. Обхватът на тези дерогации е различен, като те са свързани с крайното местоназначение на пратките и с продължителността на съхранение на пратките по време на претоварването на граничния инспекционен пункт на пристигане.
(5)
Тази продължителност се определя, като се посочват минимален и максимален период за такова съхранение, които следва да бъдат определени в съответствие с процедурата, посочена в Директива 97/78/ЕО.
(6)
В Решение 2000/25/ЕО на Комисията от 16 декември 1999 г. за установяване на подробни правила за прилагане на член 9 от Директива 97/78/ЕО на Съвета по отношение на прехвърлянето на продукти на граничните инспекционни ветеринарни пунктове, когато пратките са предназначени за евентуален внос в Европейската общност, и за изменение на Решение 93/14/ЕИО на Комисията (2) понастоящем се определят минималният и максималният период, които се прилагат в случаите, когато пратките са предназначени за внос в Съюза през друг граничен инспекционен пункт, намиращ се на същата територия или на територията на друга държава-членка.
(7)
Решение 2000/25/ЕО не е съвсем ясно, що се отнася до обхвата на правилата по отношение на пратки, които се претоварват от един самолет на друг или от един плавателен съд на друг в рамките на митническата територия на същото пристанище или летище с цел транзит за трета страна или без допълнителни спирания на територията на Съюза, или през територията на Съюза. Поради това е необходимо в настоящото решение да се определят правила, да се изяснят разпоредбите, които вече са установени в Решение 2000/25/ЕО, в това число правила за съответните минимални периоди.
(8)
С цел опазване на общественото здраве и здравето на животните, на официалния ветеринарен лекар на входния граничен инспекционен пункт следва да бъде предоставена необходимата информация в случай на пратки, попадащи в обхвата на членове 9 и 11 от Директива 97/78/ЕО. Поради това е целесъобразно да се определят правила относно информацията, която трябва да бъде предоставена от лицето, отговарящо за товара при пристигането на пратката на граничния инспекционен пункт.
(9)
Минималният период, предвиден в членове 9 и 11 от Директива 97/78/ЕО, след изтичането на който трябва да бъдат извършени ветеринарни проверки върху пратките, които се претоварват от един плавателен съд на друг в същото пристанище и които са предназначени за внос или транзит за трети страни, е седем дни.
(10)
Що се отнася до пратките, които се претоварват от един плавателен съд на друг в същото пристанище на граничния инспекционен пункт на пристигане и които са предназначени директно за трета страна без допълнителни спирания на територията на Съюза, рисковете за здравето на животните и общественото здраве са по-малки, тъй като контактът на пратките с територията на Съюза е ограничен. В такива случаи може да е целесъобразно да се удължи минималният период, посочен в членове 9 и 11 от Директива 97/78/ЕО.
(11)
Това удължаване следва да бъде предмет на подходящи гаранции от страна на държавата-членка, в която се намира граничният инспекционен пункт на пристигане. По-специално съответната държава-членка следва да гарантира, че такива пратки не могат да бъдат прехвърлени в друго пристанище на Съюза и че те се експедират директно за трета страна. В допълнение съответната държава-членка следва да предостави на Комисията и на другите държави-членки необходимата информация във връзка с посочените гаранции, в това число информация за системата за наблюдение, с която се гарантира, че се спазват периодите и договореностите за последващо транспортиране до определено местоназначение, така както е посочено в уведомлението за пратката.
(12)
Освен това е важно да се уточни, че пратките трябва да бъдат подложени на целия набор от ветеринарни проверки, определени в Директива 97/78/ЕО, след изтичането на максималните периоди, определени в настоящото решение.
(13)
В интерес на яснотата и съгласуваността на законодателството на Съюза е целесъобразно Решение 2000/25/ЕО да бъде отменено и заменено с настоящото решение.
(14)
Мерките, предвидени в настоящото решение, са в съответствие със становището на Постоянния комитет по хранителната верига и здравето на животните,
ПРИЕ НАСТОЯЩОТО РЕШЕНИЕ:
Член 1
Когато на граничен инспекционен пункт се представят пратки за последващо претоварване, лицето, отговарящо за товара, уведомява официалния ветеринарен лекар на граничния инспекционен пункт за следното:
а)
времето, предвидено за разтоварване на пратката;
б)
граничният инспекционен пункт по местоназначение в Съюза в случай на внос в Съюза или транзит през Съюза, или третата страна по местоназначение в случай на транзит директно за трета страна;
в)
точното местонахождение на пратката, в случай че тя няма да се товари директно на самолета или на плавателния съд за последващото местоназначение;
г)
времето, предвидено за товарене на пратката на самолета или на плавателния съд, отправящ се към последващото местоназначение.
Уведомяването се прави в момента на пристигане на пратката на граничния инспекционен пункт по начин, определен от компетентния орган.
Член 2
1. Минималният период, предвиден в член 9, параграф 1, буква б), подточка i) от Директива 97/78/ЕО, е:
а)
12 часа за летище;
б)
седем дни за пристанище.
2. Максималният период, предвиден в член 9, параграф 1, буква б), подточка i) от Директива 97/78/ЕО, е:
а)
48 часа за летище;
б)
20 дни за пристанище.
Член 3
1. За целите на прилагането на член 11 от Директива 97/78/ЕО минималният период, предвиден в член 9, параграф 1, буква а) от посочената директива, е:
а)
12 часа за летище;
б)
седем дни за пристанище.
2. За целите на прилагането на член 11, параграф 1 от Директива 97/78/ЕО и член 11, параграф 2, буква б), втора алинея от посочената директива държавите-членки могат да удължат минималния период, определен в параграф 1, буква б) от настоящия член, на 14 дни, при условие че:
а)
пратките идват от трета страна и са предназначени за друга трета страна без никакви допълнителни спирания на териториите, изброени в приложение I към Директива 97/78/ЕО;
б)
пратките се претоварват от един плавателен съд на друг на граничния инспекционен пункт в рамките на митническата територия на същото пристанище в Съюза;
в)
съответната държава-членка представи подробна обосновка пред Комисията и пред другите държави-членки в рамките на Постоянния комитет по хранителната верига и здравето на животните, в която се уточнява, че са били взети всички необходими мерки, за да не могат такива пратки да бъдат прехвърлени в друго пристанище на Съюза вместо да бъдат претоварени директно за трета страна.
Посочените мерки включват система за наблюдение, с която се гарантира, че се спазват периодите и транспортирането до последващото местоназначение в съответствие с посоченото в уведомлението, предвидено в член 1.
Член 4
В случаите, когато максималният период, определен в член 2, параграф 2, е изтекъл, пратката се подлага на проверките за идентичност и на физическите проверки, предвидени в член 4 от Директива 97/78/ЕО, на входния граничен инспекционен пункт.
Член 5
Решение 2000/25/ЕО се отменя.
Член 6
Настоящото решение се прилага от 1 май 2011 г.
Член 7
Адресати на настоящото решение са държавите-членки.
Съставено в Брюксел на 4 април 2011 година.
DECIZIA DE PUNERE ÎN APLICARE A COMISIEI
din 4 aprilie 2011
de punere în aplicare a Directivei 97/78/CE a Consiliului în ceea ce privește transbordarea la punctul de control la frontieră de intrare a unor transporturi de produse destinate importului în Uniune sau țărilor terțe
[notificată cu numărul C(2011) 2067]
(Text cu relevanță pentru SEE)
(2011/215/UE)
COMISIA EUROPEANĂ,
având în vedere Tratatul privind funcționarea Uniunii Europene,
având în vedere Directiva 97/78/CE a Consiliului din 18 decembrie 1997 de stabilire a principiilor de bază ale organizării controalelor veterinare pentru produsele care provin din țări terțe și sunt introduse în Comunitate (1), în special articolul 9 alineatul (2) și articolul 11 alineatul (4),
întrucât:
(1)
Directiva 97/78/CE prevede efectuarea, de către statele membre, a unor controale veterinare asupra produselor de origine animală și a anumitor produse vegetale provenite din țări terțe și introduse în Uniune, în conformitate cu directiva respectivă. Directiva sus-menționată impune, de asemenea, statelor membre să se asigure că transporturile de astfel de produse sunt introduse în Uniune via un punct de control la frontieră.
(2)
Articolul 9 din Directiva 97/78/CE prevede efectuarea procedurilor la punctul de control la frontieră de intrare în cazul transporturilor destinate importului în Uniune via un alt punct de control la frontieră, dar care sunt transbordate la punctul de control la frontieră de intrare, pe teritoriul vamal al aceluiași port sau aeroport din Uniune.
(3)
Articolul 11 din Directiva 97/78/CE vizează transporturile care provin dintr-o țară terță și care sunt transbordate la punctul de control la frontieră de sosire, pe teritoriul vamal al aceluiași port sau aeroport din Uniune, dar care sunt destinate altei țări terțe fie via teritoriul Uniunii prin alt punct de control la frontieră, fie direct către o țară terță fără intrarea prin alt punct de control la frontieră.
(4)
În plus, articolele 9 și 11 din Directiva 97/78/CE prevăd o serie de derogări de la normele generale privind controalele veterinare efectuate la punctul de control la frontieră de intrare. Derogările respective au un domeniu de aplicare diferit și se referă la destinația finală a transporturilor și la durata de depozitare a transporturilor în cadrul procesului de transbordare la punctul de control la frontieră de sosire.
(5)
Durata respectivă se stabilește în funcție de o perioadă minimă și de o perioadă maximă aplicabile unei astfel de depozitări, care urmează a fi determinate în conformitate cu procedura menționată în Directiva 97/78/CE.
(6)
Decizia 2000/25/CE a Comisiei din 16 decembrie 1999 de stabilire a normelor de aplicare a articolului 9 din Directiva 97/78/CE a Consiliului în ceea ce privește transbordarea produselor la un punct de control la frontieră în cazul în care transporturile sunt destinate unui eventual import în Comunitatea Europeană și de modificare a Deciziei 93/14/CEE a Comisiei (2) prevede, în prezent, perioadele minime și maxime aplicabile în cazurile în care transporturile sunt destinate importului în Uniune via un alt punct de control la frontieră situat pe același teritoriu sau pe teritoriul unui alt stat membru.
(7)
Decizia 2000/25/CE nu este complet clară în ceea ce privește domeniul de aplicare al normelor privind transporturile care sunt transbordate de pe o aeronavă pe alta sau de pe o navă pe alta pe teritoriul vamal al aceluiași port sau aeroport în vederea tranzitului către o țară terță fie fără altă escală pe teritoriul Uniunii, fie via teritoriul Uniunii. Prin urmare, este necesară stabilirea unor norme în cadrul prezentei decizii în vederea clarificării dispozițiilor deja prevăzute în Decizia 2000/25/CE, inclusiv a unor norme privind perioadele minime relevante.
(8)
În vederea protejării sănătății publice și animale, medicul veterinar oficial de la punctul de control la frontieră de intrare ar trebui să primească informații adecvate în cazul transporturilor vizate la articolele 9 și 11 din Directiva 97/78/CE. Prin urmare, este oportună stabilirea unor norme privind informațiile care trebuie furnizate de către persoana responsabilă pentru încărcătură la sosirea unui transport la punctul de control la frontieră.
(9)
Perioada minimă după care trebuie efectuate controale veterinare asupra transporturilor care sunt transbordate de pe o navă pe alta în același port și care sunt destinate importului sau tranzitului către țări terțe, în conformitate cu articolele 9 și 11 din Directiva 97/78/CE, este de șapte zile.
(10)
În ceea ce privește transporturile care sunt transbordate de pe o navă pe alta în același port la punctul de control la frontieră de sosire și care sunt destinate direct unei țări terțe fără altă escală pe teritoriul Uniunii, riscurile în domeniul sănătății publice și animale pentru Uniune sunt reduse, întrucât contactul transporturilor respective cu teritoriul Uniunii este limitat. În astfel de cazuri, poate fi oportună extinderea perioadei minime menționate la articolele 9 și 11 din Directiva 97/78/CE.
(11)
Extinderea respectivă ar trebui să facă obiectul unor garanții corespunzătoare din partea statului membru al punctului de control la frontieră de sosire. În special, statul membru respectiv ar trebui să se asigure că astfel de transporturi nu sunt deplasate în alt port al Uniunii și că sunt expediate direct către o țară terță. În plus, statul membru în cauză ar trebui să furnizeze Comisiei și celorlalte state membre informații corespunzătoare privind garanțiile respective, inclusiv informații privind sistemul de monitorizare pentru a garanta respectarea perioadelor de timp și a măsurilor de transportare ulterioară către o destinație specifică, astfel cum se prevede în notificarea transportului.
(12)
În plus, este important să se precizeze faptul că transporturile trebuie supuse unui set complet de controale veterinare, stabilite în Directiva 97/78/CE, după expirarea perioadelor maxime prevăzute în prezenta decizie.
(13)
Din motive de claritate și coerență a legislației Uniunii, Decizia 2000/25/CE ar trebui abrogată și înlocuită cu prezenta decizie.
(14)
Măsurile prevăzute în prezenta decizie sunt conforme cu avizul Comitetului permanent pentru lanțul alimentar și sănătatea animală,
ADOPTĂ PREZENTA DECIZIE:
Articolul 1
În cazul în care transporturile se prezintă la un punct de control la frontieră pentru o transbordare ulterioară, persoana responsabilă pentru încărcătură notifică medicul veterinar oficial de la punctul de control la frontieră în legătură cu următoarele aspecte:
(a)
timpul estimat de descărcare a transportului;
(b)
punctul de control la frontieră de destinație din Uniune, în cazul importului sau al tranzitului pe teritoriul Uniunii sau țara terță de destinație în cazul tranzitului direct către o țară terță;
(c)
localizarea exactă a transportului, dacă acesta nu este încărcat direct pe aeronava sau pe nava cu destinația ulterioară;
(d)
timpul estimat de încărcare a transportului pe aeronava sau pe nava cu destinația ulterioară.
Notificarea se efectuează la sosirea transportului la postul de control la frontieră și prin mijloacele fixate de autoritatea competentă.
Articolul 2
(1) Perioada minimă prevăzută la articolul 9 alineatul (1) litera (b) punctul (i) din Directiva 97/78/CE este:
(a)
de 12 ore pentru un aeroport;
(b)
de șapte zile pentru un port.
(2) Perioada maximă prevăzută la articolul 9 alineatul (1) litera (b) punctul (i) din Directiva 97/78/CE este:
(a)
de 48 ore pentru un aeroport;
(b)
de 20 de zile pentru un port.
Articolul 3
(1) În sensul aplicării articolului 11 din Directiva 97/78/CE, perioada minimă prevăzută la articolul 9 alineatul (1) litera (a) din directiva respectivă este:
(a)
de 12 ore pentru un aeroport;
(b)
de șapte zile pentru un port.
(2) În sensul aplicării articolului 11 alineatul (1) din Directiva 97/78/CE și a articolului 11 alineatul (2) litera (b) a doua liniuță din directiva respectivă, statele membre pot extinde la 14 zile perioada minimă stabilită la prezentul articol alineatul (1) litera (b), în următoarele condiții:
(a)
transporturile provin dintr-o țară terță și sunt destinate unei alte țări terțe fără altă escală pe teritoriile enumerate în anexa I la Directiva 97/78/CE;
(b)
transporturile sunt transbordate de pe o navă pe alta la punctul de control la frontieră de pe teritoriul vamal al aceluiași port din Uniune;
(c)
statul membru respectiv prezintă Comisiei și celorlalte state membre o justificare detaliată în cadrul Comitetului permanent pentru lanțul alimentar și sănătatea animală care specifică faptul că au fost luate toate măsurile necesare pentru ca transporturile respective să nu fie deplasate în alt port al Uniunii în loc de a fi transbordate direct către o țară terță.
Printre măsurile respective se numără un sistem de monitorizare pentru garantarea respectării perioadelor de timp și a destinației ulterioare prevăzute la articolul 1.
Articolul 4
În cazurile în care perioada maximă definită la articolul 2 alineatul (2) s-a scurs, transportul este supus controalelor fizice și de identitate stabilite la articolul 4 din Directiva 97/78/CE, la punctul de control la frontieră de intrare.
Articolul 5
Decizia 2000/25/CE se abrogă.
Articolul 6
Prezenta decizie se aplică de la 1 mai 2011.
Articolul 7
Prezenta decizie se adresează statelor membre.
Adoptată la Bruxelles, 4 aprilie 2011.