ДИРЕКТИВА 2010/43/ЕС НА КОМИСИЯТА
от 1 юли 2010 година
за прилагане на Директива 2009/65/ЕО на Европейския парламент и на Съвета по отношение на организационните изисквания, конфликтите на интереси, правилата за поведение, управлението на риска и съдържанието на споразумението между депозитар и управляващо дружество
(текст от значение за ЕИП)
ЕВРОПЕЙСКАТА КОМИСИЯ,
като взе предвид Договора за функционирането на Европейския съюз,
като взе предвид Директива 2009/65/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 13 юли 2009 година относно координирането на законовите, подзаконовите и административните разпоредби относно предприятията за колективно инвестиране в прехвърлими ценни книжа (ПКИПЦК) (1), и по-специално член 12, параграф 3, член 14, параграф 2, член 23, параграф 6, член 33, параграф 6 и член 51, параграф 4 от нея,
като има предвид, че:
(1)
Тези правила и терминологията относно организационните изисквания, конфликтите на интереси и поведението следва във възможно най-голяма степен да бъдат приведени в съответствие със стандартите, въведени в областта на финансовите услуги по силата на Директива 2004/39/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 21 април 2004 година относно пазарите на финансови инструменти, за изменение на Директиви 85/611/ЕИО и 93/6/ЕИО на Съвета и Директива 2000/12/ЕО на Европейския парламент и на Съвета и за отмяна на Директива 93/22/ЕИО на Съвета (2) и Директива 2006/73/ЕО на Комисията от 10 август 2006 година за прилагане на Директива 2004/39/ЕО на Европейския парламент и на Съвета по отношение на организационните изисквания и условията за извършване на дейност от инвестиционните посредници и за даването на определения за целите на посочената директива (3). Това привеждане в съответствие, като отделя дължимото внимание на особеностите на стопанската дейност по колективно управление на портфейла, би позволило постигането на еднакви стандарти не само между различните сектори на финансови услуги, но също и сред дейността по управление на активи като цяло, където обхватът на някои изисквания по силата на Директива 2006/73/ЕО вече беше разширен от някои държави-членки, за да бъдат включени и дружества, управляващи ПКИПЦК.
(2)
Уместно е тези правила да бъдат приети под формата на директива, за да се осигури адаптирането на правоприлагащите разпоредби към особеностите на конкретния пазар и правна система във всяка държава-членка. Директивата ще позволи и да се постигне максимално съответствие с режима, създаден по силата на Директива 2006/73/ЕО.
(3)
Въпреки че заложените в настоящата директива принципи като цяло се отнасят за всички управляващи компании, те са достатъчно гъвкави да гарантират, че тяхното прилагане и надзорът по прилагане им от страна на компетентните органи отговарят и отчитат естеството, мащаба и сложността на дейността на управляващото дружество, както и разнообразието на дружествата, попадащи в обхвата на Директива 2009/65/ЕО, и различното естество на различните ПКИПЦК, които може да бъдат управлявани от управляващо дружество.
(4)
Доколкото е позволено от националното законодателство, управляващите дружества следва да могат да сключват споразумения с трети страни да извършват някои от техните дейности. Това следва да бъде съответно постановено в правоприлагащите правила. Управляващото дружество следва да извършва по-специално надлежна проверка, за да определи дали, като се имат предвид естеството на функциите, които трябва да бъдат извършени от трета страна, предприятието, извършващо тези дейности, може да се счита за квалифицирано и в състояние да извършва въпросните функции. Това предполага, че третата страна следва да спазва изискванията относно организацията и конфликтите на интереси във връзка с дейността, която трябва да бъде извършена. Също така управляващото дружество следва да провери дали третата страна е взела подходящи мерки, за да изпълни посочените изисквания, и трябва да следи ефективно дали третата страна съблюдава тези изисквания. Ако делегирано лице отговаря за прилагането на правилата относно делегираните дейности, същите изисквания по отношение на организацията и конфликтите на интереси следва да се прилагат във връзка с дейността по контрола на делегираните дейности. В хода на надлежната проверка управляващото дружество следва да бъде в състояние да отчете факта, че третата страна, на която са делегирани дейности, често ще бъде предмет на разпоредбите на Директива 2004/39/ЕО.
(5)
За да се избегне прилагането на различни стандарти по отношение на управляващите дружества и инвестиционните дружества, които не са определили управляващо дружество, последните следва да бъдат предмет на същите правила на поведение и разпоредби относно конфликтите на интереси и управлението на риска, както и управляващите дружества. Затова правилата на настоящата директива относно административните процедури и механизма за вътрешен контрол следва, като част от добрата практика, да се прилагат както към управляващите дружества, така и към инвестиционните дружества, които не са определили управляващо дружество, като се има предвид принципът на пропорционалността.
(6)
Съгласно Директива 2009/65/ЕО от управляващите дружества се изисква да имат ясни административни процедури. За да съблюдават това изискване управляващите дружества следва да изградят добре документирана организационна структура, на базата на която отговорностите са ясно набелязани и която осигурява добър обмен на информация между участващите страни. Управляващите дружества следва също да създадат такива системи за съхраняване на информация и за осигуряване на стопанска приемственост, които да им позволят да изпълняват своите задължения, в случай че техните дейности се извършват от трети страни.
(7)
Управляващите дружества следва да поддържат необходимите ресурси по-специално за наемане на персонал с необходимите умения, знания и опит, за да могат да изпълняват техните задължения.
(8)
По отношение на процедурите за сигурността при обработване на данните и задължението за възпроизвеждане на всички трансакции, свързани с ПКИПЦК, управляващото дружество следва да разполага с организация, която му позволява навременно и вярно регистриране на всяка трансакция, извършена от името на ПКИПЦК.
(9)
Счетоводното отчитане е една от най-важните области на администрирането на ПКИПЦК. Затова е от изключително значение счетоводните процедури да бъдат допълнително конкретизирани в правоприлагащото законодателство. Следователно настоящата директива следва да утвърди принципа, че всички активи и задължения на ПКИПЦК или на неговите инвестиционни подразделения могат да бъдат пряко идентифицирани и че следва да се поддържат отделни сметки. Освен това, когато съществуват различни класове акции, например в зависимост от равнището на управленските такси, следва да бъде възможно нетната стойност на активите на тези различни класове да бъде директно извлечена от счетоводните отчети.
(10)
Ясното разпределяне на отговорностите на висшето ръководство и на звеното по надзора са от основно значение за прилагането на подходящия механизъм за вътрешен контрол, както се изисква по силата на Директива 2009/65/ЕО. Това предполага, че висшето ръководство следва да бъде отговорно за изпълнението на общата инвестиционна политика, както се посочва в Регламент (ЕС) № 583/ 2010 на Комисията от 1 юли 2010 година за прилагане на Директива 2009/65/ЕО на Европейския парламент и на Съвета по отношение на ключовата информация за инвеститорите и условията, които трябва да бъдат изпълнени при предоставяне на ключовата информация за инвеститорите или на проспекта посредством траен носител, различен от хартия, или интернет страница (4). Висшето ръководство следва също да носи отговорността за инвестиционните стратегии, които представляват общите показатели за стратегическото разпределяне на активи на ПКИПЦК, и за инвестиционните техники, необходими за правилното и ефективно прилагане на инвестиционната стратегия. Ясното разпределяне на отговорностите следва да осигури наличието на адекватен контрол, така че да гарантира, че активите на ПКИПЦК са инвестирани съгласно правилата на фонда или учредителните документи и действащите правни разпоредби и че са спазени ограниченията на риска за всяко ПКИПЦК. Разпределянето на отговорностите следва да съответства на ролята и отговорностите на висшето ръководство и на звеното по надзора по силата на действащото национално законодателство и кодекса за корпоративно управление. Възможно е във висшето ръководство да участват част или всички членове на Съвета на директорите.
(11)
Необходими са постоянно звено за проверка на съответствието и звено за вътрешен одит, за да се гарантира, че управляващо дружество има адекватен механизъм за контрол. Звеното за съответствие следва да бъде изградено по начин, който да гарантира, че може да се открие всякакъв риск от пропуск на управляващото дружество да спази своите задължения по силата на Директива 2009/65/ЕО. Звеното за одита следва да има за цел да проверява и оценява различните процедури по контрола и административните мерки, които управляващото дружество е въвело.
(12)
Необходимо е да се позволи на управляващите дружества известна гъвкавост при изграждането на организацията във връзка с управлението на риска. Дори ако съществуването на отделно звено за управление на риска не е уместно или неоправдано, управляващото дружество следва да бъде в състояние да демонстрира, че специфичните предпазни мерки срещу конфликти на интереси позволяват независимо извършване на дейностите по управление на риска.
(13)
По силата на Директива 2009/65/ЕО управляващите дружества трябва да приемат правила относно личните трансакции. В съответствие с Директива 2006/73/ЕО управляващите дружества следва да не позволяват на своите служители, които са предмет на конфликти на интереси или притежават вътрешна информация по смисъла на Директива 2003/6/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 28 януари 2003 година относно търговията с вътрешна информация и манипулирането на пазара (пазарна злоупотреба) (5), да извършват лични трансакции, които са в резултат на злоупотреба с информация, която са придобили във връзка с професионалната си дейност.
(14)
По силата на Директива 2009/65/ЕО управляващите дружества са задължени да гарантират, че всяка трансакция във връзка с портфейл, включващ ПКИПЦК, може да бъде възпроизведена на базата на произхода ѝ, страните по нея, нейното естество и времето и мястото, на което е извършена. Следователно е необходимо да се определят изискванията за записване на портфейлни трансакции и за записване и откупуване на поръчки.
(15)
По силата на Директива 2009/65/ЕО управляващите дружества са задължени да разполагат с подходящи механизми за гарантиране на справедливо третиране на ПКИПЦК в случай на неизбежен конфликт на интереси. Затова управляващите дружества следва да създадат условия при такива обстоятелства висшето ръководство или друг компетентен вътрешен орган на управляващото дружество да бъдат незабавно информирани, за да могат да вземат необходимото решение за осигуряване на справедливо третиране на ПКИПЦК и неговите притежатели на дялове.
(16)
От управляващите дружества следва да се изисква да приемат, прилагат и поддържат ефективна и адекватна стратегия за упражняване на правото на глас, свързано с финансовите инструменти, държани от управляваното от тях ПКИПЦК, с оглед да се гарантира, че такива права се упражняват в изключителния интерес на ПКИПЦК. Информацията относно стратегията и нейното прилагане следва да бъда свободно достъпна за инвеститорите, включително на интернет страница. При определени обстоятелства решение да не се упражни правото на глас би могло да се счита, че е в изключителния интерес на ПКИПЦК в зависимост от неговата инвестиционна стратегия. Не следва обаче да се изключва възможността самото инвестиционно дружество да гласува или да даде конкретни инструкции на своето управляващо дружество за това как да гласува.
(17)
Задължението за уведомяване на висшето ръководство или на друг компетентен вътрешен орган на управляващото дружество, за да могат да вземат необходимите решения, следва да не ограничава задължението на управляващите дружества и ПКИПЦК да докладват например в своите периодични отчети за ситуации, при които организационните и административните мерки за конфликти на интереси не са достатъчно адекватни, за да гарантират в разумна степен на увереност предотвратяването на риска от увреждане на интереси. В тези отчети следва да се обяснява и аргументира решението, взето от управляващото дружество - дори ако е взето решение да не се предприемат никакви действия - като се вземат предвид вътрешните политики и процедури, въведени с цел констатиране, предотвратяване и управление на конфликти на интереси.
(18)
По силата на Директива 2009/65/ЕО управляващите дружества са задължени да действат в най-добрия интерес на управляваните от тях ПКИПЦК и на целостта на пазара. Някои видове поведение, като избор на пазарен момент и късно търгуване, могат да имат отрицателен ефект върху притежателите на дялове и могат да застрашат функционирането на пазара. Затова управляващите дружества следва да приемат подходящи процедури за предотвратяване на злоупотреби. Освен това, отчитайки инвестиционните цели и политиката на ПКИПЦК, управляващите дружества следва да въведат подходящи процедури за предпазване от неоснователни такси и дейности като прекалено търгуване.
(19)
Управляващите дружества следва да действат и в най-добрия интерес на ПКИПЦК, когато пряко изпълняват поръчки за търгуване от името на управляваното от тях ПКИПЦК или ги предават на трети страни. Когато изпълняват поръчки от името на ПКИПЦК, управляващите дружества следва да предприемат всички разумни стъпки да получат възможно най-добрия резултат за ПКИПЦК, отчитайки цената, разходите, скоростта, вероятността от изпълнение и сетълмент, размера и естеството на поръчката или всеки друг въпрос, свързан с изпълнението на поръчката.
(20)
Необходимо е да се определят правила относно обработването на поръчките, за да се гарантира, че управляващите дружества действат с надлежното умение, грижа и внимание в най-добрия интерес на управляваното от тях ПКИПЦК, както се изисква съгласно Директива 2009/65/ЕО.
(21)
Някои такси, комисионни или непарични ползи, които могат да бъдат заплатени на управляващо дружество или то да заплати, следва да не бъдат разрешени, тъй като могат да окажат въздействие върху съблюдаването на изискванията, предвидени в Директива 2009/65/ЕО, а именно че управляващото дружество следва да действа честно, справедливо и професионално в съответствие с най-добрия интерес на ПКИПЦК. Затова е необходимо да се определят ясни правила, определящи случаите, в които заплащането на такси, комисионни и непарични ползи не се разглеждат като нарушаване на тези принципи.
(22)
Трансграничните дейности на управляващото дружество създават нови предизвикателства, свързани с отношението между управляващото дружество и депозитара на ПКИПЦК. С цел да се осигури необходимата правна сигурност, основните елементи на споразумението между депозитара на ПКИПЦК и управляващото дружество, когато последното е установено в държава-членка, различна от държавата-членка по произход на ПКИПЦК, следва да бъдат уточнени в настоящата директива. Като се има предвид необходимостта това споразумение да изпълнява правилно своите цели, е важно в случай на конфликт на закони да се предвидят правила, които представляват дерогация от членове 3 и 4 от Регламент (ЕО) № 593/2008 на Европейския парламент и на Съвета от 17 юни 2008 година относно приложимото право към договорни задължения (Рим I) (6), по такъв начин, че действащото по отношение на това споразумение законодателство следва да бъде законодателството на държавата-членка по произход на ПКИПЦК.
(23)
В Директива 2009/65/ЕО се съдържа задължение да се конкретизират критериите за оценка на адекватността на процеса на управление на риска от страна на управляващото дружество. Тези критерии се фокусират върху установяването на адекватна и документирана политика за управление на риска, която да бъде използвана от управляващите дружества. Тази политика следва да позволи на управляващите дружества да оценяват рисковете, свързани с поверените им портфейли, и приноса на тези отделни рискове за профила на общия портфейлен риск. Политиката за управление на риска следва да бъде организирана по начин, който е адекватен и отговаря на естеството, размера и сложността на дейностите на дружеството и на управляваното от него ПКИПЦК.
(24)
Периодичното оценяване, наблюдаване и преглед на политиката за управление на риска от страна на управляващите дружества е критерий също за оценка на адекватността на процеса за управление на риска. Този критерий включва и преглед на ефективността на мерките, предприети за отстраняване на слабостите в процеса за управление на риска.
(25)
Като основен елемент на критериите за оценяване на целесъобразността на процесите за управление на риска следва управляващите дружества да приемат пропорционални и ефективни техники за измерване на риска с цел да се измерват по всяко време рисковете, на които управляваните от тях ПКИПЦК са или могат да бъдат изложени. Тези изисквания се основават на общоприети практики, договорени между компетентните органи на държавите-членки. Те включват както количествени мерки по отношение на количествено измерими рискове, така и качествени методи. Системите за обработка на електронни данни и инструментите, използвани за изчисляване на количествените мерки, следва да бъдат взаимно интегрирани или вградени в гишетата за обслужване и счетоводните програми. Техниките за управление на риска следва да спомагат за правилното измерване на рисковете в периодите на засилена нестабилност на пазара и да бъдат преразглеждани, когато е необходимо, в интерес на притежателите на дялове. Те следва да позволяват правилна оценка на концентрацията и взаимовръзката на съответните рискове на нивото на портфейла.
(26)
Целта на работещата система за управление на риска е определените в Директива 2009/65/ЕО инвестиционни ограничения, като ограниченията върху глобалния риск и риска от контрагента да бъдат спазвани от управляващите дружества. Затова следва да бъдат определени критерии за изчисляване на глобалния риск и риска от контрагента.
(27)
При определянето на тези критерии е необходимо в настоящата директива да се уточни начинът, по който глобалният риск може да бъде изчислен, включително използването на подхода за задълженията, подхода на стойността под риск, или усъвършенствани методики за изчисляване на риска. Следва да бъдат определени и основните елементи на методиката, според която управляващото дружество ще изчислява риска от контрагента. При прилагането на тези правила следва да се отчетат условията, при които се използват тези методики, включително принципите, които трябва да се прилагат по отношение на споразумения за обезпечения, с цел да се намали експозицията на ПКИПЦК към риска от контрагента, както и използването на споразумения за хеджиране и нетиране, изработени от компетентни органи, работещи в рамките на Европейски комитет на регулаторите на ценни книжа.
(28)
Съгласно Директива 2009/65/ЕО управляващите дружества са задължени да прилагат процес за правилната и независима оценка на стойността на извънборсовите деривативи. Затова настоящата директива определя подробни правила за този процес в съответствие с Директива 2007/16/ЕО на Комисията oт 19 март 2007 година за изпълнение на Директива 85/611/ЕИО на Съвета относно координирането на законовите, подзаконовите и административните разпоредби относно предприятията за колективно инвестиране в прехвърлими ценни книжа (ПКИПЦК) във връзка с изясняването на някои определения (7). Като част от добрите практики управляващите дружества следва да прилагат тези изисквания към инструментите, които излагат ПКИПЦК на оценъчен риск, подобен на този, характерен за извънборсовите деривативи, като например риска, свързан с неликвидността на продукта и/или сложността на структурата при изплащане инвеститорите. Съответно управляващите дружества следва да въведат организационни мерки и процедури, отговарящи на изискванията на член 44, за оценка на по-малко ликвидни или сложни прехвърлими ценни книжа и инструменти от паричния пазар, които изискват използването на методи за оценка, основаващи се на модел.
(29)
Съгласно Директива 2009/65/ЕО управляващото дружество се задължава да предоставя на съответните компетентни органи информация относно видовете деривативни инструменти, в които са инвестирали ПКИПЦК, основните рискове, които те носят, както и действащи количествени ограничения и методи, използвани за изчисляване на рисковете, свързани с тези трансакции. Необходимо е да се конкретизират съдържанието и процедурата, която управляващото дружество трябва да следва при изпълнение на това задължение.
(30)
Комитетът на европейските регулатори на ценни книжа, създаден с Решение 2009/77/ЕО на Комисията (8), е консултиран по техническите въпроси.
(31)
Мерките, предвидени в настоящата директива, са съгласувани с мнението на Комитета на европейските регулатори на ценни книжа,
ПРИЕ НАСТОЯЩАТА ДИРЕКТИВА:
ГЛАВА I
ПРЕДМЕТ, ПРИЛОЖНО ПОЛЕ И ОПРЕДЕЛЕНИЯ
Член 1
Предмет
Настоящата директива установява правилата за прилагане на Директива 2009/65/ЕО:
1.
конкретизиращи процедурите и организационните мерки, както са посочени в член 12, параграф 1, втора алинея, буква а), и структурата и организационните изисквания за минимизиране на конфликтите на интереси съгласно член 12, параграф 1, втора алинея, буква б);
2.
установяващи критериите за честна и лоялна дейност, с необходимите умения, грижа и внимание в най-добрия интерес на ПКИПЦК и критериите за определяне на вида конфликт на интереси, конкретизиращи принципите, необходими за гарантиране на ефективното използвано на ресурсите, определяне на стъпките за установяване, предотвратяване, управление или разкриване на конфликти на интереси съгласно член 14, параграфи 1 и 2;
3.
относно конкретната информация, която трябва да бъде включена в споразуменията между депозитара и управляващото дружество в съответствие с член 23, параграф 5 и член 33, параграф 5, и
4.
относно предвидения в член 51, параграф 1 процес за управление на риска, по-специално критерии за оценка на адекватността на процеса за управление на риска, прилаган от управляващото дружество, както и на политиката и процесите за управление на риска, и на организационните мерки, процесите и техниките за измерване и управление на риска, свързани с тези критерии.
Член 2
Приложно поле
1. Настоящата директива се прилага по отношение на управляващи дружества, извършващи дейност по управление на предприятие за колективно инвестиране в прехвърлими ценни книжа (ПКИПЦК), както е посочено в член 6, параграф 2 от Директива 2009/65/ЕО.
Глава V от настоящата директива се прилага и по отношение на депозитарите, които упражняват задълженията си съгласно разпоредбите на глава IV и раздел 3 от глава V от Директива 2009/65/ЕО.
2. Разпоредбите на настоящата глава, на член 12 от глава II и на глави III, IV и VI се прилагат mutatis mutandis по отношение на инвестиционните дружества, които не са определили управляващо дружество съгласно Директива 2009/65/ЕО.
В тези случай под „управляващо дружество“ се разбира „инвестиционно дружество“.
Член 3
Определения
За целите на директивата се прилагат следните определения в допълнение към определенията от Директива 2009/65/ЕО:
1.
„клиент“ означава физическо или юридическо лице, или всяко друго предприятие, включващо ПКИПЦК, което получава от управляващо дружество услугата по колективно управление на портфейл или услуги съгласно член 6, параграф 3 от Директива 2009/65/ЕО;
2.
„притежател на дялове“ означава физическо или юридическо лице, притежаващо един или повече дялове в ПКИПЦК;
3.
„заинтересовано лице“ във връзка с управляващо дружество означава едно от следните лица:
а)
директор, съдружник или подобно лице, или управител на управляващо дружество;
б)
служител на управляващо дружество, както и всяко друго физическо лице, чиито услуги са на разположение и под контрола на управляващото дружество, и което участва в колективното управление на портфейла от страна на управляващото дружество;
в)
физическо лице, което участва пряко в предоставянето на услуги на управляващото дружество по силата на споразумение за делегиране на трета страна за целите на колективното управление на портфейла от страна на управляващото дружество;
4.
„висше ръководство“ означава лицето или лицата, които фактически управляват стопанската дейност на управляващо дружество съгласно член 7, параграф 1, буква б) от Директива 2009/65/ЕО;
5.
„съвет на директорите“ означава съвета на директорите на управляващото дружество;
6.
„звено с функции по надзора“ означава съответните лица или орган(и), отговарящ(и) за надзора върху висшето ръководство и за оценката и периодическия преглед на адекватността и ефективността на процеса за управление на риска и на политиките, организацията и процедурите, одобрени за нуждите на спазване на задълженията по силата на Директива 2009/65/ЕО;
7.
„риск от контрагента“ означава риска от загуба за ПКИПЦК, в случай че контрагентът по трансакцията не изпълни своите задължения преди окончателния сетълмент на паричния поток от трансакцията;
8.
„ликвиден риск“ означава риска, че позиция в портфейла от ПКИПЦК не може да бъде продадена, ликвидирана или приключена при ограничени разходи в рамките на подходящо кратък срок и следователно е нарушена възможността ПКИПЦК да изпълнява по всяко време член 84, параграф 1 от Директива 2009/65/ЕО;
9.
„пазарен риск“ означава риска от загуба за ПКИПЦК в резултат на движение в пазарната стойност на позициите в портфейла на ПКИПЦК, дължащо се на промени в пазарните променливи като лихвени проценти, чуждестранни обменни курсове, цени на акциите и суровините или кредитоспособността на даден емитент;
10.
„оперативен риск“ означава риска от загуба за ПКИПЦК в резултат на неадекватни вътрешни процеси и пропуски по отношение на хората и системите на управляващото дружество или от външни събития и включва правен и документен риск, както и риск, свързан с процедурите на търгуване, сетълмент и оценка, извършвани от името на ПКИПЦК.
Понятието „съвет на директорите“, определено в първи параграф, точка 5 не включва надзорния съвет, ако управляващите дружества имат двустепенна структура, състояща се от съвет на директорите и надзорен съвет.
ГЛАВА II
АДМИНИСТРАТИВНИ ПРОЦЕДУРИ И КОНТРОЛЕН МЕХАНИЗЪМ
(Член 12, параграф 1, буква а) и член 14, параграф 1, буква в) от Директива 2009/65/ЕО)
РАЗДЕЛ 1
Общи принципи
Член 4
Общи изисквания относно процедурите и организацията
1. Държавите-членки изискват от управляващите дружества да отговарят на следните изисквания:
а)
да установят, прилагат и поддържат процедури за вземане на решение и организационна структура, която ясно и документирано определя системите за отчитане и разпределя функциите и отговорностите;
б)
да гарантират, че съответните лица са запознати с процедурите, които трябва да се спазват за правилното изпълнение на техните служебни задължения;
в)
да установят, прилагат и поддържат адекватни механизми за вътрешен контрол, предназначени да осигурят спазването на решенията и процедурите на всички равнища на управляващото дружество;
г)
да установят, прилагат и поддържат ефективно вътрешно докладване и съобщаване на информация на всички съответни нива в управляващото дружество, както и ефективен информационен обмен с участващата трета страна;
д)
да поддържат редовно съответната документация за своята стопанска дейност и вътрешна организация.
Държавите-членки следят управляващите дружества да отчитат естеството, размера и сложността на стопанската дейност на управляващото дружество, както и естеството, и обхвата на услугите и дейностите, извършвани в хода на тази стопанска дейност.
2. Държавите-членки изискват от управляващите дружества да установят, прилагат и поддържат системи и процедури, които осигуряват сигурността, целостта и поверителността на информацията в зависимост от нейния характер.
3. Държавите-членки изискват от управляващите дружества да установят, прилагат и поддържат адекватна политика за непрекъснатост на стопанската дейност, която има за цел, в случай на пропуски в техните системи и процедури, да предпази основната информация и функции, както и да поддържа услугите и дейностите или, когато това е невъзможно, своевременното възстановяване на информацията и функциите и своевременното възобновяване на техните услуги и дейности.
4. Държавите-членки изискват от управляващите дружества да установят, прилагат и поддържат счетоводни политики и процедури, които им позволяват при искане от страна на компетентния орган да му предоставят своевременно финансовите отчети, които отразяват вярно и действително картината на тяхното финансово положение и които спазват всички приложими счетоводни стандарти и норми.
5. Държавите-членки изискват от управляващите дружества да наблюдават и редовно да оценяват адекватността и ефективността на своите системи, на механизмите за вътрешен контрол и организация, установени в съответствие с параграфи 1-4, както и да предприемат подходящи мерки за отстраняване на евентуални недостатъци.
Член 5
Ресурси
1. Държавите-членки изискват от управляващите дружества да наемат персонал, притежаващ необходимите умения, знания и опит за изпълнение на възложените им отговорности.
2. Държавите-членки гарантират, че управляващите дружества разполагат с необходимите ресурси и експертен опит, които им позволяват да наблюдават ефективно дейностите, извършвани от трети страни на базата на споразумение с управляващото дружество, особено по отношение на управлението на произтичащия от тези споразумения риск.
3. Държавите-членки изискват от управляващите дружества да гарантират, че изпълнението на повече от една функция от заинтересовани лица не възпрепятства и не е възможно да възпрепятства тези заинтересовани лица да изпълняват всяка отделна функция правилно, честно и професионално.
4. За целите на параграфи 1, 2 и 3 държавите-членки следят управляващите дружества да отчитат естеството, мащаба и сложността на стопанската дейност на управляващото дружество, както и естеството, и обхвата на услугите и дейностите, извършвани в хода на тази стопанска дейност.
РАЗДЕЛ 2
Административни и счетоводни процедури
Член 6
Обработка на жалби
1. Държавите-членки изискват от управляващите дружества да установят, прилагат и поддържат ефективни и прозрачни процедури за разумното и бързо обработване на подадени от инвеститорите оплаквания.
2. Държавите-членки изискват от управляващите дружества да създадат условия за документирането на всяко оплакване и мерките, предприети за неговото разрешаване.
3. Инвеститорите имат право да подават оплаквания безплатно. Информацията относно посочените в параграф 1 процедури се предоставя безплатно на инвеститорите.
Член 7
Обработване на електронни данни
1. Държавите-членки изискват от управляващите дружества да създадат подходящи условия за необходимите електронни системи, които да способстват за своевременното и правилно документиране на всяка трансакция от портфейла или на поръчките за записване или за откупуване в изпълнение на членове 14 и 15.
2. Държавите-членки изискват от управляващите дружества да осигурят високо ниво на сигурност по време на обработката на електронните данни, както и целостта и поверителността на записаната информация, когато е необходимо.
Член 8
Счетоводни процедури
1. Държавите-членки изискват от управляващите дружества да използват счетоводни политики и процедури, както се посочва в член 4, параграф 4, за да осигурят защитата на притежателите на дялове.
Счетоводното отчитане на ПКИПЦК се извършва по начин, който позволява всички активи и пасиви да бъдат директно идентифицирани по всяко време.
Ако ПКИПЦК има различни инвестиционни подразделения, се поддържат отделни сметки за тези инвестиционни подразделения.
2. Държавите-членки изискват от управляващите дружества да използват счетоводни политики и процедури, установени, прилагани и поддържани в съответствие със счетоводните правила на държавата-членка по произход на ПКИПЦК, които да гарантират, че нетната стойност на актива на всяко ПКИПЦК е правилно изчислена въз основа на счетоводното отчитане и че поръчките за записване или за откупуване могат да бъдат правилно извършвани въз основа на тази нетна стойност на актива.
3. Държавите-членки изискват от управляващите дружества да установят подходящи процедури за правилно и точно оценяване на активите и задълженията на ПКИПЦК в съответствие с действащите правила, посочени в член 85 от Директива 2009/65/ЕО.
РАЗДЕЛ 3
Механизми за вътрешен контрол
Член 9
Контрол от страна на висшето ръководство и звеното с функции по надзора
1. Държавите-членки изискват от управляващите дружества при вътрешно разпределение на функциите да възложат на висшето ръководство и при необходимост на звеното по надзора отговорността за спазването от страна на управляващото дружество на задълженията му по силата на Директива 2009/65/ЕО.
2. Управляващото дружество гарантира, че висшето ръководство:
а)
отговаря за изпълнението на общата инвестиционна политика за всяко управлявано ПКИПЦК, както е описано съответно в проспекта, правилника на фонда или учредителните инструменти на инвестиционното дружество;
б)
контролира одобрението на инвестиционните стратегии за всяко управлявано ПКИПЦК;
в)
отговаря за това управляващото дружество да разполага с постоянно и ефективно звено за проверка на съответствието, както се посочва в член 10, дори ако тази функция се изпълнява от трета страна;
г)
осигурява и проверява периодично дали общата инвестиционна политика, инвестиционните стратегии и ограниченията на риска за всяко управлявано ПКИПЦК се прилагат и спазват правилно и ефективно, дори ако функцията по управление на риска се изпълнява от трети страни;
д)
одобрява и преглежда периодично адекватността на вътрешните процедури за вземането на инвестиционни решения за всяко управлявано ПКИПЦК, за да се гарантира, че тези решения отговарят на одобрените инвестиционни стратегии;
е)
одобрява и разглежда периодично политиката за управление на риска и организацията, процесите и техниките за прилагане на тази политика, както се посочва в член 38, включително системата за ограничаване на риска за всяко управлявано ПКИПЦК.
3. Управляващото дружество гарантира също, че висшето му ръководство и, по целесъобразност, звеното по надзора:
а)
оценяват и периодично разглеждат ефективността на политиките, организацията и процедурите, установени с цел спазване на задълженията по Директива 2009/65/ЕО;
б)
вземат подходящи мерки за отстраняване на слабостите.
4. Държавите-членки изискват от управляващите дружества да създадат необходимите условия техният старши ръководен състав да получава регулярно и най-малко веднъж годишно писмени отчети относно спазването, вътрешния одит и управлението на риска, в които се посочва конкретно дали са предприети подходящи коригиращи мерки в случай на пропуски.
5. Държавите-членки изискват от управляващите дружества да създадат необходимите условия тяхното висше ръководство да получава регулярно доклади относно изпълнението на инвестиционните стратегии и на вътрешните процедури за вземане на инвестиционни решения, както е посочено в параграф 2, букви б) - д).
6. Държавите-членки изискват от управляващите дружества да създадат необходимите условия звеното с функции по надзора, ако има такова, да получава редовни писмени доклади по въпросите от параграф 4.
Член 10
Постоянно звено за проверка на съответствието
1. Държавите-членки гарантират, че управляващите дружества установяват, прилагат и поддържат адекватни политики и процедури за установяване на всеки риск от неспазване от страна на управляващото дружество на неговите задължения съгласно Директива 2009/65/ЕО, както и свързаните с това рискове, както и че въвеждат адекватни мерки и процедури, предназначени да сведат до минимум този риск и да позволят на компетентните органи да упражнят ефективно своите правомощия по посочената директива.
Държавите-членки следят управляващите дружества да отчитат естеството, мащаба и сложността на стопанската дейност на управляващото дружество, както и естеството и обхвата на услугите и дейностите, извършвани в хода на тази стопанска дейност.
2. Държавите-членки изискват от управляващите дружества да установят и поддържат постоянно и ефективно звено по съответствието, което функционира независимо и което има следните отговорности:
а)
да наблюдава и редовно да оценява адекватността и ефективността на въведените в съответствие с параграф 1 мерки, политики и процедури, както и на действията, предприетите за отстраняване на всички пропуски при спазването на задълженията от страна на управляващото дружество;
б)
да консултира и оказва съдействие на заинтересованите лица, отговорни за изпълнението на услугите и дейностите за спазване на задълженията на управляващото дружество по Директива 2009/65/ЕО.
3. С цел да се осигури правилното и независимо изпълнение на посочените в параграф 2 задължения от страна на звеното за проверка на съответствието, управляващите дружества гарантират, че са спазени следните условия:
а)
звеното за проверка на съответствието трябва да разполага с необходимите правомощия, средства, умения и достъп до цялата съответстваща информация;
б)
служителят за проверка на съответствието трябва да бъде назначен и да отговаря за звеното за проверка на съответствието, както и за редовното докладване пред висшето ръководство, поне веднъж годишно, относно въпросите на съответствието, в които се посочва по-специално дали са предприети подходящи коригиращи мерки в случай на недостатъци;
в)
заинтересованите лица, участващи в звеното за проверка на съответствието, не трябва да участват в изпълнението на контролираните от тях услуги или дейности;
г)
начинът на определяне на възнаграждението на заинтересованите лица, участващи в звеното за проверка на съответствието, не трябва да компрометира тяхната обективност и не трябва да поражда възможност за това.
Независимо от това управляващото дружество не е длъжно да спазва буква в) или г) от първа алинея, ако то може да докаже, че с оглед естеството, размера или сложността на неговата стопанска дейност, както и на характера и обхвата на инвестиционните услуги и дейности, това изискване не е оправдано и че работата на звеното за проверка на съответствието продължава да бъде ефективна.
Член 11
Постоянно звено за вътрешен одит
1. Държавите-членки изискват от управляващите дружества, когато това е необходимо и пропорционално с оглед естеството, мащаба и сложността на тяхната стопанска дейност, както и естеството и обхвата на дейностите по колективно управление на портфейла, извършвани в хода на такава стопанска дейност, да установят и поддържат звено за вътрешен одит, което е обособено и независимо от другите звена и дейности на управляващото дружество.
2. Посоченото в параграф 1 звено за вътрешен одит има следните отговорности:
а)
формулиране, прилагане и поддържане на план за одитиране с цел проверка и оценка на адекватността и ефективността на системите на управляващото дружество, на механизмите за вътрешен контрол и другите мерки;
б)
издаване на препоръки въз основа на работата, извършена в съответствие с буква а);
в)
проверка на съответствието с посочените в буква б) препоръки;
г)
докладване във връзка с въпроси, свързани с вътрешния одит, в съответствие с член 9, параграф 4.
Член 12
Постоянно звено за управление на риска
1. Държавите-членки изискват от управляващите дружества да създадат и поддържат постоянно звено за управление на риска.
2. Посоченото в параграф 1 постоянно звено за управление на риска е независимо в йерархическо и функционално отношение от оперативните единици.
Държавите-членки могат обаче да позволят управляващите дружества да приложат дерогация от това задължение, ако дерогацията е подходяща и отговаря на естеството, мащаба и сложността на дейността на управляващото дружество и на управляваното от него ПКИПЦК.
Управляващото дружество следва да бъде в състояние да докаже, че са въведени подходящи предпазни мерки срещу конфликти на интереси, с което да се позволи независимото функциониране на дейностите по управление на риска, и че неговият процес за управление на риска отговаря на изискванията на член 51 от Директива 2009/65/ЕО.
3. Постоянното звено за управление на риска:
а)
изпълнява политиката и процедурите по управление на риска;
б)
гарантира съответствие със системата за ограничаване на риска на ПКИПЦК, включително законовите ограничения относно глобалния риск и риска от контрагента съгласно членове 41, 42 и 43;
в)
консултира съвета на директорите относно определянето на рисковия профил на всяко управлявано ПКИПЦК;
г)
докладва редовно пред съвета на директорите и звеното с функции по надзора, ако съществува такова, относно:
i)
съответствието между съществуващата степен на риск, поет от всяко управлявано ПКИПЦК, и одобрените рискови профили за това ПКИПЦК;
ii)
съблюдаването от страна на всяко управлявано ПКИПЦК на съответните системи за ограничаване на риска;
iii)
адекватността и ефективността на процеса за управление на риска, като посочва по-специално дали са предприети подходящи коригиращи мерки в случай на недостатъци;
д)
докладва редовно пред висшето ръководство, излагайки степента на риск, поет от всяко управлявано ПКИПЦК, и всякакво действително или очаквано нарушаване на ограниченията, с което да осигури вземането на навременни и подходящи действия;
е)
извършва преглед и осигурява подкрепа, ако е необходимо, на организацията и процедурите за оценка на извънборсовите деривативи, както се посочва в член 44.
4. Постоянното звено за управление на риска разполага с необходимите правомощия и достъп до съответната информация, необходима за изпълнение на посочените в параграф 3 задачи.
Член 13
Лични трансакции
1. Държавите-членки изискват от управляващите дружества да формулират, прилагат и поддържат адекватна организация с цел предотвратяване извършването на следните дейности от страна на заинтересовано лице, участващо в дейности, които може да породят конфликт на интереси, или имащо достъп до вътрешна информация по смисъла на член 1, параграф 1 от Директива 2003/6/ЕО или до друга поверителна информация, свързана с ПКИПЦК или с трансакции на ПКИПЦК по силата на дейността, която извършва от името на управляващото дружество:
а)
извършване на лична трансакция, която отговаря на поне един от следните критерии:
i)
това лице няма право да извършва такава лична трансакция по смисъла на Директива 2003/6/ЕО;
ii)
трансакцията е свързана със злоупотреба или с неправомерно разкриване на поверителна информация;
iii)
трансакцията противоречи или има вероятност да противоречи на задължение на управляващото дружество съгласно Директива 2009/65/ЕО или Директива 2004/39/ЕО;
б)
съветване или подпомагане - извън нормалното за изпълнение на неговите служебни задължения или на договор за услуги - на друго лице да извършва трансакция с финансови инструменти, която, ако е лична трансакция на заинтересованото лице, би била предмет на буква а) на настоящия параграф или член 25, параграф 2, буква а) или б) от Директива 2006/73/ЕО, или по друг начин би представлявала злоупотреба с информация, свързана с текущи поръчки;
в)
разкриване - извън нормалното за изпълнение на неговите служебни задължения или на договор за услуги и без да се засяга член 3, буква а) от Директива 2003/6/ЕО - на всякаква информация или становище на друго лице, ако заинтересованото лице знае или основателно би следвало да знае, че в резултат на такова разкриване това лице ще предприеме или има вероятност да предприеме едно от следните действия:
i)
да извърши трансакция с финансови инструменти, която, ако е лична трансакция на заинтересованото лице, би била предмет на буква а) на настоящия параграф или на член 25, параграф 2, буква а) или б) от Директива 2006/73/ЕО, или по друг начин би представлявала злоупотреба с информация, свързана с текущи поръчки;
ii)
да съветва или да подпомага друго лице да извърши такава трансакция.
2. Изискванията по параграф 1 имат за цел по-специално да гарантират, че:
а)
всяко заинтересовано лице, което попада в обхвата на параграф 1, е запознато с ограниченията към личните трансакции и с мерките, установени от управляващото дружество, във връзка с личните трансакции и разкриването на информация в съответствие с параграф 1;
б)
управляващото дружество е информирано своевременно за всяка лична трансакция, сключена от заинтересовано лице, чрез уведомление за такава трансакция или чрез други процедури, които позволяват на управляващото дружество да установи такива трансакции;
в)
се води регистър на личните трансакции, за които управляващото дружество е информирано или които са установени от него, включително всяко разрешение или забрана във връзка с такава трансакция.
За целите на буква б) от първа алинея, ако определени дейности се извършват от трети страни, управляващото дружество трябва да гарантира, че субектът, извършващ дейността, поддържа регистър на личните трансакции, извършени от заинтересовано лице, и при поискване предоставя своевременно информация на управляващото дружество.
3. Параграфи 1 и 2 не се прилагат към следните видове лични трансакции:
а)
лични трансакции, извършени като част от услугата за неограничено управление на портфейл, когато във връзка с трансакциите няма предварителна комуникация между управителя на портфейла и заинтересованото лице или друго лице, за чиято сметка се извършва сделката;
б)
лични трансакции с ПКИПЦК или с дялове на предприятия за колективно инвестиране, които са предмет на надзора съгласно законодателството на държавата-членка, която изисква равностойно равнище на разпределение на риска сред неговите активи, когато заинтересованото лице и другото лице, за чиято сметка се извършват трансакциите, не участват в управлението на това предприятие.
4. За целите на параграфи 1, 2 и 3 от настоящия член „лична трансакция“ има същото значение като това в член 11 от Директива 2006/73/ЕО.
Член 14
Вписване на портфейлни трансакции
1. Държавите-членки изискват от управляващите дружества да гарантират, че за всяка портфейлна трансакция, свързана с ПКИПЦК, незабавно се извършва запис на информацията, необходима за възпроизвеждане на подробностите по отношение на поръчката и на извършената трансакция.
2. Записът по параграф 1 съдържа:
а)
името или друго обозначаване на ПКИПЦК и на лицето, действащо от името на ПКИПЦК;
б)
подробна информация, необходима за идентифициране на въпросния инструмент;
в)
количество;
г)
вид на поръчката или трансакцията;
д)
цена;
е)
за поръчки - датата и точното време на предаване на поръчката, както и името или друго обозначаване на лицето, на което е предадена поръчката, или за трансакции - датата и точното време на решението за търгуване и извършване на трансакцията;
ж)
името на лицето, предаващо поръчката или извършващо трансакцията;
з)
причините за отмяна на поръчката, когато е приложимо;
и)
за извършени трансакции - контрагента и идентификация на мястото на извършване на поръчката.
За целите на буква и) от първа алинея „място на извършване на трансакцията“ означава регулиран пазар, както се посочва в член 4, параграф 1, точка 14 от Директива 2004/39/ЕО, многостранна търговска система (МТС) съгласно член 4, параграф 1, точка 15 от същата директива, системен интернализатор съгласно член 4, параграф 1, точка 7 от същата директива или маркет мейкър или друго предоставящо ликвидност лице, или субект, който изпълнява в трета страна функция, сходна с функциите, изпълнявани от някой от посочените по-горе субекти.
Член 15
Записване на поръчките за записване и за откупуване
1. Държавите-членки изискват от управляващите дружества да предприемат всички разумни стъпки, за да гарантират, че получените във връзка с ПКИПЦК поръчки за записване и за откупуване са централизирани и незабавно записани след получаването на такава поръчка.
2. Този запис съдържа информация за следното:
а)
съответното ПКИПЦК;
б)
лицето, даващо или предаващо поръчката;
в)
лицето, получаващо поръчката;
г)
датата и времето на поръчката;
д)
условията и начина на плащане;
е)
вид на поръчката;
ж)
датата на извършване на поръчката;
з)
броя на записаните или обратно изкупени дялове;
и)
цената за записването или откупуването на всеки дял;
й)
общата стойност на записаните или обратно изкупените дялове;
к)
брутната стойност на поръчката, включително такси за записване или нетната сума след таксата за откупуване.
Член 16
Изисквания относно поддържането на записите
1. Държавите-членки изискват от управляващите дружества да гарантират съхраняването на записите, посочени в членове 14 и 15 за период от поне пет години.
Независимо от това компетентните органи могат при изключителни обстоятелства да изискват от управляващите дружества да съхраняват някои от документите или цялата документация за по-дълъг срок в зависимост от естеството на инструмента или портфейлната трансакция, ако това е необходимо, за да може компетентният орган да упражнява своите функции по надзора съгласно Директива 2009/65/ЕО.
2. След прекратяване на разрешението на управляващото дружество за извършване на дейност държавите-членки или компетентните органи могат да изискат от него да съхранява посочената в параграф 1 документация през останалата част от петгодишния период.
Ако управляващото дружество прехвърли отговорностите си по отношение на ПКИПЦК на друго управляващо дружество, държавата-членка или компетентният орган може да поиска да бъдат извършени необходимите договорености, така че записите за последните пет години да бъдат достъпни за това дружество.
3. Документацията се съхранява на носител, който позволява съхранение на информацията по начин, достъпен за бъдещи справки от страна на компетентния орган, и в такава форма и начин, че да бъдат спазени следните условия:
а)
компетентният орган трябва да бъде в състояние да я получи лесно и да възпроизведе всички основни етапи на обработка на всяка трансакция от портфейла;
б)
трябва да е възможна лесна проверка на всички поправки или други изменения, както и на съдържанието на документите преди такива поправки и изменения;
в)
трябва да бъде невъзможно документите да бъдат подправяни или изменяни по друг начин.
ГЛАВА III
КОНФЛИКТ НА ИНТЕРЕСИ
(Член 12, параграф 1, буква б) и член 14, параграф 1, буква г) и параграф 2, буква в) от Директива 2009/65/ЕО)
Член 17
Критерии за установяване на конфликт на интереси
1. Държавите-членки гарантират, че за целите на определянето на видовете конфликт на интереси, които възникват в хода на предоставянето на услуги и дейности и чието съществуване може да увреди интересите на ПКИПЦК, управляващите дружества с помощта на минимални критерии разглеждат въпроса дали управляващото дружество или заинтересовано лице, или лице, пряко или косвено свързано чрез упражняване на контрол върху управляващото дружество, попада в една от следните ситуации, независимо дали в резултат на предоставянето на услуги по колективно управление на портфейл или по друг начин:
а)
управляващото дружество или такова лице може да реализира финансова печалба или да избегне загуба за сметка на ПКИПЦК;
б)
управляващото дружество или такова лице има интерес от резултата на предоставяната на ПКИПЦК или на друг клиент услуга или дейност или от осъществяваната от името на ПКИПЦК или друг клиент трансакция, който е различен от интереса на ПКИПЦК от такъв резултат;
в)
управляващото дружеството или такова лице има финансов или друг стимул да предпочете интереса на друг клиент или група клиенти пред интересите на ПКИПЦК;
г)
управляващото дружество или такова лице извършва същите дейности за ПКИПЦК и за друг клиент или клиенти, които не са ПКИПЦК;
д)
управляващото дружество или такова лице получава или ще получи от лице, различно от ПКИПЦК, облага във връзка с предоставената на ПКИПЦК дейност по колективно управление на портфейл под формата на пари, стоки или услуги, различни от стандартната комисиона или такса за такава услуга.
2. Държавите-членки изискват от управляващите дружества, когато определят видовете конфликти на интереси, да вземат предвид:
а)
интересите на управляващото дружество, включително тези, произтичащи от неговата принадлежност към група или от изпълнението на услуги и дейности, интересите на клиентите и задължението на управляващото дружество към ПКИПЦК;
б)
интересите на две или повече управлявани ПКИПЦК.
Член 18
Политика по отношение на конфликти на интереси
1. Държавите-членки изискват от управляващите дружества да установят, прилагат и поддържат ефективна политика по отношение на конфликти на интереси. Тази политика е представена в писмен вид и отговаря на размера и организационната структура на управляващото дружество, както и на естеството, мащаба и сложността на неговата дейност.
Ако управляващото дружество е член на група, политиката отчита и всички обстоятелства, с които дружеството е или следва да бъде запознато, които могат да породят конфликт на интереси, произтичащи от структурата и стопанската дейност на другите членове на групата.
2. Политиката по отношение на конфликти на интереси, установена в съответствие с параграф 1, включва следното:
а)
по отношение на дейностите по колективно управление на портфейл, извършвани от управляващото дружество или от негово име, определяне на обстоятелствата, които представляват или могат да породят конфликт на интереси, водещи до значителен риск от увреждане на интересите на ПКИПЦК или на един или повече клиенти;
б)
процедури, които трябва да бъдат прилагани, и мерки, които трябва да бъдат приети, с цел управление на такива конфликти на интереси.
Член 19
Независимост при управление на конфликти
1. Държавите-членки гарантират, че процедурите и мерките по член 18, параграф 2, буква б) целят да осигурят, че заинтересованите лица, участващи в различни дейности, свързани с конфликт на интереси, упражняват тези дейности в степен на независимост, която отговаря на мащаба и дейностите на управляващото дружество и на групата, към която то принадлежи, както и на значимостта на риска от увреждане на интересите на клиентите.
2. Ако е необходимо и целесъобразно за управляващото дружество да гарантира изискваната степен на независимост, задължителните процедури и мерките, които трябва да бъдат приети в съответствие с член 18, параграф 2, буква б), включват следното:
а)
ефективни процедури за предотвратяване или за контрол на обмена на информация между заинтересованите лица, участващи в дейности по колективно управление на портфейл, свързани с риск от конфликт на интереси, когато такъв обмен на информация може да увреди интересите на един или повече клиенти;
б)
обособен надзор на заинтересованите лица, чиито основни функции са свързани с извършване на дейности по колективно управление на портфейл от името на клиенти или на инвеститори или по предоставяне на услуги на клиенти или на инвеститори, чиито интереси могат да бъдат в конфликт, или които представляват по друг начин различни интереси, които могат да бъдат в конфликт включително с интересите на управляващото дружество;
в)
премахване на всякаква пряка връзка между възнаграждението на заинтересованите лица, участващи главно в извършването на дадена дейност, и възнаграждението на различни заинтересовани лица, участващи главно в извършването на друга дейност, или приходите, създадени от тях, когато може да се породи конфликт на интереси относно тези дейности;
г)
мерки за предотвратяване или ограничаване на което и да е лице да упражнява неуместно влияние върху начина, по който заинтересовано лице извършва дейности по колективно управление на портфейл;
д)
мерки за предотвратяване или контрол на едновременно или последователно участие на заинтересовано лице в отделни дейности по колективно управление на портфейл, когато такова участие може да попречи на правилното управление на конфликтите на интереси.
Ако приемането или действието на една или повече от тези мерки и процедури не осигурява необходимата степен на независимост, държавите-членки изискват от управляващите дружества да приемат такива алтернативни или допълнителни мерки и процедури, каквито са необходими и подходящи за тези цели.
Член 20
Управление на дейности, пораждащи увреждащ конфликт на интереси
1. Държавите-членки изискват от управляващите дружества да водят и редовно да актуализират регистър на видовете дейности по колективно управление на портфейл, извършвани от управляващото дружество или от негово име, при които е възникнал или - в случай на продължаващи дейности по колективно управление на портфейл- може да възникне конфликт на интереси, пораждащ значителен риск от увреждане на интересите на едно или повече ПКИПЦК или други клиенти.
2. В случаите когато организационната или административна уредба, установена от управляващото дружество по отношение на управлението на конфликти на интереси, не може да осигури в достатъчна и разумна степен на увереност, че рисковете от увреждане интересите на ПКИПЦК или на неговите притежатели на дялове ще бъдат предотвратени, държавите-членки изискват висшето ръководство или друг компетентен вътрешен орган на управляващото дружество да бъдат своевременно информирани, за да вземат необходимото решение, с което да гарантират, че при всички положения управляващото дружество действа в най-добрия интерес на ПКИПЦК и неговите притежатели на дялове.
3. Управляващото дружество докладва пред инвеститорите по надежден начин относно ситуации, като описаните в параграф 2, и обосновава своето решение.
Член 21
Стратегии за упражняване на право на глас
1. Държавите-членки изискват от управляващите дружества да разработят подходящи и ефективни стратегии за определяне на времето и начина, по който ще бъде упражнявано правото на глас, произтичащо от инструментите в управляваните портфейли, в изключителния интерес на съответното ПКИПЦК.
2. В посочената в параграф 1 стратегия се определят мерките и процедурите за:
а)
контрол на съответните корпоративни събития;
б)
гарантиране, че упражняването на правото на глас е в съответствие с инвестиционните цели и политика на съответното ПКИПЦК;
в)
предотвратяване или управление на всякакви конфликти на интереси, възникващи от упражняването на правото на глас.
3. На инвеститорите се предоставя обобщено описание на посочените в параграф 1 стратегии.
Подробности относно действията, предприети във връзка с тези стратегии, се обявяват на притежателите на дялове безплатно и при поискване от тяхна страна.
ГЛАВА IV
ПРАВИЛА ЗА ПОВЕДЕНИЕ
(Член 14, параграф 1, букви а) и б) и параграф 2, букви а) и б) от Директива 2009/65/ЕО)
РАЗДЕЛ 1
Общи принципи
Член 22
Задължение за действие в най-добрия интерес на ПКИПЦК и неговите притежатели на дялове
1. Държавите-членки изискват от управляващите дружества да гарантират справедливото отношение към притежателите на дялове от управлявани ПКИПЦК.
Управляващите дружества се въздържат от поставяне на интересите на която и да е група от притежатели на дялове над интересите на друга група от притежатели на дялове.
2. Държавите-членки изискват от управляващите дружества да прилагат подходящи политики и процедури, имащи за цел да предотвратят злоупотреби, които могат основателно да се очаква да засегнат стабилността и целостта на пазара.
3. Без да се засягат изискванията на националното законодателство, държавите-членки изискват от управляващите дружества да гарантират, че използват справедливи, правилни и прозрачни ценови модели и системи за оценяване на управляваните от тях ПКИПЦК, за да спазят задължението за действие в най-добрия интерес на притежателите на дялове. Управляващите дружества трябва да бъдат в състояние да демонстрират, че портфейлите на ПКИПЦК са правилно оценени.
4. Държавите-членки изискват от управляващите дружества да действат по начин, по който ще предотврати начисляването на излишни разходи на ПКИПЦК и неговите притежатели на дялове.
Член 23
Изисквания за надлежна проверка
1. Държавите-членки изискват от управляващите дружества да гарантират, че надлежните проверки при избора и текущия контрол на инвестициите се извършват на високо равнище и в най-добрия интерес на ПКИПЦК и неговите притежатели на дялове.
2. Държавите-членки изискват от управляващите дружества да гарантират, че разполагат с необходимите знания и разбиране за активите, в които инвестират ПКИПЦК.
3. Държавите-членки изискват от управляващите дружества да установят политики и процедури в писмена форма относно надлежните проверки и да прилагат ефективни споразумения за гарантиране, че инвестиционните решения от името на ПКИПЦК се взимат в съответствие с целите, инвестиционната стратегия и ограниченията на риска на ПКИПЦК.
4. Държавите-членки изискват от управляващите дружества преди да извършат инвестицията, при изпълнение на техните политики за управление на риска и, когато това е целесъобразно, след като вземат предвид естеството на очакваната инвестиция, да изработят прогнози и да извършат анализи относно приноса на инвестицията към структурата, ликвидността, профила на риска и на възвръщаемостта на портфейла на ПКИПЦК. Анализите трябва да се извършват въз основа на надеждна и актуална информация, в количествено и качествено изражение.
Управляващите дружества упражняват надлежни умения, грижа и старание при сключването, управлението или прекратяването на споразумения с трети страни по отношение на извършването на дейности по управление на риска. Преди сключването на такива споразумения управляващите дружества предприемат необходимите стъпки, за да проверят умението и способността на третата стана да изпълнява по надежден, професионален и ефективен начин дейностите по управление на риска. Управляващите дружества приемат методи за текущо оценяване на стандартите за изпълнение на дейността от третата страна.
РАЗДЕЛ 2
Обработване на поръчките за записване и за откупуване
Член 24
Задължения за докладване по отношение на изпълнението на поръчки за записване и откупуване
1. Държавите-членки гарантират, че когато управляващите дружества изпълнят записване или откупуване на поръчка на притежател на дялове, те уведомят възможно най-бързо притежателя на дялове посредством съобщение на траен носител, потвърждаващо изпълнението на поръчката, но не по-късно от първия работен ден след изпълнението, или, ако управляващото дружество е получило потвърждението от трета страна, не по-късно от първия работен ден след получаване на потвърждението от третата страна.
Първа алинея обаче не се прилага, когато потвърждението би съдържало същата информация, както и потвърждението, което се изпраща незабавно на притежателя на дялове от друго лице.
2. Посоченото в параграф 1 съобщение, когато е целесъобразно, включва следната информация, доколкото е приложима:
а)
идентификация на управляващото дружество;
б)
име или друго обозначение на притежателя на дялове;
в)
дата и време на получаване на поръчката и формата на плащане;
г)
дата на изпълнение на поръчката;
д)
идентификация на ПКИПЦК;
е)
естество на поръчката (записване или откупуване);
ж)
броя на участващите дялове;
з)
стойност на дела, при която дяловете са били записани или откупени;
и)
дата на референтната стойност;
й)
брутната стойност на поръчката, включително такси за записване или нетната сума след таксите за откупуване.
к)
обща сума на начислените комисиони и разходите и, когато инвеститорът пожелае това, разбивка по пера.
3. В случай на поръчки на притежател на дялове, които се изпълняват периодично, управляващите дружества предприемат посочените в параграф 1 действия или поне веднъж на всеки шест месеца предоставят на притежателя на дялове описаната в параграф 2 информация по отношение на тези трансакции.
4. Управляващите дружества предоставят на притежателя на дялове, при поискване, информация относно статута на поръчката.
РАЗДЕЛ 3
Най-добро изпълнение
Член 25
Изпълнение на решения за търгуване от името на управляваното ПКИПЦК
1. Държавите-членки изискват от управляващите дружества да действат в най-добрия интерес на управляваните от тях ПКИПЦК, когато изпълняват решения за търгуване от името на управляваното ПКИПЦК в контекста на управлението на техните портфейли.
2. За целите на параграф 1 държавите-членки гарантират, че управляващите дружества предприемат всички разумни стъпки да получат възможно най-добрия резултат за ПКИПЦК, като се вземат предвид цената, разходите, срокът, вероятността от изпълнение и сетълмънт, обемът и естеството на поръчката или всяко друго съображение, свързано с изпълнението на поръчката. За определяне на съответното значение на тези фактори се прилагат следните критерии:
а)
целите, инвестиционната политика и специфичните рискове за ПКИПЦК, както са посочени в проспекта, в правилата на фонда или в учредителния акт на ПКИПЦК, според случая;
б)
характеристиките на поръчката;
в)
характеристиките на финансовите инструменти, предмет на поръчката;
г)
характеристиките на мястото на изпълнение, към което може да бъде отнесена поръчката.
3. Държавите-членки изискват от управляващите дружества да установят и изпълняват ефективни организационни мерки за спазване на задължението по параграф 2. По-специално управляващите дружества установяват и изпълняват политика, която да им позволи да получат във връзка с поръчките на ПКИПЦК най-добрия резултат в съответствие с параграф 2.
Управляващите дружества получават предварителното съгласие на инвестиционното дружество относно политиката за изпълнение на поръчки. Управляващото дружество предоставя на притежателите на дялове подходяща информация относно установената в съответствие с настоящия член политика, както и относно всякакви съществени промени на своята политика.
4. Управляващите дружества редовно следят за ефективността на своите организационни мерки и политика във връзка с изпълнението на поръчки, за да установят и, ако е необходимо, да отстранят всякакви недостатъци.
Освен това управляващите дружества преглеждат политиките за изпълнение на поръчките на годишна основа. Преглед се извършва и при наличието на съществена промяна, която влияе на способността на управляващото дружество да продължи да получава възможно най-добрия резултат за управляваните ПКИПЦК.
5. Управляващите дружества трябва да са в състояние да демонстрират, че изпълняват поръчките от името на ПКИПЦК в съответствие с политиката за изпълнение на поръчките на управляващото дружество.
Член 26
Възлагане на поръчки за търгуване от името на ПКИПЦК на други изпълняващи субекти
1. Държавите-членки изискват от управляващите дружества да действат в най-добрия интерес на управляваните от тях ПКИПЦК, когато възлагат на други изпълняващи субекти поръчки за търгуване от името на управляваното ПКИПЦК в контекста на управлението на техните портфейли.
2. Държавите-членки гарантират, че управляващите дружества предприемат всички разумни стъпки да получат възможно най-добрия резултат за ПКИПЦК, като се вземат предвид цената, разходите, срокът, вероятността от изпълнение и сетълмънт, обемът и естеството на поръчката или всяко друго съображение, свързано с изпълнението на поръчката. Съответното значение на тези фактори се определя чрез позоваване на член 25, параграф 2.
За тези цели управляващите дружества установяват и изпълняват политика, която да им позволи да спазват задължението по първа алинея. Политиката установява по отношение на всеки клас инструменти субектите, на които може да бъде възложена поръчката. Управляващото дружество сключва споразумения за изпълнение на поръчка, само ако тези споразумения отговарят на задълженията в настоящия член. Управляващите дружества предоставят на притежателите на дялове подходяща информация относно установената в съответствие с настоящия параграф политика, както и относно всякакви съществени промени на своята политика.
3. Управляващите дружества редовно следят за ефективността на установената в съответствие с параграф 2 политика, и по-специално за качеството на изпълнението от страна на определените в тази политика субекти и, ако е необходимо, отстраняват слабостите.
Освен това управляващите дружества преглеждат политиката на годишна основа. Преглед се извършва и при наличието на съществена промяна, която влияе на способността на управляващото дружество да продължи да получава възможно най-добрия резултат за управляваните ПКИПЦК.
4. Управляващите дружества следва да са в състояние да покажат, че възлагат поръчките от името на ПКИПЦК в съответствие с установената съгласно параграф 2 политика.
РАЗДЕЛ 4
Обработка на поръчки
Член 27
Общи принципи
1. Държавите-членки изискват от управляващите дружества да установят и прилагат процедури и административни мерки, които осигуряват надлежно, правилно и бързо изпълнение на трансакциите от портфейла от името на ПКИПЦК.
Процедурите и административните мерки, прилагани от управляващите дружества, удовлетворяват следните условия:
а)
гарантират, че изпълнените от името на ПКИПЦК поръчки са надлежно и вярно вписани и разпределени;
б)
извършват последователно и надлежно сравними поръчки на ПКИПЦК, освен ако това е трудно осъществимо поради характеристиките на поръчката или съществуващите пазарни условия или ако интересите на ПКИПЦК изискват друго.
Финансовите инструменти или парични суми, получени при сетълмент на изпълнени поръчки, се превеждат незабавно и точно по сметката на съответното ПКИПЦК.
2. Управляващото дружество няма да злоупотребява с информацията, свързана с висящи поръчки от ПКИПЦК, и предприема всички разумни стъпки да предотврати злоупотребата с такава информация от страна на неговите заинтересовани лица.
Член 28
Комбиниране и разпределяне на поръчки за търгуване
1. Държавите-членки не разрешават на управляващите дружества да изпълняват поръчка на дадено ПКИПЦК съвместно с поръчка на друго ПКИПЦК или друг клиент или с поръчка за своя собствена сметка, освен ако не са изпълнени следните условия:
а)
трябва да е малко вероятно комбинирането на поръчките да накърнява интересите на което и да е ПКИПЦК или клиенти, чиито поръчки са комбинирани;
б)
трябва да се установи и ефективно да се прилага политика за разпределяне на поръчките, която да съдържа достатъчно конкретни правила за справедливото разпределяне на комбинираните поръчки, включително за това как обемът и цената на поръчките определят разпределянето и обработването на частични изпълнения.
2. Когато управляващо дружество комбинира поръчка на дадено ПКИПЦК с една или повече поръчки на друго ПКИПЦК или клиенти и комбинираната поръчка е частично изпълнена, държавите-членки гарантират, че дружеството разпределя съответните търговски трансакции в съответствие със своята политика за разпределяне на поръчки.
3. Когато управляващото дружество комбинира поръчка на дадено ПКИПЦК или друг клиент с трансакция за своя собствена сметка, държавите-членки изискват дружеството да разпределя съответните търговски трансакции по начин, който не ощетява ПКИПЦК или друг клиент.
4. Когато управляващото дружество комбинира поръчка на дадено ПКИПЦК или друг клиент с трансакция за своя собствена сметка и комбинираната поръчка е частично изпълнена, държавите-членки изискват дружеството да разпредели съответните търговски трансакции на ПКИПЦК или на другия клиент приоритетно, преди да разпредели трансакциите за своя собствена сметка.
Ако управляващото дружество обаче е в състояние да обоснове разумно пред ПКИПЦК или своите други клиенти, че без да комбинира поръчката дружеството нямаше да може да я изпълни при такива изгодни условия или въобще да я изпълни, то може да разпредели пропорционално трансакцията за своя собствена сметка в съответствие с политиката, посочена в параграф 1, буква б).
РАЗДЕЛ 5
Оказване на натиск
Член 29
Защита на най-добрия интерес на ПКИПЦК
1. Държавите-членки гарантират, че дейността на управляващите дружества няма да се разглежда като честна, справедлива и професионална съгласно най-добрия интерес на ПКИПЦК, ако във връзка с дейностите по управление и администриране на инвестициите на ПКИПЦК, плащат или получават такса или комисиона, или предоставят или получават непарични облаги, освен:
а)
такса, комисиона или непарична облага, платена на ПКИПЦК или на лице от името на ПКИПЦК или получена от него;
б)
такса, комисионна или непарична облага, платена на трета страна или получена от нея или лице, действащо от името на трета страна, когато са изпълнени следните условия:
i)
съществуването, естеството и размерът на таксата, комисионата или облагата или, когато размерът не може да бъде установен, методът за изчисляване на сумата, трябва да бъдат ясно оповестени на ПКИПЦК по изчерпателен, точен и разбираем начин, преди предоставянето на съответната услуга;
ii)
плащането на такса или комисиона или предоставянето на непарични облаги трябва да има за цел да подобри качеството на съответната услуга, а не да възпрепятства спазването на задължението на управляващото дружество да действа в най-добрия интерес на ПКИПЦК;
в)
подходящи такси, които позволяват или са необходими за предоставянето на съответната услуга, включително попечителски такси, такси за сетълмент и обмяна на валута, законови налози или правни такси, и които по своя характер не могат да доведат до конфликти на интереси със задълженията на управляващото дружество да действа честно, справедливо и професионално в най-добрия интерес на ПКИПЦК.
2. Държавите-членки разрешават на управляващото дружество за целите на параграф 1, буква б), подточка i) да оповестяват в обобщена форма основните условия на споразуменията относно таксите, комисионите или непаричните облаги, при условие че управляващото дружество се задължава при искане от страна на притежателя на дялове да разкрие допълнителни подробности и спазва това задължение.
ГЛАВА V
ОСОБЕНОСТИ НА СТАНДАРТНОТО СПОРАЗУМЕНИЕ МЕЖДУ ДЕПОЗИТАР И УПРАВЛЯВАЩО ДРУЖЕСТВО
(Член 23, параграф 5 и член 33, параграф 5 от Директива 2009/65/ЕО)
Член 30
Елементи, свързани с процедурите, които трябва да се изпълняват от страните по споразумението
Държавите-членки изискват от депозитара и управляващото дружество, наречени в настоящата глава „страни по споразумението“, да включват в писменото споразумение, посочено в член 23, параграф 5 или в член 33, параграф 5 от Директива 2009/65/ЕО, най-малко следните особености, свързани с услугите, предоставяни от страните по споразумението, и процедури, които трябва да следват:
а)
описание на процедурите, включително тези, свързани с отговорното пазене, което трябва да бъде възприето за всеки вид актив на ПКИПЦК, поверен на депозитара;
б)
описание на процедурите, които трябва да се следват, ако управляващото дружество възнамерява да промени правилата на фонда или проспекта на ПКИПЦК, и определящи случаите, при които депозитарът следва да бъде информиран или при които е необходимо предварително споразумение от депозитара, за да се пристъпи към изменението;
в)
описание на средствата и процедурите, посредством които депозитарът ще предаде на управляващото дружество цялата важна информация, необходима на управляващото дружество за изпълнение на неговите задължения, включително описание на средствата и процедурите относно упражняването на всякакви права, произтичащи от финансовите инструменти, и средствата и процедурите, прилагани с цел да се позволи на управляващото дружество и на ПКИПЦК да разполагат със своевременен и подходящ достъп до информацията, свързана със сметките на ПКИПЦК;
г)
описание на средствата и процедурите, посредством които депозитарът ще има достъп до цялата важна информация, която му е необходима за изпълнение на неговите задължения;
д)
описание на процедурите, посредством които депозитарът е в състояние да изпраща запитвания относно дейността на управляващото дружество и да оценява качеството на предадената информация, включително чрез посещения на място;
е)
описание на процедурите, посредством които управляващото дружество може да разглежда работата на депозитара по отношение на договорните му задължения.
Член 31
Елементи, свързани с обмена на информация и със задълженията за поверителност и изпиране на пари
1. Държавите-членки изискват от страните по споразумението, посочено в член 23, параграф 5 или член 33, параграф 5 от Директива 2009/65/ЕО, да включат в него поне следните елементи, свързани с обмена на информация и със задълженията за поверителност и изпиране на пари:
а)
списък на цялата информация, която трябва да се обмени между ПКИПЦК, управляващото дружество и депозитара, свързана с вписването, откупуването, издаването, анулирането и повторното закупуване на дялове на ПКИПЦК;
б)
задълженията за поверителност, приложими по отношение на страните по споразумението;
в)
информация относно задачите и отговорностите на страните по споразумението по отношение на задълженията в областта на предотвратяване изпирането на пари и борбата с финансовия тероризъм, ако е приложимо.
2. Посочените в параграф 1, буква б) задължения са формулирани, така че да не нарушават способността нито на компетентните органи на държавата-членка по произход на управляващото дружество, нито на компетентните органи на държавата-членка по произход на ПКИПЦК да получат достъп до важни документи и информация.
Член 32
Елементи, свързани с назначаването на трети страни
Ако депозитарът или управляващото дружество възнамеряват да определят трети страни за изпълнение на техните съответни задължения, държавите-членки изискват от страните по споразумението, посочено в член 23, параграф 5 или член 33, параграф 5 от Директива 2009/65/ЕО, да включат в него поне следната информация:
а)
задължение на двете страни по споразумението да предоставят редовно подробности за всяка трета страна, определена от депозитара или управляващото дружество да изпълнява техните съответни задължения;
б)
задължение, че при искане от една от страните, другата страна ще предостави информация относно критериите, използвани при избора на третата страна и стъпките, предприети за контрол на дейностите, извършвани от избраната трета страна;
в)
заявление, че отговорността на депозитара съгласно член 24 или член 34 от Директива 2009/65/ЕО не се променя от обстоятелството, че е предал всички или част от активите на отговорно пазене при трета страна.
Член 33
Елементи, свързани с евентуални изменения и прекратяване на споразумението
Държавите-членки изискват от страните по споразумението, посочено в член 23, параграф 5 или член 33, параграф 5 от Директива 2009/65/ЕО, да включат в него поне следните елементи, свързани с евентуални изменения и прекратяване на споразумението:
а)
срокът на валидност на споразумението;
б)
условията, при които споразумението може да бъде изменено или прекратено;
в)
условията, необходими за улесняване на преминаването към друг депозитар и в случай на такова преминаване, процедурата, посредством която цялата съществена информация се изпраща на другия депозитар.
Член 34
Приложимо право
Държавите-членки изискват от страните по споразумението, посочено в член 23, параграф 5 или член 33, параграф 5 от Директива 2009/65/ЕО, да конкретизират законодателството на държавата-членка по произход на ПКИПЦК, което се прилага по отношение на споразумението.
Член 35
Електронно предаване на документи
Когато страните по споразумението, посочено в член 23, параграф 5 или член 33, параграф 5 от Директива 2009/65/ЕО, се съгласят да използват електронни средства за предаване на част или на цялата информация, която се обменя между тях, държавите-членки изискват в това споразумение да се включат разпоредби относно съхраняването на такава информация.
Член 36
Обхват на споразумението
Държавите-членки може да позволят споразумението, посочено в член 23, параграф 5 или член 33, параграф 5 от Директива 2009/65/ЕО, да обхваща повече от едно ПКИПЦК, управлявано от управляващото дружество. В този случай в споразумението се изброяват съответните ПКИПЦК.
Член 37
Договор за обслужване
Държавите-членки дават право на страните по споразумението да включат или в споразумението, посочено в член 23, параграф 5 или член 33, параграф 5 от Директива 2009/65/ЕО, или в отделен писмен договор подробности относно средствата и процедурите, посочени в член 30, букви в) и г).
ГЛАВА VI
УПРАВЛЕНИЕ НА РИСКА
(Член 51, параграф 1 от Директива 2009/65/ЕО)
РАЗДЕЛ 1
Политика за управление на риска и измерване на риска
Член 38
Политика за управление на риска
1. Държавите-членки изискват от управляващите дружества да установят, прилагат и поддържат подходяща и документирана политика за управление на риска, с помощта на която се установяват рисковете, на които са или могат да бъдат изложени управляваните от тях ПКИПЦК.
Политиката за управление на риска обхваща необходимите процедури, които позволят на управляващото дружество да оцени за всяко управлявано от тях ПКИПЦК експозицията на ПКИПЦК на пазарния, ликвидния риск и риска от контрагента, както и експозицията на ПКИПЦК на всички други рискове, включително оперативните рискове, които могат да бъдат съществени за всяко управлявано от тях ПКИПЦК.
Държавите-членки изискват от управляващите дружества в политиката за управление на риска да бъдат разгледани следните елементи:
а)
техники, инструменти и мерки, позволяващи им да спазват задълженията, предвидени в членове 40 и 41;
б)
разпределяне на отговорностите в рамките на управляващото дружество относно управлението на риска.
2. Държавите-членки изискват от управляващите дружества да гарантират, че в посочената в параграф 1 политика за управление на риска са определени условията, съдържанието и честотата на отчитане на посоченото в член 12 звено за управление на риска пред съвета на директорите, пред висшето ръководство и по целесъобразност, пред звеното по надзора.
3. За целите на параграфи 1 и 2 държавите-членки гарантират, че управляващите дружества вземат предвид характера, мащаба и сложността на тяхната стопанска дейност и на управляваното от тях ПКИПЦК.
Член 39
Оценяване, контрол и преглед на политиката на управление за риска
1. Държавите-членки изискват от управляващите дружества да оценяват, контролират и да правят периодичен преглед на:
а)
адекватността и ефективността на политиката за управление на риска и на мерките, процесите и техниките, посочени в членове 40 и 41;
б)
степента на съблюдаване от страна на управляващото дружество на политиката за управление на риска и на споразуменията, процесите и техниките, посочени в членове 40 и 41;
в)
адекватността и ефективността на мерките, предприети за отстраняване на слабостите в процеса за управление на риска.
2. Държавите-членки изискват от управляващите дружества да уведомят компетентните органи на тяхната държава-членка по произход относно всякакви съществени промени в процеса на управление на риска.
3. Държавите-членки гарантират, че предвидените в параграф 1 изисквания подлежат на преглед от компетентните органи на държава-членка по произход на управляващото дружество, който се извършва на текуща основа и съответно при предоставяне на разрешително за извършване на дейност.
РАЗДЕЛ 2
Процеси на управление на риска, експозиция на риска от контрагента и концентрация на емитента
Член 40
Измерване и управление на риска
1. Държавите-членки изискват от управляващите дружества да приемат подходящи и ефективни организационни мерки, процеси и техники с цел:
а)
измерване и управление по всяко време на рисковете, на които управляваните от тях ПКИПЦК са или могат да бъдат изложени;
б)
гарантиране на спазване на ограниченията относно глобалния риск и риска от контрагента в съответствие с членове 41 и 43.
Тези организационни мерки, процеси и техники са съобразени с естеството, мащаба и сложността на стопанската дейност на управляващите дружества и на управляваните от тях ПКИПЦК или отговарят на профила на риска на ПКИПЦК.
2. За целите на параграф 1 държавите-членки изискват от управляващите дружества да предприемат следните действия за всяко управлявано от тях ПКИПЦК:
а)
да установят организационни мерки, процеси и техники за измерване на риска, необходими да гарантират, че рисковете, свързани със заетите позиции, и техният принос към общия рисков профил са правилно измерени въз основа на ясни и надеждни данни и че организационните мерки, процесите и техниките за измерване на риска са адекватно документирани;
б)
да извършват при необходимост периодични бек тестове за преглед на валидността на мерките за измерване на риска, които включват базирани на модел прогнози и оценки;
в)
да извършват при необходимост периодични стрес тестове и анализи на сценария, с цел да се отговори на рисковете, възникващи от потенциални промени в пазарните условия, които може да повлияят неблагоприятно на ПКИПЦК;
г)
да установят, прилагат и поддържат документирана система за вътрешни ограничения относно мерките, използвани за управление и контрол на съответните рискове за всяко ПКИПЦК, като се отчитат всички рискове, които могат да бъдат съществени за ПКИПЦК, както се посочва в член 38, и като осигуряват съответствие с рисковия профил на ПКИПЦК;
д)
да гарантират, че за всяко ПКИПЦК текущото равнище на риск отговаря на системата за ограничаване на риска, както е определено в буква г);
е)
да установят, прилагат и поддържат подходящи процедури, които в случай на действителни или очаквани нарушения на системата на ПКИПЦК за ограничаване на риска водят до коригиращи действия в най-добрия интерес на притежателите на дялове.
3. Държавите-членки гарантират, че управляващите дружества прилагат подходящ процес за управление на ликвидния риск, за да се гарантира, че управляваното от тях ПКИПЦК е в състояние да спазва по всяко време член 84, параграф 1 от Директива 2009/65/ЕО.
Където е целесъобразно, управляващите дружества провеждат стрес тестове, които позволяват да се оцени ликвидният риск на ПКИПЦК при изключителни обстоятелства.
4. Държавите-членки изискват от управляващите дружества да гарантират, че за всяко управлявано от тях ПКИПЦК управляват ликвидния профил на инвестициите на ПКИПЦК в съответствие с политиката за откупуване, установена в правилата на фонда, в учредителните актове или в проспектите.
Член 41
Изчисляване на глобалния риск
1. Държавите-членки изискват от управляващите дружества да изчислят глобалния риск на управляваното от тях ПКИПЦК, както се посочва в член 51, параграф 3 от Директива 2009/65/ЕО, като едно от следното:
а)
допълнителния риск или левъридж, генерирани от управляваното ПКИПЦК чрез използването на финансови деривативни инструменти, включително внедрени деривативи съгласно член 51, параграф 3, четвърта алинея от Директива 2009/65/ЕО, които не могат да надхвърлят общата нетна стойност на ПКИПЦК;
б)
пазарния риск на портфейла на ПКИПЦК.
2. Държавите-членки изискват от управляващите дружества да изчисляват глобалния риск на ПКИПЦК поне ежедневно.
3. Държавите-членки може да разрешат на управляващите дружества да изчисляват глобалния риск чрез използване по целесъобразност на подхода за задълженията, подхода за стойността под риск или други усъвършенствани методики за измерване на риска. За целите на тази разпоредба „стойността под риск“ означава измерване на максималния размер на очакваната загуба при определен доверителен праг за определен период от време.
Държавите-членки изискват от управляващите дружества да гарантират, че избраният метод за измерване на глобалния риск е подходящ, като се има предвид преследваната от ПКИПЦК инвестиционна стратегия, както и видовете и сложността на използваните финансови деривативни инструменти и частта от портфейла на ПКИПЦК, съставена от финансови деривативни инструменти.
4. Ако в съответствие с член 51, параграф 2 от Директива 2009/65/ЕО ПКИПЦК прилага техники и инструменти, включително споразумения за обратно изкупуване или трансакции за даване на заем на ценни книжа, за да създаде допълнителен левъридж или пазарен риск, държавите-членки изискват от управляващите дружества да вземат предвид тези трансакции, когато изчисляват глобалния риск.
Член 42
Подход за задълженията
1. Ако подходът за задълженията се използва за изчисляване на глобалния риск, държавите-членки изискват от управляващите дружества да прилагат този подход към всички позиции на финансови деривативни инструменти, включително внедрените деривативи, както се посочва в член 51, параграф 3, четвърта алинея от Директива 2009/65/ЕО, независимо дали се използва като част от общата инвестиционна политика на ПКИПЦК за целите на намаляване на риска или за целите на ефективно управление на портфейла, както се посочва в член 51, параграф 2 от същата директива.
2. Ако подходът за задълженията се използва за изчисляване на глобалния риск, държавите-членки изискват от управляващите дружества да обърнат всяка позиция на финансов деривативен инструмент в пазарната стойност на еквивалентна позиция в базисния актив на този дериватив (стандартен подход за задължения).
Държавите-членки могат да позволят на управляващите дружества да използват други методи за изчисляване, които са подобни на стандартния подход за задълженията.
3. Държавите-членки могат да позволят на управляващото дружество, когато изчислява глобалния риск да вземе предвид споразумения за нетиране и хеджиране, ако тези споразумения не пренебрегват очевидни и съществени рискове и водят да ясно намаляване на рисковата експозиция.
4. Ако използването на финансови деривативни инструменти не създава допълнителен риск за ПКИПЦК, базисният риск не трябва да се включва в изчисляването на задължението.
5. При използване на подхода за задълженията споразуменията за временно заемане на средства, сключени от името на ПКИПЦК в съответствие с член 83 от Директива 2009/65/ЕО, не трябва да се включват в изчисляването на глобалния риск.
Член 43
Риск от контрагента и концентрация на емитента
1. Държавите-членки изискват от управляващите дружества да гарантират, че рискът от контрагента, възникващ от извънборсов финансов деривативен инструмент, е предмет на ограниченията по член 52 от Директива 2009/65/ЕО.
2. При изчисляване на експозицията на ПКИПЦК към риска от контрагента в съответствие с ограниченията, предвидени в член 52, параграф 1 от Директива 2009/65/ЕО, управляващите дружества използват положителната пазарна стойност на извънборсовия деривативен договор с този контрагент.
Управляващите дружества може да нетират деривативните позиции на ПКИПЦК със същия контрагент, при условие че могат законно да наложат споразумения за нетиране с контрагента от името на ПКИПЦК. Нетиране се разрешава единствено по отношение на извънборсови деривативни инструменти със същия контрагент, но не се разрешава във връзка с други експозиции, които ПКИПЦК може да има към същия контрагент.
3. Държавите-членки могат да разрешат на управляващите дружества да намалят експозицията на ПКИПЦК към контрагента по трансакцията с извънборсови деривативи посредством получаването на обезпечение. Полученото обезпечение трябва да е достатъчно ликвидно, така че да може да бъде продадено бързо на цена, която е близка до оценката на стойността преди продажбата.
4. Държавите-членки изискват от управляващите дружества при изчисляване на експозицията към риска от контрагента да вземат предвид обезпеченията, както се посочва в член 52, параграф 1 от Директива 2009/65/ЕО, когато управляващото дружество предава обезпечението на извънборсовия контрагент от името на ПКИПЦК. Предаденото обезпечение може да бъде взето предвид по нетната му стойност само ако управляващото дружество е в състояние законово да приведе в действие споразумения за нетиране с този контрагент от името на ПКИПЦК.
5. Държавите-членки изискват от управляващите дружества да изчислят ограниченията на концентрацията на емитента съгласно член 52 от Директива 2009/65/ЕО въз основа на базисната експозиция, създадена чрез използването на финансови деривативни инструменти съгласно подхода за задълженията.
6. По отношение на експозицията, възникваща от трансакциите с извънборсови деривативи съгласно член 52, параграф 2 от Директива 2009/65/ЕО, държавите-членки изискват от управляващите дружества да включват в изчисленията всякаква експозиция към риска от контрагента на извънборсовия дериватив.
РАЗДЕЛ 3
Процедури за оценка на извънборсовите деривативи
Член 44
Процедури за оценка на стойността на извънборсовите деривативи
1. Държавите-членки изискват от управляващите дружества да потвърдят, че на експозицията на ПКИПЦК към извънборсови деривативи са определени справедливи стойности, които не разчитат единствено на пазарните котировки от контрагенти на извънборсови трансакции и които изпълняват критериите по член 8, параграф 4 от Директива 2007/16/ЕО.
2. За целите на параграф 1 управляващите дружества установяват, изпълняват и поддържат организационни мерки и процедури, които гарантират правилното, прозрачно и справедливо оценяване на експозицията на ПКИПЦК към извънборсови деривативи.
Държавите-членки изискват от управляващите дружества да гарантират, че справедливата стойност на извънборсовите деравитиви е предмет на адекватна, точна и независима оценка.
Мерките и процедурите за оценяване са адекватни и отговарят на естеството и сложността на съответните извънборсови деривативи.
Управляващите дружества спазват изискванията по член 5, параграф 2 и член 23, параграф 4, втора алинея, когато мерките и процедурите относно оценката на извънборсовите деривативи включва извършването на определени дейности от трети страни.
3. За целите на параграфи 1 и 2 на звеното по управление на риска се възлагат специфични задачи и задължения.
4. Посочените в параграф 2 мерки и процедури за оценяване се документират адекватно.
РАЗДЕЛ 4
Предаване на информация за деривативни инструменти
Член 45
Доклади за деривативни инструменти
1. Държавите-членки изискват от управляващите дружества да представят на компетентните органи на тяхната държава-членка по произход, поне веднъж годишно доклади, съдържащи информация, която отразява вярно и безпристрастно видовете деривативни инструменти, използвани за всяко управлявано от тях ПКИПЦК, свързаните с тях рискове, количествените ограничения и методите, които са избрани за оценяване на рисковете, свързани с трансакциите на деравитиви.
2. Държавите-членки гарантират, че компетентните органи на държавата-членка по произход на управляващото дружество преглеждат редовността и пълнотата на посочената в параграф 1 информация и, когато е необходимо, могат да се предприемат съответни действия.
ГЛАВА VII
ЗАКЛЮЧИТЕЛНИ РАЗПОРЕДБИ
Член 46
Транспониране
1. Държавите-членки въвеждат в сила законовите, подзаконовите и административните разпоредби, необходими за спазване на настоящата директива, не по-късно от 30 юни 2011 г. Те незабавно съобщават на Комисията текста на тези разпоредби и таблицата за съответствие между тези разпоредби и настоящата директива.
Когато държавите-членки приемат тези разпоредби, в тях се съдържа позоваване на настоящата директива или то се извършва при официалното им публикуване. Условията и редът на позоваване се определят от държавите-членки.
2. Държавите-членки съобщават на Комисията текста на основните разпоредби от националното законодателство, които те приемат в областта, уредена с настоящата директива.
Член 47
Влизане в сила
Настоящата директива влиза в сила на двадесетия ден след публикуването ѝ в Официален вестник на Европейския съюз.
Член 48
Адресати
Адресати на настоящата директива са държавите-членки.
Съставено в Брюксел на 1 юли 2010 година.
DIRECTIVA 2010/43/UE A COMISIEI
din 1 iulie 2010
de punere în aplicare a Directivei 2009/65/CE a Parlamentului European și a Consiliului în ceea ce privește cerințele organizatorice, conflictele de interese, regulile de conduită, administrarea riscului și conținutul acordului dintre depozitar și societatea de administrare
(Text cu relevanță pentru SEE)
COMISIA EUROPEANĂ,
având în vedere Tratatul privind funcționarea Uniunii Europene,
având în vedere Directiva 2009/65/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 13 iulie 2009 de coordonare a actelor cu putere de lege și a actelor administrative privind organismele de plasament colectiv în valori mobiliare (OPCVM) (1), în special articolul 12 alineatul (3), articolul 14 alineatul (2), articolul 23 alineatul (6), articolul 33 alineatul (6) și articolul 51 alineatul (4),
întrucât:
(1)
Normele și terminologia referitoare la cerințele organizatorice, la conflictele de interese și la regulile de conduită trebuie aliniate într-o cât mai mare măsură posibilă la standardele introduse în domeniul serviciilor financiare prin Directiva 2004/39/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 21 aprilie 2004 privind piețele instrumentelor financiare, de modificare a Directivelor 85/611/CEE și 93/6/CEE ale Consiliului și a Directivei 2000/12/CE a Parlamentului European și a Consiliului și de abrogare a Directivei 93/22/CEE a Consiliului (2) și prin Directiva 2006/73/CE a Comisiei din 10 august 2006 de punere în aplicare a Directivei 2004/39/CE a Parlamentului European și a Consiliului privind cerințele organizatorice și condițiile de funcționare ale întreprinderilor de investiții și termenii definiți în sensul directivei menționate (3). Această aliniere va permite, ținând cont în același timp de caracteristicile specifice ale activității de administrare a portofoliului colectiv, atingerea unor standarde comune nu numai între diferitele sectoare ale serviciilor financiare, ci și în activitatea de administrare de active în sens larg, dat fiind că unele state membre au extins deja anumite cerințe ale Directivei 2006/73/CE la societățile de administrare a OPCVM-urilor.
(2)
Este necesară adoptarea acestor norme sub forma unei directive pentru ca dispozițiile de punere în aplicare să poată fi adaptate caracteristicilor specifice ale pieței și ale sistemului juridic din fiecare stat membru. O directivă va permite totodată asigurarea unui nivel maxim de coerență cu regimul introdus prin Directiva 2006/73/CE.
(3)
Deși principiile prevăzute în prezenta directivă au relevanță generală pentru toate societățile de administrare, ele sunt suficient de flexibile pentru ca aplicarea lor și supravegherea acestei aplicări de către autoritățile competente să fie proporționate și să țină cont de natura, amploarea și complexitatea activităților societăților de administrare și de diversitatea societăților care intră sub incidența Directivei 2009/65/CE, precum și de varietatea OPCVM-urilor care pot fi administrate de o societate de administrare.
(4)
În măsura permisă de legislația națională, societățile de administrare trebuie să poată încheia acorduri prin care o parte din activitățile lor să fie preluate de părți terțe. Normele de punere în aplicare trebuie interpretate în acest sens. Societatea de administrare trebuie, în mod concret, să acționeze cu diligența necesară pentru a stabili dacă, având în vedere natura funcțiilor care urmează să fie îndeplinite de partea terță, întreprinderea care preia activitățile în cauză poate fi considerată calificată și capabilă să îndeplinească funcțiile respective. Partea terță trebuie așadar să întrunească toate cerințele în materie de organizare și de conflicte de interese aferente activității pe care urmează să o desfășoare. Rezultă totodată că societatea de administrare trebuie să verifice dacă partea terță a luat măsurile adecvate pentru a se conforma cerințelor respective și să monitorizeze efectiv respectarea acestora de către partea terță. Atunci când delegatul este responsabil de aplicarea normelor care reglementează activitățile delegate, este necesar ca și în cazul activității de monitorizare a activităților delegate să se aplice cerințe echivalente în materie de organizare și de conflicte de interese. Societatea de administrare trebuie să poată să țină seama, în procesul de verificare „due diligence”, de faptul că partea terță căreia îi sunt delegate activitățile intră în cele mai multe cazuri sub incidența Directivei 2004/39/CE.
(5)
Pentru a se evita aplicarea unor standarde diferite societăților de administrare și societăților de investiții care nu au desemnat o societate de administrare, acestora din urmă trebuie să li se aplice aceleași reguli de conduită și prevederi privind conflictele de interese și administrarea riscului care li se aplică și societăților de administrare. Prin urmare, normele prezentei directive referitoare la procedurile administrative și la mecanismul de control intern trebuie să se aplice, ca exemple de bune practici, atât societăților de administrare, cât și societăților de investiții care nu au desemnat o societate de administrare, ținând cont de principiul proporționalității.
(6)
Directiva 2009/65/CE prevede obligația societăților de administrare de a dispune de o bună organizare administrativă. Pentru a respecta această cerință, societățile de administrare trebuie să înființeze o structură organizatorică bine documentată, în care responsabilitățile să fie clar atribuite și informațiile să circule în mod corespunzător între toate părțile implicate. Societățile de administrare trebuie totodată să instituie sisteme pentru salvgardarea informațiilor și asigurarea continuității activității, care să fie suficiente pentru a le permite să își îndeplinească obligațiile atunci când activitățile lor sunt îndeplinite de către terțe părți.
(7)
Societățile de administrare trebuie totodată să dețină resursele necesare, mai exact să angajeze personal cu competențe, cunoștințe și experiență adecvate pentru a-și putea îndeplini îndatoririle.
(8)
În ceea ce privește securitatea procedurilor de procesare a datelor și obligația de reconstituire a tuturor tranzacțiilor referitoare la OPCVM, societatea de administrare trebuie să dispună de mecanisme care să permită înregistrarea adecvată și rapidă a fiecărei tranzacții desfășurate în numele OPCVM-ului.
(9)
Contabilitatea este unul dintre domeniile-cheie ale administrării OPCVM-urilor. Prin urmare, este deosebit de important ca procedurile contabile să fie definite mai clar în legislația de implementare. Prezenta directivă trebuie așadar să reafirme principiul că toate elementele de activ și de pasiv ale unui OPCVM sau ale compartimentelor de investiții ale acestuia trebuie să poată fi direct identificate, iar conturile trebuie să fie separate. În plus, atunci când există mai multe categorii de acțiuni, de exemplu în funcție de nivelul comisioanelor de administrare, trebuie să existe posibilitatea extragerii directe din documentele contabile a valorii activului net aferente acestor categorii.
(10)
Alocarea clară a responsabilităților între personalul de conducere și funcția de supraveghere este esențială pentru punerea în practică a unor mecanisme de control intern adecvate, conform Directivei 2009/65/CE. Aceasta presupune ca personalul de conducere să fie responsabil de implementarea politicii generale de investiții, așa cum se prevede în Regulamentul (UE) nr. 583/2010 al Comisiei din 1 iulie 2010 de punere în aplicare a Directivei 2009/65/CE a Parlamentului European și a Consiliului în ceea ce privește informațiile cheie destinate investitorilor și condițiile care trebuie îndeplinite pentru furnizarea informațiilor destinate investitorilor sau a prospectului pe un suport durabil altul decât hârtia sau prin intermediul unui site web (4). Personalul de conducere trebuie totodată să rămână responsabil pentru strategiile de investiții, adică pentru indicațiile generale referitoare la alocarea strategică a activelor OPCVM-ului, și pentru tehnicile de investiții necesare pentru implementarea adecvată și eficientă a politicii de investiții. Repartizarea clară a responsabilităților trebuie să garanteze existența unui control corespunzător, astfel încât activele OPCVM-urilor să fie investite conform regulilor fondului sau documentelor constitutive și prevederilor legale aplicabile și limitele de risc ale fiecărui OPCVM să fie respectate. Repartizarea responsabilităților trebuie să fie coerentă cu rolul și responsabilitățile care le revin personalului de conducere și funcției de supraveghere potrivit legislației naționale aplicabile și codurilor de guvernanță corporatistă. Personalul de conducere poate include o parte sau totalitatea membrilor consiliului de administrație.
(11)
Pentru ca o societate de administrare să aibă un mecanism de control adecvat, sunt necesare o funcție permanentă de verificare a conformității și o funcție de audit intern. Funcția de verificare a conformității trebuie să fie concepută astfel încât să poată detecta orice risc ca societatea de administrare să nu își îndeplinească obligațiile care îi revin în temeiul Directivei 2009/65/CE. Funcția de audit trebuie să aibă ca obiectiv verificarea și evaluarea procedurilor de control și a dispozițiilor administrative instituite de societatea de administrare.
(12)
Este necesar ca societățile de administrare să beneficieze de o anumită flexibilitate în ceea ce privește organizarea administrării riscului. Atunci când nu este adecvat sau proporționat ca societatea de administrare să aibă o funcție separată de administrare a riscului, societatea trebuie să poată demonstra că dispune de măsuri de protecție specifice împotriva conflictelor de interese care permit exercitarea independentă a activităților de administrare a riscului.
(13)
Directiva 2009/65/CE obligă societățile de administrare să instituie norme privind tranzacțiile personale. Conform Directivei 2006/73/CE, societățile de administrare nu trebuie să permită angajaților susceptibili că s-ar afla în conflicte de interese sau care dețin informații confidențiale, în sensul Directivei 2003/6/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 28 ianuarie 2003 privind utilizările abuzive ale informațiilor confidențiale și manipulările pieței (abuzul de piață) (5), să încheie tranzacții personale care sunt rezultatul unei utilizări abuzive a informațiilor pe care le-au obținut în activitatea lor profesională.
(14)
Directiva 2009/65/CE prevede că societățile de administrare trebuie să ia măsurile necesare pentru ca fiecare tranzacție în care este implicat OPCVM-ul să poată fi reconstituită în ceea ce privește originea sa, părțile la ea, natura sa și momentul și locul în care a fost efectuată. Este necesar așadar să se prevadă cerințe pentru înregistrarea tranzacțiilor de portofoliu și a ordinelor de subscriere și de răscumpărare.
(15)
Directiva 2009/65/CE prevede obligația societăților de administrare a OPCVM-urilor de a dispune de mecanisme pentru a asigura tratamentul echitabil al OPCVM-urilor în cazul unor conflicte de interese inevitabile. Prin urmare, societățile de administrare trebuie să se asigure că în aceste cazuri personalul de conducere sau un alt organ intern competent al societății de administrare este prompt informat, astfel încât să poată lua decizia care se impune pentru a asigura tratamentul echitabil al OPCVM-ului și al deținătorilor de titluri de participare ale acestuia.
(16)
Este necesar ca societăților de administrare să li se impună obligația de a adopta, a aplica și a menține o strategie eficientă și adecvată pentru exercitarea drepturilor de vot aferente instrumentelor financiare deținute de OPCVM-ul pe care îl administrează, astfel încât aceste drepturi să fie exercitate în beneficiul exclusiv al OPCVM-ului. Informațiile referitoare la această strategie și la aplicarea ei trebuie să fie disponibile gratuit investitorilor, inclusiv prin intermediul unui site web. În funcție de circumstanțe, se poate considera că decizia de a nu exercita drepturile de vot este în beneficiul exclusiv al OPCVM-ului, conform strategiei de investiții a acestuia. Nu trebuie exclusă însă posibilitatea ca o societate de investiții să voteze ea însăși sau să dea instrucțiuni de vot specifice societății sale de administrare.
(17)
Obligația de a informa personalul de conducere sau un alt organ intern competent al societății de administrare pentru ca acesta să poată lua deciziile necesare nu trebuie să limiteze obligația societăților de administrare și a OPCVM-urilor de a raporta, de exemplu în rapoartele lor periodice, situațiile în care dispozițiile organizatorice sau administrative referitoare la conflictele de interese nu au fost suficiente pentru a preveni, cu un grad de încredere rezonabil, riscul producerii unor pagube. Acest raport trebuie să explice și să motiveze decizia luată de societatea de administrare, chiar și în cazul unei decizii de a nu acționa, luând în considerare politicile și procedurile interne adoptate pentru identificarea, prevenirea și soluționarea conflictelor de interese.
(18)
Directiva 2009/65/CE prevede obligația societăților de administrare de a acționa în interesul OPCVM-urilor pe care le administrează și al integrității pieței. Anumite comportamente precum market timing (sincronizare cu piața) și late trading (tranzacționare după închiderea bursei) pot avea efecte nefavorabile asupra deținătorilor de titluri de participare și pot compromite funcționarea pieței. Societățile de administrare trebuie așadar să dispună de proceduri adecvate pentru a preveni practicile frauduloase. În plus, societățile de administrare trebuie să instituie proceduri adecvate pentru prevenirea taxelor excesive și a activităților precum abuzul de tranzacționare (excessive trading), luând în calcul obiectivele și politica de investiții a OPCVM-urilor.
(19)
Societățile de administrare trebuie totodată să acționeze în interesul OPCVM-urilor pe care le administrează atunci când execută direct ordine de tranzacționare în numele acestora sau când le transmit unor terțe părți. Atunci când execută ordine în numele OPCVM-urilor, societățile de administrare trebuie să ia toate măsurile rezonabile pentru a obține în mod constant cele mai bune rezultate posibile pentru OPCVM-uri, ținând cont de preț, cost, rapiditate, posibilitatea de executare și de decontare, dimensiunea și natura ordinului sau de orice alte considerente relevante pentru executarea ordinului.
(20)
Pentru ca societățile de administrare să acționeze cu competența, atenția și diligența care se impun în interesul OPCVM-urilor pe care le administrează, așa cum prevede Directiva 2009/65/CE, este necesar să se prevadă norme aplicabile modului în care sunt tratate ordinele.
(21)
Anumite taxe, comisioane sau beneficii nemonetare care pot fi plătite societății de administrare sau de către aceasta nu trebuie autorizate, deoarece ar putea afecta respectarea cerințelor prevăzute de Directiva 2009/65/CE, ca societățile de administrare să acționeze într-un mod onest, echitabil și profesionist, conform intereselor OPCVM-urilor. Este necesar așadar să se prevadă norme clare care să precizeze cazurile în care plata taxelor, a comisioanelor și a beneficiilor nemonetare nu este considerată o încălcare a acestor principii.
(22)
Activitățile transfrontaliere ale societăților de administrare presupun noi provocări pentru relația dintre acestea și depozitarul OPCVM-urilor. Pentru a asigura certitudinea juridică necesară, este necesar ca prezenta directivă să precizeze principalele elemente ale acordului dintre depozitarul OPCVM-ului și societatea de administrare, atunci când societatea de administrare este stabilită într-un alt stat membru decât statul membru de origine al OPCVM-ului. Dată fiind necesitatea ca acest acord să își atingă în mod corespunzător scopul, se impune definirea unor norme în materie de conflict de legi care să deroge de la articolele 3 și 4 din Regulamentul (CE) nr. 593/2008 al Parlamentului European și al Consiliului din 17 iunie 2008 privind legea aplicabilă obligațiilor contractuale (Roma I) (6), astfel încât legea aplicabilă acestui acord să fie legea din statul membru de origine al OPCVM-ului.
(23)
Directiva 2009/65/CE prevede obligația de a preciza criteriile de evaluare a caracterului adecvat al procesului de administrare a riscului utilizat de societățile de administrare. Aceste criterii vizează elaborarea și aplicarea de către societățile de administrare a unei politici de administrare a riscului adecvate și documentate. Această politică trebuie să le permită societăților de administrare să evalueze riscurile aferente pozițiilor pe care le au în cadrul portofoliilor pe care le administrează și contribuțiile acestor riscuri individuale la profilul de risc global al portofoliului. Organizarea politicii de administrare a riscului trebuie să fie adecvată și proporțională cu natura, dimensiunea și complexitatea activităților societății de administrare și ale OPCVM-urilor pe care aceasta le administrează.
(24)
Evaluarea, monitorizarea și examinarea periodică a politicii de administrare a riscului de către societățile de administrare sunt de asemenea un criteriu de evaluare a caracterului adecvat al procesului de administrare a riscului. Acest criteriu include și examinarea eficacității măsurilor luate pentru corectarea eventualelor deficiențe ale desfășurării procesului de administrare a riscului.
(25)
Fiind un element esențial al criteriilor de evaluare a caracterului adecvat al proceselor de administrare a riscului, este necesar ca societățile de administrare să adopte tehnici proporționate și eficiente de măsurare a riscurilor, pentru a putea măsura în orice moment riscurile la care sunt sau ar putea fi expuse OPCVM-urile pe care le administrează. Aceste cerințe se bazează pe practicile comune convenite de autoritățile competente ale statelor membre. Ele includ atât măsuri cantitative, pentru riscurile cuantificabile, cât și metode calitative. Sistemele electronice de procesare a datelor și instrumentele utilizate pentru calcularea măsurilor calitative trebuie integrate unele în altele sau în aplicațiile de front office și de contabilitate. Tehnicile de măsurare a riscurilor trebuie să permită măsurarea adecvată a riscurilor în perioadele de instabilitate sporită a piețelor și să fie reexaminare ori de câte ori este necesar în interesul deținătorilor de titluri de participare. Ele trebuie să permită totodată evaluarea corespunzătoare a concentrării și a interacțiunii riscurilor relevante la nivelul portofoliului.
(26)
Obiectivul unui sistem funcțional de administrare a riscului este respectarea de către societățile de administrare a limitelor de investiții stabilite în Directiva 2009/65/CE, cum sunt limitele expunerii globale și ale expunerii la riscul contrapărții. Trebuie prevăzute așadar criterii de calculare a expunerii globale și a riscului contrapărții.
(27)
În momentul definirii acestor criterii, este necesar ca prezenta directivă să clarifice modul în care poate fi calculată expunerea globală, și anume prin utilizarea metodei bazate pe angajamente (commitment approach), a metodei valoare la risc (value-at-risk) sau a unor metode avansate de măsurare a riscului. Directiva trebuie să prevadă totodată principalele elemente ale metodei care trebuie utilizată de societatea de administrare pentru a calcula riscul contrapărții. La aplicarea acestor reguli, trebuie luate în considerare condițiile de utilizare a metodelor respective, inclusiv principiile care trebuie aplicate acordurilor de garanție în vederea reducerii expunerii OPCVM-urilor la riscul contrapărții și utilizării acordurilor de acoperire și de compensare, principii definite de autoritățile competente în cadrul Comitetului autorităților europene de reglementare a piețelor valorilor mobiliare.
(28)
Conform Directivei 2009/65/CE, societățile de administrare au obligația de a utiliza un sistem care să permită evaluarea precisă și independentă a valorii instrumentelor derivate tranzacționate în afara pieței reglementate. Prezenta directivă prevede așadar norme detaliate referitoare la acest sistem, în conformitate cu Directiva 2007/16/CE a Comisiei din 19 martie 2007 privind punerea în aplicare a Directivei 85/611/CEE a Consiliului privind coordonarea actelor cu putere de lege și a actelor administrative privind anumite organisme de plasament colectiv în valori mobiliare (OPCVM), în ceea ce privește clarificarea anumitor definiții (7). O bună practică ar fi ca societățile de administrare să aplice aceste cerințe instrumentelor care expun OPCVM-urile la riscuri de evaluare echivalente celor care decurg din instrumentele derivate tranzacționate în afara pieței reglementate, cum sunt riscurile legate de lipsa de lichiditate a produsului și/sau la complexitatea structurii de plată (pay-off). Prin urmare, societățile de administrare trebuie să adopte dispoziții și proceduri coerente cu cerințele prevăzute la articolul 44 pentru evaluarea valorilor mobiliare mai puțin lichide sau complexe și a instrumentelor pieței monetare care impun utilizarea unor metode de evaluare bazate pe modele.
(29)
Directiva 2009/65/CE prevede obligația societăților de administrare de a furniza autorităților competente informații referitoare la tipurile de instrumente derivate în care au investit OPCVM-urile, la riscurile inerente, limitele cantitative aplicabile și metodele alese pentru estimarea riscurilor asociate acestor tranzacții. Este necesar să se precizeze conținutul acestei notificări și procedura care trebuie urmată de societățile de administrare pentru îndeplinirea acestei obligații.
(30)
Comitetul autorităților europene de reglementare a piețelor valorilor mobiliare instituit prin Decizia 2009/77/CE a Comisiei (8) a fost consultat pentru obținerea unui aviz tehnic.
(31)
Măsurile prevăzute de prezenta directivă sunt conforme cu avizul Comitetului european pentru valori mobiliare,
ADOPTĂ PREZENTA DIRECTIVĂ:
CAPITOLUL I
OBIECT, DOMENIU DE APLICARE ŞI DEFINIŢII
Articolul 1
Obiect
Prezenta directivă prevede norme de aplicare a Directivei 2009/65/CE:
1.
care precizează procedurile și dispozitivele menționate la articolul 12 alineatul (1) al doilea paragraf litera (a) și structura și organizarea necesară pentru reducerea la minimum a conflictelor de interese, menționate la articolul 12 alineatul (1) al doilea paragraf litera (b);
2.
care stabilesc criterii pentru a acționa în mod onest, echitabil, cu competență, prudență și diligență în interesul OPCVM-urilor și criterii pentru determinarea tipurilor de conflicte de interese, specifică principiile necesare pentru a garanta exploatarea eficientă a resurselor și definesc măsurile care trebuie luate pentru a identifica, preveni, soluționa sau declara conflictele de interese menționate la articolul 14 alineatele (1) și (2);
3.
referitoare la detaliile care trebuie incluse în acordurile dintre depozitar și societatea de administrare, în conformitate cu articolul 23 alineatul (5) și articolul 33 alineatul (5); și
4.
referitoare la sistemul de administrare a riscului menționat la articolul 51 alineatul (1), mai exact criteriile de evaluare a caracterului adecvat al sistemului de administrare a riscului utilizat de societatea de administrare, al politicii și metodelor de administrare a riscului, și măsurile, procesele și tehnicile de măsurare și administrare a riscului aferente acestor criterii.
Articolul 2
Domeniul de aplicare
(1) Prezenta directivă se aplică societăților de administrare care desfășoară activitatea de administrare a unui organism de plasament colectiv în valori mobiliare (OPCVM), așa cum se prevede la articolul 6 alineatul (2) din Directiva 2009/65/CE.
Capitolul V din prezenta directivă se aplică totodată depozitarilor care își îndeplinesc funcțiile în conformitate cu prevederile capitolului IV și ale secțiunii 3 din capitolul V din Directiva 2009/65/CE.
(2) Prevederile prezentului capitol, ale articolului 12 din capitolul II și ale capitolelor III, IV și VI se aplică mutatis mutandis societăților de investiții care nu au desemnat o societate de administrare autorizată conform Directivei 2009/65/CE.
În cazurile respective, sintagma „societate de administrare” se va citi „societate de investiții”.
Articolul 3
Definiții
În sensul prezentei directive, se aplică următoarele definiții, pe lângă cele prevăzute de Directiva 2009/65/CE:
1.
„client” înseamnă orice persoană fizică sau juridică sau orice altă entitate, inclusiv un OPCVM, căreia o societate de administrare îi prestează serviciul de administrare a portofoliului colectiv sau servicii prevăzute la articolul 6 alineatul (3) din Directiva 2009/65/CE;
2.
„deținător de titluri de participare” înseamnă orice persoană fizică sau juridică care deține unul sau mai multe titluri de participare ale unui OPCVM;
3.
„persoană relevantă”, în relație cu o societate de administrare, înseamnă oricare dintre următoarele:
(a)
un director, partener sau echivalent, sau un administrator al societății de administrare;
(b)
un angajat al societății de administrare sau orice altă persoană fizică ale cărei servicii sunt puse la dispoziția și se află sub controlul societății de administrare și care este implicată în prestarea serviciului de administrare a portofoliului colectiv de către societatea de administrare;
(c)
o persoană fizică direct implicată în prestarea de servicii către societatea de administrare în baza unui acord de delegare încheiat cu o terță parte în vederea desfășurării de către societatea de administrare a activității de administrare a portofoliului colectiv;
4.
„personal de conducere” înseamnă persoana sau persoanele care conduc efectiv activitatea societății de administrare în conformitate cu articolul 7 alineatul (1) litera (b) din Directiva 2009/65/CE;
5.
„consiliu de administrație” înseamnă consiliul de administrație al societății de administrare;
6.
„funcție de supraveghere” înseamnă persoanele relevante, organismul sau organismele responsabile de supravegherea personalului de conducere și de evaluarea și examinarea periodică a caracterului adecvat și a eficacității sistemului de administrare a riscului și a politicilor, măsurilor și procedurilor instituite pentru îndeplinirea obligațiilor prevăzute de Directiva 2009/65/CE;
7.
„riscul contrapărții” înseamnă riscul de pierdere pentru OPCVM care decurge din posibilitatea ca o contraparte la o tranzacție să nu își îndeplinească obligațiile înainte de decontarea finală a fluxului de numerar aferent tranzacției;
8.
„riscul de lichiditate” înseamnă riscul ca o poziție din portofoliul OPCVM-ului să nu poată fi vândută, lichidată sau închisă cu costuri limitate într-un interval de timp rezonabil de scurt și ca, din această cauză, capacitatea OPCVM-ului de a respecta în orice moment prevederile articolului 84 alineatul (1) din Directiva 2009/65/CE să fie compromisă;
9.
„riscul de piață” înseamnă riscul de pierdere pentru OPCVM care decurge din fluctuația valorii de piață a pozițiilor din portofoliul OPCVM-ului, fluctuație care poate fi atribuită modificării variabilelor pieței, cum ar fi ratele dobânzii, ratele de schimb valutar, prețurile acțiunilor și ale materiilor prime sau solvabilitatea unui emitent;
10.
„riscul operațional” înseamnă riscul de pierdere pentru OPCVM care decurge din caracterul necorespunzător al proceselor interne și din erori umane și deficiențe ale sistemelor societății de administrare sau din evenimente externe și include riscul juridic și de documentare și riscul care decurge din procedurile de tranzacționare, decontare și evaluare desfășurate în numele OPCVM-ului.
Sintagma „consiliu de administrație” definită la punctul 5 de la primul paragraf nu include și consiliul de supraveghere, în cazul societăților de administrare care au o structură duală, compusă dintr-un consiliu de administrație și un consiliu de supraveghere.
CAPITOLUL II
PROCEDURI ADMINISTRATIVE ŞI MECANISME DE CONTROL
[Articolul 12 alineatul (1) litera (a) și articolul 14 alineatul (1) litera (c) din Directiva 2009/65/CE]
SECŢIUNEA 1
Principii generale
Articolul 4
Cerințe generale în materie de proceduri și organizare
(1) Statele membre solicită societăților de administrare să îndeplinească următoarele cerințe:
(a)
să instituie, să aplice și să mențină proceduri decizionale și o structură organizatorică care să specifice structurile ierarhice și să repartizeze funcțiile și responsabilitățile în mod clar și documentat;
(b)
să se asigure că persoanele relevante cunosc procedurile care trebuie urmate pentru îndeplinirea adecvată a responsabilităților care le revin;
(c)
să instituie, să aplice și să mențină mecanisme adecvate de control intern concepute pentru a asigura respectarea deciziilor și procedurilor existente la toate nivelurile societății de administrare;
(d)
să instituie, să aplice și să mențină un sistem eficient de raportare internă și de comunicare a informațiilor la toate nivelurile pertinente ale societății de administrare, precum și schimburi eficiente de informații cu toate părțile terțe implicate;
(e)
să păstreze o evidență adecvată și ordonată a operațiunilor efectuate și a organizării interne.
Statele membre trebuie să se asigure că societățile de administrare țin seama de natura, amploarea și complexitatea activităților lor, precum și de natura și gama serviciilor și activităților întreprinse în cadrul acestora.
(2) Statele membre solicită societăților de administrare să instituie, să aplice și să mențină sisteme și proceduri adecvate pentru păstrarea securității, a integrității și a confidențialității informațiilor, ținând seama de natura informațiilor în cauză.
(3) Statele membre solicită societăților de administrare să instituie, să aplice și să mențină o politică adecvată de continuitate a activității comerciale pentru a asigura, în caz de întrerupere a sistemelor și procedurilor lor, conservarea datelor și funcțiilor fundamentale, precum și continuarea serviciilor și activităților sau, atunci când acest lucru nu este posibil, recuperarea la timp a datelor și funcțiilor respective și reluarea în timp util a serviciilor și activităților.
(4) Statele membre solicită societăților de administrare să instituie, să aplice și să mențină politici și proceduri contabile care să le permită să furnizeze în timp util autorității competente, la cererea acesteia, rapoarte financiare care să reflecte imaginea fidelă și onestă a situației lor financiare și care să respecte toate standardele și regulile de contabilitate aplicabile.
(5) Statele membre solicită societăților de administrare să monitorizeze și să evalueze periodic caracterul adecvat și eficiența sistemelor și mecanismelor lor de control intern și a măsurilor instituite în conformitate cu alineatele (1)-(4) și să adopte măsuri adecvate pentru remedierea eventualelor deficiențe.
Articolul 5
Resurse
(1) Statele membre solicită societăților de administrare să angajeze personal care să dețină aptitudinile, cunoștințele și experiența necesară îndeplinirii responsabilităților atribuite.
(2) Statele membre trebuie să se asigure că societățile de administrare dețin resursele și expertiza necesare pentru a monitoriza în mod eficient activitățile îndeplinite de părți terțe în temeiul unui acord cu societatea de administrare, în special în ceea ce privește administrarea riscului aferent acordului respectiv.
(3) Statele membre solicită societăților de administrare să garanteze că îndeplinirea mai multor funcții de către persoanele relevante nu împiedică și nu este probabil să împiedice persoanele respective să îndeplinească o anumită funcție în mod corect, onest și profesionist.
(4) Statele membre trebuie să se asigure că, în scopurile prevăzute la alineatele (1), (2) și (3), societățile de administrare țin seama de natura, amploarea și complexitatea activităților lor, precum și de natura și gama serviciilor și activităților întreprinse în cadrul acestora.
SECŢIUNEA 2
Proceduri administrative și contabile
Articolul 6
Soluționarea reclamațiilor
(1) Statele membre solicită societăților de administrare să instituie, să aplice și să mențină proceduri eficiente și transparente pentru soluționarea rezonabilă și promptă a reclamațiilor din partea investitorilor.
(2) Statele membre solicită societăților de administrare să înregistreze toate reclamațiile și toate măsurile luate pentru soluționarea acestora.
(3) Investitorii pot depune reclamații în mod gratuit. Informațiile referitoare la procedurile menționate la alineatul (1) trebuie puse gratuit la dispoziția investitorilor.
Articolul 7
Procesarea electronică a datelor
(1) Statele membre solicită societăților de administrare să ia măsurile necesare pentru a dispune de sisteme electronice adecvate care să le permită înregistrarea corespunzătoare și la timp a tuturor tranzacțiilor de portofoliu și a ordinelor de subscriere sau răscumpărare, astfel încât să respecte prevederile articolelor 14 și 15.
(2) Statele membre solicită societăților de administrare să asigure un nivel ridicat de securitate în timpul procesării electronice a datelor și integritatea și confidențialitatea informațiilor înregistrate, după caz.
Articolul 8
Proceduri contabile
(1) Statele membre solicită societăților de administrare să utilizeze politici și proceduri contabile conform celor prevăzute la articolul 4 alineatul (4) pentru a garanta protecția deținătorilor de titluri de participare.
Contabilitatea OPCVM-urilor trebuie ținută astfel încât toate elementele de activ și de pasiv ale acestora să poată fi direct identificate în orice moment.
Dacă un OPCVM are mai multe compartimente de investiții, trebuie să existe conturi separate pentru fiecare compartiment.
(2) Statele membre solicită societăților de administrare să instituie, să aplice și să mențină politici și proceduri contabile conforme cu regulile contabile din statul membru de origine al OPCVM-ului, astfel încât calcularea valorii activului net al fiecărui OPCVM să fie corect efectuată, pe baza datelor contabile, iar ordinele de subscriere și de răscumpărare să poată fi corect executate la acea valoare a activului net.
(3) Statele membre solicită societăților de administrare să instituie proceduri adecvate pentru a asigura evaluarea corespunzătoare și corectă a elementelor de activ și de pasiv ale OPCVM-urilor, în acord cu normele aplicabile menționate la articolul 85 din Directiva 2009/65/CE.
SECŢIUNEA 3
Mecanisme de control intern
Articolul 9
Controlul efectuat de personalul de conducere și de funcția de supraveghere
(1) Statele membre solicită societăților de administrare ca, atunci când atribuie funcții interne, responsabilitatea de a asigura îndeplinirea de către societatea de administrare a obligațiilor prevăzute în Directiva 2009/65/CE să revină personalului de conducere și, dacă este cazul, funcției de supraveghere.
(2) Societatea de administrare trebuie să se asigure că personalul său de conducere:
(a)
este responsabil de aplicarea politicii generale de investiții pentru fiecare OPCVM administrat, așa cum este definită în prospect, în regulile fondului sau în documentele constitutive ale societății de investiții, după caz;
(b)
supervizează aprobarea strategiilor de investiții pentru fiecare OPCVM pe care îl administrează;
(c)
are răspunderea de a se asigura că societatea de administrare are o funcție permanentă și eficientă de verificare a conformității, conform articolului 10, chiar dacă această funcție este îndeplinită de o terță parte;
(d)
se asigură și verifică periodic că politica generală de investiții, strategiile de investiții și limitele de risc ale fiecărui OPCVM administrat sunt aplicate și respectate în mod corespunzător și eficient, chiar dacă funcția de administrare a riscului este îndeplinită de o terță parte;
(e)
aprobă și examinează periodic caracterul adecvat al procedurilor interne de adoptare a deciziilor de investiții pentru fiecare OPCVM administrat, pentru a se asigura că aceste decizii sunt compatibile cu strategiile de investiții aprobate;
(f)
aprobă și examinează periodic politica de administrare a riscului și măsurile, procesele și tehnicile de implementare a acesteia, conform articolului 38, inclusiv sistemul de limite de risc, pentru fiecare OPCVM pe care îl administrează.
(3) Societatea de administrare se asigură totodată că personalul său de conducere și, dacă este cazul, funcția de supraveghere:
(a)
evaluează și examinează periodic eficacitatea politicilor, a măsurilor și a procedurilor instituite pentru îndeplinirea obligațiilor din Directiva 2009/65/CE;
(b)
ia măsuri adecvate pentru remedierea eventualelor deficiențe.
(4) Statele membre solicită societăților de administrare să se asigure că personalul de conducere primește în mod frecvent, cel puțin o dată pe an, rapoarte scrise referitoare la conformitate, audit intern și administrarea riscului, care să precizeze, în special, dacă au fost adoptate măsuri adecvate pentru remedierea eventualelor deficiențe.
(5) Statele membre solicită societăților de administrare să se asigure că personalul de conducere primește în mod regulat rapoarte asupra implementării strategiilor de investiții și a procedurilor interne pentru luarea deciziilor de investiții menționate la alineatul (2) literele (b)-(e).
(6) Statele membre solicită societăților de administrare să se asigure că persoanele care îndeplinesc funcția de supraveghere, în cazul în care există, primesc în mod periodic rapoarte scrise cu privire la chestiunile menționate la alineatul (4).
Articolul 10
Funcția permanentă de verificare a conformității
(1) Statele membre se asigură că societățile de administrare instituie, aplică și mențin politici și proceduri adecvate concepute să depisteze orice risc de nerespectare de către societate a obligațiilor sale în temeiul Directivei 2009/65/CE, precum și riscurile asociate, și adoptă măsuri și proceduri adecvate pentru minimizarea riscurilor respective și pentru a permite autorităților competente să își exercite efectiv prerogativele conferite prin directiva respectivă.
Statele membre trebuie să se asigure că societățile de administrare țin seama de natura, amploarea și complexitatea activităților lor, precum și de natura și gama serviciilor și activităților întreprinse în cadrul acestora.
(2) Statele membre solicită societăților de administrare să instituie și să mențină o funcție permanentă și eficientă de verificare a conformității, care să fie independentă și să aibă următoarele responsabilități:
(a)
să monitorizeze și să evalueze periodic caracterul adecvat și eficacitatea măsurilor, politicilor și procedurilor instituite în conformitate cu alineatul (1), precum și acțiunile întreprinse pentru remedierea deficiențelor societății de administrare cu privire la respectarea obligațiilor care îi revin;
(b)
să consilieze și să asiste persoanele relevante responsabile pentru furnizarea serviciilor și activităților în ceea ce privește respectarea obligațiilor societății de administrare prevăzute de Directiva 2009/65/CE.
(3) Pentru a permite persoanelor care îndeplinesc funcția de verificare a conformității menționată la alineatul (2) să își îndeplinească responsabilitățile în mod corespunzător și independent, societățile de administrare se asigură că sunt respectate următoarele condiții:
(a)
persoanele care îndeplinesc funcția de verificare a conformității trebuie să dețină autoritatea, resursele și expertiza necesare și să aibă acces la toate informațiile pertinente;
(b)
este numit un ofițer de conformitate responsabil cu funcția de verificare a conformității, care are sarcina de a întocmi cu regularitate, cel puțin o dată pe an, rapoarte către personalul de conducere asupra chestiunilor legate de conformitate, în care se va preciza în special dacă au fost întreprinse măsuri adecvate de remediere a eventualelor deficiențe;
(c)
persoanele relevante implicate în funcția de verificare a conformității nu trebuie să fie implicate în furnizarea serviciilor sau a activităților pe care le monitorizează;
(d)
metoda de stabilire a remunerației persoanelor relevante implicate în funcția de verificare a conformității nu trebuie să compromită obiectivitatea acestora și nu trebuie să fie susceptibilă de a o compromite.
Cu toate acestea, societățile de administrare nu sunt obligate să se conformeze cerințelor de la litera (c) sau litera (d) din primul paragraf dacă pot demonstra că, având în vedere natura, amploarea și complexitatea activităților și natura și gama serviciilor și activităților pe care le prestează, cerințele respective nu sunt proporționale, iar funcția de verificare a conformității continuă să fie eficientă.
Articolul 11
Funcția permanentă de audit intern
(1) Acolo unde este cazul și în funcție de natura, amploarea și complexitatea activităților societăților de administrare și de natura și gama serviciilor și activităților de administrare a portofoliului colectiv întreprinse în cadrul activităților respective, statele membre solicită societăților de administrare să instituie și să mențină o funcție de audit intern, separată și independentă de celelalte funcții și activități ale societății de administrare.
(2) Funcția de audit intern menționată la alineatul (1) are următoarele responsabilități:
(a)
să instituie, să aplice și să mențină un plan de audit pentru verificarea și evaluarea caracterului adecvat și a eficienței sistemelor, a mecanismelor de control intern și a procedurilor societății de administrare;
(b)
să emită recomandări pe baza rezultatelor activității efectuate în conformitate cu litera (a);
(c)
să verifice conformitatea cu recomandările menționate la litera (b);
(d)
să întocmească rapoarte cu privire la problemele de audit intern în conformitate cu articolul 9 alineatul (4).
Articolul 12
Funcția permanentă de administrare a riscului
(1) Statele membre solicită societăților de administrare să instituie și să mențină o funcție permanentă de administrare a riscului.
(2) Funcția permanentă de administrare a riscului menționată la alineatul (1) trebuie să fie independentă din punct de vedere ierarhic și funcțional de unitățile operative.
Statele membre pot autoriza însă societățile de administrare să deroge de la această obligație atunci când derogarea este adecvată și proporționată având în vedere natura, amploarea și complexitatea activității societății de administrare și a OPCVM-urilor pe care aceasta le administrează.
Societățile de administrare trebuie să poată demonstra că dispun de măsuri adecvate de protecție împotriva conflictelor de interese pentru a permite exercitarea independentă a activităților de administrare a riscului și că procesele de administrare a riscului îndeplinesc cerințele de la articolul 51 din Directiva 2009/65/CE.
(3) Funcția permanentă de administrare a riscului are următoarele îndatoriri:
(a)
să implementeze politica și procedurile de administrare a riscului;
(b)
să asigure conformitatea cu sistemul de limite de risc al OPCVM-ului, inclusiv cu limitele statutare privind expunerea globală și riscul contrapărții, în conformitate cu articolele 41, 42 și 43;
(c)
să ofere consultanță consiliului de administrație în materie de identificare a profilului de risc al fiecărui OPCVM pe care îl administrează;
(d)
să furnizeze rapoarte periodice consiliului de administrație și, dacă este cazul, funcției de supraveghere, cu privire la:
(i)
coerența dintre nivelurile actuale ale riscului la care este expus fiecare OPCVM administrat și profilul de risc convenit pentru OPCVM-ul respectiv;
(ii)
respectarea de către fiecare OPCVM administrat a sistemelor relevante de limite de risc;
(iii)
caracterul adecvat și eficacitatea procesului de administrare a riscului, indicând în mod concret dacă au fost luate măsuri adecvate de remediere a eventualelor deficiențe;
(e)
să furnizeze rapoarte periodice personalului de conducere în care să evidențieze nivelul actual al riscului la care este expus fiecare OPCVM administrat și eventualele depășiri reale sau previzibile ale limitelor de risc, pentru a putea fi luate măsuri rapide și adecvate;
(f)
să examineze și să sprijine, acolo unde este cazul, mecanismele și procedurile de evaluare a instrumentelor derivate tranzacționate în afara pieței reglementate, conform articolului 44.
(4) Funcția permanentă de administrare a riscului are autoritatea necesară și acces la toate informațiile pertinente necesare pentru a îndeplini sarcinile prevăzute la alineatul (3).
Articolul 13
Tranzacții personale
(1) Statele membre solicită societăților de administrare să instituie, să aplice și să mențină măsuri adecvate în scopul de a preveni următoarele activități, în cazul oricărei persoane relevante implicate în activități care pot genera un conflict de interese sau care are acces la informații confidențiale în sensul articolului 1 alineatul (1) din Directiva 2003/6/CE sau la alte informații confidențiale privind OPCVM-urile sau tranzacțiile cu sau pentru OPCVM-uri prin intermediul unei activități efectuate de respectiva persoană în numele societății de administrare:
(a)
efectuarea unei tranzacții personale care întrunește cel puțin unul dintre următoarele criterii:
(i)
persoanei respective i se interzice să efectueze tranzacția personală în cauză în sensul Directivei 2003/6/CE;
(ii)
tranzacția implică folosirea abuzivă sau divulgarea improprie a unor informații confidențiale;
(iii)
tranzacția intră în conflict sau ar putea să intre în conflict cu o obligație a societății de administrare în temeiul Directivei 2009/65/CE sau al Directivei 2004/39/CE;
(b)
consilierea sau determinarea oricărei alte persoane, în afara cadrului normal al sarcinilor de serviciu sau al contractului său de servicii, să efectueze o tranzacție cu instrumente financiare care, dacă ar fi o tranzacție personală a persoanei relevante, ar intra sub incidența literei (a) de la acest alineat sau a articolului 25 alineatul (2) litera (a) sau (b) din Directiva 2006/73/CE sau ar constitui în alt mod o utilizare abuzivă a informațiilor referitoare la ordinele în curs de executare;
(c)
divulgarea, în afara cadrului normal al sarcinilor de serviciu sau al contractului său de servicii și fără a aduce atingere articolului 3 litera (a) din Directiva 2003/6/CE, a oricărei informații sau opinii unei alte persoane, atunci când persoana relevantă cunoaște sau ar trebui, în mod rezonabil, să cunoască faptul că, în urma divulgării, cealaltă persoană va acționa sau ar putea acționa într-unul dintre următoarele moduri:
(i)
efectuează o tranzacție cu instrumente financiare care, dacă ar fi o tranzacție personală a persoanei relevante, ar intra sub incidența literei (a) de la acest alineat sau a articolului 25 alineatul (2) litera (a) sau (b) din Directiva 2006/73/CE sau ar constitui în alt mod o utilizare abuzivă a informațiilor referitoare la ordinele în curs de executare;
(ii)
recomandă unei alte persoane sau determină o altă persoană să efectueze o astfel de tranzacție.
(2) Măsurile necesare în temeiul alineatului (1) trebuie, în mod concret, să fie concepute astfel încât să garanteze că:
(a)
fiecare persoană relevantă care intră sub incidența alineatului (1) cunoaște restricțiile privind tranzacțiile personale, precum și măsurile adoptate de societatea de administrare în legătură cu tranzacțiile personale și divulgarea informațiilor, în conformitate cu alineatul (1);
(b)
societatea de administrare este informată cu promptitudine cu privire la orice tranzacție personală efectuată de o persoană relevantă, fie prin notificarea tranzacției respective, fie prin alte proceduri care permit societății să identifice tranzacțiile respective;
(c)
se păstrează o evidență a tranzacției personale notificate societății de administrare sau identificate de aceasta, inclusiv orice autorizație sau interdicție privind tranzacția în cauză.
În sensul literei (b) de la primul paragraf, atunci când anumite activități sunt desfășurate de părți terțe, societatea de administrare trebuie să se asigure că entitatea care desfășoară activitatea ține o evidență a tranzacțiilor personale încheiate de persoanele relevante și că îi furnizează cu promptitudine, la cerere, aceste informații.
(3) Alineatele (1) și (2) nu se aplică următoarelor categorii de tranzacții personale:
(a)
tranzacții personale efectuate în cadrul unui serviciu de administrare discreționară a portofoliului, pentru care nu există o comunicare prealabilă privind tranzacția între administratorul portofoliului și persoana relevantă sau o altă persoană în contul căreia se efectuează tranzacția;
(b)
tranzacții personale cu titluri de participare ale OPCVM-urilor sau cu titluri de participare ale organismelor de plasament colectiv care fac obiectul unei supravegheri în conformitate cu legislația unui stat membru care impune un nivel echivalent de repartizare a riscurilor pentru activele lor, atunci când persoana relevantă și orice altă persoană în contul căreia se efectuează tranzacțiile nu sunt implicate în administrarea organismului respectiv.
(4) În sensul alineatelor (1), (2) și (3) de la acest articol, sintagma „tranzacție personală” are înțelesul de la articolul 11 din Directiva 2006/73/CE.
Articolul 14
Evidența tranzacțiilor din portofoliu
(1) Statele membre solicită societăților de administrare să se asigure că, pentru fiecare tranzacție de portofoliu legată de un OPCVM, se efectuează fără întârziere o înregistrare cu informații suficiente pentru a permite reconstituirea detaliilor ordinului și ale tranzacției executate.
(2) Înregistrarea menționată la alineatul (1) trebuie să includă:
(a)
numele sau o altă desemnare a OPCVM-ului și a persoanei care acționează în contul OPCVM-ului;
(b)
detaliile necesare pentru identificarea instrumentului în cauză;
(c)
cantitatea;
(d)
tipul ordinului sau al tranzacției;
(e)
prețul;
(f)
în cazul ordinelor, data și ora exactă a transmiterii ordinului și numele sau o altă desemnare a persoanei căreia i-a fost transmis ordinul, iar în cazul tranzacțiilor, data și ora exactă a deciziei de tranzacționare și a executării tranzacției;
(g)
numele persoanei care transmite ordinul sau care execută tranzacția;
(h)
dacă este cazul, motivele revocării unui ordin;
(i)
pentru tranzacțiile executate, contrapartea și identificarea locului executării.
În sensul literei (i) de la primul paragraf, „locul executării” înseamnă o piață reglementată, așa cum este definită la articolul 4 alineatul (1) punctul 14 din Directiva 2004/39/CE, un sistem multilateral de tranzacționare, așa cum este definit la articolul 4 alineatul (1) punctul 15 din aceeași directivă, un operator independent (systematic internaliser), așa cum este definit la articolul 4 alineatul (1) punctul 7 din directiva respectivă, sau un formator de piață (market maker), un alt furnizor de lichiditate sau o entitate care îndeplinește într-o țară terță o funcție similară celor îndeplinite de oricare dintre aceste persoane.
Articolul 15
Înregistrarea ordinelor de subscriere și de răscumpărare
(1) Statele membre solicită societăților de administrare să ia toate măsurile rezonabile pentru a se asigura că ordinele de subscriere și de răscumpărare a titlurilor de participare emise de OPCVM-uri sunt centralizate și înregistrate imediat după primire.
(2) Această înregistrare trebuie să includă informații cu privire la:
(a)
OPCVM-ul în cauză;
(b)
persoana care dă sau transmite ordinul;
(c)
persoana care primește ordinul;
(d)
data și ora ordinului;
(e)
condițiile și mijloacele de plată;
(f)
tipul ordinului;
(g)
data executării ordinului;
(h)
numărul de titluri de participare subscrise sau răscumpărate;
(i)
prețul de subscriere sau de răscumpărare pentru fiecare titlu de participare;
(j)
valoarea totală subscrisă sau răscumpărată a titlurilor de participare;
(k)
valoarea brută a ordinului, inclusiv comisioanele de subscriere, sau valoarea netă, după deducerea comisioanelor de răscumpărare.
Articolul 16
Cerințe legate de ținerea evidențelor
(1) Statele membre solicită societăților de administrare să asigure păstrarea înregistrărilor menționate la articolele 14 și 15 pentru o perioadă minimă de cinci ani.
Cu toate acestea, în situații excepționale, autoritățile competente pot solicita societăților de administrare să păstreze anumite înregistrări sau toate înregistrările pe o perioadă mai lungă de timp, în funcție de natura instrumentului sau a tranzacției de portofoliu, atunci când acest lucru este necesar pentru ca autoritatea să își poată exercita funcțiile de supraveghere prevăzute de Directiva 2009/65/CE.
(2) Statele membre sau autoritățile competente pot cere societăților de administrare ca, la expirarea autorizației, să păstreze înregistrările menționate la alineatul (1) pentru intervalul de timp rămas din perioada de cinci ani.
Atunci când o societate de administrare își transferă responsabilitățile legate de OPCVM-uri unei alte societăți de administrare, statele membre sau autoritățile competente pot cere să fie luate măsurile necesare pentru ca înregistrările de acest tip din ultimii cinci ani să fie accesibile acestei alte societăți.
(3) Înregistrările se păstrează pe un suport care permite stocarea informațiilor astfel încât să fie accesibile autorității competente în viitor și să se respecte următoarele condiții:
(a)
autoritatea competentă trebuie să poată accesa rapid informațiile și să poată reconstitui fiecare etapă esențială a procesării fiecărei tranzacții de portofoliu;
(b)
trebuie să se poată constata ușor orice corectură sau alte modificări, precum și conținutul înregistrărilor înainte de corecturile și modificările respective;
(c)
nu trebuie să fie posibil ca înregistrările să fie manipulate sau modificate în alt fel.
CAPITOLUL III
CONFLICTUL DE INTERESE
[Articolul 12 alineatul (1) litera (b) și articolul 14 alineatul (1) litera (d) și alineatul (2) litera (c) din Directiva 2009/65/CE]
Articolul 17
Criterii pentru identificarea conflictelor de interese
(1) În scopul identificării tipurilor de conflicte de interese care apar în timpul prestării de servicii și activități și a căror existență poate prejudicia interesele OPCVM-urilor, statele membre se asigură că societățile de administrare iau în considerare, pe baza unor criterii minime, posibilitatea ca societatea de administrare, o persoană relevantă sau o persoană care, direct sau indirect, are o legătură de control cu societatea, să se afle într-una dintre situațiile menționate în continuare, fie ca rezultat al furnizării de servicii de administrare a portofoliului colectiv, fie din alte motive:
(a)
societatea de administrare sau persoana în cauză poate obține un câștig financiar sau poate evita o pierdere financiară pe cheltuiala OPCVM-ului;
(b)
societatea de administrare sau persoana în cauză are un interes legat de rezultatul unui serviciu sau al unei activități prestate OPCVM-ului sau unui alt client sau de rezultatul unei tranzacții efectuate în numele OPCVM-ului sau al unui alt client, interes diferit de interesul OPCVM-ului legat de acel rezultat;
(c)
societatea de administrare sau persoana în cauză este stimulată financiar sau în alt mod să favorizeze interesul unui alt client sau grup de clienți în detrimentul intereselor OPCVM-ului;
(d)
societatea de administrare sau persoana în cauză desfășoară aceleași activități pentru OPCVM și pentru un alt client sau alți clienți care nu sunt OPCVM-uri;
(e)
societatea de administrare sau persoana în cauză primește sau va primi din partea unei alte persoane decât OPCVM-ul un stimulent pentru activitățile de administrare a portofoliului colectiv prestate OPCVM-ului, sub formă de bani, bunuri sau servicii, pe lângă comisionul sau tariful standard pentru serviciul respectiv.
(2) Statele membre solicită societăților de administrare ca, la identificarea tipurilor de conflicte de interese, să ia în calcul:
(a)
interesele societății de administrare, inclusiv pe cele care decurg din apartenența la un grup sau din prestarea serviciilor și a activităților, interesele clienților și obligația societății de administrare față de OPCVM;
(b)
interesele a două sau mai multe OPCVM-uri pe care le administrează.
Articolul 18
Politica în materie de conflicte de interese
(1) Statele membre solicită societăților de administrare să instituie, să aplice și să mențină o politică eficientă în materie de conflicte de interese. Această politică trebuie prevăzută în scris și trebuie să fie adecvată în raport cu dimensiunea și organizarea societății de administrare și cu natura, amploarea și complexitatea activității acesteia.
Atunci când societatea de administrare face parte dintr-un grup, politica respectivă trebuie să ia totodată în considerare împrejurările pe care societatea le cunoaște sau ar trebui să le cunoască și care pot genera un conflict de interese ca rezultat al structurii și activității comerciale desfășurate de ceilalți membri ai grupului.
(2) Politica în materie de conflicte de interese instituită în conformitate cu alineatul (1) trebuie să cuprindă următoarele:
(a)
identificarea, cu referire la activitățile de administrare a portofoliului colectiv desfășurate de către sau în numele societății de administrare, a circumstanțelor care constituie sau pot genera un conflict de interese cu un risc considerabil de prejudiciere a intereselor OPCVM-urilor sau ale unuia sau mai multor alți clienți;
(b)
procedurile care trebuie urmate și măsurile care trebuie adoptate pentru gestionarea conflictelor respective.
Articolul 19
Independența în gestionarea conflictelor
(1) Statele membre se asigură că procedurile și măsurile prevăzute la articolul 18 alineatul (2) litera (b) sunt concepute astfel încât să garanteze că persoanele relevante care desfășoară diferite activități comerciale care implică un conflict de interese desfășoară activitățile respective cu un grad de independență corespunzător dimensiunii și activităților societății de administrare și ale grupului din care aceasta face parte, precum și importanței riscului de prejudiciere a intereselor clienților.
(2) Procedurile care trebuie urmate și măsurile care trebuie adoptate potrivit articolului 18 alineatul (2) litera (b) includ următoarele, atunci când este necesar și adecvat pentru ca societatea de administrare să asigure gradul de independență necesar:
(a)
proceduri eficiente de prevenire și control al schimbului de informații dintre persoanele relevante implicate în activități de administrare a portofoliului colectiv care implică un risc de conflict de interese, atunci când schimbul de informații poate prejudicia interesele unuia sau mai multor clienți;
(b)
supravegherea separată a persoanelor relevante ale căror funcții principale implică desfășurarea de activități de administrare a portofoliului colectiv în numele clienților sau al investitorilor sau furnizarea de servicii către clienți sau investitori ale căror interese pot intra în conflict sau care reprezintă în alt fel interese diferite care pot intra în conflict, inclusiv cele ale societății de administrare;
(c)
eliminarea oricărei legături directe dintre remunerarea persoanelor relevante care desfășoară cu precădere o anumită activitate și remunerarea altor persoane relevante, respectiv câștigurile generate de respectivele persoane, care desfășoară cu precădere altă activitate, atunci când activitățile în cauză pot genera un conflict de interese;
(d)
măsuri pentru interzicerea sau limitarea exercitării de către orice persoană a unei influențe inadecvate asupra modului în care o persoană relevantă desfășoară activități de administrare a portofoliului colectiv;
(e)
măsuri de prevenire sau control al implicării simultane sau consecutive a unei persoane relevante în activități diferite de administrare a portofoliului colectiv, atunci când această implicare poate prejudicia gestionarea corespunzătoare a conflictelor de interese.
Atunci când adoptarea sau aplicarea uneia sau a mai multor măsuri și proceduri menționate anterior nu asigură gradul necesar de independență, statele membre solicită societăților de administrare să adopte măsuri și proceduri alternative sau suplimentare necesare și adecvate în acest scop.
Articolul 20
Gestionarea activităților care generează conflicte de interese prejudiciabile
(1) Statele membre solicită societăților de administrare să păstreze și să actualizeze periodic evidența tipurilor de activități de administrare a portofoliului colectiv întreprinse de către sau în numele societății de administrare care au generat sau, în cazul activităților de administrare a portofoliului colectiv aflate în curs, pot genera un conflict de interese cu risc considerabil de prejudiciere a intereselor unuia sau mai multor OPCVM-uri sau ale altor clienți.
(2) Statele membre solicită ca, atunci când măsurile organizatorice sau administrative luate de societatea de administrare pentru gestionarea conflictelor de interese nu sunt suficiente pentru a garanta, cu un grad de încredere rezonabil, prevenirea riscurilor de prejudiciere a intereselor OPCVM-urilor sau ale deținătorilor de titluri de participare ale acestora, personalul de conducere sau un alt organ intern competent al societății de administrare să fie prompt informat, astfel încât să poată lua orice decizie necesară pentru a garanta că societatea de administrare acționează în interesul OPCVM-urilor și ale deținătorilor de titluri de participare ale acestora.
(3) Societatea de administrare trebuie să transmită investitorilor un raport cu privire la situațiile menționate la alineatul (2) pe un suport durabil adecvat și să își motiveze decizia.
Articolul 21
Strategii de exercitare a drepturilor de vot
(1) Statele membre solicită societăților de administrare să elaboreze strategii adecvate și eficiente pentru a determina momentul și modul de exercitare a drepturilor de vot aferente instrumentelor deținute în portofoliile administrate, în beneficiul exclusiv al OPCVM-ului în cauză.
(2) Strategiile menționate la alineatul (1) trebuie să prevadă măsuri și proceduri pentru:
(a)
monitorizarea evenimentelor importante care se produc la nivelul societăților;
(b)
exercitarea drepturilor de vot în conformitate cu obiectivele și politica de investiții ale OPCVM-ului în cauză;
(c)
prevenirea sau gestionarea eventualelor conflicte de interese care decurg din exercitarea drepturilor de vot.
(3) O descriere succintă a strategiilor menționate la alineatul (1) trebuie pusă la dispoziția investitorilor.
Detaliile acțiunilor întreprinse pe baza acestor strategii se pun la dispoziția deținătorilor de titluri de participare gratuit și la cererea acestora.
CAPITOLUL IV
NORME DE CONDUITĂ
[Articolul 14 alineatul (1) literele (a) și (b) și alineatul (2) literele (a) și (b) din Directiva 2009/65/CE]
SECŢIUNEA 1
Principii generale
Articolul 22
Obligația de a acționa în interesul OPCVM-urilor și al deținătorilor de titluri de participare ale acestora
(1) Statele membre solicită societăților de administrare să asigure tratamentul echitabil al deținătorilor de titluri de participare ale OPCVM-urilor pe care le administrează.
Societățile de administrare nu trebuie să acorde o mai mare importanță intereselor unui grup de deținători de titluri de participare decât intereselor oricărui alt grup de deținători de titluri de participare.
(2) Statele membre solicită societăților de administrare să aplice politici și proceduri adecvate pentru a preveni practicile frauduloase despre care se poate considera, în mod rezonabil, că pot afecta stabilitatea și integritatea pieței.
(3) Fără a aduce atingere cerințelor din legislația națională, statele membre solicită societăților de administrare să utilizeze modele de stabilire a prețurilor și sisteme de evaluare echitabile, corecte și transparente pentru OPCVM-urile pe care le administrează, pentru a respecta obligația de a acționa în interesul deținătorilor de titluri de participare. Societățile de administrare trebuie să poată demonstra că portofoliile OPCVM-urilor au fost corect evaluate.
(4) Statele membre solicită societăților de administrare să acționeze astfel încât să împiedice facturarea unor costuri nejustificate OPCVM-urilor și deținătorilor de titluri de participare ale acestora.
Articolul 23
Cerințe de diligență necesară
(1) Statele membre solicită societăților de administrare să asigure un nivel ridicat de diligență în selectarea și monitorizarea continuă a investițiilor, în interesul OPCVM-urilor și al integrității pieței.
(2) Statele membre solicită societăților de administrare să se asigure că dispun de cunoștințe și o înțelegere adecvată a activelor în care au investit OPCVM-urile.
(3) Statele membre solicită societăților de administrare să instituie politici și proceduri scrise în materie de diligență necesară și să implementeze măsuri eficiente pentru a se asigura că deciziile de investiții în numele OPCVM-urilor sunt luate cu respectarea obiectivelor, a strategiei de investiții și a limitelor de risc ale OPCVM-urilor.
(4) Statele membre solicită societăților de administrare ca, la aplicarea politicii de administrare a riscului și dacă este adecvat după ce au luat în calcul natura unei investiții planificate, să elaboreze prognoze și să efectueze analize privind contribuția investiției respective la compoziția, lichiditatea și profilul de risc și de randament al portofoliului OPCVM-ului, înainte de a realiza investiția. Analizele trebuie efectuate numai pe baza unor date fiabile și actualizate, atât din punct de vedere cantitativ, cât și calitativ.
Societățile de administrare trebuie să acționeze cu competența, precauția și diligența necesare atunci când încheie, gestionează sau reziliază acorduri cu părți terțe referitoare la desfășurarea activităților de administrare a riscului. Înainte de a încheia astfel de acorduri, societățile de administrare trebuie să ia măsurile necesare pentru a verifica dacă partea terță dispune de abilitatea și capacitatea necesare pentru a desfășura activitățile de administrare a riscului într-un mod fiabil, profesionist și eficient. Societățile de administrare trebuie să stabilească metode pentru evaluarea continuă a standardelor de performanță ale părților terțe.
SECŢIUNEA 2
Tratarea ordinelor de subscriere și de răscumpărare
Articolul 24
Obligații de raportare legate de executarea ordinelor de subscriere și de răscumpărare
(1) Statele membre se asigură că, atunci când societățile de administrare execută un ordin de subscriere sau de răscumpărare de la un deținător de titluri de participare, acestea notifică deținătorul, prin intermediul unui suport durabil, confirmând executarea ordinului de îndată ce este posibil și cel târziu în prima zi lucrătoare după executare sau, dacă societatea de administrare primește confirmarea de la o terță parte, cel târziu în prima zi lucrătoare după primirea conformării de la terța parte.
Primul paragraf nu se aplică însă atunci când notificarea ar conține aceleași informații pe care le conține o confirmare trimisă cu promptitudine deținătorului de titluri de participare de către o altă persoană.
(2) Notificarea menționată la alineatul (1) include, atunci când este cazul, următoarele informații:
(a)
identificarea societății de administrare;
(b)
numele sau o altă desemnare a deținătorului de titluri de participare;
(c)
data și ora primirii ordinului și modalitatea de plată;
(d)
data executării;
(e)
identificarea OPCVM-ului;
(f)
tipul ordinului (de subscriere sau de răscumpărare);
(g)
numărul de titluri de participare;
(h)
valoarea unitară la care au fost subscrise sau răscumpărate titlurile de participare;
(i)
data valorii de referință;
(j)
valoarea brută a ordinului, inclusiv comisioanele de subscriere, sau valoarea netă, după deducerea comisioanelor de răscumpărare;
(k)
suma totală a comisioanelor și a cheltuielilor facturate și, la cererea investitorului, defalcarea în funcție de elemente.
(3) Atunci când sunt executate periodic ordine pentru un anumit deținător de titluri de participare, societatea de administrare fie îndeplinește acțiunea prevăzută la alineatul (1), fie îi furnizează deținătorului de titluri de participare, cel puțin o dată la șase luni, informațiile enumerate la alineatul (2) aferente tranzacțiilor respective.
(4) Societățile de administrare îi furnizează deținătorului de titluri de participare, la cerere, informații privind situația ordinului.
SECŢIUNEA 3
Executarea optimă
Articolul 25
Executarea deciziilor de tranzacționare în numele OPCVM-urilor administrate
(1) Statele membre solicită societăților de administrare să acționeze în interesul OPCVM-urilor pe care le administrează atunci când execută decizii de tranzacționare în numele acestora în contextul administrării portofoliilor lor.
(2) În scopul alineatului (1), statele membre trebuie să se asigure că societățile de administrare iau toate măsurile rezonabile pentru a obține cel mai bun rezultat posibil pentru OPCVM-uri ținând seama de preț, costuri, rapiditate, probabilitatea de executare și de decontare, mărimea și natura ordinului sau de orice alte considerente legate de executarea ordinului. Importanța acestor factori se stabilește pe baza următoarelor criterii:
(a)
obiectivele, politica de investiții și riscurile specifice ale OPCVM-ului, așa cum apar în prospect sau, după caz, în regulile fondului sau în documentele constitutive ale OPCVM-ului;
(b)
caracteristicile ordinului;
(c)
caracteristicile instrumentelor financiare care fac obiectul ordinului respectiv;
(d)
caracteristicile locurilor de executare spre care poate fi direcționat ordinul respectiv.
(3) Statele membre solicită societăților de administrare să instituie și să aplice măsuri eficiente pentru a respecta obligația prevăzută la alineatului (2). În mod concret, societățile de administrare trebuie să instituie și să aplice o politică care să le permită să obțină, pentru ordinele legate de OPCVM-uri, cel mai bun rezultat posibil în conformitate cu alineatul (2).
Societățile de administrare trebuie să obțină consimțământul prealabil al societății de investiții cu privire la politica de executare a ordinelor. Societatea de administrare trebuie să pună la dispoziția deținătorilor de titluri de participare informații adecvate cu privire la politica instituită în conformitate cu prezentul articol și cu modificările importante ale acesteia.
(4) Societățile de administrare trebuie să monitorizeze periodic eficacitatea măsurilor și a politicii de executare a ordinelor pentru a identifica și, dacă este cazul, a corecta eventualele deficiențe.
Societățile de administrare trebuie totodată să reexamineze anual politica de executare a ordinelor. Se efectuează, de asemenea, reexaminări ori de câte ori apare o modificare semnificativă care afectează capacitatea societății de administrare de a obține în continuare cele mai bune rezultate pentru OPCVM-urile administrate.
(5) Societățile de administrare trebuie să poată demonstra că au executat ordinele în numele OPCVM-urilor în conformitate cu politica de executare a ordinelor pe care o aplică.
Articolul 26
Transmiterea ordinelor de tranzacționare în numele OPCVM-urilor pentru a fi executate de alte entități
(1) Statele membre solicită societăților de administrare să acționeze în interesul OPCVM-urilor pe care le administrează atunci când transmit ordine de tranzacționare în numele acestora pentru a fi executate de alte entități, în contextul administrării portofoliilor OPCVM-urilor respective.
(2) Statele membre trebuie să se asigure că societățile de administrare iau toate măsurile rezonabile pentru a obține cel mai bun rezultat posibil pentru OPCVM-uri ținând seama de preț, costuri, rapiditate, probabilitatea de executare și de decontare, mărimea și natura ordinului sau de orice alte considerente legate de executarea ordinului. Importanța acestor factori se stabilește pe baza prevederilor articolului 25 alineatul (2).
În acest scop, societățile de administrare trebuie să instituie și să aplice o politică care să le permită să respecte obligația menționată în primul paragraf. Politica trebuie să identifice, pentru fiecare clasă de instrumente, entitățile cărora le pot fi transmise ordinele. Societatea de administrare încheie acorduri de executare numai dacă acestea sunt compatibile cu obligațiile prevăzute în acest articol. Societățile de administrare trebuie să pună la dispoziția deținătorilor de titluri de participare informații adecvate cu privire la politica instituită în conformitate cu prezentul paragraf și la modificările importante ale acesteia.
(3) Societățile de administrare monitorizează periodic eficiența politicii instituite în conformitate cu alineatul (2) și, în special, calitatea executării ordinelor de către entitățile identificate în cadrul politicii respective, remediind, dacă este cazul, eventualele deficiențe.
Societățile de administrare trebuie totodată să reexamineze anual această politică. Se efectuează, de asemenea, reexaminări ori de câte ori apare o modificare semnificativă care afectează capacitatea societății de administrare de a obține în continuare cele mai bune rezultate pentru OPCVM-urile administrate.
(4) Societățile de administrare trebuie să poată demonstra că au transmis ordinele în numele OPCVM-urilor în conformitate cu politica instituită conform alineatului (2).
SECŢIUNEA 4
Tratarea ordinelor
Articolul 27
Principii generale
(1) Statele membre solicită societăților de administrare să instituie și să aplice proceduri și măsuri care să permită executarea promptă, echitabilă și rapidă a tranzacțiilor de portofoliu în numele OPCVM-urilor.
Procedurile și măsurile aplicate de societățile de administrare trebuie să îndeplinească următoarele condiții:
(a)
să garanteze că ordinele executate în numele OPCVM-urilor sunt înregistrate și alocate cu promptitudine și acuratețe;
(b)
să execute ordinele comparabile ale OPCVM-urilor în ordine și neîntârziat, cu excepția cazului în care acest lucru este imposibil din cauza caracteristicilor ordinului respectiv sau a condițiilor de piață predominante sau în situația în care interesele OPCVM-urilor impun o altă procedură.
Instrumentele financiare sau sumele de bani primite în urma executării ordinelor trebuie transferate rapid și corect în contul OPCVM-ului în cauză.
(2) Societățile de administrare nu trebuie să facă abuz de informațiile privind ordinele în așteptare ale OPCVM-urilor și trebuie să ia toate măsurile necesare de prevenire a folosirii în mod abuziv a acestor informații de către persoanele relevante.
Articolul 28
Agregarea și alocarea ordinelor de tranzacționare
(1) Statele membre interzic societăților de administrare agregarea unui ordin al unui OPCVM cu un ordin al unui alt OPCVM sau al unui alt client sau cu un ordin în cont propriu, cu excepția cazului în care sunt îndeplinite următoarele condiții:
(a)
trebuie să fie puțin probabil ca agregarea ordinelor să fie în dezavantajul oricăruia dintre OPCVM-urile sau clienții ale căror ordine sunt agregate;
(b)
trebuie să se elaboreze și să se aplice o politică de alocare a ordinelor care să asigure în termeni suficient de exacți alocarea corectă a ordinelor agregate, inclusiv modul în care volumul și prețul ordinelor influențează alocările acestora și tratarea executărilor parțiale.
(2) Statele membre se asigură că, atunci când o societate de administrare agregă un ordin al unui OPCVM cu unul sau mai multe ordine ale altor OPCVM-uri sau clienți, iar ordinul agregat este executat parțial, societatea alocă tranzacțiile aferente în conformitate cu politica sa de alocare a ordinelor.
(3) Statele membre se asigură că societățile de administrare care au agregat tranzacții în cont propriu cu unul sau mai multe ordine ale OPCVM-urilor sau ale altor clienți nu alocă tranzacțiile aferente într-un mod dezavantajos pentru OPCVM sau un alt client.
(4) Statele membre solicită ca, atunci când o societate de administrare agregă un ordin al unui OPCVM sau al unui alt client cu o tranzacție în cont propriu și ordinul agregat este parțial executat, societatea să aloce tranzacțiile aferente OPCVM-ului sau unui alt client cu prioritate față de cele în cont propriu.
Cu toate acestea, dacă societatea de administrare poate demonstra OPCVM-ului sau celuilalt client, oferind motive rezonabile, că nu ar fi fost în măsură să execute ordinul în condiții atât de avantajoase sau chiar deloc dacă nu ar fi efectuat agregarea, atunci aceasta poate aloca tranzacția în nume propriu proporțional, în conformitate cu politica menționată la alineatul (1) litera (b).
SECŢIUNEA 5
Stimulente
Articolul 29
Protejarea intereselor OPCVM-urilor
(1) Statele membre se asigură că societățile de administrare nu sunt considerate ca acționând într-un mod onest, echitabil și profesionist, care să corespundă cel mai bine intereselor OPCVM-urilor, în cazul în care, pentru activitățile de administrare a investițiilor și de administrare a OPCVM-urilor, acestea plătesc sau primesc drept plată un tarif sau comision sau oferă sau primesc un beneficiu nemonetar, altul decât:
(a)
un tarif, comision sau beneficiu nemonetar plătit sau furnizat OPCVM-ului sau de către acesta sau unei persoane în numele OPCVM-ului;
(b)
un tarif, comision sau beneficiu nemonetar plătit sau furnizat către sau de către o terță parte sau o altă persoană care acționează în numele acestei terțe părți, atunci când sunt îndeplinite următoarele condiții:
(i)
existența, natura și suma tarifului, comisionului sau beneficiului sau, atunci când suma nu poate fi determinată, metoda de calcul a acelei sume trebuie prezentate clar OPCVM-ului, într-un mod cuprinzător, exact și ușor de înțeles, înainte de furnizarea serviciului în cauză;
(ii)
plata tarifului sau a comisionului sau furnizarea beneficiului nemonetar trebuie să fie astfel efectuate încât să sporească calitatea serviciului relevant și să nu împiedice societatea de administrare să își îndeplinească obligația de a acționa în interesul OPCVM-ului;
(c)
tarifele adecvate care permit sau sunt necesare pentru furnizarea serviciilor relevante, inclusiv costurile de custodie, tarifele pentru decontare și de schimb, impozitele reglementate sau tarifele legale și care, prin natura lor, nu pot genera conflicte cu obligațiile societății de administrare de a acționa într-un mod onest, echitabil și profesionist, care să corespundă cel mai bine intereselor OPCVM-urilor.
(2) În aplicarea alineatului (1) litera (b) punctul (i), statele membre permit societăților de administrare să comunice într-o formă succintă termenii principali ai prevederilor referitoare la tarife, comisioane sau beneficii nemonetare, cu condiția ca acestea să se oblige să comunice și alte detalii la cererea deținătorilor de titluri de participare și să își onoreze această obligație.
CAPITOLUL V
DETALIILE ACORDULUI STANDARD DINTRE DEPOZITAR ŞI SOCIETATEA DE ADMINISTRARE
[Articolul 23 alineatul (5) și articolul 33 alineatul (5) din Directiva 2009/65/CE]
Articolul 30
Elemente legate de procedurile care trebuie urmate de părțile la acord
Statele membre solicită depozitarului și societății de administrare, denumite în acest capitol „părțile la acord”, să includă în acordul scris menționat la articolul 23 alineatul (5) sau la articolul 33 alineatul (5) din Directiva 2009/65/CE cel puțin următoarele detalii legate de serviciile prestate și de procedurile care trebuie urmate de părțile la acord:
(a)
o descriere a procedurilor, inclusiv a celor legate de păstrarea activelor, care urmează să fie adoptate pentru fiecare tip de activ al OPCVM-ului încredințat depozitarului;
(b)
o descriere a procedurilor care trebuie urmate atunci când societatea de administrare intenționează să modifice regulile fondului sau prospectul OPCVM-ului, în care să se precizeze momentul în care trebuie informat depozitarul sau cazurile în care este necesar acordul prealabil al depozitarului pentru efectuarea modificării;
(c)
o descriere a modalităților și a procedurilor prin care depozitarul va transmite societății de administrare toate informațiile utile de care aceasta are nevoie pentru a-și îndeplini obligațiile, inclusiv o descriere a modalităților și a procedurilor pentru exercitarea drepturilor aferente instrumentelor financiare și a modalităților și procedurilor aplicate pentru ca societatea de administrare și OPCVM-ul să aibă un acces rapid și corect la informațiile referitoare la conturile OPCVM-ului;
(d)
o descriere a mijloacelor și a procedurilor prin care depozitarul va avea acces la toate informațiile utile de care are nevoie pentru a-și îndeplini obligațiile;
(e)
o descriere a procedurilor prin care depozitarul poate verifica activitatea societății de administrare și evalua calitatea informațiilor transmise, inclusiv prin vizite la fața locului;
(f)
o descriere a procedurilor prin care societatea de administrare poate examina performanța depozitarului în ceea ce privește respectarea obligațiilor contractuale ale acestuia.
Articolul 31
Elemente legate de schimbul de informații și de obligațiile în materie de confidențialitate și de spălare a banilor
(1) Statele membre solicită părților la acordul menționat la articolul 23 alineatul (5) sau la articolul 33 alineatul (5) din Directiva 2009/65/CE să includă în acord cel puțin următoarele elemente legate de schimbul de informații și obligațiile în materie de confidențialitate și de spălare a banilor:
(a)
o listă a tuturor informațiilor care trebuie schimbate între OPCVM, societatea sa de administrare și depozitar cu privire la subscrierea, răscumpărarea, emiterea, și anularea titlurilor de participare ale OPCVM-ului;
(b)
obligațiile de confidențialitate aplicabile părților la acord;
(c)
informații privind sarcinile și responsabilitățile părților la acord în ceea ce privește obligațiile legate de prevenirea spălării banilor și a finanțării terorismului, dacă este cazul.
(2) Obligațiile menționate la alineatul (1) litera (b) trebuie redactate astfel încât să nu diminueze capacitatea autorităților competente din statul membru de origine al societății de administrare sau a autorităților competente din statul membru de origine al OPCVM-ului să aibă acces la documentele și informațiile pertinente.
Articolul 32
Elemente legate de numirea părților terțe
Atunci când depozitarul sau societatea de administrare intenționează să numească o terță parte pentru îndeplinirea sarcinilor sale, statele membre solicită ambelor părți la acordul menționat la articolul 23 alineatul (5) sau la articolul 33 alineatul (5) din Directiva 2009/65/CE să includă cel puțin următoarele elemente în acord:
(a)
angajamentul ambelor părți la acord de a furniza în mod regulat detalii privind părțile terțe numite de depozitar sau de societatea de administrare pentru îndeplinirea sarcinilor care le revin;
(b)
angajamentul ca, la cererea uneia dintre părți, cealaltă parte să furnizeze informații privind criteriile utilizate pentru selectarea părții terțe și măsurile luate pentru monitorizarea activității desfășurate de partea terță selectată;
(c)
o declarație că răspunderea depozitarului, prevăzută la articolul 24 sau la articolul 34 din Directiva 2009/65/CE, nu este afectată de faptul că a încredințat unei terțe părți toate activele pe care le are în păstrare sau o parte din acestea.
Articolul 33
Elemente legate de eventualele modificări și de rezilierea acordului
Statele membre solicită părților la acordul menționat la articolul 23 alineatul (5) sau la articolul 33 alineatul (5) din Directiva 2009/65/CE să includă în acord cel puțin următoarele elemente legate de modificarea și de rezilierea acordului:
(a)
perioada de valabilitate a acordului;
(b)
condițiile în care acordul poate fi modificat sau reziliat;
(c)
condițiile necesare pentru facilitarea tranziției către un alt depozitar și, în cazul unei astfel de tranziții, procedura prin care depozitarul trebuie să trimită toate informațiile pertinente noului depozitar.
Articolul 34
Legislația aplicabilă
Statele membre solicită părților la acordul menționat la articolul 23 alineatul (5) sau la articolul 33 alineatul (5) din Directiva 2009/65/CE să precizeze că legislația aplicabilă acordului este legislația statului membru de origine al OPCVM-ului.
Articolul 35
Transmiterea electronică a informațiilor
În situațiile în care părțile la acordul menționat la articolul 23 alineatul (5) sau la articolul 33 alineatul (5) din Directiva 2009/65/CE convin să recurgă la transmiterea electronică a tuturor sau a unei părți a informațiilor pe care le schimbă, statele membre solicită ca acordul să conțină prevederi pentru păstrarea unei evidențe a acestor informații.
Articolul 36
Aplicabilitatea acordului
Statele membre pot permite ca acordul menționat la articolul 23 alineatul (5) sau la articolul 33 alineatul (5) din Directiva 2009/65/CE să acopere mai mult de un OPCVM administrat de societatea de administrare. În acest caz, acordul trebuie să enumere OPCVM-urile acoperite.
Articolul 37
Acord privind nivelul serviciilor
Statele membre permit părților la acord să includă detaliile modalităților și procedurilor menționate la articolul 30 literele (c) și (d) fie în acordul menționat la articolul 23 alineatul (5) sau la articolul 33 alineatul (5) din Directiva 2009/65/CE, fie într-un acord scris separat.
CAPITOLUL VI
ADMINISTRAREA RISCULUI
[Articolul 51 alineatul (1) din Directiva 2009/65/CE]
SECŢIUNEA 1
Politica de administrare a riscului și măsurarea riscului
Articolul 38
Politica de administrare a riscului
(1) Statele membre solicită societăților de administrare să instituie, să aplice și să mențină o politică de administrare a riscului adecvată și documentată care să identifice riscurile la care sunt sau ar putea fi expuse OPCVM-urile pe care le administrează.
Politica de administrare a riscului trebuie să cuprindă procedurile necesare pentru a permite societății de administrare să evalueze pentru fiecare OPCVM pe care îl administrează expunerea la riscul de piață, la riscul de lichiditate și la riscul contrapărții, precum și expunerea OPCVM-ului la toate celelalte riscuri, inclusiv la riscul operațional, care pot fi semnificative pentru fiecare OPCVM administrat.
Statele membre solicită societăților de administrare să abordeze în politica de administrare a riscului cel puțin următoarele chestiuni:
(a)
tehnicile, instrumentele și măsurile care le permit să își îndeplinească obligațiile prevăzute la articolele 40 și 41;
(b)
alocarea responsabilităților în materie de administrare a riscului în cadrul societății de administrare.
(2) Statele membre solicită societăților de administrare să se asigure că politica de administrare a riscului menționată la alineatul (1) precizează condițiile, conținutul și frecvența rapoartelor funcției de administrare a riscului menționate la articolul 12 către consiliul de administrație și către conducere și, acolo unde este cazul, către funcția de supraveghere.
(3) În aplicarea alineatelor (1) și (2), statele membre se asigură că societățile de administrare iau în calcul natura, amploarea și complexitatea activității lor și a OPCVM-urilor pe care le administrează.
Articolul 39
Evaluarea, monitorizarea și revizuirea politicii de administrare a riscului
(1) Statele membre solicită societăților de administrare să evalueze, să monitorizeze și să revizuiască periodic:
(a)
caracterul adecvat și eficiența politicii de administrare a riscului și a măsurilor, proceselor și tehnicilor menționate la articolele 40 și 41;
(b)
măsura în care societatea de administrare respectă politica de administrare a riscului și măsurile, procesele și tehnicile menționate la articolele 40 și 41;
(c)
caracterul adecvat și eficiența măsurilor luate pentru remedierea deficiențelor apărute în derularea procesului de administrare a riscului.
(2) Statele membre solicită societăților de administrare să notifice autorităților competente din statul membru de origine orice modificare importantă a procesului de administrare a riscului.
(3) Statele membre trebuie să se asigure că cerințele prevăzute la alineatul (1) fac obiectul unei examinări continue de către autoritățile competente ale statului membru de origine al societății de administrare, precum și la acordarea autorizației.
SECŢIUNEA 2
Procese de administrare a riscului, expunerea la riscul contrapărții și concentrarea emitenților
Articolul 40
Măsurarea și administrarea riscului
(1) Statele membre solicită societăților de administrare să adopte măsuri, procese și tehnici adecvate și eficiente pentru:
(a)
măsurarea și administrarea în orice moment a riscurilor la care sunt sau ar putea fi expuse OPCVM-urile pe care le administrează;
(b)
asigurarea respectării limitelor în materie de expunere globală și de risc al contrapărții, în conformitate cu articolele 41 și 43.
Aceste măsuri, procese și tehnici trebuie să fie proporționale cu natura, amploarea și complexitatea activităților societăților de administrare și ale OPCVM-urilor pe care acestea le administrează și cu profilul de risc al OPCVM-urilor.
(2) În aplicarea alineatului (1), statele membre solicită societăților de administrare să ia următoarele măsuri pentru fiecare OPCVM pe care îl administrează:
(a)
să instituie măsurile, procesele și tehnicile de administrare a riscului necesare pentru a se asigura că riscurile aferente pozițiilor și contribuția lor la profilul de risc global sunt corect măsurate pe baza unor date solide și fiabile și că măsurile, procesele și tehnicile de măsurare a riscului sunt documentate corespunzător;
(b)
să efectueze, atunci când este cazul, teste ex post (back-tests) periodice pentru a examina valabilitatea metodelor de măsurare a riscului care includ prognoze și estimări bazate pe modele;
(c)
să efectueze, atunci când este cazul, simulări de criză (stress tests) și analize periodice ale scenariilor pentru a aborda riscurile care decurg din modificările posibile ale condițiilor de piață care pot afecta negativ OPCVM-urile;
(d)
să instituie, să implementeze și să mențină un sistem documentat de limite interne în ceea ce privește măsurile utilizate pentru administrarea și controlul riscurilor pertinente pentru fiecare OPCVM luând în considerare toate riscurile care pot fi importante pentru OPCVM-uri, așa cum se menționează la articolul 38, și asigurând coerența cu profilul de risc al OPCVM-ului;
(e)
să se asigure că nivelul actual de risc respectă sistemul de limite de risc menționat la litera (d) pentru fiecare OPCVM;
(f)
să instituie, să implementeze și să mențină proceduri adecvate care, în eventualitatea unor încălcări reale sau anticipate ale sistemului de limite de risc al OPCVM-ului, să permită luarea unor măsuri rapide de remediere în interesul deținătorilor de titluri de participare.
(3) Statele membre trebuie să se asigure că societățile de administrare utilizează un proces adecvat de administrare a riscului de lichiditate pentru a garanta că fiecare OPCVM pe care îl administrează respectă în orice moment prevederile articolului 84 alineatul (1) din Directiva 2009/65/CE.
Acolo unde este cazul, societățile de administrare trebuie să efectueze simulări de criză care să permită evaluarea riscului de lichiditate al OPCVM-urilor în situații excepționale.
(4) Statele membre solicită societăților de administrare să se asigure că pentru fiecare OPCVM pe care îl administrează, profilul de lichiditate al investițiilor OPCVM-ului corespunde politicii de răscumpărare prevăzute în regulile fondului sau în documentele constitutive sau în prospect.
Articolul 41
Calcularea expunerii globale
(1) Statele membre solicită societăților de administrare să calculeze expunerea globală a unui OPCVM administrat, prevăzută la articolul 51 alineatul (3) din Directiva 2009/65/CE, ca fiind una dintre următoarele:
(a)
expunerea și leverage-ul suplimentare generate de OPCVM-ul administrat prin utilizarea instrumentelor financiare derivate care includ instrumente derivate încorporate, potrivit articolului 51 alineatul (3) al patrulea paragraf din Directiva 2009/65/CE, care nu poate depăși valoarea totală a activului net al OPCVM-ului;
(b)
riscul de piață aferent portofoliului OPCVM-ului.
(2) Statele membre solicită societăților de administrare să calculeze expunerea globală a OPCVM-urilor cel puțin o dată pe zi.
(3) Statele membre pot permite societăților de administrare să calculeze expunerea globală utilizând metoda bazată pe angajamente, metoda valoare la risc sau alte metode avansate de măsurare a riscului pe care le consideră adecvate. În aplicarea acestei prevederi, „valoare la risc” înseamnă o estimare maximă a nivelului preconizat al pierderii, cu o anumită probabilitate, într-un interval de timp stabilit.
Statele membre solicită societăților de administrare să se asigure că metoda selectată pentru măsurarea expunerii globale este adecvată, luând în considerare strategia de investiții aplicată de OPCVM, tipurile și complexitatea instrumentelor financiare derivate utilizate și procentul din portofoliul OPCVM-ului care conține instrumente financiare derivate.
(4) Atunci când un OPCVM utilizează, în conformitate cu articolul 51 alineatul (2) din Directiva 2009/65/CE, tehnici și instrumente, inclusiv acorduri de răscumpărare sau tranzacții de împrumut cu valori mobiliare, pentru a genera un leverage sau o expunere suplimentară la riscul de piață, statele membre solicită societăților de administrare să ia în considerare aceste tranzacții la calcularea expunerii globale.
Articolul 42
Abordarea bazată pe angajamente
(1) Atunci când pentru calcularea expunerii globale se utilizează abordarea bazată pe angajamente, statele membre solicită societăților de administrare să aplice această abordare tuturor pozițiilor pe instrumente financiare derivate care conțin instrumente derivate încorporate, așa cum se menționează la articolul 51 alineatul (3) paragraful al patrulea din Directiva 2009/65/CE, indiferent dacă acestea sunt folosite în cadrul politicii generale de investiții a OPCVM-ului, pentru reducerea riscului sau în scopul unei administrări eficiente a portofoliului, așa cum se prevede la articolul 51 alineatul (2) din directiva respectivă.
(2) Atunci când pentru calcularea expunerii globale se utilizează abordarea bazată pe angajamente, statele membre solicită societăților de administrare să convertească fiecare poziție pe un instrument financiar derivat în valoarea de piață a unei poziții echivalente pe activul suport al acelui instrument derivat (abordarea standard bazată pe angajamente).
Statele membre permit societăților de administrare să aplice și alte metode de calcul echivalente abordării standard bazate pe angajamente.
(3) Statele membre pot permite societăților de administrare să ia în considerare acordurile de acoperire și de compensare la calcularea expunerii globale, atunci când aceste acorduri nu ignoră riscurile evidente și semnificative și au ca rezultat o reducere clară a expunerii la riscuri.
(4) Atunci când utilizarea instrumentelor financiare derivate nu generează o expunere suplimentară pentru OPCVM-uri, nu este nevoie ca expunerea suport să fie inclusă în calcularea angajamentelor.
(5) Atunci când se utilizează abordarea bazată pe angajamente, nu este nevoie ca în calculul expunerii globale să se includă contractele de împrumut temporare încheiate în numele OPCVM-urilor în conformitate cu articolul 83 din Directiva 2009/65/CE.
Articolul 43
Riscul contrapărții și concentrarea activelor pe emitent
(1) Statele membre solicită societăților de administrare să se asigure că riscul contrapărții care decurge dintr-un instrument financiar derivat tranzacționat în afara pieței reglementate face obiectul limitelor prevăzute la articolul 52 din Directiva 2009/65/CE.
(2) La calcularea expunerii unui OPCVM la riscul contrapărții în conformitate cu limitele prevăzute la articolul 52 alineatul (1) din Directiva 2009/65/CE, societățile de administrare trebuie să utilizeze valoarea pozitivă marcată la piață (mark-to-market) a contractului aferent instrumentului derivat tranzacționat în afara pieței reglementate încheiat cu acea contraparte.
Societățile de administrare pot compensa pozițiile pe instrumente derivate ale unui OPCVM cu aceeași contraparte, cu condiția să poată executa acordurile de compensare încheiate cu contrapartea în numele OPCVM-ului. Compensarea este permisă numai pentru instrumentele derivate tranzacționate în afara pieței reglementate cu aceeași contraparte și nu pentru alte expuneri pe care OPCVM-ul le poate avea față de aceeași contraparte.
(3) Statele membre pot permite societăților de administrare să reducă expunerea OPCVM-urilor față de o contraparte la o tranzacție cu un instrument derivat tranzacționat în afara pieței reglementate prin primirea unei garanții. Garanția primită trebuie să fie suficient de lichidă pentru a putea fi vândută rapid la un preț apropiat de evaluarea acesteia înaintea vânzării.
(4) Statele membre solicită societăților de administrare să ia în considerare garanțiile la calculul expunerii la riscul contrapărții menționat la articolul 52 alineatul (1) din Directiva 2009/65/CE, atunci când societatea de administrare oferă o garanție contrapărții la tranzacția cu un instrument derivat tranzacționat în afara pieței reglementate în numele OPCVM-ului. Garanția oferită poate fi luată în calcul la valoarea netă numai dacă societatea de administrare poate executa acordurile de compensare încheiate cu contrapartea în cauză în numele OPCVM-ului.
(5) Statele membre solicită societăților de administrare să calculeze limitele de concentrare a activelor pe emitent menționate la articolul 52 din Directiva 2009/65/CE pe baza expunerii suport create prin utilizarea unor instrumente financiare derivate conform abordării bazate pe angajamente.
(6) În ceea ce privește expunerea care decurge din tranzacțiile cu instrumente derivate tranzacționate în afara pieței reglementate menționate la articolul 52 alineatul (2) din Directiva 2009/65/CE, statele membre solicită societăților de administrare să includă în calcul orice expunere la riscul contrapărții din tranzacția cu instrumentele derivate respective.
SECŢIUNEA 3
Proceduri de evaluare a instrumentelor derivate tranzacționate în afara pieței reglementate
Articolul 44
Proceduri de evaluare a valorii instrumentelor derivate tranzacționate în afara pieței reglementate
(1) Statele membre solicită societăților de administrare să se asigure că expunerilor OPCVM-urilor din instrumente derivate tranzacționate în afara pieței reglementate li se alocă valori corecte care nu se bazează numai pe cotațiile de piață ale contrapărților la tranzacțiile cu aceste instrumente și care îndeplinesc criteriile prevăzute la articolul 8 alineatul (4) din Directiva 2007/16/CE.
(2) În aplicarea alineatului (1), societățile de administrare trebuie să instituie, să implementeze și să mențină mecanisme și proceduri care să asigure o evaluare adecvată, transparentă și corectă a expunerilor OPCVM-urilor din instrumente derivate tranzacționate în afara pieței reglementate.
Statele membre solicită societăților de administrare să se asigure că valoarea justă a instrumentelor derivate tranzacționate în afara pieței reglementate face obiectul unei evaluări adecvate, corecte și independente.
Mecanismele și procedurile de evaluare trebuie să fie adecvate și proporționale cu natura și complexitatea instrumentelor derivate tranzacționate în afara pieței reglementate.
Societățile de administrare trebuie să îndeplinească cerințele prevăzute la articolul 5 alineatul (2) și la articolul 23 alineatul (4) al doilea paragraf atunci când mecanismele și procedurile de evaluare a instrumentelor derivate tranzacționate în afara pieței reglementate implică desfășurarea unor activități de către părți terțe.
(3) În aplicarea alineatelor (1) și (2), persoanele care asigură funcția de administrare a riscului trebuie să primească sarcini și responsabilități specifice.
(4) Mecanismele și procedurile de evaluare menționate la alineatul (2) trebuie să fie documentate corespunzător.
SECŢIUNEA 4
Transmiterea informațiilor referitoare la instrumente derivate
Articolul 45
Rapoarte asupra instrumentelor derivate
(1) Statele membre solicită societăților de administrare să furnizeze autorităților competente din statul membru de origine, cel puțin o dată pe an, rapoarte conținând informații care să reflecte o imagine fidelă și corectă a tipurilor de instrumente derivate utilizate pentru fiecare OPCVM administrat, riscurile aferente, limitele cantitative și metodele alese pentru estimarea riscurilor asociate tranzacțiilor cu instrumente derivate.
(2) Statele membre trebuie să se asigure că autoritățile competente din statul membru de origine al societății de administrare examinează regularitatea și exhaustivitatea informațiilor menționate la alineatul (1) și că au posibilitatea de a interveni atunci când este cazul.
CAPITOLUL VII
DISPOZIŢII FINALE
Articolul 46
Transpunere
(1) Statele membre pun în aplicare actele cu putere de lege și actele administrative necesare pentru a se conforma prezentei directive până la 30 iunie 2011. Statele membre comunică de îndată Comisiei textele acestor acte, precum și un tabel de corespondență între respectivele acte și prezenta directivă.
Atunci când statele membre adoptă aceste acte, ele conțin o trimitere la prezenta directivă sau sunt însoțite de o asemenea trimitere la data publicării lor oficiale. Statele membre stabilesc modalitatea de efectuare a acestei trimiteri.
(2) Comisiei îi sunt comunicate de către statele membre textele principalelor dispoziții de drept intern pe care le adoptă în domeniul reglementat de prezenta directivă.
Articolul 47
Intrarea în vigoare
Prezenta directivă intră în vigoare în a douăzecea zi de la data publicării în Jurnalul Oficial al Uniunii Europene.
Articolul 48
Destinatari
Prezenta directivă se adresează statelor membre.
Adoptată la Bruxelles, 1 iulie 2010.