РЕШЕНИЕ НА КОМИСИЯТА
от 12 юни 2012 година
относно мерките SA. 27420 (C 12/2009) (ex N 19/2009), прилагани от Финландия за Osuuskunta Karjaportti
(нотифицирано под номер C(2012) 3249)
(Само версиите на финландски и шведски език са автентични)
(текст от значение за ЕИП)
(2013/8/ЕС)
ЕВРОПЕЙСКАТА КОМИСИЯ,
Като взе предвид Договора за функционирането на Европейския съюз, и по-специално първата алинея от член 108, параграф 2 от него,
като взе предвид Споразумението за Европейското икономическо пространство, и по-специално член 62, параграф 1, буква а) от него,
като покани заинтересованите страни да представят мненията си в съответствие с посочените по-горе разпоредби и като взе предвид техните мнения (1),
като има предвид, че:
1. ПРОЦЕДУРА
(1)
С писмо от 15 януари 2009 г. Финландия уведоми Комисията за помощ за оздравяване, състояща се от гаранция и разсрочване на дълг в полза на Osuuskunta Karjaportti (наричано по-нататък „Karjaportti“; чието дружествено наименование към момента на уведомяването беше Järvi-Suomen Portti Osuuskunta). С писма от 5 февруари 2009 г., 11 февруари 2009 г., 16 февруари 2009 г. и 20 февруари 2009 г. Финландия предостави допълнителна информация на Комисията.
(2)
С писмо от 8 април 2009 г. Комисията уведоми Финландия за решението си да открие процедурата, предвидена в член 108, параграф 2 от Договора за функционирането на Европейския съюз (ДФЕС) (2) по отношение на мерките, предмет на уведомлението, и няколко мерки, предоставени в миналото. След това решение за откриване на процедурата, Финландия предостави допълнителна информация на Комисията с писмо от 13 май 2009 г.
(3)
Решението на Комисията за откриване на процедурата беше публикувано в Официален вестник на Европейския съюз (3). Комисията покани заинтересованите страни да представят мненията си относно мерките за помощ.
(4)
Комисията получи мнения от една заинтересована страна. Тя ги препрати на Финландия, на която бе дадена възможност да изрази мнението си. Това мнение беше получено с писмо от 28 август 2009 г. Финландия предостави допълнителна информация по електронна поща на 3 ноември 2009 г.
(5)
С писмо от 15 декември 2009 г., Комисията уведоми Финландия за решението си да разшири обхвата на процедурата, предвидена в член 108, параграф 2 от ДФЕС по отношение на допълнителни мерки за помощ, предоставени в миналото. Финландия представи допълнителна информация с писмо от 12 февруари 2010 г.
(6)
Решението на Комисията за разширяване на обхвата на процедурата беше публикувано в Официален вестник на Европейския съюз (4). Комисията покани заинтересованите страни да представят мненията си относно мерките за помощ. Комисията не получи допълнителни мнения от заинтересованите страни.
(7)
На 1 март 2010 г. Финландия уведоми службите на Комисията, че е оттеглила уведомлението относно гаранцията в полза на Karjaportti. С писмо от 26 март 2010 г. Комисията уведоми Финландия, че ще разгледа оттеглянето на уведомлението относно гаранцията в окончателното решение, заедно с другите мерки, които са предмет на оценката. Освен това Комисията отправи въпроси във Финландия, на които Финландия отговори с писмо от 22 април 2010 г. Комисията изпрати искане за информация до Финландия на 15 юли 2010 г., на което Финландия отговори на 20 август 2010 г. Друго искане за информация бе изпратено от Комисията на 28 септември 2010 г., на което Финландия отговори на 29 ноември 2010 г. На последно място, Комисията поиска допълнителна информация с писмо от 16 ноември 2011 г. Финландия представи тази информация на 16 декември 2011 г.
2. БЕНЕФИЦИЕР
2.1. Кооперацията Karjaportti
(8)
Karjaportti е кооперативно дружество, разположено в Mikkeli, с производствени мощности в Mikkeli и Kouvola, които се намират в Източна Финландия (Itä-Suomi) - регион, който отговаря на условията за регионална помощ съгласно член 107, параграф 3, буква в) от ДФЕС. Кооперативът първоначално е бил създаден през 1914 г. През 1950 г. той е бил наречен Osuusteurastamo Karjaportti, от 31 декември 2002 г. дружественото му наименование е било като Järvi-Suomen Portti Osuuskunta, а от 14 декември 2010 г. насам наименованието му е Karjaportti. Към днешна дата в Karjaportti работят 300 постоянни работници, както и допълнителни 100 -120 сезонни работници през пролетта и лятото.
(9)
Karjaportti осъществява дейност в сектора на производство на храни, а именно в областта на преработката на месо в продукти, като кюфтета и колбаси. Освен това кооперативът продава пакетирано месо, парчета месо и кланични трупове. Karjaportti изнася малки количества в други държави членки.
2.2. Финансово състояние на Karjaportti
(10)
От 1 декември 2004 г. Karjaportti е предмет на процедура по преструктуриране, надзиравана от съд съгласно Закона за преструктуриране на предприятия 47/1993 (5) (наричана по-нататък „процедура по преструктуриране, надзиравана от съд“. За по-подробна информация относно процедурата по преструктуриране, надзиравана от съд вж. съображения 31-43).
(11)
Подробна информация относно финансовото състояние на Karjaportti преди и по време на процедурата по преструктуриране, надзиравана от съд, е представена в следната таблица:
Таблица I
Основни финансови данни на Karjaportti в ЕВРО
Година
Оборот
Оперативен резултат
Нетен резултат (печалба/загуба)
Дефицит за предишни отчетни периоди
Акционерен капитал/резерви и непредвидени разходи
Баланс на собствения капитал
2000 г.
139 620 882
8 682
-1 169 091
7 681 411/ 10 247 107
8 893 097
2001 г.
139 748 861
2 082 662
549 865
7 812 809/ 9 078 473
9 442 963
2002 г.
135 781 234
2 259 488
14 382
7 783 428/ 9 559 942
17 357 751
2003 г.
128 354 480
-3 299 914
-6 009 055
7 585 778/ 9 506 525
11 083 248
2004 г.
125 849 631
-3 972 464
-10 686 420
7 234 608/ 3 497 953
46 141
2005 г.
101 507 619
-6 629 915
-9 235 908
-7 404 955
7 772 913/ 216 662
-8 651 289
2006 г.
99 802 293
-3 485 054
4 277 565
-16 640 864
8 141 610/ 216 662
-4 005 028
2007 г.
86 962 069
-8 916 539
-7 943 878
-12 363 299
6 244 277/ 216 662
-13 846 239
2008 г.
80 901 753
-3 791 985
-2 770 037
-20 307 178
5 768 185/ 216 662
-17 092 368
2009 г.
64 793 763
305 936
-2 124 435
-23 077 214
5 077 160/ 216 662
-19 907 828
(12)
През 2008 г. финландските данъчни органи на два пъти започват процедура по несъстоятелност срещу Karjaportti. При първата процедура на 7 октомври 2008 г. те са представили разпореждане за изплащане на 461 579 EUR. Заявлението за започване на процедура бе оттеглено след това от данъчните органи. На 1 декември 2008 г. за втори път е започнала процедура с разпореждане за изплащане на 981 658 EUR. Процедурата по несъстоятелност срещу Karjaportti е била прекратена през юни 2009 г., тъй като кооперативът е изплатил непогасения дълг на данъчните органи.
3. ОПИСАНИЕ НА МЕРКИТЕ
(13)
Разглежданите мерки се състоят от мерки, предоставени от община Mikkeli, в която е разположен Karjaportti, и мерки, предоставени от Finnvera Oyj (наричано по-нататък „Finnvera“). Finnvera е специализирано финансиращо дружество, собственост на Финландия, което е официалната агенция за експортно кредитиране на Финландия (6). Предоставените от община Mikkeli мерки първо са описани по-долу (раздел 3.1.), след което са описани мерките, предоставени от Finnvera (раздел 3.2.).
3.1. Мерки, предоставени от община Mikkeli
3.1.1. Гаранция, предоставена на 12 юни 2000 г. (мярка 1), и прехвърляне на земя (мярка 2)
(14)
Мярка 1: С решение от 12 юни 2000 г. общинският съвет на Mikkeli е предоставил абсолютна гаранция („takaus“) на Karjaportti, която покрива 100 % от бъдещия заем, възлизащ на 25 млн. FIM (приблизително 4,2 млн. EUR (7)). Заемът е бил предоставен на Karjaportti през септември 2000 г. при фиксиран лихвен процент от 5,35 % и за срок от 10 години от банката Tapiola Pankki Oy („Tapiola“). В същото време гаранцията е била приведена в действие от изпълнителния орган на община Mikkeli, с подписването на гаранционното споразумение. Гаранцията е била предоставена без гаранционна такса и като абсолютна гаранция, при която гарантът носи отговорност за главницата като за свой собствен дълг, което означава, че кредиторът може да поиска възстановяване на главницата от гаранта, когато главницата стане дължима. Гарантираният заем е бил предоставен за финансиране на изграждането на производствени съоръжения в окръг Tikkala в Mikkeli (8).
(15)
Гаранцията е била обезпечена посредством вече съществуващите ипотеки върху недвижими имоти с регистрирана стойност в размер на 7,5 млн. FIM (1 261 409 EUR) (9). При предоставянето на мярка 1 около 3 млн. FIM от ипотеките върху недвижими имоти са били в наличност като обезпечение. Освен това гаранцията е била обезпечена с ипотеки върху активи на дружеството (10) с регистрирана стойност съответно в размер на 25 млн. FIM и 30,5 млн. FIM за движими активи на Karjaportti.
(16)
При започването през декември 2004 г. на процедурата по преструктуриране, надзиравана от съд, Tapiola е поискало изплащане на непогасените дългове на Karjaportti от община Mikkeli в рамките на гаранцията. След извършването на тези плащания към Tapiola, община Mikkeli е заела позицията на кредитор на Karjaportti на мястото на Tapiola (вж. съображение 34).
(17)
Мярка 2: Освен това през 2000 г. от селската област Mikkeli на Karjaportti е бил прехвърлен парцел за построяването на производствено съоръжение в Tikkala (11). Размерът на парцела е бил 152 366 m2 и община Mikkeli е предоставила този парцел безвъзмездно на Karjaportti, т.е. не е била платена никаква покупна цена. Освен това община Mikkeli е поела ангажимент за прехвърлянето на земята, подготвена за застрояване. За тази цел община Mikkeli е възстановила на Karjaportti разходите за изравняването на земята, в размер на 2 000 000 FIM (приблизително 336 376 EUR) (12).
(18)
На Karjaportti са били предоставени и други мерки за изграждането на производственото съоръжение в Tikkala. Finnvera е предоставило заеми и гаранции в размер на 20 000 000 FIM (приблизително 3 363 759 EUR), а Министерство на заетостта и икономиката (тогава: Министерство на търговията и промишлеността) е предоставило преки безвъзмездни средства, които възлизат на 15 000 000 FIM (приблизително 2 552 819 EUR).
(19)
Като цяло мерките, описани в съображения 14-18, които е трябвало да бъдат предоставени за изграждането на производственото съоръжение в Tikkala, са имали номинална стойност от 63 783 719 FIM (приблизително 10 757 652 EUR). Брутният еквивалент на помощта по предоставените мерки е възлизал на 3 617 143 EUR, съгласно информацията, предоставена в следната таблица:
Таблица II
Брутен еквивалент на помощта по предоставените мерки в евро
Мярка
Сума
Брутен еквивалент на помощта
Гаранция от община Mikkeli
4 204 698
345 786
Прехвърляне на земя от община Mikkeli
300 000
300 000
Изравняване на парцела, платено от община Mikkeli
336 376
336 376
Заем от Finnvera
1 681 879
82 162
Преки безвъзмездни средства от Министерство на търговията и промишлеността
2 552 819
2 552 819
ОБЩО
10 757 652
3 617 143
(20)
Брутният еквивалент на помощта на гаранцията, предоставена от община Mikkeli е бил изчислен от Финландия по следния начин: тя е сравнила пазарният лихвен процент за сходна гаранция (1,75 %) с гаранционната премия, която действително е начислена от община Mikkeli (0 %). Елементът на помощ при гаранцията е равен на разликата между двете премии, тоест на 1,75 %. Ако община Mikkeli е начислила премия при този лихвен процент, тя би събрала 2 406 250 FIM като премии по време на срока на валидност на гаранцията от десет години, което - сконтирано с лихвен процент от 5,7 % от датата, на която е била предоставена гаранцията, би възлизало на 1 055 949 FIM (около 345 786 EUR).
(21)
Брутният еквивалент на помощта за заема от Finnvera е бил изчислен от Финландия по следния начин: тя е сравнила лихвата, която Finnvera е начислила за заема (шестмесечен Euribor плюс 1,75 %) с референтния лихвен процент в съответствие с Известието на Комисията относно метода за определяне на референтните и сконтови лихвени проценти (13), който е бил валиден към момента на предоставяне на заема. Елементът на помощ е равен на разликата между двата лихвени процента през периода на продължителност на заема (10 години). Комисионната, която Karjaportti е трябвало да плати за заема (0,5 %), е била приспадната от резултата от изчислението. Сконтиран с лихвен процент от 5,7 % на датата, на която е била предоставена гаранцията, елементът на помощта е възлизал на 82 162 EUR.
(22)
Инвестиционни разходи, които отговарят на условията за допустимост, са били изчислени въз основа на разходите, свързани с цените на придобиване, съгласно разбивката, предоставена в следната таблица:
Таблица III
Разбивка на разходите по проекта, свързани с цените на придобиване, в евро
Земя и сгради
14 208 192
Машини и оборудване
11 155 379
Офис оборудване / софтуер
572 356
ОБЩО
25 935 928
(23)
Елементът на помощ в размер на 3 617 143 EUR съответства на интензитет на помощ от 13,95 % от общите допустими разходи в размер на 25 935 928 EUR.
(24)
Karjaportti е кандидатствало за предоставените от община Mikkeli мерки преди започването на работата по инвестиционния проект (14). Мерките са били предприети от Финландия за насърчаване на регионалното развитие. С новия производствен обект броят на работните места в региона следва да се повиши от около 400 до 550 или 600.
3.1.2. Покупка на земя (мярка 3)
(25)
На 28 февруари 2002 г. община Mikkeli е закупила шест имота и една сграда от Karjaportti, като съответните договори за наем са останали в сила спрямо нея. Заплатената покупна цена е била в размер на 6 646 787 EUR (15). Към датата на приключване на покупката на имоти от община Mikkeli, и - в случая на един имот - към датата, на която собствеността му е била прехвърлена на община Mikkeli, имотите са били освободени от ипотеки.
3.1.3. Гаранция, предоставена на 8 март 2004 г. (мярка 4)
(26)
С решение от 8 март 2004 г. общинският съвет на Mikkeli е предоставил гаранция, която покрива 100 % от заема в размер на 607 054 EUR, който се отпуска от Tapiola. На 14 април 2004 г. заемът е бил отпуснат при фиксиран лихвен процент от 4 % с продължителност от 10 години. Гаранцията е била предоставена без гаранционна такса и като абсолютна гаранция. Заемът и гаранцията съответно са били дадени, за да заменят отпуснат от Tapiola заем, за който община Mikkeli първоначално е предоставила гаранция с решение от 2 ноември 1992 г. Първоначалният заем е възлизал на 7,5 млн. FIM (1 261 409 EUR) и е бил предоставен при лихвен процент от 4,5 % за срок от 10 години
(27)
Гаранцията е била обезпечена посредством ипотеки върху недвижимостите, съставляващи производствения обект в Tikkala, които вече са били използвани като обезпечение по мярка 1. Освен това община Mikkeli е имала ипотека върху активи на дружеството на стойност от 25 млн. FIM, регистрирана в регистъра за ипотеки върху активи на дружеството. Тази ипотека върху активи на дружеството също е била вече използвана като обезпечение за мярка 1.
(28)
Когато през декември 2004 г. е започнала процедурата по преструктуриране, надзиравана от съд, Tapiola е поискала изплащане на непогасените дългове на Karjaportti от община Mikkeli в рамките на гаранцията. След като е извършила тези плащания, община Mikkeli е встъпила в правата на кредитор на Karjaportti на мястото на Tapiola (вж. съображение 34).
3.1.4. Гаранция, предоставена на 10 май 2004 г. (мярка 5)
(29)
С решение от 10 май 2004 г. общинският съвет на Mikkeli е предоставил абсолютна гаранция, която покрива 100 % от заема в размер на 1,7 млн. EUR, който се отпуска от Tapiola. Впоследствие на 8 юни 2004 г. Tapiola е решило да отпусне 3-годишен инвестиционен заем в размер на 1,7 млн. EUR при променлив лихвен процент от 12-месечен Euribor плюс фиксиран марж от 0,3 %. Гаранцията е била предоставена без гаранционна такса и като абсолютна гаранция. Гаранцията е била обезпечена посредством същата ипотека върху недвижимости, съставляващи производствения обект в Tikkala като мярка 1 и мярка 4 и същата ипотека върху активи на дружеството (16), притежавана от община Mikkeli. Освен това община Mikkeli е получила нов инструмент за ипотечно обезпечение с регистрирана стойност в размер на 1 135 268 EUR за производствения обект в Tikkala като особен залог.
(30)
При започването през декември 2004 г. на процедурата по преструктуриране, надзиравана от съд, Tapiola е поискало изплащане на непогасените дългове на Karjaportti от община Mikkeli в рамките на гаранцията. След извършването на тези плащания, община Mikkeli е встъпила в правата на кредитор на Karjaportti на мястото на Tapiola (вж. съображение 34).
3.1.5. Мерки, предприети при процедурата по преструктуриране, надзиравана от съд (мярка 6)
(31)
На 17 ноември 2004 г. Karjaportti, заедно с кредиторите Nordea Bank Finland Abp (наричано по-нататък „Nordea Bank“), Nordea Rahoitus Suomi Oy (наричано по-нататък „Nordea Financing“) и OKO Osuuspankkien Keskuspankki Oyj (от 1 март 2008 г. това дружество се нарича Pohjola Pankki Oyj; наричано по-нататък „OKO/Pohjola Bank“), са започнали процедура по преструктуриране, надзиравана от съд, в окръжния съд на Mikkeli. В съответствие с финландското право, такава процедура по преструктуриране може да бъде предприета с цел да се възстанови жизнеспособната дейност на длъжник в затруднение, да се осигури неговата трайна жизнеспособност и да се постигне уреждане на дълга (17). Процедурата по преструктуриране, надзиравана от съд, по отношение на Karjaportti е започнала с решение на Окръжния съд на Mikkeli на 1 декември 2004 г. По закон - от започването на процедурата длъжникът няма право да погасява дълговете, подлежащи на преструктуриране, или да предоставя гаранции за такива дългове (18). Дълговете, подлежащи на преструктуриране, са всички дългове, натрупани преди датата на започване на процедурата.
(32)
Впоследствие, на 23 юни 2005 г. пред окръжния съд е била представена програма за преструктуриране, а на 30 ноември 2005 г. - преразгледана програма за преструктуриране. Продължителността на програмата за преструктуриране, която е била одобрена от окръжния съд на 30 януари 2006 г., е десет години (до 1 юли 2015 г.). В периода между 2004 г. и 2008 г. Karjaportti е прекратило 372 трудови договора и е прехвърлило към подизпълнители някои свои дейности, като например дейности по закупуване, клане и транжиране.
(33)
Като цяло около [30-70] (19) C(2012)3249- % от дълговете, подлежащи на преструктуриране, които са предмет на процедурата по преструктуриране, надзиравана от съд, са били дължими на частни кредитори. Частните кредитори, които имат най-големи дялове от тези дългове, са били горепосочените банки Nordea Bank и OKO/Pohjola Bank, както и Nordea Financing.
(34)
На 16 декември 2004 г. във връзка с тази процедурата по преструктуриране, надзиравана от съд, Tapiola е поискало от община Mikkeli изплащане на неизплатените суми по трите заема, гарантирани от община Mikkeli, описани в горепосочените точки 3.1.1, 3.1.3 и 3.1.4. След изплащането на сумите на Tapiola, община Mikkeli е станала кредитор на Karjaportti по отношение на общата сума от трите непогасени заема, която е била в размер на 5 356 895 EUR. Заемите са били гарантирани от обезпечението, описано в съображения 15, 27 и 29.
(35)
Освен това община Mikkeli е предявила иск за вземания в размер на 682 087 EUR в рамките на процедурата по преструктуриране, надзиравана от съд, относно неплатените такси към службата за общинските имоти, отдела за управление на водите на Mikkeli и отдела за управление на отпадъците на Mikkeli. Тези вземания също са били гарантирани от обезпечението, описано в съображения15, 27 и 29.
(36)
Заемите и другите дългове (неплатени такси) към община Mikkeli са били отчетени като големи обезпечени дългове (20) при процедурата по преструктуриране, надзиравана от съд. Другите големи обезпечени вземания са били притежавани от частни кредитори (Nordea Bank, Nordea Financing, OKO/Pohjola Bank), както и от Finnvera (21).
Таблица IV
Големи обезпечени дългове в евро
Кредитор на обезпечените големи дългове
Сума
Дял в %
Nordea Bank
[…](*)
[10-40] %
Nordea Financing
[…]
[0-20] %
OKO/Pohjola Bank
[…]
[10-40] %
Finnvera
[…]
[10-40] %
Община Mikkeli - заеми, дължими за задействани гаранции
[…]
[10-40] %
Община Mikkeli - други дългове (неплатени такси)
[…]
[0-20] %
ОБЩО
24 579 150
100 %
(37)
По отношение на заемите и другите дългове (неплатени такси) към община Mikkeli в програмата за преструктуриране са предвидени следните мерки:
(38)
Заемът от община Mikkeli в размер на 5 356 895 EUR е бил разглеждан като „обезпечен дълг“ и бе разделен на две части. Лихвените проценти и за двете части са били намалени в съответствие с програмата за преструктуриране: За част в размер на 4,0 млн. EUR лихвеният процент е възлизал на […] Euribor минус […] % (процентът обаче е трябвало да бъде не повече от […] % или не по-малко от […] %) до 31 декември 2010 г. След тази дата е бил начислен лихвен процент от […] Euribor. За останалата част в размер на 1 356 895 млн. EUR е бил начислен лихвен процент от […] Euribor (22). Както при заемите, неплатените такси в размер на 682 087 EUR са били разглеждани като „обезпечен дълг“ и лихвеният процент е бил намален до процент от […] Euribor (23).
(39)
Също така за обезпечените дългове на частните кредитори в програмата за преструктуриране е предвиден лихвен процент, която се равнява на […] Euribor. За определена сума за всеки кредитор с изключение на […] до 31 декември 2010 г. е бил предвиден намален лихвен процент, който се равнява на […] Euribor минус […] %; минимална лихва […] % и максимална лихва […] %. След 31 декември 2010 г. лихвеният процент за всички обезпечени дългове е бил […] Euribor.
Таблица V
Размер на лихвите за големи обезпечените дългове в евро
Кредитор по обезпечени големи дългове
Лихвен процент от […] Euribor минус […] % до 31 декември 2010 г.; след тази дата - лихвен процент от […] Euribor ще бъде начислен за сума в размер на
Лихвен процент от […] Euribor за сума в размер на
Nordea Bank and Nordea Financing
[…]
[…]
OKO/Pohjola Bank
[…]
[…]
Finnvera
[…]
[…]
Община Mikkeli - заеми, дължими за задействани гаранции
[…]
[…]
Община Mikkeli - други дългове (неплатени такси)
[…]
(40)
Община Mikkeli се е съгласила да отсрочи плащанията по дълговете, споменати по-горе. Съгласно програмата за преструктуриране, възстановяването на обезпечените дългове на община Mikkeli е предвидено за 2015 г. Първият транш е трябвало да бъде платен на 1 юли 2009 г., от 2010 г. нататък са предвидени два транша годишно, а през 2015 г. трябва да бъде платена останалата по-голяма част от обезпечените дългове, което представлява съответно […] EUR за заеми, дължими за задействани гаранции и […] EUR за други дългове (неплатени такси).
(41)
Частните кредитори също са се съгласили да отсрочат плащанията на обезпечените дългове.
Таблица VI
Отсрочване на плащането в евро
Кредитор по обезпечените големи дългове
Дълг
Транш, дължим на 1.7.2009 г., 2.1.2010 г. и 1.7.2010 г.
% от общата сума на дълговете
Транш, дължим на 2.1.2011 г. и 1.7.2011 г.
% от общата сума на дълговете
Транш, дължим на всеки шест месеца, считано от 2.1.2012 г. до 2.1.2015 г.
% от общата сума на дълговете
Транш, дължим на 1.7.2015
% от общата сума на дълговете
Nordea Bank
[…]
[…]
[…]
[…]
[…]
[…]
[…]
[…]
[…]
Nordea Financing
[…]
[…]
[…]
[…]
[…]
[…]
[…]
[…]
[…]
OKO/Pohjola Bank
[…]
[…]
[…]
[…]
[…]
[…]
[…]
[…]
[…]
Finnvera
[…]
[…]
[…]
[…]
[…]
[…]
[…]
[…]
[…]
Община Mikkeli
[…]
[…]
[…]
[…]
[…]
[…]
[…]
[…]
[…]
Община Mikkeli
[…]
[…]
[…]
[…]
[…]
[…]
[…]
[…]
[…]
Общо
24 579 150
500 000
2 %
1 000 000
4 %
1 500 000
6 %
10 579 150
43 %
(42)
Съгласно програмата за преструктуриране, възстановяването на заемите и неплатените такси на община Mikkeli следва да бъде осъществено до 2015 г., като основната част от неизплатената сума е дължима през 2015 г. Ако през 2015 г. Karjaportti не отговаря на определени икономически изисквания в края на процедурата по преструктуриране, надзиравана от съд (съотношението между пасивите и оперативния марж следва да е по-голямо от 4), община Mikkeli ще се опрости максимум [0 - 3] млн. EUR от непогасените дългове.
(43)
Също така вземанията на другите кредитори, ще бъдат намалени в края на процедурата по преструктуриране, надзиравана от съд. Nordea Bank ще се откаже от максимум [0 - 3] млн. EUR, а Nordea Financing ще се откаже от максимум [0 - 2] млн.EUR. Вземанията на Finnvera ще бъдат намалени с максимум [0 - 2] млн. EUR. Вземанията на […] няма да бъдат намалени. Съгласно програмата за преструктуриране, сумите, с които се намаляват обезпечените дългове, се базират на стойността на обезпеченията за обезпечени заеми в рамките на два различни сценария: при първия сценарий Karjaportti продължава своята дейност, а при втория - Karjaportti променя или прекратява своята дейност, което означава, че обезпеченията трябва да бъдат реализирани. Двете стойности са били определени от две независими оценки (24). Конкретната стойност, с която е бил намален обезпечения дълг, след това е била определена за всеки кредитор поотделно, като е бил отчетен редът на кредитора и са били сравнени стойностите в двата различни сценария.
3.1.6. Закупуване на акции от Karjaportti (мярка 7)
(44)
На 2 септември 2005 г. Karjaportti е продало 50 % от акциите на компанията за недвижими имоти Kiinteistö Oy Suksimäki на дружество, притежавано от община Mikkeli, за покупната цена от 860 000 EUR.
3.1.7. Преобразуване на неизплатените лихви в заеми (мярка 8)
(45)
Karjaportti не е платило дължимата лихва за обезпечените дългове на община Mikkeli, натрупана между 16 декември 2004 г. и 19 декември 2005 г. (25) Тези лихви са възлизали на 281 982 EUR и са били преобразувани в заем за заемен период до края на 2010 г. с решение на общинският съвет на Mikkeli от 19 декември 2005 г. Лихвеният процент на заема е тримесечен Euribor плюс 0,3 %. Погасяването е трябвало да започне през март 2009 г. и е включвало четири еднакви транша, които е трябвало да бъдат изплащани два пъти годишно, т.е. сумата от 144 991 EUR е следвало да бъде изплатена през 2009 г., а сумата от 144 991 EUR - през 2010 г. (26) Погасяването на дължимите суми е било поне частично отложено (вж. мярка 12).
(46)
Преобразуването на неизплатените лихви в заеми през 2005 г. по принцип е било посочено в програмата за преструктуриране. Съгласно програмата не само община Mikkeli, но и всички обезпечени кредитори в този контекст е трябвало да бъдат третирани по подобен начин. В съответствие с това, на 28 декември 2005 г. [един частен кредитор] е преобразувал лихвите в заем в размер на приблизително 1 623 000 EUR, като периодът на заема е бил до края на 2010 г. Лихвеният процент е бил тримесечен Euribor плюс 1,5 %. Погасяването е трябвало да започне през 2009 г. На 29 декември 2005 г. [друг частен кредитор] е преобразувал лихвите в заем в размер на приблизително 1 532 500 EUR, като периодът на заема е бил до края на 2010 г. Лихвеният процент е бил тримесечен Euribor плюс 2 %. Погасяването е трябвало да започне през 2009 г.
3.1.8. Отписване на дългове във финансовите отчети за 2006 г. (мярка 9)
(47)
С решение от 5 февруари 2007 г. изпълнителният орган на община Mikkeli е постигнал съгласие по отписването на вземане от Karjaportti в размер на 274 023 EUR от отчетите за 2006 г. Отписването на дълга в отчетите не е имало отражение върху правните взаимоотношения между кредитора и длъжника, и, следователно, община Mikkeli е продължила събирането на дълговете.
3.1.9. Отписване на дългове във финансовите отчети за 2008 г. (мярка 10)
(48)
Община Mikkeli е отписала несъбираемо вземане от Karjaportti в размер на 5,7 млн. EUR от финансовите отчети за 2008 г. Отписването на дълга в отчетите не е имало отражение върху правните взаимоотношения между кредитора и длъжника, и, следователно, община Mikkeli е продължила събирането на дълговете.
3.1.10. Неизпълнена гаранция, планирана за 2009 г. (мярка 11)
(49)
На 8 декември 2008 г. общинският съвет на Mikkeli е решил да предостави абсолютна гаранция, възлизаща на 2,75 млн. EUR, за покриване на бъдещ заем от страна на Tapiola към Karjaportti. Общинският съвет е упълномощил изпълнителния орган на общината да вземе решение относно подробните условия, свързани с абсолютната гаранция, за да бъде изпълнена гаранцията. Съгласно уведомлението заемът е трябвало да възлиза на 5 819 807 EUR при лихвен процент от 3,65 %. Като възнаграждение за гаранцията, в мярката, която е предмет на уведомлението, се предвижда еднократна такса в размер на 4 %, а гаранцията ще бъде предоставена за срок от 10 години (27).
(50)
Решението на общинския съвет на Mikkeli не е влязло в сила, тъй като в административния съд на Kuopio (Kuopion Hallinto-Oikeus) е била подадена жалба. Вследствие на тази жалба съдът е постановил на община Mikkeli да спре изпълнението на гаранцията и да потърси одобрение на помощта от страна на Комисията.
(51)
Тъй като решението на общинския съвет на Mikkeli за предоставяне на гаранция не е влязло в сила, Tapiola се е въздържала от отпускането на заема на Karjaportti. Накрая Финландия е оттеглила уведомлението за гаранцията през март 2010 г., тъй като Karjaportti е оттеглило заявлението си за гаранцията и на 22 февруари 2010 г. изпълнителният орган на общината е взел решение да не изпълни решението на общинския съвет.
3.1.11. Разсрочване на дългове след 2009 г. (мярка 12)
(52)
Отсрочване на изплащането на обезпечените дългове: Съгласно програмата за преструктуриране, одобрена от съда, Karjaportti е трябвало да възстанови […] EUR през 2009 г. и […] EUR през 2010 г. от неизплатената сума от обезпечените дългове (вж. таблица VI). Съгласно уведомлението, възстановяването на тези суми е трябвало да бъде отложено най-късно до 1 юли 2015 г.
(53)
Отсрочване на изплащането на заема, отпуснат през 2005 г. (преобразуване на неизплатените лихви): Karjaportti е трябвало да възстанови 140 991 EUR през 2009 г. и същата сума през 2010 г. от неизплатената сума от лихвите, превърнати в заем (вж. съображение 40). Съгласно уведомлението, възстановяването на тези суми е трябвало да бъдат отложено за периода 2011-2013 г. (28)
(54)
На 4 февруари 2009 г. административният съд на Kuopio (Kuopion Hallinto-Oikeus) е забранил изпълнението на решението на общинския съвет относно разсрочването на дълга. Изглежда обаче, че въпреки това е било извършено разсрочване на дългове. От май 2009 г. Karjaportti редовно е предлагало на община Mikkeli и други негови кредитори да отложи плащанията на дължимите дългове, за да се гарантира продължаването на дейността на кооперацията. (29) Тези предложения са били одобрени от изпълнителния орган на община Mikkeli.
3.2. Мерки, предоставени от Finnvera
(55)
Съгласно информацията, представена от Финландия, Finnvera е предоставило няколко заема и гаранции на Karjaportti за периода от 2004 г. до 2008 г.
(56)
Finnvera е специализирано финансово дружество, собственост на Финландия, което е официалната агенция за експортно кредитиране на Финландия. Дейността на Finnvera се определя от целите на политиката в областта на промишлеността и собствеността, определени от държавата. Тези цели включват: увеличаване на броя на новосъздадените предприятия; възможности за финансиране на МСП в процес на промени и насърчаване на растежа, интернационализацията и износа на предприятията. При изпълнението на своята дейност от Finnvera се очаква да се придържа към принципа на икономическата устойчивост. Финландия обаче покрива част от кредитните и гаранционните загуби на Finnvera. Държавата е пряко отговорна за националните гаранции и за гаранции за експортни кредити, предоставени от Finnvera, както и гаранциите за държавна безвъзмездна помощ за придобиването на средства от Finnvera. Тези държавни мерки, свързани с Finnvera, не попадат в обхвата на настоящото решение. Комисията си запазва правото те да бъдат оценени на по-късен етап. Finnvera е регулирано от Закона за административното производство 434/2003.
(57)
Що се отнася до корпоративното управление на Finnvera, Надзорният съвет, който осъществява надзор на управлението на дружеството от страна на Борда на директорите и генералния директор, представлява собственика на дружеството, който в случая на Finnvera е държавата. Членовете на Надзорния съвет се избират от парламентарните групи на политическите партии въз основа на тяхното представителство във финландския парламент. Освен това Надзорният съвет на Finnvera включва представители на организации в съответствие с целите на политиката в областта на индустрията. Бордът на директорите, който е съставен от 6-9 членове и 2 заместник-членове, утвърждава стратегията на дружеството, одобрява финансовите отчети и междинния доклад, насърчава развитието на дружеството и гарантира, че дейностите са в съответствие със закона и с поставените от собственика цели. Четирима от членовете на борда и двамата заместник-членове се избират измежду кандидатите, посочени от различни министерства. Генералният директор отговаря за управлението на дружеството.
(58)
Finnvera е освободено от плащане на данък върху дохода от 25 септември 2007 г. Комисията е одобрила това освобождаване. Решението за одобрение се основава на факта, че финландските власти са поели ангажимент, че Finnvera ще ограничи своите дейности само до управление на схемите за държавна помощ (30).
3.2.1. Гаранция, предоставена на 17 март 2004 г. (мярка 13)
(59)
На 17 март 2004 г. Finnvera е предоставило 100 % гаранция за заем в размер на 91 000 EUR, с гаранционна такса от 3 % годишно. Заемът с продължителност от 3 години е бил отпуснат от Tapiola при фиксиран лихвен процент от [2 - 5] % годишно. Заемът и гаранцията съответно са били предоставени, за да заменят заем, отпуснат от Tapiola през 1992 г.
3.2.2. Заем, отпуснат на 12 януари 2006 г. (мярка 14)
(60)
На 12 януари 2006 г. Finnvera е отпуснало заем в размер на 180 000 EUR при лихвен процент шестмесечен Euribor плюс 2 % годишно. Заемът е свързан лихви, натрупани по време на процеса на преструктуриране между 2 декември 2004 г. и 28 февруари 2008 г., които са били преобразувани в нов кредитен инструмент. Заемът е бил обезпечен с ипотеки на недвижими имоти, разположени в Tikkala, Lappeenranta и Kouvolаи, както и с акции в […]. Продължителността на заема е била до края на 2010 г. и възстановяването е трябвало да започне през 2009 г. На 23 ноември 2011 г. […] EUR от капитала все още не са били изплатени. В същото време частните кредитори […] и […] са преобразували лихвите в заеми.
(61)
На 28 декември 2005 г. [един частен кредитор] е преобразувал лихвите в заем в размер на приблизително 1 623 000 EUR, като периодът на заема е бил до края на 2010 г. Лихвеният процент е бил тримесечен Euribor плюс 1,5 %. Погасяването е трябвало да започне през 2009 г.
(62)
На 29 декември 2005 г. [друг частен кредитор] е преобразувал лихвите в заем в размер на приблизително 1 532 500 EUR, като периодът на заема е бил до края на 2010 г. Лихвеният процент е бил тримесечен Euribor плюс 2 %. Погасяването е трябвало да започне през 2009 г.
3.2.3. Гаранция, предоставена на 14 септември 2006 г. (мярка 15)
(63)
На 14 септември 2006 г. Finnvera е предоставило насрещна гаранция на […] в размер на 300 000 EUR с гаранционна такса от 1,65 % годишно, платени от Karjaportti. […] от своя страна е предоставил гаранция на Karjaportti за същата сума при лихвен процент в размер на 1,25 %. Тази гаранция, както и насрещната гаранция, е покрила 16,7 % от 1,8 млн. EUR, свързани със споразумението за подизпълнение между […] и Karjaportti. Продължителността на гаранцията на Finnvera е била 8 месеца. Останалата част от споразумението за подизпълнение е била покрита от гаранции от […] и […] (съответно 825 000 EUR и 675 000 EUR), които са начислили гаранционна такса в размер на 1,75 %. Finnvera не е участвало в предоставянето на тези гаранции, т.е. по тях не е имало насрещна гаранция. Срокът на насрещната гаранция на Finnvera е изтекъл на 30 юни 2007 г., без тя да е била използвана. В съответствие с това за Finnvera не са възникнали никакви задължения за плащане въз основа на тази гаранция.
3.2.4. Заем, отпуснат на 6 юли 2007 г. (мярка 16)
(64)
На 6 юли 2007 г. Finnvera е отпуснало заем в размер на 250 000 EUR при лихвен процент шестмесечен Euribor плюс 2,5 % годишно. Заемът е бил с продължителност от шест месеца и е трябвало да бъде възстановен до 15 януари 2008 г. Досега само част от заема е била възстановена (неизплатени суми на 23 ноември 2011 г.: […]).
(65)
Същевременно частните кредитори […] и […] са отпуснали заеми на стойност съответно на 800 000 EUR и 650 000 EUR също за срок от шест месеца. Лихвеният процент за тези заеми е бил едномесечен Euribor плюс 2 %. Възстановяването на техните заеми също е било забавено (неизплатени суми на 23 ноември 2011 г.: […] EUR и […] EUR).
(66)
За тези два заема и за заема, отпуснат от Finnvera, Karjaportti е предоставило следното обезпечение: ипотека върху активи на дружеството с регистрираната стойност в размер на 1 850 067 EUR, акции в дружеството […] и банкова сметка. Тези обезпечения са били разпределени между Finnvera, […] и […] в зависимост от техните рискове,свързани със заемите. В действителност тримата кредитори са били от един и същ ред и са разделили обезпечението под формата на дял от проценти (Finnvera: [0-30] %; [първият частен кредитор]: [10-50] %; [вторият частен кредитор]: [10-50] %).
3.2.5. Гаранция, предоставена на 9 март 2008 г. (мярка 17)
(67)
На 9 януари 2008 г. Finnvera е предоставило насрещна гаранция на […] в размер на 280 000 EUR с гаранционна такса от 2,5 % годишно, платени от Karjaportti. Насрещната гаранция е покрила 80 % от гаранцията, предоставена от […] на Karjaportti на 11 януари 2008 г. в размер на 350 000 EUR, свързани със споразумението за подизпълнение между […] и […]. […] е начислил гаранционна такса в размер на [0-3] %. Finnvera е имало достъп до обезпечение под формата на дялово участие в Karjaportti в […]. Според оценките, извършени от Finnvera на 8 януари 2008 г., в момента на предоставяне на насрещната гаранция за Finnvera тези акции са имали гаранционна стойност в размер на […] EUR. Срокът на насрещната гаранция е изтекъл на 28 февруари 2011 г. и по нея не са извършени никакви плащания.
4. ОСНОВАНИЯ ЗА ОТКРИВАНЕ НА ПРОЦЕДУРАТА
(68)
Както е описано в съображения 2, 3 и 6, на 8 април 2009 г. Комисията реши да открие процедура по официално разследване (наричана по-нататък „първото решение за откриване на процедурата“). На 15 декември 2009 г. обхватът на тази официална процедура по разследване бе разширен, за да включи няколко допълнителни мерки (наричана по-долу „второто решение за откриване на процедурата“).
4.1. Мерки, предоставени от община Mikkeli
4.1.1. Гаранция, предоставена на 12 юни 2000 г. (мярка 1)
(69)
В първото си решение за откриване на процедурата Комисията изрази съмнение, че въпросната мярка е в съответствие с принципа на частния инвеститор в условията на пазарна икономика. На първо място, в съответствие с Известието на Комисията относно прилагането на членове 87 и 88 от Договора за ЕО по отношение на държавните помощи под формата на гаранции (31) („Известие за гаранциите от 2000 г.“), което е било в сила по времето, когато мярката е била предоставена, мярката може да представлява държавна помощ, тъй като гаранцията покрива 100 % от въпросния заем. Това заключение няма да бъде променено с Известието относно гаранциите от 2008 г., което е в сила понастоящем (32). Освен това предоставянето на гаранцията без комисионна такса, което представлява поемане на финансов риск без quid-pro-quo, не може да бъде определено като поведениe на пазарен участник.
(70)
По отношение на съвместимостта на мярката, Комисията има съмнения, че гаранцията би могла да отговаря на изискванията за изключение съгласно член 107, параграф 3 от ДФЕС. Според предварителна оценка условията от Насоките на Общността за държавните помощи за оздравяване и преструктуриране на предприятия в затруднено положение (33) (наричани по-нататък „Насоките за О&П от 1999 г.“) изглежда не са били изпълнени.
4.1.2. Прехвърляне на земя (мярка 2)
(71)
Във второто решение за откриване на процедура Комисията изрази съмнения, че продажбата е била извършена в съответствие с принципа на инвеститор в условията на пазарна икономика, тъй като изискванията от Съобщението на Комисията относно елементите на държавна помощ при продажба на земя и сгради от публични органи (34) не са били спазени. Беше отчетено, че не е била платена никаква пазарна цена, тъй като земята е била прехвърлена на Karjaportti безвъзмездно. Освен това, Karjaportti не е трябвало да поеме разходите за изравняване на парцела.
4.1.3. Покупка на земя (мярка 3)
(72)
Във второто решение за откриване на процедура Комисията изрази съмнения, че условията на покупка са били в съответствие с принципа на инвеститор в условията на пазарна икономика, тъй като Финландия не е представила доказателства, че закупуването на имоти е било извършено при пазарни условия, като например оценка на имотите от независим експерт.
4.1.4. Гаранция, предоставена на 8 март 2004 г. (мярка 4)
(73)
Във второто решение за откриване на процедура Комисията изрази съмнение, че въпросната мярка е в съответствие с принципа на частния инвеститор в условията на пазарна икономика. На първо място, в съответствие с Известието относно гаранциите от 2000 г., което е било в сила към момента на предоставянето, мярката може да представлява държавна помощ, тъй като на гаранцията е покрила 100 % от въпросния заем. Това заключение няма да бъде променено с Известието относно гаранциите от 2008 г., което е в сила понастоящем. Освен това предоставянето на гаранцията без комисионна такса, което представлява поемане на финансов риск без quid-pro-quo, не може да бъде определено като поведение на пазарен участник, особено когато дружеството вече е било в затруднено положение.
(74)
По отношение на съвместимостта на мярката, на Комисията не е била предоставена достатъчно информация, която да ѝ позволи да определи дали изискванията, посочени в Насоките за О&П от 1999 г., са били изпълнени.
4.1.5. Гаранция, предоставена на 10 май 2004 г. (мярка 5)
(75)
Комисията имаше подобни съмнения за гаранцията, предоставена на 8 март 2004 г.
4.1.6. Споразумение относно процедурата по преструктуриране, надзиравана от съд (мярка 6)
(76)
В първото решение за откриване на процедура Комисията изрази съмнение, че мерките, предприети по време на преструктурирането, са в съответствие с принципа на частния инвеститор в условията на пазарна икономика.
(77)
На първо място, община Mikkeli се е съгласила да намали лихвените проценти за обезпечените дългове, което е довело до начислени лихвени проценти значително под референтната ставка за Финландия по това време. Тъй като референтният лихвен процент се счита за пазарният лихвен процент за предприятия в добро състояние, и тъй като Karjaportti е било в затруднено положение по това време, Комисията установи, че е малко вероятно частен кредитор да отпусне заеми при такъв нисък лихвен процент.
(78)
По отношение на съвместимостта на мерките, в момента на откриването на процедурата Комисията имаше само ограничена информация относно мерките за преструктуриране, предприети от Karjaportti от 2004 г. насам. Беше счетено, че непрекъснатото преструктуриране не е било успешно, тъй като през декември 2008 г.данъчните органи са започнали процедура по несъстоятелност срещу Karjaportti. Поради това Комисията изрази съмнения, че дългосрочната жизнеспособност на дружеството би могла да бъде постигната чрез предприетите мерки за преструктуриране. Що се отнася до останалите критерии за помощ за преструктуриране съгласно Насоките за О&П от 2004 г. (35), при липсата на уведомление и на план за преструктуриране Комисията не би могла да прецени дали другите изисквания от Насоките за О&П от 2004 г., са били изпълнени.
4.1.7. Закупуване на акции от Karjaportti (мярка 7)
(79)
Във второто решение за откриване на процедура Комисията изрази съмнение, че въпросната мярка е в съответствие с принципа на частния инвеститор в условията на пазарна икономика, тъй като Финландия не е предоставила доказателства, че покупката на акции е била извършена при пазарни условия.
4.1.8. Преобразуване на неизплатените лихви в заеми (мярка 8)
(80)
По отношение на преобразуването на неплатените лихви в заем, община Mikkeli се е съгласила да начислява много нисък лихвен процент за заема. В действителност частните кредитори, които са преобразували своите неизплатени лихви, са договорили по-високи лихвени проценти, поради което Комисията се съмнява дали подобен подход би могъл да бъде в съответствие с принципа на инвеститор в условията на пазарна икономика.
4.1.9. Отписване на дългове от финансовите отчети през 2006 г. и през 2008 г. (мярка 9 и мярка 10)
(81)
Във второто решение за откриване на процедура Комисията счете, че ако отписването на дългове от финансовите отчети през 2006 г. и 2008 г. е включвало също така правно задължение, което е отпаднало, отписването е предоставило предимство на Karjaportti. Според Комисията е спорно дали един частен пазарен инвеститор би действал по същия начин.
4.1.10. Неизпълнена гаранция, планирана за 2009 г. (мярка 11)
(82)
В първото решение за откриване на процедура Комисията изрази съмнение, че община Mikkeli е действала като частен инвеститор в условията на пазарна икономика при предоставянето на гаранцията и изказа предварително становище, че гаранцията е включвала държавна помощ. По отношение на съвместимостта на мярката Комисията имаше съмнения дали гаранцията е в съответствие с Насоките за О&П от 2004 г., тъй като принципът за еднократната помощ изглежда не е бил спазен. Освен това гаранционната такса и лихвеният процент за заема са били твърде ниски, за да отговарят на точка 25, буква а) от Насоките, а гаранцията не е била в съответствие с точка 25, буква в) от Насоките, тъй като не е била ограничена до шест месеца.
4.1.11. Разсрочване на дългове от 2009 г. насам (мярка 12)
(83)
В първото решение за откриване на процедура Комисията изрази съмнение, че община Mikkeli е действала като частен кредитор, когато е дала съгласие за разсрочване на дълговете, и изказа предварително становище, че мярката е включвала държавна помощ. По отношение на съвместимостта на мярката Комисията имаше съмнения дали разсрочването на дълга е в съответствие с Насоките за О&П от 2004 г., тъй като принципът за еднократната помощ изглежда не е бил спазен. Освен това разсрочването на дълга не е отговаряло на условията за помощ за оздравяване. Мярката не е била ограничена до шест месеца и следователно не е била в съответствие с точка 25, буква в) от Насоките.
4.2. Мерки, предоставени от Finnvera (мерки 13-17)
(84)
Във второто решение за откриване на процедура Комисията счете, че мерките са били предоставени чрез държавни ресурси и могат да бъдат приписани на държавата, тъй като Финландия притежава 100 % от Finnvera. По отношение на заемите Комисията изрази съмнение, че начисленият лихвеният процент е превишил съответните референтни лихвени проценти. Освен това тя не е разполагала с достатъчно информация, за да прецени дали мерките са били предоставени заедно с частните инвеститори и при равни условия с тях. По отношение на гаранциите Комисията изрази съмнение дали те са били предоставени в рамките на съществуващите схеми, тъй като гаранциите, предоставени на голямо предприятие в затруднено положение, не попадат в обхвата на тези схеми. Ако мерките са били предоставени извън рамките на съществуваща схема за помощ, Комисията изрази съмнение, че те са в съответствие с принципа на инвеститор в условията на пазарна икономика.
5. МНЕНИЯ, ИЗРАЗЕНИ ОТ ФИНЛАНДИЯ
5.1. Мерки, предоставени от община Mikkeli
5.1.1. Гаранция, предоставена на 12 юни 2000 г. (мярка 1)
(85)
Финландия твърди, че гаранцията не следва да бъде разглеждана като държавна помощ, тъй като Karjaportti вероятно е могла да получи гаранция от частните капиталови пазари. Финландия се позовава на факта, че Tapiola е отпуснало заема, който е бил гарантиран от въпросната гаранция като част от финансов пакет в размер на 25 млн. EUR за инвестиции в производствения обект в Tikkala. Във финансирането са участвали и други икономически оператори. Държавната подкрепа за инвестицията е включвала прехвърляне на земя и поемане на разходите за изравняването на парцела от община Mikkeli (вж. съображения 89 и 90), заеми и гаранции, предоставени от Finnvera, както и пряка безвъзмездна помощ, отпусната от Министерството на търговията и промишлеността.
(86)
Освен това Финландия твърди, че община Mikkeli е прилагала равни условия по отношение на всички дружества, които са кандидатствали за гаранции.
(87)
Ако мярката следва да бъде разглеждана като държавна помощ, Финландия е на мнение, че такава помощ би била съвместима с вътрешния пазар, тъй като е била предоставена в съответствие с Насоките за националната регионална помощ (36) („ННРП от 1998 г.“). Големите дружества са отговаряли на условията за допустимост относно мерките за регионална помощ съгласно член 107, параграф 3, буква а) от ДФЕС, ако не са надвишили сумата от 24 % от допустимите нетни разходи. Тези условия са били изпълнени. По-специално, Финландия представи изчисление, съгласно което брутният еквивалент на помощта ще продължи да бъде под 24 %, ако се отчете цялата държавна подкрепа за инвестициите.
5.1.2. Прехвърляне на земя (мярка 2)
(88)
Финландия твърди, че текущата балансова стойност на участъка не е съпоставим показател за определяне на стойността на участъка по времето на прехвърлянето. Община Mikkeli оценява пазарната стойност на земята в момента на прехвърлянето на 300 000 EUR. Според Финландия разходите за изравняване на парцела са възлизали на 2 млн. FIM (336 376 EUR)
(89)
Финландия смята, че прехвърлянето на парцела и поемането на разходите за изравняване е било в съответствие с ННРП от 1998 г. (вж. съображение 87).
5.1.3. Покупка на земя (мярка 3)
(90)
Според Финландия закупуването на имоти през 2002 г.е било свързано със строителния проект на производственото съоръжение в Tikkala, за което Karjaportti е имало нужда от финансиране. Финландия твърди, че имотите са били закупени на пазарна цена. В оценката се отчита, че имотите са били закупени, за да бъдат използвани предимно за жилищни цели чрез промяна на плановете, като част от площта все пак е била използвана за бизнес цели. Освен това имотите са имали ипотеки, дадени на частните кредитори, и само един от шестте имота е имал ипотека в размер на приблизително 9,6 млн. EUR, което потвърждава, че стойността на собствеността е била по-висока от покупната цена. От това следва, че община Mikkeli е спазила принципа на инвеститор в условията на пазарна икономика и закупуването не е включвало държавна помощ.
5.1.4. Гаранция, предоставена на 8 март 2004 г. (мярка 4)
(91)
Финландия посочва, че гарантираният заем е бил предоставен, за да се компенсира старият пенсионен заем, което е бил отпуснат през 1992 г. Като насрещно обезпечение община Mikkeli е получила ипотека на стойност от 7,5 млн. FIM (1 261 409 EUR) върху имот на Karjaportti. При издаването на гаранцията на 8 март 2004 г. община Mikkeli е запазила това обезпечение.
(92)
Финландия твърди, че първоначалната гаранция е била предоставена преди присъединяването на Финландия към ЕС. Когато община Mikkeli е предоставила новата гаранция на 8 март 2004 г., не е била предоставена нова помощ, тъй като съществуващата първоначална гаранция е била преобразувана в нова гаранция, като са били запазени достатъчно насрещни обезпечения. Освен това по същото време и други гаранти на първоначалния пенсионен заем от 1992 г. са отпуснали заеми на Karjaportti.
(93)
И накрая, Финландия оспорва това, че Karjaportti е било в затруднено положение през пролетта на 2004 г. по смисъла на Насоките за О&П от 1999 г. Според Финландия пазарните прогнози са били задоволителни през първата половина на 2004 г. и Karjaportti е реализирал печалба в размер на 3 млн. EUR за 2004 г. Освен това Karjaportti е получил заеми от частни заемодатели при относително ниски лихвени проценти през пролетта и лятото на 2004 г. И накрая, през декември 2004 г. Karjaportti е било определено като жизнеспособно предприятие, когато кредиторите му са одобрили преструктурирането, въпреки неговите продължителни финансови затруднения. В противен случай Karjaportti щеше да бъде обявено в несъстоятелност.
5.1.5. Гаранция, предоставена на 10 май 2004 г. (мярка 5)
(94)
Финландия смята, че гаранцията е продължение на финансирането, предоставено от община Mikkeli за инвестиции в производственото съоръжение в Tikkala през 2000 г. Гаранцията е била предоставена, за да се завърши първоначалния инвестиционен план, започнал през 2000 г. В момента на предоставяне на гаранцията Karjaportti не е било в затруднено положение по смисъла на Насоките за О&П от 1999 г., тъй както вече е била определена гаранция, предоставена през март 2004 г. (вж. съображение 93 по-горе).
(95)
Според Финландия, ако гаранцията е включвала държавна помощ, тя е била съвместима, защото е била в съответствие с Насоките за регионална помощ от 1998 г. Големите дружества са отговаряли на условията за допустимост относно мерките за регионална помощ съгласно член 107, параграф 3, буква а) от ДФЕС, ако не са надвишили сумата от 24 % от допустимите нетни разходи. Тези условия са били спазени, тъй като елементът на помощ при гаранцията е бил само в размер на 57 835 EUR, докато общите инвестиции на Karjaportti в Tikkala са възлизали на […] EUR.
5.1.6. Процедура по преструктуриране, надзиравана от съд (мярка 6)
(96)
Финландия твърди, че всички предприети мерки са били свързани със започването на процедурата по преструктуриране, надзиравана от съд. В съответствие със съдебната практика на Съда на Европейските общности законодателството, свързано със схемите за възстановяване и несъстоятелността, надзиравани от съда, само по себе си не обосновава определянето на това законодателство като помощ (37).
(97)
На второ място, не са били отпуснати нови заеми по време на процедурата, но изплащането на дългове, предоставено преди преструктурирането, е било разсрочено в съответствие с националното законодателство за преструктуриране на предприятия, в което към кредиторите се прилагат равни условия. В допълнение към вземанията на община Mikkeli, вземанията от частни дружества също са били прегрупирани по време на процедурата. Кредиторите на Karjaportti са били разделени на няколко групи. Вземанията на всяка група кредитори са били предмет на взаимно равнопоставени сходни условия. Финландия посочва, че това важи особено по отношение на обезпечените дългове на община Mikkeli. Следователно изглежда, че община Mikkeli е действала като частен инвеститор в условията на пазарна икономика като се е съгласила на процедурата по преструктуриране, надзиравана от съд,.
(98)
Освен това Финландия посочва, че община Mikkeli е отчела, че ще бъде по-печелившо да се разсрочат дълговете, отколкото да се позволи Karjaportti да изпадне в несъстоятелност и да бъде затворено окончателно, което е посочено също в баланса за ликвидация, приложен към програмата за преструктуриране.
(99)
По отношение на съвместимостта на мерките, включени в Насоките за О&П от 1999 г., Финландия твърди, че дружество, подлежащо на процедура по преструктуриране, по принцип следва да се счита за предприятие в затруднено положение по смисъла на Насоките. Финландия повтаря, че процедурата по преструктуриране не е включвала държавна помощ и че община Mikkeli не е осъществила подкрепящи мерки по време на процедурата по преструктуриране.
(100)
След това Финландия излага аргументи, свързани с всяка от предоставените мерки: По отношение на задействането на предоставената през 2000 г. гаранция за заем на община Mikkeli, Финландия твърди, че Mikkeli не е предоставила никакви нови заеми на Karjaportti, а просто е встъпила в правата на кредитор по искане на Tapiola в началото на процедурата по преструктуриране, надзиравана от съд, което е било обикновена мярка в рамките на такава процедура по преструктуриране. По отношение на условията за изплащането на заема, Финландия посочва, че те са били определени в програмата за преструктуриране и че са били еднакви за всички кредитори в рамките на една и съща група кредитори.
(101)
По отношение на неизплатените такси, Финландия уточнява, че вземанията са дължими на службата за общинските имоти, отдела за управление на водите и отдела за управление на отпадъците на града. Вземанията включват неплатени такси преди началото на процедурата по преструктуриране, надзиравана от съд. От община Mikkeli не е била предоставена никаква гаранция за тези неизплатени суми, тъй като те са били вземания, дължими на общината. Следователно, при започването на процедурата по преструктуриране, надзиравана от съд, те са били въведени в програмата за преструктуриране като една обща сума.
5.1.7. Закупуване на акции от Karjaportti (мярка 7)
(102)
Финландия твърди, че акциите на дружеството за недвижими имоти Kiinteistö Oy Suksimäki са били закупени на пазарна цена от Karjaportti. Финландия е представила отчет на независим оценител, според който стойността на акциите е възлизала на приблизително 1 млн. EUR въз основа на размера наемите към този момент. Тази стойност е била коригирана по отношение на действителния размер на наемите и акциите са били съответно закупени на цена от 860 000 EUR. Следователно прехвърлянето на собствеността не е включвало никакъв елемент на помощ.
5.1.8. Преобразуване на неизплатените лихви в заеми (мярка 8)
(103)
Относно превръщането на неизплатените лихви в заем, на първо място Финландия твърди, че неплащането на лихви е типична мярка при процедурата по преструктуриране, надзиравана от съд. Превръщането на тези неплатени лихви в заеми, които ще получат по-добро класиране в сравнение с други заеми, е предвидено във финландското законодателство. Освен това Финландия смята, че превръщането на неизплатените лихви в заем е било извършено в съответствие с принципа на частния пазарен инвеститор, тъй като частните кредитори са преобразували неизплатените лихви по вземанията в заеми заедно с община Mikkeli.
5.1.9. Отписване на дългове от финансовите отчети за 2006 г. и за 2008 г. (мярка 9 и мярка 10)
(104)
Финландия потвърждава, че вписването на дълговете като загуби е просто счетоводна операция от страна на кредитора, извършена в съответствие с принципа на предпазливост и съответните разпоредби от Закона за счетоводството 1336/1997. Финландия твърди, че отписването на дълга не засяга правните отношения между кредитора и длъжника, т.е. дългове не са били опростени. Община Mikkeli потвърди, че не е опростила дълговете, вписани като загуби, и че продължава процедурата по събиране на вземането. Дългът е част от обезпечения дълг по силата на процедурата по преструктуриране, надзиравана от съд.
5.1.10. Неизпълнена гаранция, планирана за 2009 г. (мярка 11)
(105)
Преди оттеглянето на уведомлението за гаранцията през март 2010 г. Финландия твърди, че гаранцията е била съвместима съгласно Насоките за О&П от 2004 г. По отношение на оттеглянето на уведомлението, Финландия не е представила по-подробни аргументи.
5.1.11. Разсрочване на дългове от 2009 г. насам (мярка 12)
(106)
Финландия твърди, че разсрочването на дълговете е мярка, присъща на процедурата по преструктуриране, надзиравана от съд, и че то не включва държавна помощ. Според Финландия, кредиторите на Karjaportti са били единодушни относно това, че разсрочването на дълга е подходяща алтернатива с цел защита на техните вземания. Тя уведоми Комисията, че разсрочването, което е предмет на уведомлението, никога не е било осъществено, тъй като административният съд на Kuopio (Kuopion Hallinto-Oikeus) е спрял извършването на разсрочването на дълга. Финландия обяснява, че дълговете на Karjaportti все пак са били разсрочени след няколко предложения от страна на Karjaportti през периода 2009-2011 г., които са били приети от община Mikkeli. Финландия твърди, че следващото разсрочване е било в съответствие с принципа на инвеститор в условията на пазарна икономика, тъй като община Mikkeli и всички други кредитори са извършили разсрочването при равни условия.
5.2. Мерки, предоставени от Finnvera
5.2.1. Гаранция, предоставена на 17 март 2004 г. (мярка 13)
(107)
Финландия смята, че гаранцията е била предоставена в съответствие с Известието относно гаранциите от 2000 г. Във всеки случай, гаранцията не представлява държавна помощ. На първо място, рискът на Finnvera не се е увеличил, тъй като гаранцията е заменила предоставената от Finnvera по-рано (през 1992 г.) гаранция за пенсионен заем. Този заем е бил заменен с нов пенсионен заем през 2004 г., за който Finnvera е предоставило въпросната гаранция. Освен това двама частни кредитори са отпуснали кредитни инструменти на Karjaportti по същото време, за да се даде възможност за финансиране на отложените плащания от 2004 г. Освен това гаранцията е била подложена на висока такса и елементът на помощ при гаранцията е бил под минималния праг. И накрая, прогнозите за Karjaportti са били добри при предоставянето на гаранцията.
5.2.2. Заем, отпуснат на 12 януари 2006 г. (мярка 14)
(108)
Финландия смята, че отпуснатият през 2006 г. заем не представлява държавна помощ, тъй като Finnvera е действала като частен пазарен кредитор при превръщането на неизплатените лихви в нов заем в съответствие с програмата за преструктуриране. Освен това частните кредитори са превърнали своите неизплатени лихви в нови заеми малко преди Finnvera и са направили това при подобни условия.
5.2.3. Гаранция, предоставена на 14 септември 2006 г. (мярка 15)
(109)
Финландия смята, че гаранцията е била предоставена в съответствие с Известието относно гаранциите от 2000 г. Във всеки случай, гаранцията не включва държавна помощ, тъй като тя покрива само 16,7 % от 1,8 млн. EUR и частните кредитори са покрили останалата част от тази сума под формата на гаранции.
5.2.4. Заем, отпуснат на 6 юли 2007 г. (мярка 16)
(110)
Финландия смята, че отпуснатият през 2007 г. заем не представлява държавна помощ, тъй като Finnvera е действало заедно с двама частни кредитори, които са отпуснали нови заеми по едно и също време и при сходни условия. Освен това заемът е бил обезпечен чрез ценни ипотеки и ипотеки върху активи на дружеството.
5.2.5. Гаранция, предоставена на 9 януари 2008 г. (мярка 17)
(111)
Финландия смята, че насрещната гаранцията е била предоставена в съответствие с Известието относно гаранциите от 2000 г. Във всеки случай, тя не включва държавна помощ, тъй като другата участваща страна е била частен заемодател и гаранционната такса, наложена от Finnvera е била значително по-висока от гаранционната такса, наложена от частния заемодател.
6. МНЕНИЯ, ИЗРАЗЕНИ ОТ ЗАИНТЕРЕСОВАНИТЕ СТРАНИ
(112)
Заинтересованата страна е изразила мнения единствено по мерки 1, 2, 3, 5, 7, 9 и 10.
6.1.1. Гаранция, предоставена на 12 юни 2000 г. (мярка 1)
(113)
Заинтересованата страна посочва, че гаранцията е била предоставена с цел обезпечаване на заем в размер на 25 млн. FIM за инвестиция в нов производствен обект.
6.1.2. Прехвърляне на земя (мярка 2)
(114)
Заинтересованата страна твърди, че парцел земя е бил заделен за Karjaportti и община Mikkeli се е ангажирала да предостави услуги в областта на строителното инженерство и други необходими технически услуги, чиито разходи са в размер на 2,5 млн. FIM. Karjaportti е платило 1,2 млн. FIM за парцела. В счетоводните книги на Karjaportti парцелът е оценен на 403 000 EUR и заинтересованата страна иска да установи дали заделянето на земята не е могло да бъде държавна помощ.
6.1.3. Покупка на земя (мярка 3)
(115)
Заинтересованата страна твърди, че община Mikkeli е закупила шест изоставени производствени сгради в Mikkeli и е заплатила общо 6,7 млн. EUR за тях. Инвеститор, който действа в съответствие с принципа на инвеститор в условията на пазарна икономика, не би закупил имоти на дадено дружество в голямо финансово затруднение на такава цена.
6.1.4. Гаранция, предоставена на 10 май 2004 г. (мярка 5)
(116)
Заинтересованата страна твърди, че Karjaportti е било в сериозни затруднения в момента на предоставяне на гаранцията. Дружеството е имало значителни дългове към община Mikkeli и групата дружества, собственост на община Mikkeli.
6.1.5. Закупуване на акции от Karjaportti (мярка 7)
(117)
Заинтересованата страна твърди, че цената, заплатена за акциите в дружеството за недвижими имоти, е била над балансовата стойност на акциите.
6.1.6. Отписване на дългове от финансовите отчети за 2006 г. и за 2008 г. (мярка 9 и мярка 10)
(118)
Заинтересованата страна е представила копие на протокол от заседание на изпълнителния орган на Mikkeli от 5 февруари 2007 г., на което е било взето решение за отписването на дълговете във финансовите отчети за 2006 г. Освен това заинтересованата страна изтъква, че е било най-малкото необичайно, че община Mikkeli е отписала милиони евро от дълговете на Karjaportti от финансовите си отчети през 2008 г. и иска да установи по-специално защо община Mikkeli същевременно е била готова да предостави допълнителни гаранции на Karjaportti.
7. ОЦЕНКА
(119)
В член 107, параграф 1 от ДФЕС се постановява, че всяка помощ, предоставена от държава членка или чрез ресурси на държава членка, под каквато и да било форма, която нарушава или заплашва да наруши конкуренцията чрез поставяне в по-благоприятно положение на определени предприятия или производството на определени стоки и засяга търговията между държавите членки, е несъвместима с вътрешния пазар.
(120)
Условията, определени в член 107, параграф 1 от ДФЕС, са кумулативни и поради това, за да бъде квалифицирана дадена мярка като държавна помощ, всички условия трябва да бъдат изпълнени едновременно.
(121)
Докато в член 107, параграф 1 от ДФЕС се предвижда обща забрана на държавната помощ в рамките на Съюза, в член 107, параграф 2 и член 107, параграф 3 от ДФЕС се предвиждат изключения от общото правило, че такава помощ е несъвместима с общия пазар, както е постановено в член 107, параграф 1 от ДФЕС.
(122)
В следващите раздели Комисията оценява наличието на държавна помощ поотделно за всяка една от описаните мерки. Ако дадена мярка включва държавна помощ, Комисията оценява съвместимостта на мярката за помощ. Комисията прави разграничение между мерките, които са оттеглени, мерките, които са били предоставени от община Mikkeli, и мерките, които са били предоставени от Finnvera. На първо място се определя точно в кой момент Karjaportti е могло да се счита за дружество в затруднено положение.
7.1. Дружество в затруднено положение
(123)
Както по отношение на наличието на държавна помощ, така и по отношение на съвместимостта на въпросните мерки е от значение дали бенефициерът е бил в затруднено положение към момента на предоставяне на мерките. Това дали Karjaportti може да се счита за дружество в затруднено положение трябва да бъде оценено съгласно Насоките за О&П от 1999 г. до 9 октомври 2004 г., датата на изтичане на срока на действие на Насоките за О&П от 1999 г. (38) Насоките за О&П от 2004 г.се прилагат от 10 октомври 2004 г. (39)
(124)
Съгласно Насоките за О&П от 1999 г., едно дружество може да се счита в затруднено положение, когато отговаря на така наречените задължителни критерии, посочени в точка 5 от тези насоки, т.е. когато то е изгубило повече от половината от записания капитал или би могло да бъде обект на процедури по обявяване в несъстоятелност съгласно националното законодателство. Ако задължителните критерии не са спазени, дадено дружество все пак може да покаже „обичайните признаци на дружество, което е в затруднено положение“, съгласно точка 6 от Насоките за О&П от 1999 г., такива като нарастващи загуби, намаляващ оборот, увеличаваща се нереализирана продукция, свръхпроизводство, намаляващ паричен поток, нарастващи дългове, нарастващи лихвени проценти и намаляващи или нулеви нетни стойности на активите (така наречените незадължителни критерии). Насоките за О&П от 2004 г. включват подобни задължителни и незадължителни критерии в точки 10 и 11.
(125)
В този контекст Комисията отбелязва, че през 2000 г. Karjaportti не е загубило капитал, нито е показало „обичайните признаци“ на дружество, което е в затруднено положение. В действителност изглежда, че Karjaportti е било жизнеспособно дружество, което е записало голям оборот, положителен оперативен резултат, стабилен капиталов дял и резерви на сравнително високо равнище за периода между 2000 г. и 2002 г. (вж. също таблица I).
(126)
Ситуацията се е влошила през следващите години. Оборотът е намалявал и загубите са се увеличили значително в периода от 2003 г. до 2004 г. Дългът е нараствал и още в началото на 2004 г. бенефициерът е започнал да разсрочва дългове и е трябвало да поиска от кредиторите отлагане на дължими плащания (40). Също така изглежда, че Karjaportti е имало известен свръхкапацитет. Освен това трябва да се вземе предвид, че още през 2004 г. загубите на Karjaportti вече не са били покрити от Фонда за извънредни обстоятелства (вж. таблица I)
(127)
Според финансовите отчети на Karjaportti дружественият капитал на Karjaportti почти е изчезнал през 2004 г., тъй като е отбелязал рязък спад до по-малко от една десета от стойността си в сравнение с 2003 г. Впоследствие дружеството регистрира отрицателен собствен капитал, който има тенденции към увеличаване през последните години. С изключение на 2006 г., от 2003 г. насам Karjaportti натрупва загуби. Реализираната през 2006 г. печалба не може да се възприеме като признак за възстановяване на дружеството, тъй като тя не е била в резултат на основната дейност на дружеството. Оперативната печалба на Karjaportti е останала отрицателна, подобно на предходните и следващите години. Печалбата през 2006 г. не е била достатъчна, за да се компенсира размерът на дефицита, натрупан през последните отчетни периоди, нито за да се компенсира отрицателният капитал. Като цяло финансовото състояние на Karjaportti е останало доста неблагоприятно. През 2008 г. срещу Karjaportti два пъти е било обявявано производство по несъстоятелност от страна на данъчните органи.
(128)
С оглед на фактите, представени в съображения 125-127, може да се заключи, че Karjaportti отговаря на критериите за дружество в затруднено положение съгласно точка 5 от Насоките за О&П от 1999 г. и точка 11 от Насоките за О&П от 2004 г. от началото на 2004 г. През 2008 г., когато Karjaportti е било предмет на производство по несъстоятелност, то е било определено и като предприятие в затруднено положение по смисъла на точка 10, буква в) от Насоките за О&П от 2004 г.
7.2. Мерки, които са оттеглени
7.2.1. Неизпълнена гаранция, планирана за 2009 г. (мярка 11)
(129)
В съответствие с член 8 от Регламент (ЕО) № 659/1999 на Съвета от 22 март 1999 г. за установяване на подробни правила за прилагането на член 93 от Договора (41) („Процедурен регламент“), държава членка може да оттегли уведомлението след откриването на официалната процедура по разследване в разумен срок преди Комисията да е взела решение относно естеството на помощта на мярката, предмет на уведомлението. В такъв случай Комисията решава да прекрати тази процедура поради нейната безпредметност.
(130)
Тъй като решението на общинския съвет на Mikkeli да предостави гаранция на Karjaportti не е влязло в сила и през февруари 2010 г. изпълнителният орган е решил да не изпълни гаранцията, Финландия е оттеглила уведомлението за гаранцията през март 2010 г. Поради това, що се отнася до гаранцията, разследването е безпредметно.
7.3. Мерки, предоставени от община Mikkeli
7.3.1. Гаранция, предоставена на 12 юни 2000 г. (мярка 1), и прехвърляне на земя (мярка 2)
(131)
Гаранция (мярка 1): Както е посочено в съображения (14)-(16), община Mikkeli е предоставила гаранция през юни 2000 г. и е извършила плащания в рамките на гаранцията през декември 2004 г. След като община Mikkeli е станала кредитор на Karjaportti, условията за заема са били променяни в рамките на процедурата по преструктуриране, надзиравана от съд (за подробности вж. съображения 34-39).
(132)
В съответствие с това трябва да бъдат разграничени няколко етапа. Въпреки че помощта е отпусната в момента на предоставяне на държавна гаранция, плащанията от държавата, съгласно условията на гаранцията, не се считат за държавна помощ (42). От друга страна, промяната на условията на заема, след като държавата гарант е станала кредитор, може да включва държавна помощ. По-долу се проверява дали гаранцията, предоставена през юни 2000 г., представлява държавна помощ. Въпросът дали промените в условията по заема могат да включват държавна помощ се разглежда като част от мярка 6 (вж. съображения 188-195).
(133)
Гаранцията е била предоставена от община Mikkeli и съответно включва държавни средства и може да бъде вменена в отговорност на държавата.
(134)
За да включва държавна помощ по смисъла на член 107, параграф 1 от ДФЕС, мярката трябва да предоставя предимство, което предприятието не би получило при нормални пазарни условия. За да извърши тази оценка, Комисията ще се позовава на Известието относно гаранциите от 2000 г. Известието относно гаранциите от 2000 г. е било в сила в момента на предоставяне на мярката. Въпреки това, както ясно се посочва от съдебната практика на Съда на Европейските общности, „въпросът дали определена помощ представлява държавна помощ по смисъла на Договора трябва да се разреши въз основа на обективни дадености, които се преценяват към момента, в който Комисията приема своето решение.“ (43) В съответствие с това, относно оценката в конкретния случай Комисията ще се позовава на Известието относно гаранциите от 2008 г.
(135)
Съгласно точка 3.2 от Известието относно гаранциите от 2008 г. съществуването на държавна помощ в рамките на индивидуална държавна гаранция може да се изключи, ако са изпълнени четири кумулативни условия.(вж. съображение 135): "а) заемополучателят не е във финансово затруднение […]; б), размерът на гаранцията може да бъде надлежно изчислен в момента на предоставянето, […]; в), гаранцията не покрива повече от 80 % от непогасения заем или от друго финансово задължение […]; г) за гаранцията е платена цена, ориентирана спрямо пазара. […].“
(136)
В конкретния случай заемополучателят не е бил във финансово затруднение в момента на предоставянето (вж. съображения 123-128). Въпреки това, гаранцията, която е предмет на оценката, покрива 100 % от заема.
(137)
Освен това гаранцията е била предоставена без гаранционна такса, въпреки че самият предоставящ орган е отчел това за голям риск (44). Въпреки че Финландия твърди, че Karjaportti е можело да получи подобна гаранция на пазара, Комисията е на мнение, че гаранционна премия с нулева стойност не може да се разглежда като близка до пазарната премия, приложима към момента на предоставянето. Гаранцията е покривала 100 % от въпросния заем, т.е. предоставящият орган е носел сам риска от неизпълнение от страна на бенефициера и гаранцията е била предоставена като абсолютна гаранция, т.е. гарантът е носил отговорност за главницата като за свой собствен дълг и кредиторът е могъл да поиска погасяване на главницата от гаранта, когато главницата стане дължима.
(138)
В съответствие с това, противно на становището на Финландия, Комисията счита, че мярката не може да бъде разглеждана като мярка, която не включва държавна помощ.
(139)
Аргументът на Финландия, че тази мярка е била предоставена заедно с други страни може да бъде отхвърлен, тъй като според предоставената от Финландия информация другите страни, които участват в инвестицията, също са били собственост на държавата. В съответствие с това, че мярката предоставя предимство на Karjaportti.
(140)
За да бъде разглеждана като държавна помощ, дадена мярка трябва да бъде специфична или избирателна, поставяйки в по-благоприятно положение определени предприятия или производството на определени стоки. Мярката, която е предмет на оценката, е предоставена на Karjaportti - едно конкретно дружество. Поради това Комисията счита, че предприетата мярка представлява избирателно предимство за бенефициера.
(141)
На последно място, Комисията трябва да прецени дали мярката, предприета от община Mikkeli в полза на Karjaportti има вероятност да наруши конкуренцията и да засегне търговията между държавите членки, чрез предоставянето на това дружество на предимство спрямо (потенциалните) конкуренти, които не получават държавна подкрепа. Осъществява се търговия с месни продукти между държави членки - секторът на дейност на бенефициера. Според Финландия, Karjaportti изнася своите продукти главно в Русия, но също така и в държавите членки. Поради това Комисията счита, че предприетата мярка има вероятност да наруши конкуренцията и да засегне търговията между държавите членки.
(142)
Въз основа на горепосоченото Комисията стига до заключението, че мярката представлява държавна помощ.
(143)
Прехвърляне на земя (мярка 2) Финландия не отрича, че мярката може да представлява държавна помощ. На бенефициера определено е било предоставено предимство, тъй като той не е трябвало да плаща нищо за прехвърлянето на земята. Освен това община Mikkeli е възстановила разходите на бенефициера за изравняване на парцела. В съответствие с това, Комисията счита, че мярката предоставя предимство на Karjaportti, което то не би получило на пазара.
(144)
Освен това мярката отговаря на всички други изисквания за наличието на държавна помощ. Както се посочва подробно в съображения 133, 140 и 141, прехвърлянето на земя също включва държавни средства, за него носи отговорност държавата, то е избирателно, нарушава конкуренцията и засяга търговията между държавите членки.
(145)
Въз основа на горепосоченото Комисията стига до заключението, че мярката представлява държавна помощ.
(146)
Финландия твърди, че гаранцията, заедно с прехвърлянето на земя за строеж на производствен обект в Tikkala, е съвместима като регионална помощ. По времето, когато мерки 1 и 2 са били отпуснати, това е през 2000 г., ННРП от 1998 г. са били в сила (45). Разглежданите мерки не са били отпуснати съгласно схема, а като индивидуално ad hoc плащане. Тъй като мерките са били отпуснати в сектор, към който се прилагат ННРП от 1998 г., те попадат по принцип в обхвата на ННРП от 1998 Г. По времето на предоставяне на мерките бенефициерът не е бил в затруднение, както се посочва в съображения 123 - 128 по-горе, и се е намирал в Itä-Suomen, регион, отговарящ на изискванията за регионална помощ съгласно член 107, параграф 3, буква а) от ДФЕС. Ето защо Комисията е оценила проекта съгласно ННРП от 1998 г. Тази оценка е довела до следните наблюдения:
(147)
Съгласно раздел 2 от ННРП от 1998 г. регионална помощ може да е съвместима само ако има баланс между нейното нарушаващо въздействие и нейното предимство относно развитието на по-малко облагодетелстван регион. В този контекст Комисията отбелязва, че от въпросния инвестиционен проект се е очаквало да има положително въздействие върху регионалното развитие. Той е допринесъл за по-нататъшното развитие на икономическата дейност и за създаването на нови и непреки работни места. Всъщност, както се посочва в съображение 24, новият производствен обект следва да увеличи броя на работните места в региона от 400 на 550-600.
(148)
Раздел 4 от ННРП от 1998 г. определя условията за предоставяне на съвместима регионална помощ.
(149)
Първо, съгласно точка 4.1 от ННРП от 1998 г., целта на регионалната помощ е да осигури или продуктивна инвестиция (първоначална инвестиция), или създаване на работни места, свързано с инвестицията. Първоначална инвестиция означава съгласно точка 4.4 от ННРП от 1998 г. инвестиция в дълготрайни активи, свързани със създаването на нов обект, разширяването на съществуващ обект, или започването на дейност, изискваща основна промяна на продукта или производствения процес на съществуващ обект. Разглежданите мерки са били използвани за строеж на нов производствен обект, което е първоначална инвестиция по смисъла на точка 4.4 от ННРП от 1998 г.
(150)
Второ, интензитетът на помощта трябва да бъде под тавана на регионална помощ от 24 % (46). С цел да бъде изчислен интензитета на помощта, трябва се определи стойността на елемента на инвестицията и елемента на помощта, включени в разглежданите мерки.
а)
Относно стойността на инвестицията съгласно точка 4.5 от ННРП от 1998 г. допустимите разходи в този контекст могат да включват разходи за земя, за строеж на предприятия и за машини. В случай на покупка се вземат предвид само разходите за закупуване на тези активи. Всъщност Финландия е изчислила допустимите разходи съгласно тези разпоредби като възлизащи на 25 935 928 EUR (вж. съображение 22 и таблица III).
б)
Относно елемента на помощ Финландия е предоставила изчисление, чиято правдоподобност е проверена от Комисията. За мярка 1, гаранцията, предоставена от община Mikkeli, може да се използва Известието относно гаранциите от 2000 г. за определяне на количеството на елемента на помощ. Предвидени са три метода за определяне количеството на елемента на помощ, единият от които е то да се изчислява "по всеки друг обективно оправдан и общоприет метод" (раздел 3.2 от Известието относно гаранциите от 2000 г.). Финландия е сравнила пазарната цена за сравнима гаранция с платената на община Mikkeli действителна премия за гаранцията, което изглежда фактически като обективно оправдан и общоприет метод. За мярка 2 елемента на помощта се състои от стойността на земята плюс разходите за изравняване на парцела, което също е допустимо. Що се отнася до финансирането от Finnvera и Министерството на търговията и промишлеността, което не е предмет на настоящето решение, ако бъде счетено, че то включва държавна помощ, елементът на помощ също трябва да бъде взет предвид. Финландия е предоставила изчисление за елемента на помощ, включен във заема от Finnvera, което се счита за правдободобно. За преките безвъзмездни средства от Министерството на търговията и промишлеността цялата сума е била взета предвид. Като цяло взимайки предвид елемента на помощ, включен в мерките, отпуснати от община Mikkeli, Finnvera и Министерството на търговията и промишлеността, елементът на помощ (изчислен като брутен еквивалент на безвъзмездните средства) е 3 617 143 EUR (вж. таблица II).
(151)
Елементът на помощ от 3 617 143 EUR съответства на интензитета на помощ от 13,95 % от общите допустими разходи от 25 935 928 EUR. Интензитетът на помощ е следователно под прага от 24 %.
(152)
Трето, съгласно точка 4.10 от ННРП от 1998 г., помощта за първоначалната инвестиция трябва да бъде поставена в зависимост от поддържането на въпросната инвестиция за минимален период от пет години. Финландия е потвърдила, че въпросната инвестиция ще бъде поддържана за минимален период от пет години.
(153)
Четвърто, съгласно точка 4.2 от ННРП от 1998 г., приносът на бенефициера към финансирането на инвестицията трябва да бъде най-малко 25 %. Финландия е потвърдила, че това е случаят.
(154)
Пето, Комисията отбелязва, че в съответствие с точка 4.2 от ННРП от 1998 г. заявлението за помощ е било подадено преди да бъде започната работа по проекта, правилата за кумулиране на помощта са спазени, както е предвидено в точка 4.18 от ННРП от 1998 г., и таванът на регионалната помощ не е превишен.
(155)
С оглед на изложените по-горе съображения Комисията стига до заключението, че мерки 1 и 2 спазват условията на ННРП от 1998 г. и следователно са съвместими.
7.3.2. Покупка на земя (мярка 3)
(156)
Поначало принципът на инвеститор в условията на пазарна икономика е също приложим за покупка на земя или други активи от държавата. Такава покупка би могла да включва държавна помощ, ако не може да се разглежда като обичайна търговска трансакция. Дори ако държавен орган купува стоки и услуги на пазарна цена, независимо от това може да е налице държавна помощ, ако се окаже, че държавата не е имала действителна нужда от въпросните земи или активи (47).
(157)
Съответно Комисията трябва да оцени дали покупката на земя може да се разглежда като обичайна търговска трансакция. За тази цел трябва да се разгледа дали цената, платена от община Mikkeli отразява стойността на купените имоти и сграда.
(158)
Според заинтересованата страна един частен пазарен инвеститор не би искал да плати 6,7 милиона евро за промишлени сгради, които община Mikkeli е закупила на тази цена.
(159)
Финландия, от друга страна, е предоставила на Комисията индикация за стойността на имотите. Според Финландия частна банка […] e имала ипотека на стойност 7,5 милиона евро върху един от продадените имоти по време на покупката (48).
(160)
Финландия е уведомила Комисията, че не съществува оценка на земята. Комисията счита, че стойността на ипотеката, притежавана от една частна банка би могла да даде индикация за стойността на имота. Всъщност преди да приеме обезпечения една банка оценява стойността на въпросния имот, така че ако длъжникът не може да изплати своя дълг банката да може да се удовлетвори от цената на ипотекирания имот.
(161)
За въросните имоти община Mikkeli e платила покупна цена от 6 646 787 EUR, което е под регистрирания размер на ипотеката, която един частен субект е имал върху един от имотите преди приключването на процедурата по продажбата. Освен този имот още пет други имота и една сграда са били продадени на община Mikkeli. В допълнение Комисията отбелязва, че община Mikkeli е купила имотите с оглед превръщане на земята в жилищен район чрез извършване на промени в местните планове; имотите са били разположени близо до градския център и в привлекателен жилищен район.
(162)
На основание на гореизложеното съмненията, изразени от Комисията в решението за откриване на процедурата относно цената платена за имотите и сградите, се разсейват. Счита се, че община Mikkeli купи имотите и сградата на цена, която отразява тяхната стойност, и че тестът за пазарния инвеститор е издържан. Поради тази причина Комисията стига до заключението, че тази мярка не включва държавна помощ.
7.3.3. Гаранция, предоставена на 8 март 2004 г. (мярка 4) и гаранция, предоставена на 10 май (мярка 5)
(163)
Що се касае до гаранцията, предоставена през юни 200 г., няколко етапа трябва да бъдат разграничени (предоставяне на гаранцията; плащане съгласно гаранцията; промяна на условията по заема сравни съображение 132. Следователно по-долу се проверява дали гаранциите, предоставени през март 2004 г. и май 2004 г. представляват държавна помощ. Въпросът дали промените в условията по заема биха довели до държавна помощ се разглежда като част от мярка 6 (вж. съображения 188-195).
(164)
Мярка 4: Противно на доводите на Финландия, представени в съображение (92), Комисията счита, че, преобразуването на съществуващи задължения в нова гаранция може да представлява държавна помощ. В този контекст трябва да се прави разграничение между съществуваща и нова помощ. Определението за съществуваща помощ изисква индивидуалните мерки на помощ да са били приложени преди влизането в сила на Договора (член 1, буква б) от Процедурния регламент). Нова помощ, обратното, е "всяка помощ […]която не е съществуваща помощ, включително измененията на съществуваща помощ" (член 1, буква в) от Процедурния регламент). Съгласно Регламент (ЕО) № 794/2004 на Комисията от 21 април 2004 г. за прилагане на Регламент (ЕО) № 659/1999 на Съвета (49), промяна е "всяко изменение, различно от промени от чисто формален или административен характер, което не оказва влияние върху оценката на съвместимостта на мярката за помощ с общия пазар".
(165)
Всъщност община Mikkeli е предоставила държавна помощ на 8 март 2004 г., която е обезпечавала нов заем, предоставен от Tapiola на 14 април 2004 г. Новата гаранция не може да бъде разглеждана като продължение на старата гаранция, защото тя е дадена за нов заем с нови условия. Обстоятелството, че този заем е заменил заем, предоставен през 1992 г. от Tapiola, който вече е бил гарантиран от община Mikkeli, не променя становището на Комисията. Докато е вярно, че новият заем е бил в размер на дължимата главница по стария заем, и лихвеният процент е бил по-изгоден за Karjaportti (4,5 % годишно за стария заем; 4 % годишно за новия заем), имало е промяна в периода на заема (старият заем е следвало да бъде погасен десет години след предоставянето му, тоест през ноември 2002 г.; новият заем е позволявал погасяване до 2014 г). Като цяло размерът на новия заем (главница плюс лихва за периода 2004 г. - 2014 г.) е по-висок от размера на стария заем. Следователно с предоставянето на новата гаранция рискът за община Mikkeli, а оттам и размерът на мярката, се е увеличил в сравнение със старата гаранция. Предоставянето на новата гаранция трябва да се разглежда като промяна на старата гаранция, която позволява класифицирането на новата гаранция като нова помощ. Следователно доводът на Финландия, че старата гаранция е била предоставена преди присъединяването на Финландия и по тази причина може да се разглежда като съществуваща помощ, и че новата гаранция не може да се разглежда като включваща предоставяне на нова помощ, може да бъде отхвърлен.
(166)
Въпросът дали гаранцията дава предимство на бенефициера може да бъде оценен на базата на Известието относно гаранциите от 2008 г. По времето на предоставяне на мярката Известието относно гаранциите от 2000 г. е било в сила. Обаче, както е обяснено в съображение (134), Комисията ще се позовава на Известието относно гаранциите от 2008 г. при оценката на мярката. Съгласно точка 3.2 от Известието относно гаранциите от 2008 г. съществуването на държавна помощ в рамките на индивидуална държавна гаранция може да се изключи, ако са изпълнени четири кумулативни условия (вж. съображение 135). Гаранцията, която се оценява, покрива 100 % от заема. Това е достатъчно, за да се каже, че съществуването на държавна помощ не може да бъде изключено на основание на точка 3.2 от Известието относно гаранциите от 2008 г. В допълнение и противно на доводите на Финландия, Комисията счита,че Karjaportti е бил в затруднение по смисъла на Насоките за О&П от 1999 г. още през март 2004 г. (вж. съображения 123-128), което е още една причина гаранцията да не може да попадне в приложното поле на точка 3.2 от Известието относно гаранциите от 2008 г.
(167)
В допълнение гаранцията е била предоставена без каквато и да била такса за гаранция, независимо че дружеството е изпитвало затруднение и риска за община Mikkeli е можел да се разглежда като значителен. Гаранцията е покривала 100 % от въпросния заем, т.е. че предоставящият орган е носел сам риска от неизпълнение на бенефициера и че гаранцията се предоставя като абсолютна гаранция, тоест гарантът отговаря за основния дълг, като че ли той би бил негов собствен и кредиторът може да иска погасяване на основния дълг от гаранта, когато основният дълг е станал изискуем.
(168)
В допълнение Финландия вярва, че мярката е в съответствие с принципа на инвеститор в условията на пазарна икономика, по-специално поради участието на частни кредитори. Този довод може да бъде отхвърлен. Съгласно информацията, предоставена от Финландия, първо, частните кредитори не са предоставили гаранции, а заеми на бенефициера. Второ, заемите от частни кредитори не са били предоставени по същото време като гарантираните пенсионни заеми. Трето, лихвеният процент, искан от поне един от частните кредитори за заем е бил по-висок от лихвения процент за пенсионния заем. Нещо повече, частните кредитори са се съгласили само за краткосрочни заеми за период от няколко месеца, докато гаранцията предоставена от община Mikkeli е обезпечавала заем за период от десет години.
(169)
С оглед на гореизложеното се счита, че мярката предоставя предимство на Karjaportti. В допълнение, мярка 4 отговаря на всички изисквания за съществуването на държавна помощ. Както се посочва подробно в съображения 133, 140 и 141, тази гаранция също се състои от държавни ресурси, за нея носи отговорност държавата, тя е избирателна, нарушава конкуренцията и засяга търговията между държавите-членки.
(170)
Мярка 5: Доводът на Финландия, че мярката е била предоставена, за да се продължи инвестицията, започната през 2000 г., може да се отхвърли, защото гаранцията очевидно е нова мярка.
(171)
Съгласно точка 3.2 от Известието относно гаранциите от 2008 г. съществуването на държавна помощ в рамките на индивидуална държавна гаранция може да се изключи, ако са изпълнени четири кумулативни условия (вж. съображение 135). Както мярка 4, оценяваната мярка обезпечава 100 % от заема и Karjaportti вече е било в затруднение по смисъла на Насоките за О&П от 1999 г. (вж. съображения 123-128). Съответно гаранцията не може да попадне в приложното поле на точка 3.2 от Известието относно гаранциите от 2008 г.
(172)
В допълнение, и подобно на мярка 4, гаранцията беше предоставена без каквато и да била такса за гаранция, независимо че дружеството е изпитвало затруднение и риска за община Mikkeli е можел да се разглежда като значителен. Гаранцията е обезпечавала 100 % от въпросния заем и е била предоставена като абсолютна гаранция. Съответно в конкретния случай, противно на становището на Финландия, Комисията счита, че мярката предоставя предимство на Karjaportti.
(173)
В допълнение, мярка 5 отговаря на всички изисквания за съществуването на държавна помощ. Както се посочва подробно в съображения 133, 140 и 141, тази гаранция също се състои от държавни средства, за нея носи отговорност държавата, тя е избирателна, нарушава конкуренцията и засяга търговията между държавите-членки.
(174)
На основание на гореизложеното Комисията прави заключението, че мерки 4 и 5 представляват държавна помощ.
(175)
Финландия не е привела никакви доводи относно съвместимостта на мярка 4. За мярка 5 Финландия се позовава на член 107, параграф 3, буква а) от ДФЕС и ННРП от 1998 г. (вж. съображение 95). ННРП от 1998 г. не могат обаче да служат като основание за съвместимост, защото Karjaportti е била в затруднение към момента на предоставяне на двете гаранции (вж. съображения 123-128). Съгласно ННРП от 1998 г. помощта за предприятия в затруднение трябва да се оценява в съответствие с Насоките за оздравяване и преструктуриране (50). Поради това Комисията първо оценява дали мерки 4 и 5 са съвместими като помощ за оздравяване и преструктуриране съгласно Насоките за О&П. Към момента на предоставяне на гаранцията са се прилагали Насоките за О&П от 1999 г. (51)
(176)
Съгласно Насоките за О&П от 1999 г. помощта за оздравяване трябва да отговаря на определени изисквания, които не са изпълнени от разглежданата мярка.
а)
Първо, докато мерките се състоят в подкрепа на ликвидността под формата на гаранция (точка 23, буква а) от Насоките за О&П от 1999 г.), заемите, обезпечени със съответните гаранции, не са били предоставени при лихвен процент, най-малкото сравним с тези, наблюдавани при заеми за стабилни предприятия (референтен лихвен процент за Финландия през март 2004 г.: 4,43 % плюс 100 базисни пункта; референтен лихвен процент за Финландия през май 2004 г.: 4,43 % плюс 100 базисни пункта).
б)
Второ, гаранциите не са били свързани със заем, който е следвало да бъде върнат за период от не повече от 12 месеца след изплащането на последния транш на предприятието (точка 23, буква б) от Насоките за О&П от 1999 г.).
в)
Трето, Финландия не е предоставила никаква информация, че помощта е била оправдана на основание сериозни социални затруднения и не е имало прекомерно неблагоприятни ефекти на разпространение на резултатите в другите държави-членки (точка 23, буква в) от Насоките за О&П от 1999 г.).
г)
Четвърто, нито гаранциите са били върнати в рамките на 6 месеца, нито е бил съставен план за преструктуриране по смисъла на Насоките за О&П от 1999 г. (точка 23, буква г) от Насоките за О&П от 1999 г.).
д)
Последно, няма индикации, че гаранциите са били ограничени до размер, необходим да се запази дейността на предприятието за периода, за който помощта е разрешена (точка 23, буква д) от Насоките за О&П от 1999 г.).
(177)
Мерки 4 и 5 не изпълняват също изискванията за помощ за преструктуриране, установени в Насоките за О&П от 1999 г.
а)
Първо, мерките не са били в зависимост от изпълнението на план за преструктуриране (точка 31 от Насоките за О&П от 1999 г.). Отбелязва се, че не е съставен план за преструктуриране по смисъла на точка 32 и следващите от Насоките за О&П от 1999 г.
б)
Второ, от получателите на помощта се очаква да дадат значителен принос към плана за реструктуриране от техните собствени средства (точка 40 от Насоките за О&П от 1999 г.), а за разглежданите мерки няма индикация за собствен принос на получятеля.
в)
Трето, с цел да се избегнат прекомерни нарушения на конкуренцията, трябва да бъдат взети компенсаторни мерки (точка 37 от Насоките за О&П от 1999 г.). Такива мерки не са били предвидени.
(178)
Съответно Комисията счита, че мерките не са предоставени с съответствие с Насоките за О&П от 1999 г.
(179)
Освен това, трябва да се разгледа дали мерки 4 и 5 биха могли да бъдат съвместими на основание на някое друго от изключенията, предвидени в член 107, параграфи 2 и 3 от ДФЕС.
(180)
Изключенията по член 107, параграф 2 от ДФЕС не са приложими в настоящия случай, тъй като въпросните мерки нямат социален характер, не са предоставени на отделни потребители, не са предназначени за отстраняване на щети, причинени от природни бедствия или други извънредни събития, и не са предоставени на икономиката в отделни региони на Федерална република Германия, засегнати от разделението на държавата.
(181)
Допълнителни изключения са предвидени в член 107, параграф 3 от ДФЕС.
(182)
Член 107, параграф 3, буква а) от ДФЕС гласи, че "помощите за насърчаване на икономическото развитие на региони, където жизненото равнище е необичайно ниско или където има високо равнище на непълна заетост" могат да бъдат обявени за съвместими с вътрешния пазар. Към момента на предоставяне на помощта Karjaportti се е намирало в такъв регион.
(183)
Към момента, когато мерки 4 и 5 бяха предоставени, съвместимостта на държавната помощ за региони, които получават подпомагане, беше уредена от ННРП от 1998 г. Съгласно тези Насоки предприятия в затруднения не отговарят на условията за предоставяне на регионална помощ. Съответно, с оглед на гореизложеното, Комисията стига до заключението, че помощта не отговаря на условията за дерогация, предвидена в член 107, параграф 3, буква а) от ДФЕС.
(184)
Член 107, параграф 3, буква б) от ДФЕС гласи, че "помощ за насърчаване изпълнението на важен проект от общоевропейски интерес или за преодоляване на сериозно затруднение в икономиката на държава-членка" може да бъде обявена за съвместима с вътрешния пазар. Комисията отбелязва, че въпросната помощ не е предназначена да насърчава изпълнението на важен проект от общоевропейски интерес, както и че не е открила доказателства, че тя е предназначена за преодоляване на сериозно затруднение във финландската икономика. С оглед на гореизложеното, Комисията стига до заключението, че помощта не отговаря на условията за дерогация, предвидена в член 107, параграф 3, буква а) от ДФЕС.
(185)
Член 107, параграф 3, буква г) от ДФЕС определя, че помощ за насърчаване на култура и опазване на наследство, доколкото тази помощ не засяга условията на търговия и конкуренция в Общността в степен, противоречаща на общия интерес, може да бъде обявена за съвместима с ДФЕС. Този член очевидно е неприложим за настоящия случай.
(186)
Член 107, параграф 3, буква в) от ДФЕС предвижда разрешаване на държавни помощи, които имат за цел да улеснят развитието на някои икономически дейности или на някои икономически региони, доколкото тези помощи не засягат по неблагоприятен начин условията на търговия, до степен, която противоречи на общия интерес. Комисията е разработила няколко насоки и съобщения, за да обясни как ще прилага дерогацията, съдържаща се в този член. Комисията обаче счита, че е очевидно поради естеството и характеристиките на помощта, че изключенията съгласно тези насоки и съобщения не са приложими към настоящия случай.
(187)
На основание гореизложените доводи Комисията счита, че мерки 4 и 5, включват държавна помощ, която не е съвместима с вътрешния пазар.
7.3.4. Процедура по преструктуриране, надзиравана от съд (мярка 6)
(188)
Основният довод на Финландия, както е посочено в съображения 96-98, е, че община Mikkeli не е била по-щедра отколкото други кредитори на дружеството, но че община Mikkeli е действала заедно с частни кредитори на бенефициера и при същите условия. Съответно, когато тя е дала съгласието си за програмата за преструктуриране, тя е действала като частен инвеститор в условията на пазарна икономика.
(189)
Първият въпрос, по който трябва да се направи проверка в този контекст, е дали тестът за оператор в условията на пазарна икономика е приложим, когато един или няколко публични организации, за чието поведение отговаря държавата, провеждат множество мерки по отношение на едно предприятие. Общият съд е разгледал този въпрос в BP Chemicals срещу Комисията (52). Според Съда самият факт, че публично предприятие, което е извършило вливания на капитал в дъщерно дружество, които са класифицирани като "помощ" не означава автоматично, че по-нататъшно вливане на капитал не може да бъде класифицирано като инвестиция, която издържа теста за частен инвеститор в условията на пазарна икономика. Комисията обаче трябва да определи дали множество мерки относно едно предприятие могат разумно да бъдат отделени една от друга и разгледани като независими мерки. В този контекст според Съда трябва да бъдат разгледани хронологията на въпросните мерки, тяхната цел и положението на дъщерното дружество към момента на вземане на всяко решение за вливане (53).
(190)
В конкретния случай комисията трябва да определи дали гаранциите, предоставени през март и май 2004 г. (мерки 4 и 5) могат да бъдат разделени от процедурата по преструктуриране, надзиравана от съд (мярка 6). Докато е вярно, че решенията относно всичките три мерки са били взети в рамките на една година, Комисията отбелязва, че те са били предприети в различен контекст. Междувременно беше започната процедура по преструктуриране, надзиравана от съд, в която са участвали всички кредитори на дружеството. Целта на мярка 6 следователно не е била вече да се даде възможност на дружеството да се върне към жизнеспособност без несъстоятелност като получи нови финансови средства от частни банки. По-скоро община Mikkeli, като всички други кредитори, е целяла в своята роля на кредитор да максимизира удовлетворяването на своите несъбрани вземания в съответствие с ограниченията на националното право в областта на несъстоятелността. Поради тази причина Комисията счита, че мярка 6 може да бъде отделена от мерки 4 и 5.
(191)
Както е посочено в съображение 31, Karjaportti, заедно със своите частни кредитори, е поискало от Районен съд Mikkeli откриване на процедура по преструктуриране, надзиравана от съд, съгласно Закона за преструктуриране на предприятия 47/1993. На Съда е била представена програма за преструктуриране, включваща подробности относно оценяваните към днешна дата мерки. След като е проверил подробностите, Съдът е одобрил програмата за преструктуриране. Комисията отбелязва, че Karjaportti е било предмет на процедура по преструктуриране, надзиравана от съд съгласно финландското право. Всъщност целта на такава процедура по преструктуриране, надзиравана от съд, е да се възстанови жизнеспособната дейност на длъжник в затруднение, да се осигури неговата трайна жизнеспособност и да се постигне уреждане на дълга. Поради тази причина комисията счита, че мерките, предприети от община Mikkeli по време на процедурата по преструктуриране, надзиравана от съд, могат да бъдат оценени съгласно принципа на инвеститор в условията пазарна икономика.
(192)
Съгласно съдебната практика след решението по делото Magefesa (54), ако държавата е по-щедра към дружеството, отколкото други кредитори, мерки по процедура по преструктуриране, надзиравана от съд, могат да представляват държавна помощ. Съответно Комисията проверява дали наистина частните и публичните кредитори са били третирани еднакво по време на процедурата по преструктуриране.
(193)
Първо, отбелязва се като цяло, че […] от преструктуриране на дългове (приблизително [30-70]% се дължи на частни кредитори. Основните частни кредитори са Nordea Bank, Pohjola Bank and Nordea Financing. Второ, трябва да се вземе предвид, че кредиторите на Karjaportti са били разделени на различни групи съгласно реда им. Заедно с частните кредитори Nordea Bank, OKO/Pohjola Bank и Nordea Financing, както и притежаваното от държавата специализирано финансово дружество Finnvera, община Mikkeli е принадлежала към групата кредитори по големи обезпечени дългове. Както може да бъде видяно в таблица IV, община Mikkeli има дял от [10-40]% по тези големи обезпечени дългове, докато частните кредитори заедно имат дял от [30-70]%. Finnvera има дял от [10-40]%.
(194)
По-надолу всяка от мерките, взети от община Mikkeli се оценява по-подробно.
(195)
Намаление на лихвените проценти за обезпечени дългове: Както може да бъде видяно в таблица V, лихвените проценти за заемите и други дългове (неизплатени такси), които са се считали за "големи обезпечени дългове, са били същите за частни и публични кредитори, с изключение на […]. Този кредитор получи лихвен процент от […] EURIBOR за всички неизплатени суми от започването на процедурата по преструктуриране, докато другите кредитори са получили за част от несъбраните суми само […] EURIBOR минус […]% до 2010 г. Разликата се е дължала на факта, че […] е бил пръв в реда на кредиторите по отношение на обезпеченията, предоставени от Karjaportti като гаранция. Счита се, че по-високият ред оправдава разликата в прилаганите лихвени проценти.
(196)
Разсрочване на заеми Вземанията на община Mikkeli са били отсрочени в същата степен както и вземанията на другите обезпечени длъжници. Както може да се види в таблица VI, Karjaportti трябва да плаща вноски на всички обезпечени кредитори от юли 2009 г. до 2015 г., когато най-голямата част от вноските става изискуема (43 % от главницата на всеки от обезпечените дългове). Всички вноски платими на всеки кредитор се намират в същата пропорция по отношение на цялата сума по вземането на съответния кредитор (2 % от неизплатената сума за първите три вноски). 4 % за следващите две вноски; 6 % за оставащата вноска). Последната вноска възлиза на 43 % от главницата за всеки от обезпечените кредитори. Следователно община Mikkeli не е била третирана по-малко благоприятно отколкото частните кредитори в подобна ситуация.
(197)
Опрощаване на дълг под условие Съгласно програмата за преструктуриране, както е посочено в съображения 42 и 45, сумите, които следва да бъдат опростени в края на процедурата по преструктуриране, надзиравана от съд, ако определени икономически условия не са изпълнени, се основавават на сравнение между стойността на обезпечението, ако Karjaportti продължи своята дейност, и стойността на обезпечението в случай на неговото реализиране, определена за всеки от съответните кредитори, като се взима предвид техния съответен ред. Стойността на обезпечението в двата случая беше определена от двама независими оценители към момента на започване на програмата за преструктуриране въз основа на сравними цени и информация за наемите. В този контекст, […] не трябва да опрощава дългове в края на процедурата по преструктуриране, надзиравана от съд, тъй като той е първият кредитор в реда за предпочтително удовлетворение. Сумите за другите кредитори са били също определени съгласно посочената методология, в резултат на което се е стигнало до сумите, посочени в съображение 43. Методологията, използвана за определяне на съответните суми може де се счита за достоверна, особено тъй като тя свързва съответния ред със стойността на съответното обезпечение в двата случая. На практика изчислението се е основавало на оценките на независим експерт и същите принципи са били приложени към всички кредитори при определянето на сумите, с които подлежащите на реструктуриране дългове могат да бъдат пределно намалени в края на процедурата по преструктуриране, надзиравана от съд. С оглед на това може да се счита, че всички кредитори са били третирани равноправно.
(198)
Като цяло, Комисията счита, че община Mikkeli не е била третирана по-малко благоприятно, отколкото частните кредитори по време на процедурата по преструктуриране, надзиравана от съд. Когато се е стигнало до различия в третирането на другите кредитори, те са били обосновани с различно качество на обезпеченията, с които разполагат съответните кредитори. Следователно, в светлината на гореизложеното следва да се заключи, че бенефициерът не е бил поставен в по-благоприятно положение по смисъла на член 107, параграф 1 от ДФЕС посредством процедурата по преструктуриране, надзиравана от съд. Съмненията, изразени от Комисията в решението за откриване на процедурата, са разсеяни и мерките, описани в съображения 31-43, не представляват държавна помощ.
7.3.5. Покупка на акции (мярка 7)
(199)
Първо, Комисията отбелязва, че покупката на дялове не е част от процедурата по преструктуриране, надзиравана от съд.
(200)
Финландия твърди, че община Mikkeli действала в съответствие с принципа на инвеститор в условията на пазарна икономика при закупуването на дяловете. Първо, следвайки логиката на решението по делото BP Chemicals (вж. съображения 189-191), трябва да се определи дали принципът на инвеститор в условията на пазарна икономика може да се приложи по отношение на мярка 7, тъй като община Mikkeli вече е отпускала помощи на Кarjaportti в миналото. В този контекст Комисията отбелязва, че мерки 4 и 5 са били предприети преди началото на процедурата по преструктуриране, надзиравана от съд, докато покупката на дялове е била направена едва след това. В допълнение докато целта на мерки 4 и 5 беше да се позволи на бенефициера да продължи да има достъп до ликвидни средства, след началото на процедурата по преструктуриране, надзиравана от съд, е било ясно, че тези нужди ще бъдат посрещнати в рамките на тази процедура. Поради това се счита, че мярка 7 може да бъде отделена от мерки 4 и 5, и че принципът на инвеститор в условията на пазарна икономика е по принцип приложим за мярка 7.
(201)
Както е посочено в съображение 156, принципът на инвеститор в условията на пазарна икономика е приложим за покупката на земя или други активи, извършена от държава. Финландия е представила оценка на стойността на дяловете, извършена от […] (55), агенция за управление на недвижими имоти със седалище в Хелзинки. Оценката от 29 март 2005 г. е оценила дяловете на дружеството за недвижими имоти на възлизащи в размер между 1 милион EUR и 1,1 млн. EUR. Оценката се е основавала на стойността на имуществото, притежавано от дружеството. Два метода са били приложени за определяне на стойността: Стойност на капитала при отдаване под наем на пазарни цени (след събиране на жилищна статистиката от Statistics Finland) и препродажната стойността (след запитване относно цените).
(202)
В момента, в който дяловете са били продадени, имуществото е било отдадено под наем под нивото на пазарните наемни цени. Съгласно оценката нивото на пазарните наемни цени може да бъде достигнато за две години с максималното годишно увеличение на наемните цени. Следователно стойността на имуществото е била коригирана в момента на покупката и накрая община Mikkeli е купила дялове на цена 860 000 EUR.
(203)
Оценката е била извършена от независим експерт. Използваната методология, както е описано по-горе, първо е трябвало да провери стойността на капитала при отдаване под наем на пазарни цени и след това препродажната стойност. И двете стойности са се основавали на данни за пазара, и двете стойности бяха използвани за определяне на стойността на дяловете, която също е била коригирана до нивото на наемните цени, преобладаващи към момента на покупката. Тази методология се счита за достоверна. Комисията стига до заключението, че дяловете на Kiinteistö Oy Suksimäki са закупени на пазарна цена и че мярката не предоставя предимство на Karjaportti.
(204)
Въз основа на гореизложеното съмненията, изразени от Комисията в решението за откриване на процедурата, се разсейват и се стига до заключението, че мярката не включва държавна помощ.
7.3.6. Преобразуване на неизплатени лихви в заеми (мярка 8)
(205)
Финландия твърди, че превръщането на неизплатените лихви в заеми е типичен мярка за процедура по преструктуриране, надзиравана от съд. Вярно е, че подобна мярка може да бъде разглеждана като присъща на процедура по преструктуриране, надзиравана от съд. В конкретния случай, превръщането на неизплатените лихви в заеми през 2005 г. е било по принцип вече предвидено в програмата за преструктуриране за всички кредитори по големи обезпечени дългове ([двама частни кредитори] и Finnvera). С оглед на това Комисията не счита, че сам по себе си фактът на преобразуване на неизплатените лихви в заем означава държавна помощ. Трябва обаче е да се провери дали лихвеният процент, който община Mikkeli e начислила на Karjaportti, предоставя предимство на последното.
(206)
В този контекст Финландия счита, че община Mikkeli е действала в съответствие с принципа на частния пазарен инвеститор, тъй като частните инвеститори заедно с община Mikkeli са преобразували неизплатените лихви в заеми. На първо място, по същия начин, както за процедурата по преструктуриране, надзиравана от съд, се счита, че по принцип принципа на частния пазарен инвеститор е приложим към мярка 8, тъй като тази мярка може да бъде отделена от мерки 4 и 5 (вж. съображения 189-191). Прилагайки принципа на частния пазарен инвеститор към конкретния случай, Комисията отбелязва следното: Докато е вярно, че не само община Mikkeli, но също и [частните кредитори] извършиха преобразуване на неизплатени лихви в заеми, лихвеният марж, начислен за заемите, не беше един и същ. Всъщност [един частен кредитор] поиска 3-месечния EURIBOR плюс 1,5 % и [друг частен кредитор] - 3-месечния EURIBOR плюс 2 %, докато община Mikkeli поиска само 3-месечния EURIBOR плюс 0,3 %. Следователно лихвеният процент, който община Mikkeli се е съгласила да начисли за заема е 1,2 % под лихвения процент, начислен от [един частен кредитор] и 1,7 % под лихвения процент, начислен от [други частен кредитор]. Следователно аргументът, че община Mikkeli е действала при равни условия с частните кредитори, може да се отхвърли. С оглед на разликата в лихвените проценти може да се изключи, че община Mikkeli е начислила за заема лихва на пазарно равнище. Следователно заемът, в който община Mikkeli е преобразувала неизплатените лихви, предоставя предимство на Karjaportti.
(207)
В допълнение, мярка 8 отговаря на всички изисквания за наличието на държавна помощ. Както се посочва подробно в съображения 133, 140 и 141, този заем се състои от държавни средства, за него носи отговорност държавата, той е избирателен, нарушава конкуренцията и засяга търговията между държавите-членки.
(208)
Въз основа на горепосоченото Комисията стига до заключението, че мярка 8 представлява държавна помощ.
(209)
Финландия не е привела никакви доводи относно съвместимостта на мярка 8. Тъй като Karjaportti е било в затруднение в момента на преобразуването на неизплатените лихви в заеми (вж. съображения 123-129), Комисията първо оценява дали мярка 8 е съвместима като помощ за оздравяване и преструктуриране съгласно Насоките за О&П. Към момента на предоставяне на гаранцията са се прилагали Насоките за О&П от 2004 г. (56)
(210)
Съгласно Насоките за О&П от 2004 г. помощта за оздравяване трябва да отговаря на определени изисквания, които не са изпълнени от въпросната мярка.
а)
Първо, докато мерките се състоят в подкрепа на ликвидността под формата на заем (точка 25, буква а) от Насоките за О&П от 2004 г.), начисленият лихвен процент не е поне сравним с лихвените проценти, наблюдавани при заеми за стабилни предприятия (референтен лихвен процент за Финландия през декември 2005 г.: 4,08 % плюс 100 базисни пункта; лихвеният процент, начислен за заема беше 3-месечния EURIBOR плюс 0,3 %, което на 19 декември 2005 г. представляваше 2,486 % плюс 30 базисни пункта.
б)
Второ, Финландия не се е задължила да предостави план за преструктуриране в рамките на шест месеца след разрешаването на помощта и продължителността на мярката не е била ограничена до шест месеца (точка 25, буква а) и буква в) от за О&П от 2004 г.).
в)
Трето, принципът на еднократната помощ (точка 25, буква д) от Насоките за О&П от 2004 г.) не е спазен, тъй като дружеството е получило несъвместима и неправомерна държавна помощ в моменти, когато то е било в затруднение преди.
(211)
Мярката също не отговаря на всичките изисквания за помощ за преструктуриране, определени в Насоките за О&П от 2004 г.
а)
Първо, мярката не била в зависимост от изпълнението на план за преструктуриране (точка 34 от Насоките за О&П от 2004 г.). Докато е вярно, че по време на процедурата за преструктуриране, надзиравана от съд беше съставена програма за преструктуриране за Karjaportti, последната не отговаря на изискванията на точка 35 от Насоките за О&П от 2004 г. (продължителност от 10 години, липса на анализ на чувствителността, липса на връщане към дълготрайна жизнеспособност в рамките на разумен период от време).
б)
Второ, от получателите на помощта се очаква да дадат значителен принос към плана за реструктуриране от техните собствени средства (точка 43 от Насоките за О&П от 2004 г.), а за разглежданите мерки няма индикация за собствен принос на бенефициера.
в)
Трето, мярката не спазва принципа за еднократната помощ, тъй като дружеството е получило несъвместима и неправомерна държавна помощ в моменти, когато то е било в затруднение преди.
(212)
Съответно Комисията счита, че мярката не е предоставена с съответствие с Насоките за О&П от 2004 г.
(213)
Освен това, трябва да се разгледа дали мерки 8 и 5 биха могли да бъдат съвместими на основание някое друго от изключенията, предвидени в член 107, параграфи 2 и 3 от ДФЕС. Поради същите причини, изложени по-горе за мярка 4 и мярка 5 (вж. съображения 179-186), Комисията счита, че условията за нито едно от изключенията не са изпълнени. Поради това Комисията стига до заключението, че мярка 8 включва държавна помощ, която не е съвместима с вътрешния пазар.
7.3.7. Отписване на дългове от финансовите отчети през 2006 г. и през 2008 г. (мярка 9 и мярка 10)
(214)
Първо, трябва да се провери дали тези отписвания на дългове биха могли да предоставят предимство на Кarjaportti. Такъв би бил случаят, ако община Mikkeli реши да не търси повече събирането на дълговете, тоест ако тя опрости въпросните дългове.
(215)
Както е описано в съображение 105, Финландия потвърди, че отписване на дългове е било само счетоводна мярка, която не засяга правните отношения между кредитора и длъжника, тоест че задълженията не са били опростени. Съгласно документите, предоставени от Финландия, община Mikkeli все още търси събиране на дълговете.
(216)
В съответствие с принципа на предпазливост съгласно добрата счетоводна практика и в съответствие със Закона за счетоводството 1336/1997 стойността на вземанията, вписани в счетоводния баланс, не може да превишава вероятната им стойност. Съответно, вземания, които вероятно не могат да бъдат събрани, се записват в отчета за приходите и разходите като разход.
(217)
Въз основа на горепосоченото Комисията счита, че отписването на дълг е било направено единствено във финансовите отчети на община Mikkeli в съответствие със счетоводните стандарти и събирането на съответните вземания все още се търси в рамките на процедурата за преструктуриране, надзиравана от съд.
(218)
Съмненията, изразени от Комисията в решението за откриване на процедурата, са разсеяни и може да се направи заключение, че мерките не предоставят предимство на Karjaportti. Поради това мерки 9 и 10 не включват държавна помощ.
7.3.8. Разсрочване на дългове от 2009 г. насам (мярка 12)
(219)
Доводът на Финландия, че мярката е присъща на процедурата по преструктуриране, надзиравана от съд и не включва държавна помощ може да бъде отхвърлен. Първо, разсрочването на дългове през 2009 г. не е било предвидено в първоначалната програма за преструктуриране и второ, фактът, че подобно преструктуриране би било предприето в съответствие с националното законодателство не е достатъчен за да се изключи наличието на държавна помощ (57).
(220)
По принцип също така мерки за намаляване на разходите, които обичайно са част от бюджета на дадено предприятие, могат да се считат за държавна помощ. Що се касае до разсрочване на дългове, Комисията оценява подобно поведение посредством критерия за частен кредитор (58). При този критерий държавата се разглежда по-скоро като публичен кредитор, който като частен кредитор, цели да възстанови дължими на нея суми, и който за тази цел сключва споразумения с длъжника, съгласно които натрупаните дългове трябва да бъде разсрочени или заплатени на вноски, за да се улесни тяхното връщане (59). По смисъла на член 107, параграф 1 от ДФЕС има благоприятно третиране, ако дължимата сума може да бъде възстановена на публичния кредитор при по-благоприятни условия, отколкото би било позволено от частен кредитор. Комисията взема под внимание аргумента на Финландия, че разсрочването не е било осъществено, защото административният съд на Kuopio (Kuopion hallinto-oikeus) е забранил неговото осъществяване. Както обаче посочва Финландия графикът за изплащане на дълга е бил удължен независимо това, което води до отлагане на дължими плащания. В този контекст Комисията отбелязва, че действително осъщественото разсрочване се различава от разсрочването, за което е направено уведомление, по отношение на сумите и срокове. Размерът на дълга, разсрочен в действителност от община Mikkeli, е по-нисък от размера, за който първоначално е направено уведомление, и разсрочването е било разрешено само за по-кратки периоди отколкото периодите, за които първоначално е направено уведомление. С оглед на това се счита, че мярката, за която е направено уведомление, е изпълнена с модификации. Независимо от тези модификации Комисията отбелязва, че никой частен кредитор не би приел разсрочване на дългове в каквато и да е форма поради причините, изложени в това съображение.
(221)
Един частен кредитор обикновено ще събере по принудителен ред своите вземания, ако преди това е сключил споразумения относно разсрочване на дългове, които не са били спазени от кредитора (60). Община Mikkeli, напротив, се е съгласила на последващо разсрочване на дългове, след като Karjaportti не е спазила условията на разсрочването на дългове, относно което е било постигнато споразумение по време на процедурата за преструктуриране надзиравана от съд. В допълнение не съществуват специфични доводи срещу събиране на вземанията по принудителен ред, като например по-големи обезпечения, предоставени на община Mikkeli. На последно място, що се касае до перспективите за бъдеща рентабилност и жизнеспособност на дружеството, Комисията счита, че финансовото положение на дружеството беше такова, че не даваше повод да се вярва, че инвестициите биха достигнали приемливо ниво на рентабилност в разумен срок. По време на предоставянето на мярката Karjaportti се е намирало в процедура по несъстоятелност и в допълнение от 2004 г. дружеството вече се е намирало в процедура по преструктуриране, надзираван от съд. С оглед на това Комисията отбелязва, че един предполагаем частен кредитор в същото положение като община Mikkeli не би приел продължаване на разсрочването на дълговете.
(222)
При тези обстоятелства Финландия посочва, че община Mikkeli е действала при равни условия с другите кредитори на Karjaportti.
(223)
Всъщност, що се касае до разсрочването на дългове, за което е било направено уведомление, според Финландия съгласието на частните кредитори е било в зависимост от съгласието на община Mikkeli. На второ място, изглежда, че възнамеряваното разсрочване на дългове не е предвиждало същите условия за всички обезпечени кредитори. Докато община Mikkeli е щяла да отложи изплащането на непогасените дългове до 2011 г., частните кредитори са щели все пак да получат вноска през 2009 г. С оглед на това доводът, изтъкнат от Финландия може да бъде отхвърлен.
(224)
Въз основа на горепосоченото Комисията стига до заключението, че мярката не отговаря на критерия за частен кредитор и че тя предоставя предимство на Karjaportti.
(225)
Що се отнася до останалите изисквания за наличие на държавна помощ по смисъла на член 107, параграф 1 от ДФЕС, Комисията отбелязва, община Mikkeli се е съгласила на разсрочването и то съответно се състои от държавни ресурси и може да бъде вменено в отговорност на държавата. Освен това, мярката може да се счита за избирателна. На последно място, тя нарушава конкуренцията и засяга търговията между държавите-членки, както е изложено подробно в съображения 133, 140 и 141.
(226)
Въз основа на горепосоченото Комисията стига до заключението, че мярката представлява държавна помощ.
(227)
Основният довод на Финландия е, че тази мярка не включва държавна помощ; тя обаче също е подала уведомление относно мярка 12 за помощ за оздравяване. Всъщност, когато община Mikkeli се е съгласила на разсрочване на дълговете, Karjaportti е било в затруднение по смисъла на точка 10, буква в) от Насоките за О&П от 2004 г. (вж. съображения 123-129). Следователно съвместимостта на въпросната мярка трябва да се разглежда въз основа на Насоките за О& П от 2004 г.
(228)
Съгласно Насоките за О&П от 2004 г. помощта за оздравяване трябва да отговаря на определени изисквания, не всички от които са изпълнени от въпросната мярка.
а)
Първо, мярката не се състои в подкрепа на ликвидността под формата на гаранции по заеми или заеми (точка 25, буква а) от Насоките за О&П от 2004 г., а в разсрочване на плащанията.
б)
Второ, Финландия не се е задължила да предостави план за преструктуриране в рамките на шест месеца след разрешаването на помощта и продължителността на мярката не е била ограничена до шест месеца (точка 25, буква а) и буква в) от Насоките за О&П от 2004 г.).
в)
Трето, принципът на еднократната помощ (точка 25, буква д) от Насоките за О&П от 2004 г.), не е спазен, тъй като дружеството е получило несъвместима и неправомерна държавна помощ в моменти, когато то е било в затруднение преди.
(229)
Мярката също не отговаря на всичките изисквания за помощ за преструктуриране, определени в Насоките за О&П от 2004 г.
а)
Първо, мярката не е в зависимост от изпълнението на план за преструктуриране (точка 34 от Насоките за О&П от 2004 г.). Следва да се отбележи, че не е бил съставен план за преструктуриране по смисъла на точка 35 от Насоките за О&П от 2004 г.
б)
Второ, от получателите на помощта се очаква да дадат значителен принос към плана за преструктуриране от техните собствени средства (точка 43 от Насоките за О&П от 2004 г.), а за разглежданите мерки няма индикация за собствен принос на бенефициера.
в)
Трето, с цел да се избегнат прекомерни нарушения на конкуренцията, трябва да бъдат взети компенсаторни мерки (точка 38 от Насоките за О&П от 2004 г.). Такива мерки не бяха предвидени.
г)
Четвърто, мярката не спазва принципа за еднократната помощ, тъй като дружеството е получило несъвместима и неправомерна държавна помощ в моменти, когато то е било в затруднение преди.
(230)
Съответно Комисията счита, че мярката не е предоставена с съответствие с Насоките за О&П от 2004 г.
(231)
Освен това, трябва да се разгледа дали мярка 12 би могла да бъде съвместима на основание някое друго от изключенията, предвидени в член 107, параграфи 2 и 3 от ДФЕС.
(232)
(Изключенията по член 107, параграф 2 от ДФЕС не са приложими в настоящия случай, тъй като тази мярка няма социален характер, не е предоставена на отделни потребители, не е предназначена за отстраняване на щети, причинени от природни бедствия или други извънредни събития, и не е предоставена на икономиката в отделни региони на Федерална република Германия, засегнати от разделението на държавата.
(233)
Допълнителни изключения са предвидени в член 107, параграф 3 от ДФЕС.
(234)
Член 107, параграф 3, буква а) от ДФЕС гласи, че "помощите за насърчаване на икономическото развитие на региони, където жизненото равнище е необичайно ниско или където има високо равнище на непълна заетост" могат да бъдат обявени за съвместими с вътрешния пазар. Към момента на предоставяне на помощта Karjaportti се е намирало в такъв регион.
(235)
Съвместимостта на държавна помощ за региони, които получават подпомагане, е уредена от ННРП от 1998 г. Съгласно тези насоки дружества, изпитващи затруднения, не отговарят на условията за предоставяне на регионална помощ. Съответно Комисията стига до заключението, че помощта не отговаря на критериите за дерогацията, предвидена в член 107, параграф 3, буква а) от ДФЕС.
(236)
Член 107, параграф 3, буква б) от ДФЕС гласи, че "помощ за насърчаване изпълнението на важен проект от общоевропейски интерес или за преодоляване на сериозно затруднение в икономиката на държава-членка" може да бъде обявена за съвместима с вътрешния пазар. Комисията отбелязва, че въпросната помощ не е предназначена да насърчава изпълнението на важен проект от общоевропейски интерес, както и че не е открила доказателства, че тя е предназначена за преодоляване на сериозно затруднение във финландската икономика. С оглед на гореизложеното, Комисията стига до заключението, че помощта не отговаря на условията за дерогацията, предвидена в член 107, параграф 3, буква б) от ДФЕС.
(237)
Член 107, параграф 3, буква г) от ДФЕС определя, че помощ за насърчаване на култура и опазване на наследство, доколкото тази помощ не засяга условията на търговия и конкуренция в Общността в степен, противоречаща на общия интерес, може да бъде обявена за съвместима с ДФЕС. Този член очевидно е неприложим за настоящия случай.
(238)
Член 107, параграф 3, буква в) от ДФЕС предвижда разрешаване на държавни помощи, които имат за цел да улеснят развитието на някои икономически дейности или на някои икономически региони, доколкото тези помощи не засягат по неблагоприятен начин условията на търговия, до степен, която противоречи на общия интерес. Комисията е разработила няколко насоки и съобщения, за да обясни как ще прилага дерогацията, съдържаща се в този член. Комисията обаче счита, че е очевидно поради естеството и характеристиките на помощта, че изключенията съгласно тези насоки и съобщения не са приложими към настоящия случай.
(239)
На основание гореизложените доводи Комисията счита, че мярка 12 включва държавна помощ, която не е съвместима с вътрешния пазар.
7.4. Мерки, предоставени от Finnvera
(240)
Като предварителна забележка Комисията припомня, че Финландия, в контекста на решение за държавна помощ № 715/2006, е поела ангажимент, че дейностите на Finnvera ще бъдат ограничени до управление на схеми за държавна помощ. Въз основа на това Комисията реши на 25 септември 2007 г. (датата на решението на Комисията), че освобождаването от подоходен данък за Finnvera не представлява държавна помощ. Мерки 13-17 са били предоставени преди решението на Комисията по дело № 715/2006. Мярка 18 е била предоставена след приемането на решението на Комисията по дело № 715/2006. Комисията при оценката на мярка 18 следователно трябва да вземе предвид ангажимента, поет от финландските власти по това дело.
7.4.1. Гаранция, предоставена на 17 март 2004 г. (мярка 13)
(241)
За да се счита за държавна помощ по смисъла на член 107, параграф 1 от ДФЕС, дадена мярка трябва да бъде предоставена пряко или косвено от държавни ресурси и тя трябва да може да бъде вменена в отговорност на държавата. Финландия не оспорва, че мерките, предприети от Finnvera се състоят от държавни средства и могат да бъдат вменени в отговорност на държавата. Според съдебната практика ресурси на едно предприятие следва да бъдат разглеждани като държавни ресурси, ако държавата е в състояние, като упражнява доминиращо влияние върху такива предприятия, да ръководи използването на техните ресурси (61). Мерки, предоставени от специална финансова институция, която може да се счита за орган от публичния сектор съгласно нейния устав, като цяло могат да бъдат вменени в отговорност на държавата (62). Съдът е обяснил по-подробно понятието за вменяване на отговорност в решението по делото Stardust Marine (63). Той е определил следните показатели за вменяване на отговорност на държавата: интегрираност на публичното предприятие в структурите на публичната администрация; естеството на неговата дейност и упражняването ѝ на пазара при нормални условия на конкуренция с частните оператори, правният статут на предприятието (дали е субект на публичното право или на общото дружествено право), интензивността на контрола, упражняван от публичната власт върху управлението на предприятието; интензивността на контрола, упражняван от публичната власт върху управлението на предприятието. В този контекст Комисията отбелязва, че действията на Finnvera са предмет на уредба на административното право, което показва, че то е тясно свързано с администрацията. Finnvera е специално финансово дружество, което е 100 % собственост на държавата, ползва се от държавна гаранция и предоставя основно държавни помощи и финансиране, което не е лесно достъпно на пазара, като например експортни кредити. Ето защо, въпреки че неговите дейности могат да се припокриват в ограничена степен с тези на търговските банки, то не извършва тези дейности в нормални условия на конкуренция с частните оператори. То е учредено съгласно общото дружествено право; същевременно държавата упражнява силен надзор: държавата назначава членовете на Надзорния съвет от парламентарните групи на политическите партии съобразно тяхната представеност във парламента на Финландия. Повечето от членовете на управителния съвет са избрани измежду кандидати, избрани от няколко министерства (вж. съображения 56 - 57). С оглед на това Комисията счита, че мерките, взети от Finnvera, се състоят от държавни ресурси и отговорността за тях може да бъде вменена на Финландия.
(242)
Що се касае до въпроса дали мярка 13 предоставя предимство на бенефициера, противоположно на становището на Финландия, мярката не е предоставена при еднакви условия заедно с тези на частните кредитори. Докато е вярно, че […] и […] и двамата са отпуснали заеми на Karjaportti през 2004 г., Комисията няма сведения, че тези банки също са предоставили и гаранции. Освен това заемите, отпуснати от двамата частни кредитори, са били отпуснати едва в 2004 г., тоест два месеца след като Finnvera е било предоставило мярка 13 и следователно не може да се счита, че Finnvera е действало „заедно“ с тях. Доводът на Финландия, че гаранцията е била предоставена в съответствие с Известието относно гаранциите 2004, може също да бъде отхвърлен. Първо, както беше обяснено по-горе, при оценката на мярката Комисията се основава на Известието относно гаранциите 2008. Съгласно точка 3.2 от Известието относно гаранциите 2008 наличието на държавна помощ в рамките на индивидуална държавна гаранция може да се изключи, ако заемополучателят не е във финансово затруднение. Тъй като Комисията счита, че Karjaportti вече е било в затруднение по смисъла на Насоките за О&П от 1999 г. през март 2004 г. (вж. съображения 123-128), приложението на Известието относно гаранциите може да се изключи. Финландия също изтъква, че гаранцията е подлежала на висока такса. С оглед обаче на финансовите затруднения на Karjaportti по времето на предоставянето на гаранцията се счита, че таксата за гаранцията, начислена от Finnvera не е пазарна такса. Всъщност бенефициерът е имал общи финансови разходи от [5-8]% за заема заедно с гаранцията, докато референтния лихвен процент по това време е бил 4.43 %, към който е следвало да се добавят 400 базисни пункта с оглед на финансовите затруднения на бенефициера. С оглед на гореизложеното се счита, че мярката предоставя предимство на Karjaportti.
(243)
Освен това за да бъде разглеждана като държавна помощ, дадена мярка трябва да бъде специфична или избирателна, поставяйки в по-благоприятно положение определени предприятия или производството на определени стоки. Мярка 13 е била предоставена на Karjaportti, едно специфично дружество. Следователно Комисията счита, че тя представлява избирателно предимство за бенефициера.
(244)
В допълнение, Комисията трябва да разгледа дали има вероятност мярката да наруши конкуренцията или засегне търговията между държавите-членки. В този контекст Финландия твърди, че елементът на помощ в гаранцията е под de minimis прага. Когато мярка 13 е била предоставена, се е прилагал Регламент (ЕО) № 69/2001 на Комисията от 12 януари 2001 г. относно прилагането на членове 87 и 88 от Договора за ЕО към помощта de minimis (64) (Регламента de minimis 2001) (65). Едно от изискванията за приложението на Регламента de minimis 2001 е общата de minimis помощ, предоставена на едно предприятие, да не превишава 100 000 EUR през всеки тригодишен период. Оценяваната гаранция е възлизала само на 91 000 EUR, тоест тя не би превишила тавана от 100 000 EUR, ако целият размер трябваше да се отчете като елемент на помощ. Трябва обаче да се определи дали мярка 13 трябва да се разглежда заедно с мярка 4, гаранция, предоставена от община Mikkeli през март 2004 г., само 9 дни преди предоставяне на мярка 13, гаранцията, предоставена от Finnvera. Докато двете гаранции са били предоставени от два различни правни субекта и са обезпечавали два отделни заема с различна продължителност, тези два заема са заместили един единствен заем, отпуснат от Tapiola през 1992 г. Следователно може да се счита, че мярка 4 и мярка 13 са били предоставени с една и съща цел, която е била да се позволи преобразуването на заема Tapiola, отпуснат през 1992 г. в нови заеми. С оглед на тази тясна връзка между двете мерки Комисията счита, че мярка 4 и мярка 13 трябва да се разглеждат като една мярка с цел приложение на тавана от 100 000 EUR на Регламента de minimis 2001. Като цяло елемента на помощ в тези две мерки превишава 100 000 EUR. Комисията следователно стига до заключението, че мярка 13 не попада в приложното поле на Регламента de minimis 2001.
(245)
На последно място, Финландия твърди, че мярка 13 е продължението на вече съществуващи задължения и следователно експозицията на Finnvera не е увеличена. Финландия приведе подобен довод относно мярка 4. На същото основание, както и за мярка 4, Комисията не счита, че мярка 13 е просто продължение на по-рано предоставена мярка (вж. съображения 164-165).
(246)
Въз основа на горепосоченото Комисията стига до заключението, че мярка 13 представлява държавна помощ.
(247)
Финландия не е привела никакви доводи по отношение на съвместимостта на мярка 13. Тъй като Karjaportti е била в затруднение, когато Finnvera е предоставила гаранцията (вж. съображения 123-128), Комисията първо оценява дали тя е съвместима като помощ за оздравяване и преструктуриране съгласно Насоките за О&П. Към момента на предоставяне на гаранцията са били приложими Насоките за О&П от 1999 г. (66)
(248)
Съгласно Насоките за О&П от 1999 г. помощта за оздравяване трябва да отговаря на определени изисквания, не всички от които са изпълнени от въпросната мярка.
а)
Първо, гаранцията не е свързана със заем, който следва да бъде върнат за период от не повече от дванадесет месеца след отпускането на последния транш на предприятието (точка 23, буква б) от Насоките за О&П от 1999 г.).
б)
Второ, Финландия не е предоставила никаква информация, че помощта е оправдана на основание сериозни социални затруднения и няма прекомерно неблагоприятни ефекти на разпространение на резултатите в другите държави-членки (точка 23, буква в) от Насоките за О&П от 1999 г.).
в)
Трето, нито гаранцията е била възстановена в рамките на 6 месеца, нито е бил съставен план за преструктуриране по смисъла на Насоките за О&П от 1999 г. (точка 23, буква г) от Насоките за О&П от 1999 г.).
г)
На последно място, няма индикации, че гаранцията е била ограничена до размера нужен за поддържане на дейността на предприятието за периода, за който помощта е разрешена (точка 23, буква д) от Насоките за О&П от 1999 г.).
(249)
По същите причини, изложени по-горе за мерки 4 и 5 (вж. съображения 177-178), Комисията счита, че мярка 13 не отговаря също на всички изисквания за помощ за преструктуриране, определени в Насоките за О&П от 1999 г. Съответно Комисията счита, че мярката не е предоставена с съответствие с Насоките за О&П от 1999 г.
(250)
Освен това, трябва да се разгледа дали мярка 13 би могла да бъде съвместима на основание някое друго от изключенията, предвидени в член 107, параграфи 2 и 3 от ДФЕС. По същите причини, изложени по-горе за мерки 4 и 5 (вж. съображения 179-186), Комисията счита, че никое от изключенията не е налице. Поради това Комисията стига до заключението, че мярка 13 включва държавна помощ, която не е съвместима с вътрешния пазар.
7.4.2. Заем, предоставен на 12 януари 2006 г. (мярка 14)
(251)
Финландия твърди, че мярката е предвидена в програмата за преструктуриране за процедурата по преструктуриране, надзиравана от съд, и че Finnvera е предприело мярката заедно с частни кредитори.
(252)
Вярно е, че мярката вече е била предвидена в програмата за преструктуриране както за частни, така и за публични кредитори на Karjaportti. Съгласно документите, предоставени от Финландия преобразуването на лихвите в заеми е било осъществено в края на 2005 г. и началото на 2006 г.Частни кредитори също са преобразували техните лихви в заеми.
(253)
Първо, следвайки логиката на решението по делото BP Chemicals (вж. съображения 189-191), трябва да се определи дали принципът на инвеститор при условия на пазарна икономика може да се приложи към мярка 14. В този контекст Комисията отбелязва, че мерки 4, 5 и 13 са били предприети преди началото на процедурата по преструктуриране, надзиравана от съд, докато мярка 14 е била предприета по време на такава процедура. Поради причините, изложени в съображения 189-191 по-горе, Комисията счита, че мярка 13 може да бъде разделена от мерки 4, 5, и 13. В допълнение мярка 14 е била предвидена в самата програма за преструктуриране, която е имала целта да изправи дружеството на крака.
(254)
Второ, що се касае до приложението на принципа на инвеститор при условия на пазарна икономика, Комисията счита, че заемите отпуснати от частните кредитори […] и от […] са сравними със заема, отпуснат от Finnvera. Като обезпечени кредитори в процедурата по преструктуриране, надзиравана от съд, дружествата са в подобно положение. При положение, че заемите са били отпуснати при условия, подобни на тези, при които е бил отпуснат заема от Finnvera (същия период на заем, сравним период за връщане на заема), и че лихвеният процент, който Finnvera е поискала, е бил по-благоприятен за Finnvera (шестмесечен EURIBOR + 2 % e бил 4,643 % на 1 януари 2006 г.) отколкото процента на лихвата, получена от частните кредитори (на 1 януари 2006 г., тримесечен EURIBOR + 1,5 % е бил 3,988 %; тримесечен EURIBOR + 2 % е бил 4,488 %), Комисията стига до заключението, че мярката не предоставя предимство на Karjaportti.
(255)
Въз основа на горепосоченото се стига до заключението, че мярката не включва държавна помощ.
7.4.3. Насрещна гаранция, предоставена на 14 септември 2006 г. (мярка 15)
(256)
На първо място, Комисията счита, че бенефициерът на мярката е Karjaportti, въпреки че насрещната гаранция е отпусната на […]. Ниската такса, начислена от […] от Karjaportti показва, че […] само е предоставило гаранцията с оглед на гаранцията, предоставена от Finnvera. В действителност по същество Karjaportti, a не […] плаща гаранционната премия за насрещната гаранция на Finnvera.
(257)
Във всеки случай, Финландия смята, че Finnvera е действало при същите условия, при които частните кредитори […] и […] са действали. Вярно е, че […] и […] са били в подобна ситуация като Finnvera. Всичките три дружества са обезпечени кредитори в процедурата по преструктуриране, надзиравана от съд. Всички те са предоставили заеми и гаранции на Кarjaportti преди ([…]).
(258)
На същото основание, както и за мярка 14, следвайки логиката на решението по делото BP Chemicals (вж. съображения 189 - 191), се счита, че принципът на инвеститор в условията на пазарна икономика може да се приложи по отношение на мярка 15, тъй като тази мярка може да бъде разделена от мерки 4, 5 и 13 (вж. съображение 253).
(259)
Що се касае до въпросната мярка, като цяло гарантираният заем възлиза на 1,8 млн. EUR. Finnvera е предоставила насрещна гаранция […] само за 16,7 % от тази сума (300 000 EUR). Остатъкът от заема е бил обезпечен с гаранции от […] и […] (EUR 825 000 EUR и 675 000 EUR съответно), относно които Finnvera не е предоставила насрещни гаранции. От гледна точка на бенефициера Karjaportti, общите разходи за насрещно гарантираната гаранция са били по-високи от тези за гаранциите, предоставени от […] и […]. Докато последните две са начислили гаранционна такса в размер на 1,75 % на Karjaportti, общите финансови разходи по насрещната гаранция за Karjaportti са били 2,9 % (1,65 % за […] гаранция плюс 1,25 % за насрещна гаранция). От това следва, че мярката, предприета от Finnvera не предоставя предимство на Karjaportti.
(260)
Въз основа на горепосоченото се стига до заключението, че мярката не включва държавна помощ.
7.4.4. Заем, предоставен на 6 юли 2007 г. (мярка 16)
(261)
Както е посочено в съображение 110, Финландия привежда довода, че заемът не включва държавна помощ, тъй като той е част от по-голяма мярка за финансиране, в която са взели участие също частни кредитори.
(262)
На същото основание, както и за мярка 14, следвайки логиката на решението по делото BP Chemicals (вж. съображения 189 - 191), се счита, че принципът на инвеститор в условията на пазарна икономика може да се приложи по отношение на мярка 16, (вж. съображение 253).
(263)
Както е изложено в съображение 254, Комисията счита, че […] и […], са в положение сравнимо с това на Finnvera. Що се касае до разглежданата специфична мярка, вярно е, че Finnvera е отпуснала заема, по едно и също време при сходни условия като […] и […]. Продължителността на заемите за всички кредитори е шест месеца; плащането по всички заеми е било отложено в същото съотношение (неизплатеното количество за всички кредитори е приблизително […]% от първоначалния размер). И трите заема са били обезпечени с едно и също обезпечение, както е посочено в съображение 66, а обезпечението се разделя между кредиторите в зависимост от степента на риск за съответния кредитор във връзка със заема, отпуснат от него. Що се касае до лихвения процент, изглежда, че лихвеният процент, поискан от Finnvera е бил дори по-благоприятен за Finnvera (6-месечен Euribor + 2,5 % е бил 6,847 % на 6 юли 2007 г.) от лихвения процент, който частните кредитори са получили (на 9 юли 2007 г., едномесечен Euribor + 2 % е бил 6,105 %). Следователно може да се счита, че заемът е в съответствие с принципа на инвеститор при условията на пазарна икономика и не води до държавна помощ.
(264)
Въз основа на горепосоченото се стига до заключението, че мярката не включва държавна помощ.
7.4.5. Гаранция, предоставена на 9 януари 2008 г. (мярка 17)
(265)
Първо, трябва да се определи кой субект се ползва от въпросната мярка, […] или Karjaportti Finnvera е предоставило насрещна гаранция на […], основната банка на Karjaportti. […], е предоставила от своя страна гаранция на Karjaportti. […] е начислило много ниска такса на Karjaportti за тази гаранция, което показва, че […] е предоставило само гаранцията на Karjaportti, тъй като е съществувало обезпечение под формата на насрещна гаранция от Finnvera. Комисията също така отбелязва, че не […], а Karjaportti плаща на Finnvera гаранционна премия за насрещната гаранция. С оглед на това Комисията счита, че бенефициерът на мярката е Karjaportti.
(266)
Второ, трябва да се прецени дали мярката предоставя предимство на Karjaportti. В този контекст, Финландия твърди, че насрещната гаранция не е свързана с предоставянето на държавна помощ, тъй като друг частноправен субект е участвал в споразумението. Този аргумент може да бъде отхвърлен, тъй като Finnvera е предоставила насрещна гаранция за гаранция на участващ частноправен субект, което означава, че Finnvera и частноправният субект изобщо не са били в сходно положение.
(267)
С оглед на това Комисията оценява мярката въз основа на Известието относно гаранциите 2008. Докато е вярно, че насрещната гаранция на Finnvera не обезпечава повече от 80 % от […] гаранцията, бенефициерът Karjaportti е бил в затруднение по време на предоставянето на гаранцията, както е посочено по-подробно в съображения 123-128. Съответно наличието на държавна помощ не може да се изключи на основание точка 3.2 от Известието относно гаранциите 2008.
(268)
Дори ако една гаранция не отговаря на всички изисквания на точка 3.2 от Известието относно гаранциите 2008 г., таксата, платена за една гаранция все пак може да обоснове заключението, че гаранцията не води до държавна помощ. Независимо от това, противно на становището на Финландия, Комисията счита, че мярката не може да бъде разглеждана като мярка, която не включва държавна помощ. Гаранцията е била предоставена срещу ниска гаранционна такса, въпреки че дружеството е изпитвало затруднения (вж. съображения 123 - 128) и рискът за Finnvera би могъл да се счита за значителен. Ето защо се счита, че мярката предоставя предимство на Karjaportti. Комисията отбелязва, че в тази връзка и Finnvera, в съответствие с ангажимента, поет от финландските власти в контекста на дело № 715/2006 г., не е получило разрешение да отпуска пазарно финансиране.
(269)
В допълнение, мярката отговаря на всички други изисквания за наличието на държавна помощ. Както е посочено в съображение 241, мерките, предоставени от Finnvera, се състоят от държавни ресурси и могат да бъдат вменени в отговорност на държавата. Мярка 17 е също избирателна, тъй като единственото дружество, което се ползва от нея е Karjaportti. На последно място, тя нарушава конкуренцията и засяга търговията между държавите-членки.
(270)
Въз основа на горепосоченото Комисията стига до заключението, че мярката представлява държавна помощ.
(271)
Финландия не привежда довода, че мярка 17 е съвместима с вътрешния пазар. Всъщност, когато Finnvera е предоставила мярката, Karjaportti е било в затруднение по смисъла на Насоките за О&П от 2004 г. (вж. съображения от 123-128). Съответно, мярката би могла да бъде съвместима единствено кат помощ за оздравяване и преструктуриране съгласно Насоките за О&П от 2004 г.
(272)
Съгласно Насоките за О&П от 2004 г. помощта за оздравяване трябва да отговаря на определени изисквания, не всички от които са изпълнени от разглежданата мярка.
а)
Първо, гаранцията не е изтекла в рамките на срок от не повече от шест месеца, считано от изплащането на първия транш (точка 25, буква а) от Насоките за О&П от 2004 г.).
б)
Второ, Финландия не е представила в срок от шест месеца, считано от първото прилагане на мярката, план за преструктуриране или план за ликвидация, или пък доказателство, че гаранцията е изтекла (точка 25, буква в) от Насоките за О&П от 2004 г.).
в)
Трето, принципът на еднократната помощ (точка 25, буква д) от Насоките за О&П от 2004 г.), не е спазен, тъй като дружеството е получило несъвместима и неправомерна държавна помощ в моменти, когато то е било в затруднение преди.
(273)
Мярката също не отговаря на всичките изисквания за помощ за преструктуриране, определени в Насоките за О&П от 2004 г.
а)
Първо, мярката не е в зависимост от изпълнението на план за преструктуриране (точка 34 от Насоките за О&П от 2004 г.). Забелязва се, че не е бил съставен план за преструктуриране по смисъла на точка 35 от Насоките за О&П от 2004 г.
б)
Второ, от получателите на помощта се очаква да дадат значителен принос към плана за преструктуриране от техните собствени средства (точка 43 от Насоките за О&П от 2004 г.), а за разглежданите мерки няма индикация за собствен принос на получателя.
в)
Трето, с цел да се избегнат прекомерни нарушения на конкуренцията, трябва да бъдат взети компенсаторни мерки (точка 38 от Насоките за О&П от 2004 г.). Такива мерки не са били предвидени.
г)
Четвърто, мярката не спазва принципа за еднократната помощ, тъй като дружеството е получило несъвместима и неправомерна държавна помощ в моменти, когато то е било в затруднение преди.
(274)
Съответно Комисията счита, че мярката не е предоставена с съответствие с Насоките за О&П от 2004 г.
(275)
Освен това, трябва да се разгледа дали мярка 17 би могла да бъде съвместима на основание някое друго от изключенията, предвидени в член 107, параграфи 2 и 3 от ДФЕС. Поради същите причини, изложени по-горе за мярка 4 и мярка 5 (вж. съображения 179-186), Комисията счита, че условията за нито едно от изключенията не са изпълнени. Поради това Комисията стига до заключението, че мярка 17 включва държавна помощ, която не е съвместима с вътрешния пазар.
8. ВЪЗСТАНОВЯВАНЕ
(276)
В съответствие с ДФЕС и установената съдебна практика на Съда на Европейските общности, Комисията е компетентна да реши, че въпросната държава трябва да отмени или да измени помощта (67), когато Комисията установи, че помощта е несъвместима с вътрешния пазар. Съдът също така нееднократно е постановявал, че задължението на дадена държава да отмени помощ, счетена от Комисията за несъвместима с вътрешния пазар, цели да възстанови съществувалото преди това положение (68). В този контекст Съдът е постановил, че целта е постигната, когато получателят е изплатил сумите, предоставени чрез неправомерна помощ, като по този начин се е отказал от предимството, което е имал спрямо конкурентите си на пазара, и ситуацията отпреди плащането на помощта е възстановена (69).
(277)
В съответствие с тази съдебна практика член 14 от Процедурния регламент постановява, че "когато са взети отрицателни решения в случаи с неправомерна помощ, Комисията решава съответната държава членка да вземе всички необходими мерки за възстановяване на помощта от бенефициера".
(278)
Следователно шестте мерки следва да се разглеждат като неправомерна и несъвместима помощ:
-
Гаранция, предоставена на 8 март 2004 г. от община Mikkeli (мярка 4);
-
Гаранция, предоставена на 10 март 2004 г. от община Mikkeli (мярка 5);
-
Преобразуване на неизплатените лихви в заеми (мярка 8);
-
Разсрочване на дълг след 2009 г. (мярка 12);
-
Гаранция, предоставена на 17 март 2004 г. от Finnvera (мярка 13);
-
Гаранция, предоставена на 9 януари 2008 г. от Finnvera (мярка 17);
(279)
(278) Следователно те трябва да бъдат възстановени, за да се да възстанови положението, което е съществувалото на пазара преди предоставянето на помощта. Следователно възстановяването следва да се извърши от момента, в който е възникнало предимството за бенефициера, т.е. откогато помощта е предоставена на разположение на бенефициера, за което се дължат и лихви за възстановяване до датата на ефективното възстановяване.
8.1. Възстановяване на мерките за помощ, предоставени под формата на гаранции,
(280)
Несъвместимият елемент на помощ на две гаранции, предоставени от град Mikkeli през 2004 г. (мярка 4 и мярка 5) и на гаранциите, предоставени от Finnvera през годините 2005 г. (мярка 13) и 2008 г. (мярка 17), се определя въз основа на следните принципи.
(281)
По принцип държавната гаранция би могла да представлява държавна помощ до общия размер на свързания с нея заем, ако бенефициерът не е в състояние да си осигури достъп до финансовите пазари със свои собствени сили (70). В разглеждания случай обаче Финландия е доказала, че Karjaportti все още е можело да си осигури достъп до финансовите пазари по времето на предоставянето на гаранциите през 2004 г., като е предоставила информация за заемите отпуснати от частни заемодатели на бенефициера (вж. съображение 93). Съществуват малко сведения относно това дали Karjaportti все още е имало достъп до пазарите през 2008 г., когато мярка 17 е била предоставена. В този контекст Комисията отбелязва, че насрещната гаранция, предоставена от Finnvera е обезпечавала само 80 % от гаранцията, предоставена от частен кредитор, което означава, че за 20 % частния кредитор е продължавал да носи риска. С оглед на това може да се счита, че дружеството все още е имало възможност да си осигури достъп до финансовите пазари без гаранцията от 2008 г.
(282)
Въпреки това, като се имат предвид финансовите затруднения на Karjaportti в момента на предоставянето на мерките, търговските банки биха начислили съответно по-висок лихвен процент от постигнатия с държавните гаранции, тъй като последните са допълнително обезпечение за банките. Поради това Комисията счита, че Karjaportti се е възползвало от ниските лихвени проценти, които е получило благодарение на гаранциите.
(283)
В съответствие с точка 4.2 от Известието относно гаранциите 2008, при липсата на сравнима пазарна премия за гаранция, общите финансови разходи за гарантирания заем (лихвен процент плюс премия за гаранция) следва да се сравнят с лихвения процент на пазара за подобен заем без държавна гаранция. В много случаи такъв пазарен лихвен процент не е наличен. Поради това Комисията е разработила в своето Съобщение относно преразглеждане на метода за определяне на референтните и сконтови лихвени проценти (71) ("Съобщението относно референтния лихвен процент 2008") финансова методология, която, поради причините, изложени в точка 4.2 от Известието относно гаранциите 2008, може да се използва като заместител на пазарния лихвен процент.
(284)
В настоящия случай няма данни за това какво Karjaportti би платило за подобен негарантиран заем. Още повече предоставянето на трите гаранции предхожда икономическата и финансова криза. Освен това Комисията е на мнение, че поради времето, което е изтекло от момента на предоставяне на мерките, изчисляването на „действителен“ пазарен лихвен процент за финландски производител на месо би било трудна задача. Поради това Комисията ще използва съответния референтен лихвен процент като заместител на пазарния лихвен процент.
8.1.1. Гаранция, предоставена на 8 март 2004 г. (мярка 4)
(285)
Що се касае до мярка 4, обезпечаването на заемите на Karjaportti би могло да се счита за нормално за целите на Съобщението относно референтния лихвен процент 2008. Karjaportti е учредило ипотека върху недвижим имот и ипотека върху други активи на дружеството. Трябва обаче да се вземе предвид, че същото обезпечение вече е било използвано за обезпечаване на други вземания на община Mikkeli (като например мярка 1), така че пълния размер на обезпечението не би бил наличен за въпросната мярка. Трябва също така да се вземе под внимание, че действителната стойност на ипотеката върху недвижимия имот, както и на ипотеката върху други активи на дружеството зависи от стойността на обремененото с тежести имущество и реда на предпочтително удовлетворение, от който се ползва община Mikkeli.
(286)
В този контекст следва да се отбележи, че Финландия не е могла да представи оценка на стойността на обезпеченията към момента на предоставяне на гаранцията. Тя е представила обаче две независими оценки на обезпечението като цяло, използвани за съставяне на програмата за преструктуриране, с дата 15 февруари 2005 г. (вж. съображение 43), която е доста близо до датата на предоставяне на гаранцията. В този контекст следва да се спомене, че предвид реда на предпочтително удовлетворение, от който се ползва община Mikkeli, ипотеката върху недвижимия имот би могла да е достатъчна за удовлетворение на нейните вземания, ако недвижимия имот се поддържа в експлоатация; ако Karjaportti бъде ликвидирано, стойността на недвижимия имот би могла да бъде прекалено ниска за удовлетворение на всички вземания на община Mikkeli. Ипотеката върху други активи на дружеството би могла да служи за удовлетворение само на част от вземанията на община Mikkeli. С оглед на това, изглежда правдоподобно предоставеното обезпечение да бъде разглеждано като обезпечение със нормално качество.
(287)
Следователно процента на лихвата, която е трябвало да плати Karjaportti за заем при пазарни условия без гаранция, е референтният лихвен процент от 4,43 % плюс рискова премия от 650 базисни пункта, което отразява рисковата премия, приложима за предприятие в затруднение, предоставящо нормално обезпечение. Размерът на помощта поради това следва да бъде изчислен като разликата между този теоретичен пазарен процент и лихвения процент, при който гарантираният заем е бил действително предоставен (4 %), след приспадане на действително платената за гаранцията цена, тоест 0 базисни пункта. Разликата между тези проценти се изчислява за периода, през който действително предоставеният процент е бил прилаган.
(288)
За помощта текат лихви по възстановаване, начислявани от момента, в който би била дължима разликата между теоретичните лихви и лихвата, при която заемът с гаранция е бил действително предоставен, до момента на ефективното възстановяване.
8.1.2. Гаранция, предоставена на 10 май 2004 г. (мярка 5)
(289)
Що се касае до мярка 5, обезпечаването би могло да се счита за нормално за целите на Съобщението относно референтния лихвен процент 2008. Karjaportti е предоставило същото обезпечение както и за мярка 4, тоест ипотека върху обекта за производство в Tikkala и ипотека върху други активи на дружеството. В допълнение е бил учреден „особен залог" върху обекта на производство в Tikkala е с регистрирана стойност от 1 135 268 EUR (вж. съображение 29). За всички тези обезпечения се прилага същата аргументация, изложена по-горе за мярка 4, и изглежда правдоподобно предоставеното обезпечение да бъде разглеждано като обезпечение със нормално качество.
(290)
Процента на лихвата, която е трябвало да плати Karjaportti за заем при пазарни условия без гаранция, е отново референтният лихвен процент от 4,43 % плюс рискова премия от 650 базисни пункта. Размерът на помощта поради това следва да бъде изчислен като разликата между този теоретичен пазарен процент и лихвения процент, при който гарантираният заем е бил действително предоставен (дванадесетмесечен EURIBOR плюс 0,3 %), след приспадане на действително платената за гаранцията цена, т.е. 0 базисни пункта. Разликата между тези проценти се изчислява за периода, през който действително предоставеният процент е бил прилаган.
(291)
За помощта текат лихви по възстановаване, начислявани от момента, в който би била дължима разликата между теоретичните лихви и лихвата, при която заемът с гаранция е бил действително предоставен, до момента на ефективното възстановяване.
8.1.3. Гаранция, предоставена на 17 март 2004 г. (мярка 13)
(292)
На Комисията не са известни подробности за обезпечаването на мярка 13, и следователно тя може да предостави само метода, по който възстановяването трябва да бъде извършено. Като първа стъпка, ако за мярка 13 наистина е предоставено обезпечение, съгласно Съобщението за референтните лихвени проценти следва да бъде определена стойността на такова обезпечение.
(293)
Процента на лихвата, която е трябвало да плати Karjaportti за заем при пазарни условия без гаранция, е отново референтният лихвен процент от 4,43 % плюс рискова премия, отразяваща стойността на обезпечението. Елементът на помощ следва да бъде изчислен като разликата между този теоретичен пазарен процент и лихвения процент, при който гарантираният заем е бил действително предоставен ([2 - 5]%), след приспадане на цената, действително платена за гаранцията, която е била 3 %. Разликата между тези проценти се изчислява за периода, през който действително предоставеният процент е бил прилаган.
(294)
За помощта текат лихви по възстановаване, начислявани от момента, в който би била дължима разликата между теоретичните лихви и лихвата, при която заемът с гаранция е бил действително предоставен, до момента на ефективното възстановяване.
8.1.4. Гаранция, предоставена на 9 януари 2008 г. (мярка 17)
(295)
Що се касае до мярка 17, обезпечаването би могло да се счита за нормално за целите на Съобщението относно референтния лихвен процент 2008. Karjaportti е предоставило обезпечение под формата на дялово участие в дружество, което по оценката на Finnvera има гаранционна стойност от […], както е посочено по-подробно в съображение 0. Процента на лихвата, която е трябвало да плати Karjaportti за заем при пазарни условия без гаранция, е отново референтният лихвен процент от 5,19 % плюс рискова премия от 650 базисни пункта. Размерът на помощта следва да бъде изчислен като разликата между този теоретичен пазарен процент и лихвения процент, при който гарантираният заем е бил действително предоставен ([0 - 3]%, плюс лихвен процент за неизплатени суми по споразумението за подизпълнение) след приспадане на цената, която е действително платена за гаранцията, т. е. 250 базисни пункта. Разликата между тези проценти се изчислява за периода, през който действително предоставеният процент е бил прилаган.
(296)
За помощта текат лихви по възстановаване, начислявани от момента, в който би била дължима разликата между теоретичните лихви и лихвата, при която заемът с гаранция е бил действително предоставен, до момента на ефективното възстановяване.
8.2. Възстановяване на помощта, която е предоставена под формата на преобразуване на неизплатени лихви в заеми (мярка 8)
(297)
Несъвместимият елемент на помощ в мярка 8, заем, отпуснат от община Mikkeli, трябва да бъде определен. Както е посочено в съображения 45 и 46, община Mikkeli е отпуснала заема при по-ниски лихвени проценти от тези, определени от частните кредитори на Karjaportti. По принцип за заем, елементът на помощта се изчислява като разликата между лихвения процент, при който заемът е бил действително отпуснат, и пазарния лихвен процент. В разглеждания случай частните кредитори са отпуснали заеми заедно с община Mikkeli. Лихвените проценти, начислени от частните кредитори, може да се разглеждат като показател за пазарния лихвен процент.
(298)
Размерът на помощта следва да бъде изчислен като разликата между средния лихвен процент, начислен за заемите, отпуснати от частните кредитори (3-месечния EURIBOR + 2 % и 3-месечния EURIBOR + 1,5 %) и лихвения процент, при който заемът е бил действително предоставен (3-месечния EURIBOR + 0,3 %).
(299)
Разликата между тези проценти се изчислява за периода, през който действително предоставеният процент е бил прилаган.
(300)
За помощта текат лихви по възстановаване, начислявани от момента, в който би била дължима разликата между теоретичните лихви и лихвата, при която заемът е бил действително предоставен, до момента на ефективното възстановяване.
8.3. Възстановяване на помощта, която е предоставена под формата на разсрочване на дългове от 2009 г. насам (12)
(301)
Несъвместимият елемент на помощ в мярка 12, разсрочване на дългове от община Mikkeli от 2009 г. насам, трябва да бъде установен. Както е посочено в съображения 219-226, разсрочването на дълга е било изпълнено с модификации. Тъй като Комисията не е запозната с подробностите относно действително изпълненото разсрочване, тя може само да предостави метода за осъществяване на възстановяването.
(302)
Помощта е била предоставена на разположение на дружеството от момента, в който Osuuskunta Karjaportti се е отклонила от графика на изплащане, договорен по време на процедурата по преструктуриране, надзиравана от съда, през 2006 г. Комисията счита, че към момента на предоставяне на помощта, Karjaportti вече не е било способно да си осигури достъп до финансовите пазари. Следователно помощта е равна на сумата на разсрочения дълг. Сумите, които трябва да бъдат възстановени поради са равни на сумата от разсрочените дългове към община Mikkeli. Вече извършените плащания могат обаче да се приспаднат от сумите, подлежащи на възстановяване.
(303)
Върху помощта текат лихви от датата, на която помощта е била предоставена на разположение на дружеството, до датата на ефективното възстановяване.
9. ЗАКЛЮЧЕНИЕ
(304)
Комисията отбелязва, че официалното разследване по отношение на гаранцията от 2,75 млн. EUR, за която е отправено уведомление, което впоследствие е било оттеглено от Финландия, е станало безпредметно съгласно член 8 от Процедурния регламент.
(305)
По отношение на гаранцията, предоставена в 2000 г. и прехвърлянето на земя през същата година от община Mikkeli, Комисията счита, че тези мерки са държавна помощ, която е съвместима като помощ за инвестиции в съответствие с ННРП от 1998 г.
(306)
Покупката на земя на земя, предприета през 2002 г. от община Mikkeli се счита, че не води до държавна помощ, тъй като тя е била направена при пазарни условия.
(307)
Гаранциите, предоставени от община Mikkeli през март 2004 г. и май 2004 г., може да се разглеждат като държавни помощи, като се вземе предвид, че Karjaportti е било дружество в затруднено положение по смисъла на Насоките за О&П от 1999 г. към момента на предоставянето на гаранциите. Тези мерки не са съвместими с вътрешния пазар, тъй като нито една от разпоредбите на член 107, параграфи 2 и 3 от ДФЕС, не е изпълнена.
(308)
Мерките, взети от община Mikkeli в рамките на процедурата по преструктуриране, надзиравана от съд, са били предоставени със сравними частни кредитори и при сходни условия. Съответно Комисията стига до заключението, че принципът на инвеститор в условията на пазарна икономика е изпълнен и мерките не включват държавна помощ.
(309)
Покупката на дялове от община Mikkeli и отписването на дългове от финансовите отчети през 2007 г. и 2008 г., могат да се считат за несъдържащи помощ.
(310)
Преобразуването на неизплатените лихви в заем от община Mikkeli през декември 2005 г., може да се разглежда като държавна помощ, като се вземе предвид, че Karjaportti е било дружество в затруднено положение по смисъла на Насоките за О&П от 2004 г. към момента на предоставянето на мярката. Тези мерки не са съвместими с вътрешния пазар, тъй като нито една от разпоредбите на член 107, параграфи 2 и 3 от ДФЕС, не е изпълнена.
(311)
По отношение на разсрочването на дългове, договорено от община Mikkeli през 2009 г., се отбелязва, че то е било последващо разсрочване на дългове. С оглед на това Комисията счита, че частен кредитор не би се съгласил на такова разсрочване на дълг и че мярката представлява държавна помощ. Тъй като Karjaportti е било в затруднение по смисъла на Насоките за О&П от 2004 г. в момента на предоставянето на мярката, тя е можела да бъде съвместима само съгласно тези насоки. Тъй като не всички изисквания са изпълнени, се стига до заключението, че мярката представлява несъвместима държавна помощ.
(312)
Гаранцията, предоставена от Finnvera на 17 март 2004 г. също включва държавна помощ, която не е съвместима съгласно Насоките за О&П от 1999 г. Заемът, отпуснат от Finnvera на 12 януари 2006 г. не представлява държавна помощ, тъй като той е бил отпуснат заедно със сравними частни кредитори и при сходни условия. Същото важи за гаранцията, предоставена от Finnvera през септември 2006 г., и за заема, предоставен през юли 2007 г.
(313)
И накрая, гаранцията, предоставена на 9 януари 2008 г. от Finnvera, може да се разглежда като държавна помощ, като се вземе предвид, че Karjaportti е било в затруднение по смисъла на Насоките за О&П от 2004 г. към момента на предоставянето на гаранцията. Мярката не е съвместима с вътрешния пазар, тъй като нито една от разпоредбите на член 107, параграфи 2 и 3 от ДФЕС, не е изпълнена.
ПРИЕ НАСТОЯЩОТО РЕШЕНИЕ:
Член 1
Официалната процедура по разследване съгласно член 108, параграф 2 от Договора за функционирането на Европейския съюз по отношение на гаранцията от 2,75 млн. EUR (мярка 11), за която е отправено уведомление, което обаче впоследствие е оттеглено от Финландия, се прекратява.
Член 2
Мерките, които Финландия е привела в действие в полза на Osuuskunta Karjaportti, състоящи се от:
-
Покупка на земя през 2002 г. (мярка 3),
-
мерките, предприети в рамките на процедурата по преструктуриране, надзиравана от съд (мярка 6),
-
покупката на акции от Osuuskunta Karjaportti (мярка 7),
-
отписването на дългове от финансовите отчети за 2006 г. и за 2008 г. (мярка 9 и мярка 10),
-
заема от Finnvera, отпуснат през юни 2006 г. (мярка 14),
-
насрещната гаранция от Finnvera, предоставена през септември 2006 г. (мярка 15) и
-
заема от Finnvera, отпуснат през юли 2007 г. (мярка 16),
не представляват помощ по смисъла на член 107, параграф 1 от Договора за функционирането на Европейския съюз.
Член 3
Мерките за държавна помощ, които Финландия е привела в действие в полза на Osuuskunta Karjaportti, състоящи се от:
-
гаранция, предоставена през юни 2000 г. (мярка 1) и
-
прехвърлянето на земя през същата година (мярка 2)
са съвместими с вътрешния пазар по смисъла на член 107, параграф 3, буква а) от Договора за функционирането на Европейския съюз.
Член 4
Мерките за държавна помощ, които Финландия е привела в действие в полза на Osuuskunta Karjaportti, състоящи се от:
-
Гаранция, предоставена на 8 март 2004 г. от община Mikkeli (мярка 4);
-
Гаранция, предоставена на 10 март 2004 г. от община Mikkeli (мярка 5);
-
Преобразуване на неизплатени лихви в заеми (мярка 8);
-
Гаранция, предоставена от Finnvera на 17 март 2004 г. (мярка 13);
-
Гаранция, предоставена на 9 януари 2008 г. от Finnvera (мярка 17);
-
Разсрочване на дълг от 2009 г. насам (мярка 12);
са били неправомерно приведени в действие от Финландия в нарушение на член 108, параграф 3 от Договора за функционирането на Европейския съюз и са несъвместими с вътрешния пазар.
Член 5
1. Финландия си възстановява от бенефициера помощта, посочена в член 4.
2. Сумите, които следва да бъдат възстановени, включват лихви от датата, на която са били предоставени на бенефициера, до действителното им възстановяване.
3. Лихвата се изчислява с натрупване в съответствие с глава V от Регламент (ЕО) № 794/2004 на Комисията.
4. Финландия анулира всички останали плащания на помощта, посочена в член 4, считано от датата, на която е уведомена за настоящото решение.
Член 6
1. Възстановяването на помощта, посочена в член 4, се извършва незабавно и ефективно.
2. Финландия прави необходимото настоящото решение да бъде изпълнено в срок от четири месеца от датата, на която е уведомена за него.
Член 7
1. В срок от два месеца след уведомяването за настоящото решение Финландия предоставя на Комисията следната информация:
а)
общата сума (главница и лихви по възстановяване), която бенефициерът трябва да възстанови;
б)
подробно описание на вече предприетите и планирани мерки за спазване на настоящото решение;
в)
документите, доказващи, че на бенефициера е наредено да възстанови помощта.
2. Финландия информира Комисията за напредъка по националните мерки, предприети за изпълнение на настоящото решение, до пълното възстановяване на помощта, посочена в член 4. При поискване от страна на Комисията тя незабавно предоставя информация за вече предприетите и планираните мерки за спазване на настоящото решение. Тя предоставя също така подробна информация относно сумите на помощта и лихвите по възстановяване, които вече са възстановени от бенефициера.
Член 8
Адресат на настоящото решение е Република Финландия.
Съставено в Брюксел на 12 юни 2012 година.
DECIZIA COMISIEI
din 12 iunie 2012
privind măsurile SA. 27420 (C 12/2009) (ex N 19/2009) aplicate de Finlanda
[notificată cu numărul C(2012) 3249]
(Numai versiunile în limbile finlandeză și suedeză sunt autentice)
(Text cu relevanță pentru SEE)
(2013/8/UE)
COMISIA EUROPEANĂ,
având în vedere Tratatul privind funcționarea Uniunii Europene, în special articolul 108 alineatul (2) primul paragraf,
având în vedere Acordul privind Spațiul Economic European, în special articolul 62 alineatul (1) litera (a),
după ce părțile interesate au fost invitate să își prezinte observațiile în conformitate cu dispozițiile menționate anterior și ținând seama de observațiile acestora (1),
întrucât:
1. PROCEDURA
(1)
Prin scrisoarea din 15 ianuarie 2009, Finlanda a notificat Comisiei un ajutor de salvare constând într-o garanție și o reeșalonare a datoriilor în favoarea întreprinderii Osuuskunta Karjaportti (denumită în continuare „Karjaportti”; la momentul notificării, aceasta era cunoscută sub denumirea de Järvi-Suomen Portti Osuuskunta). Finlanda a furnizat Comisiei informații suplimentare prin scrisorile din 5 februarie 2009, 11 februarie 2009, 16 februarie 2009 și 20 februarie 2009.
(2)
Prin scrisoarea din 8 aprilie 2009, Comisia a informat Finlanda asupra deciziei de a iniția procedura prevăzută la articolul 108 alineatul (2) din Tratatul privind funcționarea Uniunii Europene (TFUE) (2) în ceea ce privește măsurile notificate și mai multe măsuri acordate anterior. În urma deciziei de inițiere a procedurii, Finlanda a transmis Comisiei informații suplimentare prin scrisoarea din 13 mai 2009.
(3)
Decizia Comisiei de a iniția procedura a fost publicată în Jurnalul Oficial al Uniunii Europene (3). Comisia a invitat părțile interesate să își prezinte observațiile referitoare la măsurile de ajutor.
(4)
Comisia a primit observații de la o singură parte interesată. Acestea au fost transmise Finlandei, care a avut posibilitatea de a face, la rândul său, observații. Observațiile Finlandei au fost primite prin scrisoarea din 28 august 2009. Finlanda a prezentat informații suplimentare prin e-mailul din 3 noiembrie 2009.
(5)
Prin scrisoarea din 15 decembrie 2009, Comisia a informat Finlanda că a decis să extindă procedura prevăzută la articolul 108 alineatul (2) din TFUE în ceea ce privește măsurile suplimentare de ajutor acordate în trecut. Finlanda a transmis informații suplimentare prin scrisoarea din 12 februarie 2010.
(6)
Decizia Comisiei de a extinde procedura a fost publicată în Jurnalul Oficial al Uniunii Europene (4). Comisia a invitat părțile interesate să prezinte observații cu privire la măsurile de ajutor. Comisia nu a primit alte observații de la părți interesate.
(7)
La 1 martie 2010, Finlanda a informat Comisia că a retras notificarea privind garanția în favoarea Karjaportti. Prin scrisoarea din 26 martie 2010, Comisia a informat Finlanda că va analiza cererea de retragere a notificării în decizia sa finală, împreună cu celelalte măsuri care fac obiectul evaluării. În plus, Comisia a adresat mai multe întrebări Finlandei, la care aceasta a răspuns prin scrisoarea din 22 aprilie 2010. Comisia a transmis Finlandei o cerere de informare la 15 iulie 2010, la care Finlanda a răspuns la 20 august 2010. La 28 septembrie 2010, Comisia a transmis Finlandei o nouă cerere de informare, la care Finlanda a răspuns la 29 noiembrie 2010. În sfârșit, Comisia a solicitat informații suplimentare prin scrisoarea din 16 noiembrie 2011. Finlanda a transmis informațiile solicitate la 16 decembrie 2011.
2. BENEFICIARUL
2.1. Cooperativa Karjaportti
(8)
Karjaportti este o societate cooperativă cu sediul în Mikkeli, având spații de producție în Mikkeli și Kouvola, ambele în zona de est a Finlandei (Itä-Suomi), regiune eligibilă pentru ajutor regional în sensul articolului 107 alineatul (3) litera (c) din TFUE. Cooperativa a fost înființată în 1914. În 1950 a fost denumită Osuusteurastamo Karjaportti; după 31 decembrie 2002 a fost cunoscută ca Järvi-Suomen Portti Osuuskunta, iar la 14 decembrie 2010 a fost redenumită Karjaportti. În prezent, Karjaportti are un 300 de angajați, la care se adaugă între 100 și 120 de lucrători sezonieri în timpul primăverii și verii.
(9)
Karjaportti își desfășoară activitatea în domeniul producției de alimente, mai precis prelucrează carne în formă de produse precum chiftele și cârnați. În plus, cooperativa vinde carne ambalată, carne tranșată și carcase. Volumul exporturilor Karjaportti în alte state membre este scăzut.
2.2. Situația financiară a Karjaportti
(10)
Începând de la 1 decembrie 2004, Karjaportti face obiectul unei proceduri de restructurare sub control judiciar în temeiul Legii restructurării întreprinderilor 47/1993 (5) [denumită în continuare „procedura de restructurare sub control judiciar”; pentru informații suplimentare privind procedura de restructurare sub control judiciar, a se vedea considerentele (31)-(43)].
(11)
Detaliile privind situația financiară a Karjaportti înainte și în cursul procedurii de restructurare sub control judiciar sunt prezentate în tabelul de mai jos:
Tabelul I
datele financiare principale ale Karjaportti (în EUR)
Anul
Cifra de afaceri
Rezultat din exploatare
Rezultat net (profit/pierderi)
Deficit în perioadele contabile anterioare
Capital social / Rezerve și cheltuieli excepționale
Soldul capitalului propriu
2000
139 620 882
8 682
-1 169 091
7 681 411 /10 247 107
8 893 097
2001
139 748 861
2 082 662
549 865
7 812 809 /9 078 473
9 442 963
2002
135 781 234
2 259 488
14 382
7 783 428 /9 559 942
17 357 751
2003
128 354 480
-3 299 914
-6 009 055
7 585 778 /9 506 525
11 083 248
2004
125 849 631
-3 972 464
-10 686 420
7 234 608 /3 497 953
46 141
2005
101 507 619
-6 629 915
-9 235 908
-7 404 955
7 772 913 /216 662
-8 651 289
2006
99 802 293
-3 485 054
4 277 565
-16 640 864
8 141 610 /216 662
-4 005 028
2007
86 962 069
-8 916 539
-7 943 878
-12 363 299
6 244 277 /216 662
-13 846 239
2008
80 901 753
-3 791 985
-2 770 037
-20 307 178
5 768 185 /216 662
-17 092 368
2009
64 793 763
305 936
-2 124 435
-23 077 214
5 077 160 /216 662
-19 907 828
(12)
În anul 2008, autoritățile fiscale finlandeze au solicitat de două ori inițierea procedurii de faliment împotriva Karjaportti. Pentru prima procedură, din 7 octombrie 2008, acestea au prezentat un ordin de plată a sumei de 461 579 EUR. Autoritățile fiscale au retras ulterior această procedură. La 1 decembrie 2008 a fost inițiată o nouă procedură, însoțită de un ordin pentru plata sumei de 981 658 EUR. Procedura de faliment împotriva Karjaportti a fost închisă în iunie 2009, deoarece cooperativa și-a achitat datoriile fiscale.
3. DESCRIEREA MĂSURILOR
(13)
Măsurile care fac obiectul analizei au fost acordate de către municipiul Mikkeli, localitatea în care se află sediul Karjaportti, și de către Finnvera Oyj (denumită în continuare „Finnvera”). Finnvera este o societate de creditare specializată, deținută de statul finlandez, fiind agenția oficială de credit pentru export din Finlanda (6). În continuare sunt descrise măsurile acordate de municipiul Mikkeli (secțiunea 3.1.), apoi măsurile acordate de Finnvera (secțiunea 3.2.).
3.1. Măsuri acordate de municipiul Mikkeli
3.1.1. Garanția acordată la 12 iunie 2000 (măsura nr. 1) și atribuirea de terenuri (măsura nr. 2)
(14)
Măsura nr. 1: prin decizia din 12 iunie 2000, consiliul local Mikkeli a acordat o garanție absolută („takaus”) în favoarea Karjaportti, care acoperea 100 % dintr-un viitor credit în valoare de 25 de milioane FIM (aproximativ 4,2 milioane EUR (7)). Împrumutul a fost oferit întreprinderii Karjaportti în septembrie 2000, la o rată fixă a dobânzii de 5,35 %, pe o durată de 10 ani, de către banca Tapiola Pankki Oy („Tapiola”). În același timp, garanția a fost validată de comitetul executiv al municipiului Mikkeli, prin semnarea convenției de garantare. Garanția a fost oferită fără plata unui comision de garantare și sub formă de garanție absolută, prin care garantul poartă întreaga responsabilitate pentru datoria principală, care devine asimilabilă cu propria sa datorie, astfel încât creditorul poate solicita rambursarea creanței principale de către garant după ce aceasta devine scadentă. Împrumutul garantat a fost furnizat pentru finanțarea construcției unui spațiu de producție în cartierul Tikkala din Mikkeli (8).
(15)
Garanția a fost acoperită prin ipoteci existente asupra unor proprietăți imobiliare, în valoare nominală de 7,5 milioane FIM (1 261 409 EUR) (9). În momentul acordării măsurii nr. 1, aproximativ 3 milioane FIM reprezentând ipoteci imobiliare erau constituite drept gaj. În plus, garanția a fost acoperită prin ipoteci comerciale (10) în valoare nominală de 25 de milioane FIM, respectiv de 30,5 milioane FIM asupra bunurilor mobile ale Karjaportti.
(16)
După inițierea procedurii de restructurare sub control judiciar din decembrie 2004, Tapiola a solicitat municipiului Mikkeli să achite debitele scadente ale Karjaportti, în temeiul garanției. După efectuarea plăților către Tapiola, municipiul Mikkeli a devenit creditor al Karjaportti în locul Tapiola (a se vedea considerentul 34).
(17)
Măsura nr. 2: Tot în anul 2000, Karjaportti a primit o parcelă de teren pentru construcția spațiului de producție Tikkala de la districtul rural Mikkeli (11). Dimensiunea parcelei era de 152 366 m2, iar municipiul Mikkeli a pus-o la dispoziția Karjaportti fără contraprestații, ceea ce înseamnă că nu a fost achitat un preț de cumpărare. În plus, municipiul Mikkeli s-a angajat să transfere terenul pregătit pentru construcție. În acest sens, municipiul Mikkeli a rambursat Karjaportti costurile nivelării terenului, în valoare de 2 000 000 FIM (aproximativ 336 376 EUR) (12).
(18)
Au fost acordate și alte măsuri în favoarea Karjaportti în legătură cu construcția spațiului de producție din Tikkala. Finnvera a oferit împrumuturi și garanții în valoare de 20 000 000 FIM (aproximativ 3 363 759 EUR), iar Ministerul Muncii și Economiei (la momentul respectiv, Ministerul Comerțului și Industriei) a oferit subvenții directe în valoare de 15 000 000 FIM (aproximativ 2 552 819 EUR).
(19)
În total, măsurile descrise la considerentele 14-18 care urmau să fie acordate pentru construcția spațiului de producție din Tikkala aveau o valoare nominală de 63 783 719 FIM (aproximativ 10 757 652 EUR). Echivalentul subvenție brută pentru măsurile acordate a fost de 3 617 143 EUR, conform situațiile prezentate în tabelul următor:
Tabelul II
Echivalent subvenție brută al măsurilor acordate, în EUR
Măsură
Sumă
Echivalent subvenție brută
Garanția acordată de municipiul Mikkeli
4 204 698
345 786
Atribuire teren de către municipiul Mikkeli
300 000
300 000
Nivelarea terenului, achitată de municipiul Mikkeli
336 376
336 376
Împrumutul Finnvera
1 681 879
82 162
Subvenții directe acordate de Ministerul Comerțului și Industriei
2 552 819
2 552 819
TOTAL
10 757 652
3 617 143
(20)
Echivalentul subvenție brută al garanției acordate de municipiul Mikkeli a fost calculat de autoritățile finlandeze după cum urmează: dobânda pieței pentru o garanție comparabilă (1,75 %) a fost comparată cu prima de garantare aplicată de municipiul Mikkeli (0 %). Elementul de ajutor al garanției este egal cu diferența între cele două prime, adică 1,75 %. Dacă municipiul Mikkeli ar fi aplicat această rată, ar fi putut colecta prime în valoare de 2 406 250 FIM pe durata de valabilitate de 10 ani a garanției; după aplicarea unei rate de actualizare de 5,7 % la data acordării garanției, suma ar fi devenit 1 055 949 FIM (aproximativ 345 786 EUR).
(21)
Echivalentul subvenție brută al împrumutului Finnvera a fost calculat de autoritățile finlandeze după cum urmează: dobânda aplicată de Finnvera împrumutului (6 luni EURIBOR plus 1,75 %) a fost comparată cu rata de referință prevăzută în Comunicarea Comisiei privind metoda de stabilire a ratelor de referință și de actualizare (13) valabilă la data acordării împrumutului. Elementul de ajutor este egal cu diferența între cele două rate pe durata împrumutului (10 ani). Comisionul plătit de Karjaportti pentru împrumut (0,5 %) a fost scăzut din rezultatul calculului. După aplicarea unei rate de actualizare de 5,7 % la data acordării garanției, elementul de ajutor a fost stabilit la 82 162 EUR.
(22)
Costurile eligibile ale investiției au fost calculate pe baza costurilor aferente prețurilor de achiziție, conform defalcării din următorul tabel:
Tabelul III
Defalcarea costurilor proiectului în funcție de prețurile de achiziție, în EUR
Terenuri și construcții
14 208 192
Utilaje și echipamente
11 155 379
Echipamente de birotică/programe informatice
572 356
TOTAL
25 935 928
(23)
Elementul de ajutor în valoare de 3 617 143 EUR corespunde unei intensități a ajutorului de 13,95 din costurile eligibile totale, în valoare de 25 935 928 EUR.
(24)
Karjaportti a solicitat măsurile acordate de municipiul Mikkeli înainte de începerea lucrărilor la proiectul de investiții (14). Finlanda a adoptat aceste măsuri pentru stimularea dezvoltării regionale. Noua unitate de producție ar trebui să crească numărul locurilor de muncă din regiune de la aproximativ 400 la 550 sau 600.
3.1.2. Achiziția de terenuri (măsura nr. 3)
(25)
La 28 februarie 2002, municipiul Mikkeli a achiziționat de la Karjaportti șase proprietăți și o clădire, cu contractele de închiriere aferente. Prețul de achiziție a fost de 6 646 787 EUR (15). La data achiziției proprietăților de către municipiul Mikkeli și, în cazul uneia din proprietăți, la data la care a fost transferată municipiului Mikkeli, acestea nu erau ipotecate.
3.1.3. Garanția acordată la 8 martie 2004 (măsura nr. 4)
(26)
Prin decizia din 8 martie 2004, consiliul local Mikkeli a acordat o garanție pentru 100 % din împrumutul în valoare de 607 054 EUR urmând a fi acordat de Tapiola. Împrumutul a fost acordat la 14 aprilie 2004, la o dobândă fixă de 4 %, pe o durată de 10 ani. Garanția a fost acordată fără comision de garantare și sub formă de garanție absolută. Împrumutul, respectiv garanția, au fost oferite pentru înlocuirea unui împrumut acordat de Tapiola, pentru care municipiul Mikkeli acordase inițial o garanție, printr-o decizie din 2 noiembrie 1992. Împrumutul inițial a avut o valoare de 7,5 milioane FIM (1 261 409 EUR) și a fost acordat la o dobândă de 4,5 %, pe o perioadă de 10 ani.
(27)
Garanția a fost acoperită prin ipotecile imobiliare asupra unității de producție de la Tikkala, care fuseseră deja utilizate drept gaj pentru măsura nr. 1. În plus, municipiul Mikkeli deținea o ipotecă comercială, a cărei valoare înregistrată în registrul ipotecar comercial era de 25 de milioane FIM. Și această ipotecă comercială era deja constituită drept gaj pentru măsura nr. 1.
(28)
După inițierea procedurii de restructurare sub control judiciar în decembrie 2004, Tapiola a solicitat municipiului Mikkeli să achite debitele scadente ale Karjaportti, în temeiul garanției. După efectuarea acestor plăți, municipiul Mikkeli a devenit creditor al Karjaportti în locul Tapiola (a se vedea considerentul 34).
3.1.4. Garanția acordată la 10 mai 2004 (măsura nr. 5)
(29)
Prin decizia din 10 mai 2004, consiliul local Mikkeli a acordat o garanție absolută pentru 100 % din împrumutul în valoare de 1,7 milioane EUR urmând a fi acordat de Tapiola. Ulterior, la 8 iunie 2004, Tapiola a decis să acorde împrumutul de investiții pe o perioadă de 3 ani, în valoare de 1,7 milioane EUR, la o dobândă variabilă EURIBOR 12 luni plus o marjă fixă de 0,3 %. Garanția a fost acordată fără comision de garantare și sub formă de garanție absolută. Garanția a fost acoperită cu aceleași ipoteci imobiliare asupra proprietăților de la unitatea de producție din Tikkala ca și măsurile nr. 1 și nr. 4 și cu aceeași ipotecă comercială (16) deținută de municipiul Mikkeli. În plus, municipiul Mikkeli a primit un nou instrument ipotecar garantat asupra unității de producție de la Tikkala, cu o valoare nominală de 1 135 268 EUR, sub formă de garanție specială.
(30)
După inițierea procedurii de restructurare sub control judiciar în decembrie 2004, Tapiola a solicitat municipiului Mikkeli să achite debitele scadente ale Karjaportti, în temeiul garanției. După efectuarea acestor plăți, municipiul Mikkeli a devenit creditor al Karjaportti în locul Tapiola (a se vedea considerentul 34).
3.1.5. Măsurile adoptate în cursul procedurii de restructurare sub control judiciar (măsura nr. 6)
(31)
La 17 noiembrie 2004, Karjaportti, împreună cu creditorii Nordea Bank Finland Abp (denumită în continuare „Nordea Bank”), Nordea Rahoitus Suomi Oy (denumită în continuare „Nordea Financing”) și OKO Osuuspankkien Keskuspankki Oyj (de la 1 martie 2008, această societate a fost redenumită Pohjola Pankki Oyj; denumită în continuare „OKO/Pohjola Bank”) au solicitat o procedură de restructurare sub control judiciar la instanța districtuală din Mikkeli. Conform legislației finlandeze, o astfel de procedură de restructurare poate fi inițiată pentru a reface viabilitatea unui debitor aflat în dificultate, a asigura continuitatea acesteia și a încheia acorduri de plată a datoriilor (17). Procedura sub control judiciar privind Karjaportti a fost inițiată prin hotărârea instanței districtuale din Mikkeli de la 1 decembrie 2004. Conform legii, după inițierea procedurii, debitorul nu poate rambursa datorii de restructurare sau oferi garanții pentru astfel de datorii (18). Datoriile de restructurare reprezintă datorii acumulate anterior datei de inițiere a procedurii.
(32)
Un program de restructurare a fost depus ulterior la instanța districtuală, la 23 iunie 2005, iar un program revizuit de restructurare a fost depus la 30 noiembrie 2005. Durata programului de restructurare, aprobată de instanța districtuală la 30 ianuarie 2006, era de 10 ani (până la 1 iulie 2015). Între anii 2004 și 2008, Karjaportti a reziliat 372 de contracte de muncă și a externalizat unele dintre activități, precum achizițiile, sacrificarea și tranșarea.
(33)
În total, aproximativ [30-70] (19) % din datoriile de restructurare care făceau obiectul procedurii de restructurare sub control judiciar aparțineau unor creditori privați. Creditorii privați cu cele mai mari participări la aceste datorii erau băncile Nordea Bank, OKO/Pohjola Bank și Nordea Financing, menționate anterior.
(34)
La 16 decembrie 2004, în contextul acestei proceduri de restructurare sub control judiciar, Tapiola a solicitat municipiului Mikkeli să plătească sumele restante ale celor trei împrumuturi garantate de municipiu, descrise în secțiunile 3.1.1, 3.1.3 și 3.1.4. După ce a efectuat aceste plăți către Tapiola, municipiul Mikkeli a devenit creditor al Karjaportti pentru suma totală a celor trei împrumuturi scadente, în valoare de 5 356 895 EUR. Împrumuturile au fost acoperite prin garanțiile descrise la considerentele 15, 27 și 29.
(35)
În plus, în cadrul procedurii de restructurare sub control judiciar, municipiul Mikkeli a cerut rambursarea unei sume de 682 087 EUR, constând în taxe neachitate către departamentul pentru administrarea proprietăților, departamentul de gospodărire a apelor și departamentul de gestionare a deșeurilor ale municipiului Mikkeli. Această creanță a fost garantată, de asemenea, prin garanțiile descrise la considerentele 15, 27 și 29.
(36)
Împrumuturile și alte datorii (taxe neachitate) către municipiul Mikkeli au fost considerate datorii garantate mari (20) în procedura de restructurare sub control judiciar. Celelalte creanțe garantate mari erau deținute de societăți private (Nordea Bank, Nordea Financing, OKO/Pohjola Bank) și de Finnvera (21).
Tabelul IV
Datorii garantate mari, în EUR.
Creditor având creanțe garantate mari
Sumă
Cotă (%)
Nordea Bank
[…]*
[10-40] %
Nordea Financing
[…]
[0-20] %
OKO/Pohjola Bank
[…]
[10-40] %
Finnvera
[…]
[10-40] %
Municipiul Mikkeli - împrumuturi pentru garanții activate
[…]
[10-40] %
Municipiul Mikkeli - alte datorii (taxe neachitate)
[…]
[0-20] %
TOTAL
24 579 150
100 %
(37)
În ceea ce privește împrumuturile și celelalte debite (taxe neachitate) către municipiul Mikkeli, în programul de restructurare au fost prevăzute următoarele măsuri:
(38)
Împrumutul acordat de municipiul Mikkeli, în valoare de 5 356 895 EUR, a fost considerat „creanță garantată” și împărțit în două părți. Dobânzile pentru ambele părți au fost reduse conform programului de restructurare: pentru o tranșă în valoare de 4 milioane EUR, dobânda a fost de […] EURIBOR minus […] % (totuși, dobânda nu trebuia să fie mai mare de […] % sau mai puțin de […] %) până la 31 decembrie 2010. După această dată a fost aplicată o dobândă de […] EURIBOR. Pentru restul de 1 356 895 EUR a fost aplicată o dobândă de […] EURIBOR (22). La fel ca în cazul împrumuturilor, taxele neachitate în valoare de 682 087 EUR au fost considerate „datorii garantate”, iar dobânda a fost redusă la […] EURIBOR (23).
(39)
De asemenea, pentru creanțele garantate ale creditorilor privați, în programul de restructurare este prevăzută o dobândă echivalentă cu […] EURIBOR. A fost prevăzută o dobândă redusă corespunzătoare unei anumite sume pentru fiecare creditor, cu excepția […], până la 31 decembrie 2010, echivalentă cu […] EURIBOR minus […] %; dobândă minimă […] % și dobândă maximă […] %. După 31 decembrie 2010, dobânda pentru toate creanțele garantate a fost […] EURIBOR.
Tabelul V
Dobânzile pentru datoriile garantate mari, în EUR
Creditor având creanțe garantate mari
Dobândă de […] EURIBOR minus […] % până la 31 decembrie 2010; după această dată, dobânda […] EURIBOR va fi aplicată la suma de
Dobândă de […] EURIBOR pentru o sumă de
Nordea Bank și Nordea Financing
[…]
[…]
OKO/Pohjola Bank
[…]
[…]
Finnvera
[…]
[…]
Municipiul Mikkeli - împrumuturi pentru garanții activate
[…]
[…]
Municipiul Mikkeli - alte datorii (taxe neachitate)
[…]
(40)
Municipiul Mikkeli a acceptat o amânare a plății datoriilor menționate mai sus. Conform programului de restructurare, rambursarea creanțelor garantate ale municipiului Mikkeli este prevăzută pentru 2015. Prima tranșă ar fi trebuit să fie plătită la 1 iulie 2009, începând din 2010 erau prevăzute două tranșe pe an, iar în 2015 trebuie achitată cea mai mare parte a datoriilor garantate, adică […] EUR pentru împrumuturile datorate activării garanțiilor, respectiv […] EUR pentru celelalte datorii (taxe neachitate).
(41)
Amânarea plății creanțelor garantate a fost acceptată și de către creditorii privați.
Tabelul VI
Amânarea plăților, în EUR
Creditor având creanțe garantate mari
Creanță
Tranșă scadentă la 1.7.2009, 2.1.2010 și 1.7.2010
% din totalul creanțelor
Tranșă scadentă la 2.1.2011 și 1.7.2011
% din totalul creanțelor
Tranșă scadentă la fiecare 6 luni, începând de la 2.1.2012 până la 2.1.2015
% din totalul creanțelor
Tranșă scadentă la 1.7.2015
% din totalul creanțelor
Nordea Bank
[…]
[…]
[…]
[…]
[…]
[…]
[…]
[…]
[…]
Nordea Financing
[…]
[…]
[…]
[…]
[…]
[…]
[…]
[…]
[…]
OKO/Pohjola Bank
[…]
[…]
[…]
[…]
[…]
[…]
[…]
[…]
[…]
Finnvera
[…]
[…]
[…]
[…]
[…]
[…]
[…]
[…]
[…]
Municipiul Mikkeli
[…]
[…]
[…]
[…]
[…]
[…]
[…]
[…]
[…]
Municipiul Mikkeli
[…]
[…]
[…]
[…]
[…]
[…]
[…]
[…]
[…]
Total
24 579 150
500 000
2 %
1 000 000
4 %
1 500 000
6 %
10 579 150
43 %
(42)
Conform programului de restructurare, rambursarea împrumuturilor și taxelor neachitate către municipiul Mikkeli trebuie să aibă loc până în 2015, cea mai mare parte a sumei neachitate fiind scadentă în acest an. În cazul în care, în 2015, Karjaportti nu îndeplinește anumite cerințe economice la sfârșitul procedurii de restructurare sub control judiciar (raportul între pasive și marja de exploatare mai mare de 4), municipiul Mikkeli va renunța la un maximum de [0-3] milioane EUR din creanțele restante.
(43)
Creanțele celorlalți creditori vor fi reduse, de asemenea, la sfârșitul procedurii de restructurare sub control judiciar. Nordea Bank va renunța la maximum [0-3] milioane EUR, iar Nordea Financing va renunța la maximum [0-2] milioane EUR. Creanța Finnvera va fi redusă cu maximum [0-2] milioane EUR. Creanța […] nu va fi redusă. Conform programului de restructurare, sumele cu care se reduc datoriile garantate sunt calculate în funcție de valoarea gajurilor pentru împrumuturile garantate în două scenarii diferite: în primul scenariu, Karjaportti își continuă activitatea; în al doilea scenariu, Karjaportti își modifică sau încetează activitatea, ceea ce presupune executarea garanțiilor. Cele două valori au fost stabilite prin două evaluări independente (24). Suma concretă scăzută din datoria garantată a fost stabilită apoi pentru fiecare creditor în parte, în funcție de rangul creditorului și după compararea valorilor în cele două scenarii diferite.
3.1.6. Achiziționarea de acțiuni de la Karjaportti (măsura nr. 7)
(44)
La 2 septembrie 2005, Karjaportti a vândut 50 % din acțiunile deținute în cadrul societății imobiliare Kiinteistö Oy Suksimäki către o societate deținută de municipiului Mikkeli, la un preț de achiziție de 860 000 EUR.
3.1.7. Conversia dobânzilor neachitate în împrumuturi (măsura nr. 8)
(45)
Karjaportti nu a plătit dobândă pentru creanțele garantate ale municipiului Mikkeli între 16 decembrie 2004 și 19 decembrie 2005 (25). Respectivele dobânzi au o valoare de 281 982 EUR și au fost transformate într-un împrumut scadent la sfârșitul anului 2010, prin decizia consiliului local Mikkeli din 19 decembrie 2005. Dobânda împrumutului este EURIBOR 3 luni plus 0,3 %. Rambursarea ar fi trebuit să înceapă în martie 2009, în patru tranșe egale plătibile de două ori pe an; astfel, în fiecare dintre anii 2009 și 2010 urma să se achite câte o sumă de 144 991 EUR (26). Rambursarea sumelor datorate a fost amânată cel puțin parțial (a se vedea măsura nr. 12).
(46)
Conversia dobânzilor neachitate în împrumuturi în anul 2005 a fost prevăzută, în principiu, în programul de restructurare. Conform programului, de acest tratament urmau să beneficieze, în acest context, atât municipiul Mikkeli, cât și toți creditorii acoperiți de garanții. Astfel, la 28 decembrie 2005, [un creditor privat] a convertit dobânzile într-un împrumut în valoare de aproximativ 1 623 000 EUR, scadent la sfârșitul anului 2010. Dobânda aplicată era EURIBOR 3 luni plus 1,5 %. Rambursarea urma să înceapă în 2009. La 29 decembrie 2005, [un alt creditor privat] a convertit dobânzile într-un împrumut în valoare de aproximativ 1 532 500 EUR, scadent la sfârșitul anului 2010. Dobânda aplicată era EURIBOR 3 luni plus 2 %. Rambursarea urma să înceapă în 2009.
3.1.8. Ștergerea datoriilor în situațiile financiare din 2006 (măsura nr. 9)
(47)
Printr-o decizie din 5 februarie 2007, comitetul executiv al municipiului Mikkeli a convenit ștergerea din situațiile financiare din 2006 a unei creanțe asupra Karjaportti în valoare de 274 023 EUR. Ștergerea creanței nu a avut niciun efect asupra relației juridice între creditor și debitor și, în consecință, municipiul Mikkeli a continuat procedura de colectare a creanțelor.
3.1.9. Ștergerea datoriilor în situațiile financiare din 2008 (măsura nr. 10)
(48)
Municipiul Mikkeli a șters o creanță incertă asupra Karjaportti, în valoare de 5,7 milioane EUR, din situațiile sale financiare din 2008. Ștergerea creanței nu a avut niciun efect asupra relației juridice între creditor și debitor și, în consecință, municipiul Mikkeli a continuat procedura de colectare a creanțelor.
3.1.10. Neaplicarea unei garanții planificate pentru 2009 (măsura nr. 11)
(49)
Consiliul local Mikkeli a decis, la 8 decembrie 2008, să ofere o garanție absolută în valoare de 2,75 milioane EUR în privința unui împrumut pe care Tapiola urma să îl acorde Karjaportti. Consiliul local a mandatat comitetul executiv al municipiului să decidă condițiile de acordare a garanției absolute și, implicit, să aplice această garanție. Conform notificării, împrumutul ar fi trebuit să aibă o valoare de 5 819 807 EUR, la o dobândă de 3,65 %. Măsura notificată prevede o remunerare a garanției prin aplicarea unui comision forfetar de 4 %, iar garanția este valabilă timp de 10 ani (27).
(50)
Decizia consiliului local Mikkeli nu a putut fi adoptată, ca urmare a depunerii unei contestații la instanța administrativă din Kuopio (Kuopion Hallinto-Oikeus). În urma acestei contestații, instanța a ordonat municipiului Mikkeli să oprească aplicarea garanției și să solicite aprobarea acestui ajutor de către Comisie.
(51)
Deoarece consiliul local Mikkeli nu a adoptat decizia de oferire a garanției, Tapiola nu a mai acordat Karjaportti împrumutul. În cele din urmă, în martie 2010, Finlanda a retras notificarea garanției, după ce Karjaportti a renunțat la cererea de garantare, iar comitetul executiv al municipiului a decis, la 22 februarie 2010, să nu aplice decizia consiliului local.
3.1.11. Reeșalonarea datoriilor după 2009 (măsura nr. 12)
(52)
Amânarea rambursării datoriilor garantate: Conform programului de restructurare aprobat de instanță, Karjaportti trebuia să ramburseze […] EUR în 2009 și […] EUR în 2010 din datoriile garantate restante (a se vedea tabelul VI). Potrivit notificării, rambursarea acestor sume ar fi trebuit amânată până cel târziu la 1 iulie 2015.
(53)
Amânarea rambursării împrumutului acordat în 2005 (conversia dobânzilor restante): Karjaportti trebuia să ramburseze, în 2009 și 2010, câte 140 991 EUR din suma restantă a dobânzilor convertite în împrumut (a se vedea considerentul 40). Potrivit notificării, rambursarea acestor sume ar fi trebuit amânată până în perioada 2011-2013 (28).
(54)
Instanța administrativă din Kuopio (Kuopion Hallinto-Oikeus) a interzis, la 4 februarie 2009, aplicarea deciziei consiliului local privind reeșalonarea datoriei. Cu toate acestea, se pare că o reeșalonare a datoriilor a avut totuși loc. Începând din mai 2009, Karjaportti a propus în mod regulat municipiului Mikkeli și creditorilor să amâne plata datoriilor scadente, permițând astfel continuarea funcționării cooperativei (29). Aceste propuneri au fost aprobate de comitetul executiv al municipiului Mikkeli.
3.2. Măsuri acordate de Finnvera
(55)
Potrivit informațiilor transmise de Finlanda, Finnvera a acordat mai multe împrumuturi și garanții în favoarea Karjaportti în perioada 2004-2008.
(56)
Finnvera este o societate de creditare specializată, deținută de statul finlandez, fiind agenția oficială de credit pentru export din Finlanda. Activitatea Finnvera se desfășoară conform obiectivelor politicilor de stat industriale și în materie de proprietate. Printre aceste obiective se numără: creșterea numărului de întreprinderi noi; furnizarea de fonduri pentru IMM-uri aflate în situații speciale; încurajarea dezvoltării, accesului internațional și exporturilor întreprinderilor. Se așteaptă ca, în cursul operațiunilor sale, Finnvera să adere la principiul autonomiei economice. Cu toate acestea, Finlanda acoperă o parte din pierderile din credite și garanții ale Finnvera; statul este direct responsabil pentru garanțiile interne și garanțiile pentru credit la export acordate de Finnvera, oferind totodată garanții pentru împrumuturile contractate de Finnvera. Aceste măsuri de stat privind Finnvera nu fac obiectul prezentei decizii; Comisia își rezervă dreptul de a le supune evaluării ulterior. Finnvera face obiectul Legii nr. 434/2003 privind procedura administrativă.
(57)
În ceea ce privește guvernarea corporativă a Finnvera, Consiliul de supraveghere, care supraveghează gestionarea activității acestei societăți de către Consiliul director și directorul executiv, reprezintă proprietarul societății; în cazul Finnvera, acesta este statul. Membrii Consiliului de supraveghere sunt selectați din grupurile parlamentare ale partidelor politice, în funcție de reprezentarea acestora în Parlamentul finlandez. În plus, Consiliul de supraveghere al Finnvera include reprezentanți de organizații, în conformitate cu obiectivele de politică industriale ale societății. Consiliul director, format din 6-9 membri și doi membri adjuncți, aprobă strategia societății, situațiile financiare și raportul intermediar, stimulează dezvoltarea societății și se asigură că activitatea se desfășoară în conformitate cu legea și cu obiectivele stabilite de proprietar. Patru dintre membrii consiliului și cei doi membri adjuncți sunt aleși dintre candidații numiți de diferite ministere. Directorul executiv este responsabil pentru administrarea societății.
(58)
Finnvera este scutită de plata impozitului pe profit începând din 25 septembrie 2007. Comisia a aprobat această scutire. Decizia de aprobare se bazează pe angajamentul oferit de autoritățile finlandeze, conform căruia Finnvera își va limita activitățile la administrarea schemelor de ajutor de stat (30).
3.2.1. Garanția acordată la 17 martie 2004 (măsura nr. 13)
(59)
La 17 martie 2004, Finnvera a acordat o garanție de 100 % pentru un împrumut în valoare de 91 000 EUR, cu un comision de garantare de 3 % pe an. Împrumutul, cu o durată de 3 ani, a fost acordat de Tapiola la o dobândă fixă de [2-5] % pe an. Împrumutul și garanția au fost oferite pentru a înlocui un împrumut acordat de Tapiola în 1992.
3.2.2. Împrumutul acordat la 12 ianuarie 2006 (măsura nr. 14)
(60)
La 12 ianuarie 2006, Finnvera a acordat un împrumut în sumă de 180 000 EUR, la o dobândă EURIBOR 6 luni + 2 % pe an. Împrumutul a fost acordat pentru dobânda acumulată pe durata procesului de restructurare, între 2 decembrie 2004 și 28 februarie 2008, care a fost convertită într-o nouă facilitate de credit. Împrumutul a fost garantat cu ipoteci pe proprietăți aflate în Tikkala, Lappeenranta și Kouvola și cu acțiuni la […]. Împrumutul este scadent la sfârșitul anului 2010, iar rambursarea ar fi trebuit să înceapă în 2009. La 23 noiembrie 2011, o sumă de […] EUR din capital era în continuare restantă. În același timp, creditorii privați […] și […] au convertit dobânzile în împrumuturi.
(61)
La 28 decembrie 2005, [un creditor privat] a convertit dobânzile într-un împrumut în valoare de aproximativ 1 623 000 EUR, scadent la sfârșitul lui 2010. Dobânda aplicată este EURIBOR 3 luni plus 1,5 %. Rambursarea urma să înceapă în 2009.
(62)
La 29 decembrie 2005, [un alt creditor privat] a convertit dobânzile într-un împrumut în valoare de aproximativ 1 532 500 EUR, scadent la sfârșitul lui 2010. Dobânda aplicată era EURIBOR 3 luni plus 2 %. Rambursarea urma să înceapă în 2009.
3.2.3. Garanția acordată la 14 septembrie 2006 (măsura nr. 15)
(63)
La 14 septembrie 2006, Finnvera a acordat o contragaranție către […], în valoare de 300 000 EUR, cu un comision de garantare de 1,65 % pe an plătit de Karjaportti. În schimb, […] a acordat o garanție către Karjaportti pentru aceeași sumă, la o dobândă de 1,25 %. Această garanție și contragaranția acopereau 16,7 % din suma de 1,8 milioane EUR a acordului de subcontractare încheiat între […] și Karjaportti. Durata garanției Finnvera era de 8 luni. Restul acordului de subcontractare era acoperit de garanții din partea […] și […] (825 000 EUR, respectiv 675 000 EUR), care au aplicat un comision de garantare de 1,75 %. Finnvera nu a participat la acordarea garanțiilor, ceea ce înseamnă că acestea nu erau contragarantate. Contragaranția Finnvera a expirat la 30 iunie 2007, fără a fi fost invocată. Astfel, Finnvera nu are obligații de plată aferente acestei garanții.
3.2.4. Împrumutul acordat la 6 iulie 2007 (măsura nr. 16)
(64)
La iulie 2007, Finnvera a acordat un împrumut în valoare de 250 000 EUR, la o dobândă EURIBOR 6 luni + 2,5 % pe an. Împrumutul avea o durată de șase luni și ar fi trebuit rambursat până la 15 ianuarie 2008. Până în prezent, împrumutul a fost rambursat doar parțial (sumă restantă la 23 noiembrie 2011: […]).
(65)
În același timp, creditorii privați […] și […] au acordat împrumuturi în valoare de 800 000 EUR, respectiv 650 000 EUR, tot pe o perioadă de șase luni. Dobânda acestor împrumuturi era EURIBOR o lună plus 2 %. Rambursarea împrumuturilor acestora a fost, de asemenea, întârziată (sume restante la 23 noiembrie 2011: […] EUR și […] EUR).
(66)
Pentru aceste două împrumuturi și împrumutul acordat de Finnvera, Karjaportti a prezentat următoarele garanții: o ipotecă comercială cu o valoare nominală de 1 850 067 EUR; acțiuni la societatea […]; și un cont bancar. Aceste garanții au fost împărțite între Finnvera, […] și […], în funcție de participarea la risc. În realitate, cei trei creditori aveau același rang și au împărțit garanția pe bază de procente (Finnvera: [0-30] %; [primul creditor privat]: [10-50] %; [al doilea creditor privat]: [10-50] %).
3.2.5. Garanția acordată la 9 ianuarie 2008 (măsura nr. 17)
(67)
La 9 ianuarie 2008, Finnvera a acordat o contragaranție către […], în valoare de 280 000 EUR, cu un comision de garantare de 2,5 % pe an plătit de Karjaportti. Contragaranția acoperea 80 % dintr-o garanție oferită de […] pentru Karjaportti, la 11 ianuarie 2008, în valoare de 350 000 EUR, aferentă unui acord de subcontractare între […] și […]. […] a aplicat un comision de garantare de [0-3] %. Finnvera avea acces la o garanție sub forma unei participații la Karjaportti, în […]. Conform unei estimări a Finnvera din 8 ianuarie 2008, la momentul acordării contragaranției, aceste acțiuni aveau o valoare de garantare pentru Finnvera de […] EUR. Contragaranția a expirat la 28 februarie 2011, fără să fi fost efectuate plăți.
4. MOTIVELE INIȚIERII PROCEDURII
(68)
Conform descrierii de la considerentele 2, 3 și 6, Comisia a decis la 8 aprilie 2009 să inițieze o procedură oficială de investigare (denumită în continuare „prima decizie de inițiere a procedurii”). La 15 decembrie 2009, această procedură oficială de investigare a fost extinsă pentru a cuprinde mai multe măsuri suplimentare (în continuare, „a doua decizie de inițiere a procedurii”).
4.1. Măsuri acordate de municipiul Mikkeli
4.1.1. Garanția acordată la 12 iunie 2000 (măsura nr. 1)
(69)
În prima sa decizie de inițiere a procedurii, Comisia își exprima îndoiala că măsura în cauză este conformă cu principiul investitorului privat în economia de piață. În primul rând, în conformitate cu Comunicarea Comisiei privind aplicarea articolelor 87 și 88 din Tratatul CE ajutorului de stat sub formă de garanții (31) (în continuare, „Comunicarea privind garanțiile din 2000”), în vigoare la momentul acordării măsurii, măsura poate constitui ajutor de stat deoarece acoperea 100 % din împrumutul în cauză. Această concluzie nu este modificată de Comunicarea privind garanțiile din 2008, în prezent în vigoare (32). În plus, acordarea garanției fără un comision de garantare, ceea ce înseamnă asumarea unui risc financiar fără nicio măsură compensatorie, nu poate fi considerată caracteristică pentru un operator de piață.
(70)
În ceea ce privește compatibilitatea, Comisia avea îndoieli cu privire la posibilitatea de a califica garanția ca excepție în temeiul articolului 107 alineatul (3) din TFUE; conform unei evaluări preliminare, condițiile orientărilor comunitare privind ajutorul de stat pentru salvarea și restructurarea întreprinderilor aflate în dificultate (33) (denumite în continuare „Orientările S&R 1999”) nu par a fi fost îndeplinite.
4.1.2. Atribuirea de terenuri (măsura nr. 2)
(71)
În cea de a doua decizie de inițiere a procedurii, Comisia și-a exprimat îndoiala că vânzarea ar fi avut loc în conformitate cu principiul investitorului în economia de piață, deoarece cerințele Comunicării Comisiei privind elementele de ajutor de stat în vânzările de terenuri și clădiri de către autoritățile publice (34) nu au fost îndeplinite. S-a considerat că nu a fost plătit un preț de piață, deoarece terenul a fost atribuit Karjaportti fără plată. În plus, Karjaportti nu a fost nevoită să suporte costurile nivelării terenului.
4.1.3. Achiziția de terenuri (măsura nr. 3)
(72)
În cea de a doua decizie de inițiere a procedurii, Comisia și-a exprimat îndoiala că termenii și condițiile achiziției respectau principiul investitorului în economia de piață, deoarece Finlanda nu a prezentat probe potrivit cărora achiziția proprietăților ar fi avut loc în condiții de piață, precum o evaluare a proprietăților efectuată de către un expert independent.
4.1.4. Garanția acordată la 8 martie 2004 (măsura nr. 4)
(73)
În cea de a doua decizie de inițiere a procedurii, Comisia își exprima îndoiala că măsura în cauză era conformă cu principiul investitorului privat în economia de piață. În primul rând, în conformitate cu Comunicarea privind garanțiile din 2000, în vigoare în momentul acordării, măsura poate constitui ajutor de stat deoarece acoperea 100 % din împrumutul în cauză. Această concluzie nu este modificată de Comunicarea privind garanțiile din 2008, în prezent în vigoare. În plus, acordarea garanției fără un comision de garantare, ceea ce înseamnă asumarea unui risc financiar fără nicio măsură compensatorie, nu poate fi considerată caracteristică pentru un operator de piață, în special într-o situație în care societatea era deja în dificultate.
(74)
În ceea ce privește compatibilitatea măsurii, Comisia nu a primit suficiente informații care să îi permită să constate dacă au fost îndeplinite cerințele prevăzute de Orientările S&R 1999.
4.1.5. Garanția acordată la 10 mai 2004 (măsura nr. 5)
(75)
Comisia avea îndoieli similare în ceea ce privește garanția acordată la 8 martie 2004.
4.1.6. Acordul pentru procedura de restructurare sub control judiciar (măsura nr. 6)
(76)
În prima decizie de inițiere a procedurii, Comisia își exprima îndoiala că măsurile adoptate în timpul restructurării erau în conformitate cu principiul investitorului privat în economia de piață.
(77)
Mai întâi, municipiul Mikkeli a acceptat reducerea dobânzilor pentru datoriile garantate, cu efectul că dobânzile aplicate erau mult inferioare ratei de referință pentru Finlanda de la momentul respectiv. Deoarece se consideră că rata de referință reprezintă rata pieței pentru societățile în bună stare economică, iar Karjaportti era în dificultate în momentul respectiv, Comisia a considerat puțin probabil ca un creditor privat să fi acordat împrumuturile la dobânzi atât de reduse.
(78)
În ceea ce privește compatibilitatea măsurilor, în momentul inițierii deciziei, Comisia avea informații limitate despre măsurile de restructurare adoptate de Karjaportti începând din 2004. S-a considerat că restructurarea continuă nu a avut succes, având în vedere că autoritățile fiscale au solicitat falimentul Karjaportti în decembrie 2008. Astfel, Comisia avea îndoieli că viabilitatea pe termen lung a societății putea fi obținută prin măsurile de restructurare întreprinse. În ceea ce privește celelalte criterii pentru ajutorul de restructurare prevăzute de Orientările S&R din 2004 (35), Comisia nu a putut stabili, în lipsa unei notificări și a unui plan de restructurare, dacă celelalte cerințe ale Orientărilor S&R din 2004 au fost îndeplinite.
4.1.7. Achiziționarea de acțiuni de la Karjaportti (măsura nr. 7)
(79)
În cea de a doua decizie de inițiere a procedurii, Comisia și-a exprimat îndoiala că măsura în cauză era conformă cu principiul investitorului privat în economia de piață, deoarece Finlanda nu a prezentat probe conform cărora achiziționarea acțiunilor a avut loc în condiții de piață.
4.1.8. Conversia dobânzilor neachitate în împrumuturi (măsura nr. 8)
(80)
În ceea ce privește conversia dobânzilor neachitate într-un împrumut, municipiul Mikkeli a acceptat să aplice o dobândă foarte redusă pentru împrumut. În realitate, creditorii privați care își convertesc dobânzile neachitate negociază dobânzi mai mari, motiv pentru care Comisia s-a întrebat dacă o astfel de abordare ar fi putut să fie conformă cu principiul investitorului în economia de piață.
4.1.9. Ștergerea datoriilor în situațiile financiare din 2006 și 2008 (măsura nr. 9 și măsura nr. 10)
(81)
În cea de a doua decizie de inițiere a procedurii, Comisia a considerat că, dacă ștergerea datoriilor din situațiile financiare din 2006 și 2008 includea, de asemenea, încetarea obligației juridice, aceasta conferea un avantaj în favoarea Karjaportti. Comisia avea îndoieli că un investitor privat în economia de piață ar fi acționat în aceeași manieră.
4.1.10. Neaplicarea unei garanții planificate pentru 2009 (măsura nr. 11)
(82)
În prima decizie de inițiere a procedurii, Comisia și-a exprimat îndoiala că municipiul Mikkeli ar fi acționat asemeni unui investitor privat în economia de piață atunci când a acordat garanția și a formulat concluzia preliminară potrivit căreia garanția presupunea ajutor de stat. În ceea ce privește compatibilitatea, Comisia avea îndoieli că garanția respecta Orientările S&R din 2004, deoarece principiul „prima și ultima dată” nu părea să fi fost respectat. În plus, comisionul de garantare și dobânda împrumutului erau prea reduse pentru a îndeplini condițiile de la punctul 25 litera (a) din orientări, iar garanția nu era conformă cu punctul (25) litera (c) din orientări, deoarece nu era limitată la șase luni.
4.1.11. Reeșalonarea datoriilor după 2009 (măsura nr. 12)
(83)
În prima decizie de inițiere a procedurii, Comisia se îndoia că municipiul Mikkeli a acționat asemeni unui creditor privat dintr-o economie de piață atunci când a acceptat reeșalonarea datoriilor și a formulat concluzia preliminară potrivit căreia garanția presupunea ajutor de stat. În ceea ce privește compatibilitatea, Comisia avea îndoieli că reeșalonarea datoriilor respecta Orientările S&R din 2004, deoarece principiul „prima și ultima dată” nu pare a fi fost respectat. În plus, reeșalonarea datoriilor nu îndeplinea condițiile pentru a fi considerată ajutor de salvare. Nu era limitată la o perioadă de șase luni și, astfel, nu respecta punctul 25 litera (c) din orientări.
4.2. Măsurile acordate de Finnvera (măsurile 13-17)
(84)
În cea de a doua decizie de inițiere a procedurii, Comisia a considerat că măsurile au fost acordate din resurse de stat și erau imputabile statului, deoarece Finnvera este deținută în proporție de 100 % de statul finlandez. În ceea ce privește împrumuturile, Comisia și-a exprimat îndoiala că dobânda aplicată depășea ratele de referință relevante. În plus, nu dispunea de suficiente informații pentru a stabili dacă măsurile au fost acordate împreună, în condiții similare cu cele oferite de investitori privați. În ceea ce privește garanțiile, Comisia avea îndoieli că acestea au fost acordate conform schemelor existente, deoarece garanțiile acordate unei societăți mari aflată în dificultate nu se încadrează în astfel de scheme. Dacă măsurile au fost acordate în afara unei scheme de ajutor existente, Comisia se îndoia că acestea respectau principiul investitorului în economia de piață.
5. OBSERVAȚIILE FINLANDEI
5.1. Măsurile acordate de municipiul Mikkeli
5.1.1. Garanția acordată la 12 iunie 2000 (măsura nr. 1)
(85)
Autoritățile finlandeze susțin că garanția nu ar trebui considerată ajutor de stat, deoarece Karjaportti ar fi avut, probabil, capacitatea de a obține o astfel de garanție pe piețele private de capital. Autoritățile finlandeze amintesc că Tapiola a acordat împrumutul care a fost acoperit cu garanția în cauză în cadrul unui pachet de finanțare în valoare de 25 milioane EUR pentru investiții în unitatea de producție Tikkala. La finanțare au contribuit și alte părți. Sprijinul statului pentru investiție a constat în atribuirea terenului și suportarea costurilor de nivelare a terenului de către municipiul Mikkeli (a se vedea considerentele 89 și 90), împrumuturile și garanțiile acordate de Finnvera și subvențiile directe acordate de Ministerul Comerțului și Industriei.
(86)
În plus, Finlanda susține că municipiul Mikkeli trata în mod egal toate societățile care solicitau garanții.
(87)
Finlanda consideră că, în cazul în care măsurile ar fi considerate ajutor de stat, acest ajutor ar fi compatibil cu piața internă, întrucât a fost acordat în conformitate cu orientările privind ajutorul național regional (36) (Orientările privind ajutoarele regionale din 1998). Societățile mari erau eligibile pentru măsuri de ajutor regional în temeiul articolului 107 alineatul (3) litera (a) din TFUE dacă măsurile nu depășeau procentul de 24 % din costurile nete eligibile. Această condiție a fost îndeplinită. Finlanda a prezentat un calcul potrivit căruia echivalentul subvenție brută continua să rămână sub 24 % și după luarea în considerare a întregului ajutor de stat acordat pentru investiție.
5.1.2. Atribuirea de terenuri (măsura nr. 2)
(88)
Finlanda susține că valoarea contabilă curentă a parcelei nu este un indicator comparabil pentru stabilirea valorii parcelei la momentul transferului. Municipiul Mikkeli estimează valoarea de piață a terenului în momentul atribuirii la 300 000 EUR. Potrivit autorităților finlandeze, costul nivelării terenului a fost de 2 milioane FIM (336 376 EUR).
(89)
Finlanda consideră că transferul parcelei de teren și suportarea costurilor nivelării terenului sunt conforme cu Orientările privind ajutoarele regionale din 1998 (a se vedea considerentul 87).
5.1.3. Achiziția de terenuri (măsura nr. 3)
(90)
Potrivit autorităților finlandeze, achiziția proprietăților din anul 2002 avea legătură cu proiectul de construcție a unității de producție Tikkala pentru care Karjaportti avea nevoie de finanțare. Finlanda susține că proprietățile au fost achiziționate la prețul pieței. Evaluarea a luat în considerare faptul că proprietățile au fost achiziționate pentru a fi transformate, prin modificarea planurilor, în clădiri predominant pentru uz rezidențial, în timp ce o parte a zonei își păstra destinația comercială. În plus, proprietățile erau grevate de ipoteci acordate unor creditori privați (una dintre cele șase avea o ipotecă totală de aproximativ 9,6 milioane EUR), ceea ce confirmă faptul că valoarea proprietăților era mai mare decât prețul de achiziție. Astfel, municipiul Mikkeli a respectat principiul investitorului în economia de piață, iar achiziția nu a conținut ajutor de stat.
5.1.4. Garanția acordată la 8 martie 2004 (măsura nr. 4)
(91)
Finlanda declară că împrumutul garantat a fost acordat pentru compensarea unui vechi împrumut pentru pensii din 1992. La acel moment, împrumutul pentru pensii era garantat de municipiul Mikkeli, Finnvera și […]. Municipiul Mikkeli a primit o contragaranție sub forma unei ipoteci în valoare de 7,5 milioane FIM (1 261 409 EUR) asupra unei proprietăți a Karjaportti. Atunci când a acordat garanția, la 8 martie 2004, municipiul Mikkeli a păstrat această ipotecă.
(92)
Autoritățile finlandeze argumentează că prima garanție a fost acordată înainte de aderarea Finlandei la UE. Atunci când municipiul Mikkeli a acordat garanția nouă, la 8 martie 2004, nu s-a acordat un ajutor nou, deoarece prima garanție a fost transformată într-o garanție nouă, fiind păstrate și contragaranții suficiente. În plus, în același timp, Karjaportti a primit împrumuturi și din partea altor garanți ai împrumutului pentru pensii din 1992.
(93)
În sfârșit, autoritățile finlandeze contestă că, în primăvara 2004, Karjaportti se afla în dificultate în sensul Orientărilor S&R din 1999. Potrivit afirmațiilor Finlandei, previziunile privind piața erau pozitive în prima jumătate a anului 2004, iar Karjaportti prevăzuse în buget un profit de 3 milioane EUR pentru 2004. În plus, Karjaportti putea obține împrumuturi de la creditori privați la dobânzi relativ reduse în primăvara și vara 2004. În sfârșit, în decembrie 2004, Karjaportti a fost considerată o întreprindere viabilă atunci când creditorii săi au aprobat restructurarea în pofida dificultăților financiare prelungite. În caz contrar, Karjaportti ar fi fost declarată falimentară.
5.1.5. Garanția acordată la 10 mai 2004 (măsura nr. 5)
(94)
Autoritățile finlandeze consideră garanția ca fiind o continuare a finanțării furnizate de municipiul Mikkeli pentru investiția în unitatea de producție Tikkala din anul 2000. Garanția a fost acordată pentru finalizarea planului original de investiții inițiat în 2000. În momentul acordării garanției, Karjaportti nu se afla în dificultate în sensul Orientărilor S&R din 1999, după cum se constatase deja pentru garanția acordată în martie 2004 (a se vedea considerentul 93).
(95)
Potrivit autorităților finlandeze, dacă garanția ar fi conținut ajutor de stat, acesta ar fi fost compatibil, deoarece era conform cu Orientările privind ajutoarele regionale din 1998. Societățile mari sunt eligibile pentru măsuri de ajutor regional în temeiul articolului 107 alineatul (3) litera (a) din TFUE dacă măsurile nu depășesc procentul de 24 % din costurile nete eligibile. Această condiție era îndeplinită, deoarece elementul de ajutor era de numai 57 835 EUR, în timp ce investiția totală a Karjaportti în Tikkala era de […] EUR.
5.1.6. Procedura de restructurare sub control judiciar (măsura nr. 6)
(96)
Autoritățile finlandeze susțin că toate măsurile au fost adoptate în contextul lansării procedurii de restructurare sub control judiciar. Conform jurisprudenței Curții de Justiție, legislația privind recuperările sub control judiciar și procedurile de insolvență nu justifică, în sine, tratarea respectivei legislații ca reprezentând ajutor (37).
(97)
În al doilea rând, pe durata procedurii nu au fost acordate împrumuturi noi, dar plata datoriilor contractate anterior restructurării a fost reeșalonată în conformitate cu legislația națională privind restructurarea întreprinderilor, care tratează creditorii în mod egal. Pe lângă creanțele municipiului Mikkeli, pe durata procedurii au fost reeșalonate, de asemenea, și creanțele actorilor privați. Creditorii Karjaportti au fost împărțiți în mai multe grupuri. Creanțele fiecărui grup de creditori au făcut obiectul unor condiții egale și similare. Finlanda subliniază că acest lucru este adevărat în special în ceea ce privește creanțele garantate ale municipiului Mikkeli. Astfel, se poate considera că municipiul Mikkeli a acționat asemeni unui investitor privat în economia de piață atunci când a acceptat procedura de restructurare sub control judiciar.
(98)
În plus, conform autorităților finlandeze, municipiul Mikkeli a considerat că este mai avantajos să reeșaloneze datoriile decât să permită Karjaportti să intre în faliment și să se închidă definitiv, fapt subliniat și în bilanțul de lichidare anexat la programul de restructurare.
(99)
În ceea ce privește compatibilitatea măsurilor în temeiul Orientărilor S&R din 1999, autoritățile finlandeze argumentează că o societate supusă procedurii de restructurare ar trebui, în general, să fie considerată drept o societate în dificultate în sensul orientărilor. Finlanda adaugă că procedura de restructurare nu a presupus ajutor de stat și că municipiul Mikkeli nu a acordat măsuri de sprijin pe durata procedurii de restructurare.
(100)
În continuare, autoritățile finlandeze prezintă argumente pentru fiecare din măsurile acordate: în ceea ce privește activarea garanției din partea municipiului Mikkeli pentru împrumutul acordat în 2000, autoritățile finlandeze susțin că municipiul Mikkeli nu a acordat împrumuturi noi în favoarea Karjaportti, ci doar a devenit creditor la solicitarea Tapiola în momentul începerii procedurii de restructurare sub control judiciar, ceea ce a reprezentat o măsură obișnuită în cadrul unei astfel de proceduri de restructurare. În ceea ce privește termenii și condițiile de rambursare a împrumutului, Finlanda precizează că acestea au fost specificate în programul de restructurare și erau similare pentru toți creditorii din cadrul aceluiași grup de creditori.
(101)
În privința taxelor restante, autoritățile finlandeze arată că acestea sunt datorate departamentului pentru impozite pe proprietate, departamentului de gospodărire a apelor și departamentului de gestionare a deșeurilor ale municipiului. Creanțele constau în taxe neachitate care s-au acumulat anterior începerii procedurii de restructurare sub control judiciar. Municipiul Mikkeli nu a acordat garanții pentru sumele restante, deoarece acestea reprezentau creanțe ale municipiului. Astfel, la începerea procedurii de restructurare sub control judiciar, acestea au fost introduse în programul de restructurare sub forma unei singure sume.
5.1.7. Achiziționarea de acțiuni de la Karjaportti (măsura nr. 7)
(102)
Finlanda susține că acțiunile societății imobiliare Kiinteistö Oy Suksimäki au fost achiziționate la prețul pieței de la Karjaportti. Finlanda a prezentat o declarație a unui evaluator independent, conform căreia valoarea acțiunilor se ridica la aproximativ 1 milion EUR, având în vedere nivelul de piață al chiriilor. Această valoare a fost ajustată în funcție de nivelul efectiv de închiriere, iar acțiunile au fost achiziționate la un preț de 860 000 EUR. Prin urmare, transferul de proprietate nu a inclus niciun element de ajutor.
5.1.8. Conversia dobânzilor neachitate în împrumuturi (măsura nr. 8)
(103)
În ceea ce privește conversia dobânzii neachitate în împrumut, Finlanda argumentează mai întâi că neplata dobânzilor este o măsură tipică în cadrul procedurilor de restructurare sub control judiciar. Conversia unor astfel de dobânzi neachitate în împrumuturi, care vor avea un rang superior altor împrumuturi, este permisă de legislația finlandeză. În plus, autoritățile finlandeze consideră că decizia de conversie a dobânzilor neachitate într-un împrumut a fost adoptată cu respectarea principiului investitorului privat în economia de piață, deoarece creditorii privați au convertit creanțele sub formă de dobânzi neachitate în împrumuturi, împreună cu municipiul Mikkeli.
5.1.9. Ștergerea datoriilor în situațiile financiare din 2006 și 2008 (măsura nr. 9 și măsura nr. 10)
(104)
Autoritățile finlandeze confirmă că înregistrarea datoriilor sub formă de pierderi este doar o simplă operațiune contabilă a creditorului, care respectă principiul prudenței și dispozițiile corespunzătoare din Legea contabilității 1336/1997. Finlanda argumentează că ștergerea datoriilor nu are niciun efect asupra relației juridice între creditor și debitor, ceea ce înseamnă că nu s-a renunțat la recuperarea acestora. Municipiul Mikkeli a confirmat că nu a șters datoriile înregistrate sub formă de pierderi și că va continua colectarea acestora. Datoriile fac parte din datoriile garantate incluse în procedura de restructurare sub control judiciar.
5.1.10. Neaplicarea unei garanții planificate pentru 2009 (măsura nr. 11)
(105)
Înainte de a retrage notificarea garanției în martie 2010, Finlanda susținea că garanția era compatibilă cu Orientările S&R din 2004. În contextul retragerii notificării, argumentele Finlandei nu sunt prezentate în mod detaliat.
5.1.11. Reeșalonarea datoriilor după 2009 (măsura nr. 12)
(106)
Finlanda a argumentat că reeșalonarea datoriilor este o măsură caracteristică procedurilor de restructurare sub control judiciar și nu presupune ajutor de stat. Conform autorităților finlandeze, creditorii Karjaportti au acceptat că reeșalonarea datoriilor reprezenta o alternativă rezonabilă de protecție a propriilor creanțe. Finlanda a informat Comisia că reeșalonarea notificată nu a fost aplicată, aceasta fiind oprită de către instanța administrativă din Kuopio (Kuopion Hallinto-Oikeus). Autoritățile finlandeze au explicat că datoriile Karjaportti au fost totuși reeșalonate în urma câtorva propuneri ale întreprinderii din perioada 2009-2011, care au fost acceptate de municipiul Mikkeli. Autoritățile finlandeze declară că reeșalonarea respectă principiul investitorului în economia de piață, deoarece municipiul Mikkeli și toți ceilalți creditori au aplicat această măsură în condiții de egalitate.
5.2. Măsurile acordate de Finnvera
5.2.1. Garanția acordată la 17 martie 2004 (măsura nr. 13)
(107)
Autoritățile finlandeze consideră că garanția a fost acordată în conformitate cu Comunicarea privind garanțiile din 2000. În orice caz, garanția nu presupunea ajutor de stat. Mai întâi, riscul Finnvera nu a crescut, deoarece garanția a înlocuit o garanție acordată anterior de Finnvera (în 1992) pentru un împrumut pentru pensii. Acest împrumut a fost înlocuit de un nou împrumut pentru pensii în 2004, pentru care Finnvera a acordat garanția în cauză. În plus, doi creditori privați au acordat simultan facilități de credit în favoarea Karjaportti, pentru a-i permite acesteia să finanțeze amânarea plăților din 2004. În plus, garanția a făcut obiectul unui comision ridicat, iar elementul de ajutor al garanției era inferior pragului de-minimis. În sfârșit, previziunile referitoare la starea economică a Karjaportti erau pozitive în momentul acordării garanției.
5.2.2. Împrumutul acordat la 12 ianuarie 2006 (măsura nr. 14)
(108)
Finlanda consideră că împrumutul acordat în 2006 nu presupunea ajutor de stat, deoarece Finnvera a acționat asemeni unui creditor privat în economia de piață atunci când a convertit dobânda neachitată într-un împrumut nou, conform cu programul de restructurare. În plus, creditorii privați și-au convertit dobânzile neachitate în împrumuturi noi cu puțin timp înainte ca Finnvera să facă același lucru și în condiții similare.
5.2.3. Garanția acordată la 14 septembrie 2006 (măsura nr. 15)
(109)
Finlanda consideră că garanția a fost acordată în conformitate cu Comunicarea privind garanțiile din 2000. În orice caz, garanția nu presupune ajutor de stat, deoarece acoperă doar 16,7 % din suma de 1,8 milioane EUR, iar creditorii privați au acoperit restul acestei sume prin garanții.
5.2.4. Împrumutul acordat la 6 iulie 2007 (măsura nr. 16)
(110)
Finlanda consideră că împrumutul acordat în 2007 nu conținea ajutor de stat, deoarece Finnvera a acționat împreună cu doi creditori privați care au acordat împrumuturi noi în același timp și în condiții asemănătoare. În plus, împrumutul a fost garantat prin ipoteci imobiliare și comerciale de valoare.
5.2.5. Garanția acordată la 9 ianuarie 2008 (măsura nr. 17)
(111)
Finlanda consideră că contragaranția a fost acordată în conformitate cu Comunicarea privind garanțiile din 2000. În orice caz, garanția nu presupune ajutor de stat, întrucât cealaltă parte implicată era un creditor privat, iar comisionul de garantare impus de Finnvera era considerabil mai ridicat decât comisionul impus de creditorul privat.
6. OBSERVAȚIILE PĂRȚILOR INTERESATE
(112)
Partea interesată a prezentat observații numai în privința măsurilor 1, 2, 3, 5, 7, 9 și 10.
6.1.1. Garanția acordată la 12 iunie 2000 (măsura nr. 1)
(113)
Partea interesată declară că garanția a fost acordată pentru garantarea unui împrumut în valoare de 25 milioane FIM, pentru investiția într-o unitate nouă de producție.
6.1.2. Atribuirea de terenuri (măsura nr. 2)
(114)
Partea interesată susține că a fost alocată o parcelă în favoarea Karjaportti, iar municipiul Mikkeli s-a angajat să efectueze toate lucrările de construcție urbană și alte lucrări tehnice necesare, în valoare totală de 2,5 milioane FIM. Karjaportti a plătit 1,2 milioane FIM pentru parcela de teren. În contabilitatea Karjaportti, parcela este evaluată la 403 000 EUR, iar partea interesată se întreabă dacă această alocare de teren poate fi considerată ajutor de stat.
6.1.3. Achiziția de terenuri (măsura nr. 3)
(115)
Partea interesată susține că municipiul Mikkeli a achiziționat șase clădiri industriale abandonate din Mikkeli, pentru care a plătit o sumă totală de 6,7 milioane EUR. Un investitor care acționează conform principiului investitorului în economia de piață nu ar fi oferit un astfel de preț pentru proprietăți ale unei societăți aflate în grave dificultăți financiare.
6.1.4. Garanția acordată la 10 mai 2004 (măsura nr. 5)
(116)
Potrivit afirmațiilor părții interesate, Karjaportti avea grave dificultăți în momentul acordării garanției. Societatea avea deja datorii substanțiale față de municipiul Mikkeli și de grupul de societăți deținute de municipiul Mikkeli.
6.1.5. Achiziționarea de acțiuni de la Karjaportti (măsura nr. 7)
(117)
Partea interesată susține că prețul plătit pentru acțiunile societății imobiliare era mai mare decât valoarea contabilă a acțiunilor.
6.1.6. Ștergerea datoriilor în situațiile financiare din 2006 și 2008 (măsura nr. 9 și măsura nr. 10)
(118)
Partea interesată a prezentat o copie a procesului verbal al ședinței comitetului executiv al municipiului Mikkeli din 5 februarie 2007, în care s-a decis ștergerea datoriilor din declarațiile financiare din 2006. În plus, partea interesată precizează că era cel puțin neobișnuit ca municipiul Mikkeli să șteargă milioane de euro din datoria Karjaportti în situațiile financiare din 2008 și se întreabă de ce municipiul Mikkeli era pregătit să ofere, în același timp, garanții suplimentare în favoarea Karjaportti.
7. EVALUARE
(119)
Articolul 107 alineatul (1) din TFUE stipulează că sunt incompatibile cu piața internă ajutoarele acordate de state sau prin intermediul resurselor de stat, sub orice formă, care denaturează sau amenință să denatureze concurența prin favorizarea anumitor întreprinderi sau a producerii anumitor bunuri, în măsura în care acestea afectează schimburile comerciale dintre statele membre.
(120)
Condițiile prevăzute la articolul 107 alineatul (1) din TFUE sunt cumulative, astfel încât o măsură poate fi considerată ajutor de stat dacă toate condițiile sunt îndeplinite simultan.
(121)
În timp ce articolul 107 alineatul (1) din TFUE interzice în mod general acordarea de ajutor de stat pe teritoriu Uniunii, la articolul 107 alineatele (2) și (3) din TFUE se prevăd exceptări de la regula generală prevăzută la articolul 107 alineatul (1) din TFUE, potrivit căreia ajutorul de stat este incompatibil cu piața internă.
(122)
În cele ce urmează, Comisia evaluează existența ajutorului de stat pentru fiecare dintre măsurile descrise. Dacă o măsură conține ajutor de stat, Comisia evaluează compatibilitatea respectivei măsuri de ajutor. Comisia face distincție între măsurile retrase, măsurile acordate de municipiul Mikkeli și măsurile acordate de Finnvera. Într-o primă etapă, se stabilește momentul în care Karjaportti poate fi considerată întreprindere în dificultate.
7.1. Întreprindere în dificultate
(123)
În ceea ce privește atât existența ajutorului de stat, cât și compatibilitatea măsurilor în cauză, este relevant dacă beneficiarul se afla în dificultate în momentul acordării măsurilor. Întrebarea dacă întreprinderea Karjaportti se afla dificultate trebuie evaluată în conformitate cu Orientările S&R din 1999, pentru perioada până la 9 octombrie 2004, data la care orientările menționate au expirat (38). Începând de la 10 octombrie 2004 se aplică Orientările S&R din 2004 (39).
(124)
Conform Orientărilor S&R din 1999, o întreprindere poate fi considerată în dificultate atunci când întrunește așa-numitele criterii „extreme” prevăzute la punctul 5 din orientările menționate: atunci când pierde mai mult de jumătate din capitalul social sau când este supusă unor proceduri colective de insolvabilitate în conformitate cu legislația națională. Dacă aceste criterii nu sunt întrunite, o întreprindere poate totuși să prezinte simptomele obișnuite ale unei întreprinderi aflate în dificultate, astfel cum sunt prevăzute la punctul 6 din Orientările S&R din 1999, precum un nivel ridicat de pierderi, diminuarea cifrei de afaceri, creșterea stocurilor, capacitate în exces neutilizată, scăderea fluxurilor de numerar, îndatorare în creștere, creșterea cheltuielilor cu dobânzile și scăderea sau pierderea valorii activelor (așa-numitele criterii „secundare”). Orientările S&R din 2004 conțin criterii „extreme” și „secundare” similare la punctele 10 și 11.
(125)
În acest context, Comisia observă că, în anul 2000, Karjaportti nu a înregistrat pierderi de capital și nici a prezentat „simptomele” unei întreprinderi în dificultate. În fapt, Karjaportti pare să fi fost o întreprindere sănătoasă, cu o cifră de afaceri ridicată, un rezultat operațional pozitiv, capital social stabil și rezerve relativ ridicate în perioada 2000-2002 (a se vedea și tabelul 1).
(126)
Situația a devenit mai îngrijorătoare în următorii ani. Cifra de afaceri era în scădere, iar pierderile au crescut accelerat între 2003 și 2004. Datoriile se acumulau și, deja la începutul lui 2004, beneficiarul a început să reeșaloneze datoriile și a fost nevoit să solicite creditorilor o amânare a plăților scadente (40). De asemenea, Karjaportti pare să fi avut unele capacități în exces. În plus, trebuie luat în considerare faptul că, încă din 2004, pierderile Karjaportti nu mai erau acoperite de fondul de rezervă (a se vedea tabelul I).
(127)
Conform situațiilor financiare ale Karjaportti, capitalul social al întreprinderii aproape a dispărut în 2004, când a scăzut dramatic la mai puțin de o zecime din valoarea sa comparativ cu anul 2003. După acest moment, capitalurile proprii ale întreprinderii au avut valoare negativă, cu tendință de creștere în ultimii ani. Karjaportti a suferit pierderi în fiecare an începând din 2003, cu excepția anului 2006. Profitul înregistrat în 2006 nu poate fi perceput ca semn de redresare a întreprinderii, deoarece nu este rezultatul activității sale principale. Profitul operațional al Karjaportti a rămas negativ, la fel ca în anii precedenți și următori. Profitul din 2006 a fost insuficient pentru a compensa atât deficitul acumulat în exercițiile contabile anterioare, cât și capitalurile proprii negative. În general, situația financiară a Karjaportti a rămas vădit nefavorabilă. În 2008, Karjaportti a fost introdusă de două ori în procedură de insolvență de către autoritățile fiscale.
(128)
Având în vedere elementele prezentate la considerentele 125-127, se poate concluziona că întreprinderea Karjaportti este, de la începutul anului 2004, o întreprindere în dificultate în sensul punctului 5 din Orientările S&R din 1999 și, respectiv, al punctului 11 din Orientările S&R din 2004. În 2008, atunci când Karjaportti a făcut obiectul procedurii de faliment, îndeplinea, de asemenea, criteriile de întreprindere în dificultate prevăzute la punctul 10 litera (c) din Orientările S&R din 2004.
7.2. Măsurile retrase
7.2.1. Neaplicarea unei garanții planificate pentru 2009 (măsura nr. 11)
(129)
În conformitate cu articolul 8 din Regulamentul (CE) nr. 659/1999 al Consiliului din 22 martie 1999 de stabilire a normelor de aplicare a articolului 93 din Tratatul CE (41) („regulamentul de procedură”), un stat membru poate retrage notificarea după inițierea procedurii oficiale de investigare, înaintea adoptării de către Comisie a unei decizii privind existența unui ajutor în cazul măsurii notificate. Într-un astfel de caz, Comisia decide închiderea procedurii, întrucât nu are obiect.
(130)
Deoarece decizia consiliului local Mikkeli de a oferi Karjaportti o garanție nu a fost aplicată, iar comitetul executiv al municipiului a decis, în februarie 2010, să nu aplice această garanție, Finlanda a retras notificarea garanției în martie 2010. Astfel, în ceea ce privește garanția, investigația a rămas fără obiect.
7.3. Măsurile acordate de municipiul Mikkeli
7.3.1. Garanția acordată la 12 iunie 2000 (măsura nr. 1) și atribuirea terenului (măsura nr. 2)
(131)
Garanția (măsura nr. 1): astfel cum s-a arătat la considerentele (14)-(16), municipiul Mikkeli a acordat garanția în iunie 2000 și a efectuat plățile în baza garanției în decembrie 2004. După ce municipiul Mikkeli a devenit creditor al Karjaportti, condițiile de împrumut s-au modificat în cursul procedurii de restructurare sub control judiciar (pentru detalii, a se vedea considerentele 34-39).
(132)
Prin urmare, trebuie distinse câteva etape. Întrucât ajutorul este acordat în momentul furnizării unei garanții de stat, plățile efectuate de stat conform condițiilor de garantare nu trebuie considerate ajutor de stat (42). Pe de altă parte, modificarea condițiilor împrumutului după ce garantul, în persoana statului, a devenit creditor poate presupune ajutor de stat. În continuare se analizează dacă garanția acordată în iunie 2000 constituie ajutor de stat. Întrebarea dacă modificarea condițiilor împrumutului ar implica prezența unui ajutor de stat este evaluată împreună cu măsura nr. 6 (a se vedea considerentele 188-195).
(133)
Garanția a fost oferită de municipiul Mikkeli și, în consecință, constă în resurse de stat și este imputabilă statului.
(134)
Pentru a conține ajutor de stat în sensul articolului 107 alineatul (1) din TFUE, o măsură trebuie să confere un avantaj pe care o întreprindere nu l-ar fi obținut în condiții de piață normale. Pentru efectuarea acestei evaluări, Comisia va utiliza Comunicarea privind garanțiile din 2000, în vigoare la momentul acordării măsurii. Totuși, după cum jurisprudența Curții arată în mod clar, „la întrebarea dacă un ajutor este un ajutor de stat în sensul tratatului trebuie să se răspundă pe baza unor elemente obiective care se apreciază la data la care Comisia adoptă decizia” (43). Prin urmare, pentru această evaluare, Comisia va utiliza Comunicarea privind garanțiile din 2008.
(135)
Conform punctului 3.2 din Comunicarea privind garanțiile din 2008, existența unui ajutor de stat în cazul unei garanții individuale de stat poate fi exclusă dacă sunt îndeplinite patru condiții cumulative: „(a) persoana creditată nu se află în dificultate financiară […], (b) gradul de acoperire oferită de garanție poate fi determinat în mod corespunzător în momentul acordării garanției, […] (c) garanția nu acoperă mai mult de 80 % din creditul neachitat sau altă obligație financiară […], (d) pentru garanție se achită prețul corespunzător prețului pieței […]”.
(136)
În cazul de față, persoana creditată nu se afla în dificultate financiară în momentul acordării garanției (a se vedea considerentele 123-128). Cu toate acestea, garanția evaluată acoperă 100 % din împrumut.
(137)
În plus, garanția a fost acordată fără perceperea unui comision de garantare, chiar dacă însăși autoritatea care a oferit garanția recunoștea existența unui factor de risc ridicat (44). În timp ce autoritățile finlandeze argumentează că societatea Karjaportti ar fi putut obține o garanție similară pe piață, Comisia este de părere că o primă de garantare cu valoare zero nu poate fi considerată ca fiind apropiată de prima de pe piață aplicabilă în momentul acordării garanției. Garanția acoperea 100 % din împrumutul în cauză, ceea ce înseamnă că autoritatea care a acordat garanția suporta singură riscul intrării în incapacitate de plată a beneficiarului, iar garanția a fost acordată sub formă de garanție absolută, prin care garantul purta întreaga responsabilitate pentru datoria principală, aceasta devenind asimilabilă propriei sale datorii, astfel încât creditorul putea solicita rambursarea datoriei principale de la garant după ce aceasta devenea scadentă.
(138)
Prin urmare, în cazul de față, contrar opiniei autorităților finlandeze, Comisia consideră că măsura nu poate fi lipsită de elementul de ajutor.
(139)
Argumentul autorităților finlandeze potrivit căruia măsura a fost acordată împreună cu alte părți poate fi respins, deoarece, conform informațiilor furnizate de Finlanda, celelalte părți care au participat la investiție erau deținute tot de stat. Prin urmare, se consideră că măsura conferă un avantaj în favoarea Karjaportti.
(140)
Pentru a fi considerată ajutor de stat, o măsură trebuie să fie specifică sau selectivă în sensul că favorizează anumite întreprinderi sau producția anumitor bunuri. Măsura supusă evaluării a fost acordată în favoarea Karjaportti, o întreprindere specifică. Prin urmare, Comisia consideră că măsura adoptată constituie un avantaj selectiv în favoarea beneficiarului.
(141)
În sfârșit, Comisia trebuie să analizeze dacă măsura adoptată de municipiul Mikkeli în favoarea Karjaportti amenință să denatureze concurența și să afecteze schimburile comerciale între statele membre, prin oferirea unui avantaj acestei întreprinderi în detrimentul (posibililor) concurenți care nu beneficiază de sprijin din partea statului. Între statele membre există schimburi comerciale cu produse din carne, care constituie domeniul de activitate al beneficiarului. Potrivit autorităților finlandeze, Karjaportti își exportă produsele în principal în Rusia, dar și în statele membre. Prin urmare, Comisia consideră că măsura adoptată amenință să denatureze concurența și să afecteze schimburile comerciale între statele membre.
(142)
Având în vedere cele de mai sus, Comisia concluzionează că măsura constituie ajutor de stat.
(143)
Atribuirea de terenuri (măsura nr. 2): Autoritățile finlandeze nu neagă că măsura ar putea constitui ajutor de stat. Beneficiarului i-a fost în mod evident conferit un avantaj, deoarece a primit terenurile gratuit. În plus, municipiul Mikkeli i-a rambursat beneficiarului costurile de nivelare a amplasamentului. Prin urmare, Comisia consideră că măsura conferă un avantaj în favoarea Karjaportti care nu ar fi putut fi obținut pe piață.
(144)
În plus, măsura îndeplinește toate condițiile privind existența ajutorului de stat. Astfel cum s-a precizat în detaliu la considerentele 133, 140 și 141, atribuirea de terenuri constă, de asemenea, în resurse de stat și este imputabilă statului, este selectivă, denaturează concurența și afectează schimburile comerciale între statele membre.
(145)
Având în vedere cele de mai sus, Comisia concluzionează că măsura constituie ajutor de stat.
(146)
Autoritățile finlandeze susțin că garanția și atribuirea de terenuri pentru construirea spațiului de producție din Tikkala reprezintă ajutor de stat regional compatibil. În momentul acordării măsurilor nr. 1 și 2, adică în anul 2000, erau în vigoare Orientările privind ajutoarele regionale din 1998 (45). Măsurile supuse analizei nu au fost acordate în cadrul unei scheme, ci sub formă de plăți individuale ad-hoc. Deoarece au fost acordate într-un sector în care se aplică Orientările privind ajutoarele regionale din 1998, măsurile se încadrează, în principiu, în sfera de aplicare a acestora. Beneficiarul nu era în dificultate în momentul acordării, astfel cum se arată la considerentele 123-128, iar sediul său se afla în Itä-Suomen, o regiune eligibilă pentru ajutor regional în temeiul articolului 107 alineatul (3) litera (a) din TFUE. Prin urmare, Comisia a evaluat proiectul în conformitate cu prevederile Orientărilor privind ajutoarele regionale din 1998. Această evaluare a condus la următoarele observații:
(147)
Conform secțiunii 2 din Orientările privind ajutoarele regionale din 1998, ajutorul regional poate fi compatibil doar dacă există un echilibru între efectul de denaturare și avantajele sale în ceea ce privește dezvoltarea unei regiuni defavorizate. În acest context, Comisia observă că proiectul de investiții în cauză trebuia să aibă un impact pozitiv asupra dezvoltării regionale. Acesta a contribuit la dezvoltarea în continuare a activității economice și la crearea de locuri de muncă noi și locuri de muncă indirecte. În fapt, după cum se arată la considerentul 24, noua unitate de producție ar trebui să sporească numărul de locuri de muncă din regiune de la 400 la 550-600.
(148)
Secțiunea 4 din Orientările privind ajutoarele regionale din 1998 stabilește condițiile de acordare a ajutorului regional compatibil.
(149)
Mai întâi, conform punctului 4.1 din Orientările privind ajutoarele regionale din 1998, obiectul ajutorului regional este de a stimula investițiile productive (investițiile inițiale) sau crearea de locuri de muncă necesare investiției. La punctul 4.4 din Orientările privind ajutoarele regionale din 1998, o „investiție inițială” este definită ca o investiție în capitaluri fixe necesare pentru crearea unei unități noi, extinderea unei unități existente sau demararea unei activități care implică o schimbare fundamentală a produsului sau a procesului de producție al unei unități existente. Măsurile analizate au fost utilizate pentru construirea unei unități de producție noi, care constituie o investiție inițială în sensul punctului 4.4 din Orientările privind ajutoarele regionale din 1998.
(150)
În al doilea rând, intensitatea ajutorului trebuie să fie sub plafonul de 24 % pentru ajutorul regional (46). Pentru a calcula intensitatea ajutorului, trebuie să se stabilească valoarea investiției și elementul de ajutor conținut în măsuri.
(a)
În ceea ce privește valoarea investiției, punctul 4.5 din Orientările privind ajutoarele regionale din 1998 prevede că, în acest context, costurile eligibile pot include costurile aferente terenului, utilajelor și construirii instalațiilor. În cazul unei achiziții, ar trebui luate în considerare numai costurile de cumpărare a unor astfel de active. Autoritățile finlandeze au calculat costurile eligibile conform acestor dispoziții, ajungând la un rezultat de 25 935 928 EUR (a se vedea considerentul 22 și tabelul III).
(b)
În ceea ce privește elementul de ajutor implicat, autoritățile finlandeze au prezentat un calcul a cărui credibilitate a fost verificată de Comisie. În cazul măsurii nr. 1, garanția acordată de municipiul Mikkeli, elementul de ajutor poate fi cuantificat prin utilizarea Comunicării privind garanțiile din 2000. Aceasta prevede trei metode de calculare a elementului de ajutor, inclusiv „prin orice altă metodă justificabilă în mod obiectiv și general acceptată” (secțiunea 3.2 din Comunicarea privind garanțiile din 2000). Autoritățile finlandeze au comparat rata de piață a unei garanții comparabile cu prima de garantare aplicată efectiv de municipiul Mikkeli, o metodă ce pare a fi justificabilă în mod obiectiv și general acceptată. În cazul măsurii nr. 2, elementul de ajutor constă în valoarea terenului plus costurile nivelării amplasamentului, de asemenea acceptabil. În ceea ce privește finanțarea oferită de Finnvera și de Ministerul Comerțului și Industriei, care nu face obiectul prezentei decizii, dacă aceasta ar fi considerată ca implicând ajutor de stat, elementul său de ajutor ar trebui, de asemenea, luat în considerare. Autoritățile finlandeze au prezentat un calcul al elementului de ajutor conținut în împrumutul acordat de Finnvera, care este considerat credibil. În cazul subvențiilor directe ale Ministerului Comerțului și Industriei, au fost luate în calcul sumele integrale. În general, având în vedere elementul de ajutor al măsurilor acordate de municipiul Mikkeli, Finnvera și Ministerul Comerțului și Industriei, elementul de ajutor (calculat ca echivalent subvenție brută) este de 3 617 143 EUR (a se vedea tabelul II).
(151)
Elementul de ajutor în valoare de 3 617 143 EUR corespunde unei intensități a ajutorului de 13,95 % din costurile eligibile totale în valoare de 25 935 928 EUR. Prin urmare, intensitatea ajutorului se situează sub pragul de 24 %.
(152)
În al treilea rând, conform punctului 4.10 din Orientările privind ajutoarele regionale din 1998, ajutorul pentru o investiție inițială trebuie să fie condiționat de menținerea investiției în cauză pentru o perioadă minimă de cinci ani. Autoritățile finlandeze au confirmat că investiția respectivă urma să fie menținută pentru o perioadă de minimum cinci ani.
(153)
În al patrulea rând, conform punctului 4.2 din Orientările privind ajutoarele regionale din 1998, contribuția beneficiarului la finanțarea investiției trebuie să fie de cel puțin 25 %. Autoritățile finlandeze au confirmat acest lucru.
(154)
În al cincilea rând, Comisia observă că cererea de acordare a ajutorului a fost transmisă înainte de începerea lucrărilor la proiect, în conformitate cu punctul 4.2 din Orientările privind ajutoarele regionale din 1998, că normele privind cumularea ajutorului de la punctul 4.18 din Orientările privind ajutoarele regionale din 1998 sunt respectate și că plafonul ajutorului regional nu a fost depășit.
(155)
Având în vedere argumentele de mai sus, Comisia concluzionează că măsurile nr. 1 și 2 îndeplinesc condițiile Orientărilor privind ajutoarele regionale din 1998 și, prin urmare, sunt compatibile.
7.3.2. Achiziția de terenuri (măsura nr. 3)
(156)
Teoretic, principiul investitorului în economia de piață se aplică și în cazul achiziției de terenuri sau alte active de către un stat. O astfel de achiziție poate conține ajutor de stat dacă nu poate fi considerată ca fiind o tranzacție comercială normală. Chiar dacă o autoritate publică achiziționează bunuri și servicii la prețul pieții, ajutorul de stat poate fi totuși prezent dacă se constată că statul nu avea nevoie în mod real de terenurile sau activele în cauză (47).
(157)
Prin urmare, Comisia trebuie să evalueze dacă achiziția de terenuri poate fi considerată o tranzacție comercială normală. În acest scop, trebuie să se analizeze dacă prețul achitat de municipiul Mikkeli reflecta valoarea proprietăților și a clădirii achiziționate.
(158)
Potrivit părții interesate, un investitor privat dintr-o economie de piață nu ar fi fost dispus să achite 6,7 milioane EUR pentru clădirile industriale achiziționate de municipiul Mikkeli la acest preț.
(159)
Autoritățile finlandeze, pe de altă parte, au prezentat Comisiei o valoare orientativă a proprietăților. Potrivit afirmațiilor Finlandei, banca privată […] deținea o ipotecă de 7,5 milioane EUR asupra uneia dintre proprietățile vândute în momentul achiziției (48).
(160)
Autoritățile finlandeze au informat Comisia că nu există o evaluare a terenului. Comisia consideră că valoarea ipotecii deținute de o bancă privată poate oferi un indiciu privind valoarea proprietății. Este adevărat că, înainte de a accepta un gaj, o bancă evaluează proprietatea în cauză, astfel încât, în cazul în care debitorul nu își mai poate plăti datoria, banca să își recupereze valoarea împrumutului prin executarea ipotecii.
(161)
Municipiul Mikkeli a plătit un preț de achiziție de 6 646 787 EUR pentru proprietățile în cauză, mai mic decât suma înregistrată a ipotecii pe care o parte privată o deținea asupra uneia din proprietăți anterior încheierii procedurii de vânzare. Pe lângă această proprietate, municipiul Mikkeli a mai cumpărat încă cinci proprietăți și o clădire. Comisia observă, de asemenea, că municipiul Mikkeli a cumpărat proprietățile în vederea transformării terenului într-o zonă rezidențială, prin modificarea planurilor locale; proprietățile se aflau în apropiere de centrul orașului, într-o zonă rezidențială atractivă.
(162)
Având în vedere cele de mai sus, îndoielile privind prețul de achiziție al proprietăților și clădirilor, astfel cum au fost semnalate de Comisie în decizia de inițiere a procedurii, sunt eliminate. Se consideră că municipiul Mikkeli a achiziționat proprietățile și clădirea la un preț care reflecta valoarea acestora, criteriul investitorului în economia de piață fiind astfel îndeplinit. Prin urmare, Comisia concluzionează că măsura nu conține ajutor de stat.
7.3.3. Garanția acordată la 8 martie 2004 (măsura nr. 4) și garanția acordată la 10 mai 2004 (măsura nr. 5)
(163)
În cazul garanției din iunie 2000, trebuie identificate câteva etape (acordarea garanției; plata în temeiul garanției; modificarea condițiilor împrumutului; a se vedea considerentul 132). Astfel, în continuare se examinează dacă garanțiile acordate în martie 2004 și mai 2004 constituie ajutor de stat. Întrebarea dacă modificarea condițiilor împrumutului presupune ajutor de stat este evaluată împreună cu măsura nr. 6 (a se vedea considerentele 188-195).
(164)
Măsura nr. 4: Contrar argumentelor autorităților finlandeze, prezentate la considerentul (92), Comisia consideră că transformarea datoriilor existente într-o garanție nouă poate constitui ajutor de stat. În acest context este necesar să se facă o distincție între ajutorul existent și ajutorul nou. Definiția ajutorului existent presupune măsuri individuale de ajutor care au fost aplicate înainte de intrarea în vigoare a Tratatului [articolul 1 litera (b) din regulamentul de procedură]. În schimb, ajutorul nou înseamnă „orice ajutor […] care nu este ajutor existent, inclusiv modificările ajutoarelor existente” [articolul 1 litera (c) din regulamentul de procedură]. Conform Regulamentului (CE) nr. 794/2004 al Comisiei din 21 aprilie 2004 de punere în aplicare a Regulamentului (CE) nr. 659/1999 al Consiliului (49), o modificare înseamnă „orice schimbare, alta decât modificările de natură pur formală sau administrativă care nu pot afecta evaluarea compatibilității măsurii de ajutor cu piața comună”.
(165)
În fapt, municipiul Mikkeli a acordat o garanție nouă la 8 martie 2004, prin care garanta un împrumut nou acordat de Tapiola la 14 aprilie 2004. Noua garanție nu poate fi considerată o continuare a garanției vechi, deoarece a fost acordată pentru un împrumut nou, în condiții noi. Faptul că acest împrumut a înlocuit un împrumut acordat de Tapiola în 1992, care fusese deja garantat de municipiul Mikkeli, nu modifică opinia Comisiei. Deși este adevărat că noul împrumut se ridica la valoarea capitalului datorat din împrumutul vechi, iar dobânda era mai avantajoasă pentru Karjaportti (4,5 % pe an pentru împrumutul vechi comparativ cu 4 % pe an pentru împrumutul nou), durata împrumutului s-a modificat (vechiul împrumut ar fi trebuit rambursat după zece ani de la acordare, adică în noiembrie 2002; noul împrumut putea fi rambursat până în 2014). Valoarea totală a noului împrumut (capital plus dobânda pentru anii 2004-2014) este mai mare decât cea a vechiului împrumut. Astfel, prin acordarea noii garanții, riscul municipiului Mikkeli și, prin urmare, valoarea măsurii au crescut comparativ cu vechea garanție. Acordarea noii garanții trebuie considerată ca o modificare a garanției vechi, fapt care permite clasificarea garanției noi ca ajutor nou. Prin urmare, argumentul autorităților finlandeze, conform căruia vechea garanție a fost acordată înainte de aderarea Finlandei, putând fi așadar considerată ajutor existent, și nu se poate considera că garanția nouă include acordarea unui ajutor nou, poate fi respins.
(166)
Întrebarea dacă garanția a conferit un avantaj beneficiarului poate fi analizată pe baza Comunicării privind garanțiile din 2000, în vigoare în momentul acordării măsurii. Totuși, astfel cum se arată la considerentul ((134), Comisia va utiliza Comunicarea privind garanțiile din 2008 în procesul de evaluare a măsurii. Conform punctului 3.2 din Comunicarea privind garanțiile din 2008, existența unui ajutor de stat în cazul unei garanții individuale de stat poate fi exclusă dacă sunt îndeplinite patru condiții cumulative (a se vedea considerentul 135). Garanția supusă evaluării acoperă 100 % din împrumut. Este suficient pentru a se concluziona că existența ajutorului de stat nu poate fi exclusă pe baza punctului 3.2 din Comunicarea privind garanțiile din 2008. În plus, contrar argumentelor autorităților finlandeze, Comisia consideră că întreprinderea Karjaportti era în dificultate în sensul Orientărilor S&R din 1999 încă din martie 2004 (a se vedea considerentele 123-128), acesta fiind încă un motiv pentru care garanția nu intră sub incidența punctului 3.2 din Comunicarea privind garanțiile din 2008.
(167)
În plus, garanția a fost acordată fără plata unui comision de garantare, chiar dacă întreprinderea se afla în dificultate și municipiul Mikkeli se expunea unui risc considerat semnificativ. Garanția acoperea 100 % din împrumutul în cauză, ceea ce înseamnă că autoritatea care a acordat garanția suporta singură riscul intrării în incapacitate de plată a beneficiarului, iar garanția a fost acordată sub formă de garanție absolută, prin care garantul purta întreaga responsabilitate pentru datoria principală, care devenea asimilabilă cu propria sa datorie, astfel încât creditorul putea solicita rambursarea creanței principale de către garant după ce aceasta devenea scadentă.
(168)
În plus, autoritățile finlandeze consideră că măsura este conformă cu principiul investitorului în economia de piață, în special deoarece au fost implicate părți private. Acest argument poate fi respins. Informațiile prezentate de autoritățile finlandeze arată că, în primul rând, părțile nu au acordat beneficiarului garanții, ci împrumuturi. În al doilea rând, împrumuturile nu au fost acordate de părțile private în același timp cu împrumuturile garantate pentru pensii. În al treilea rând, dobânda solicitată de către cel puțin una dintre părțile private pentru un împrumut era deja mai ridicată decât dobânda împrumutului pentru pensii. Mai important, părțile private au acceptat doar împrumuturi pe termen scurt, cu o durată de câteva luni, în timp ce garanția acordată de municipiul Mikkeli acoperea un împrumut cu o durată de zece ani.
(169)
Având în vedere cele de mai sus, se consideră că măsura conferă un avantaj în favoarea Karjaportti. În plus, măsura nr. 4 îndeplinește toate celelalte condiții pentru a fi considerată ajutor de stat. Astfel cum s-a explicat în detaliu la considerentele 133, 140 și 141, și această garanție constă în resurse de stat și este imputabilă statului, este selectivă, denaturează concurența și afectează schimburile comerciale între statele membre.
(170)
Măsura nr. 5: Argumentul autorităților finlandeze potrivit căruia măsura a fost acordată pentru continuarea investiției începute în 2000 poate fi respins, deoarece garanția a constituit, în mod evident, o măsură nouă.
(171)
Conform punctului 3.2 din Comunicarea privind garanțiile din 2008, existența unui ajutor de stat în cazul unei garanții individuale de stat poate fi exclusă dacă sunt îndeplinite patru condiții cumulative (a se vedea considerentul 135). Asemeni măsurii nr. 4, garanția supusă evaluării acoperă 100 % din împrumut, iar în mai 2004, Karjaportti se afla deja în dificultate în sensul Orientărilor S&R din 1999 (a se vedea considerentele 123-128). Prin urmare, garanția nu poate intra sub incidența punctului 3.2 din Comunicarea privind garanțiile din 2008.
(172)
În plus, similar măsurii nr. 4, garanția a fost acordată fără plata unui comision de garantare, chiar dacă întreprinderea se afla în dificultate și municipiul Mikkeli se expunea unui risc considerat semnificativ. Garanția acoperea 100 % din împrumutul în cauză și a fost acordată sub formă de garanție absolută. Astfel, în cazul de față, Comisia consideră, contrar opiniei autorităților finlandeze, că măsura conferă un avantaj în favoarea Karjaportti.
(173)
În plus, măsura nr. 5 îndeplinește toate condițiile pentru a fi considerată ajutor de stat. Astfel cum s-a explicat în detaliu la considerentele 133, 140 și 141, și această garanție constă în resurse de stat și este imputabilă statului, este selectivă, denaturează concurența și afectează schimburile comerciale între statele membre.
(174)
Având în vedere cele de mai sus, Comisia concluzionează că măsurile nr. 4 și 5 constituie ajutor de stat.
(175)
Autoritățile finlandeze nu au prezentat argumente privind compatibilitatea măsurii nr. 4. În cazul măsurii nr. 5, acestea au invocat articolul 107 alineatul (3) litera (a) din TFUE și Orientările privind ajutoarele regionale din 1998 (a se vedea considerentul 95). Cu toate acestea, Orientările privind ajutoarele regionale din 1998 nu pot fi utilizate pentru evaluarea compatibilității, deoarece Karjaportti se afla în dificultate în momentul acordării celor două garanții (a se vedea considerentele 123-128). Conform Orientărilor privind ajutoarele regionale din 1998, ajutorul pentru întreprinderile în dificultate trebuie să fie evaluat în conformitate cu Orientările privind salvarea și restructurarea (50). Astfel, Comisia mai întâi evaluează dacă măsurile nr. 4 și 5 sunt compatibile ca ajutor de salvare și restructurare în conformitate cu Orientările S&R. În momentul acordării se aplicau Orientările S&R din 1999 (51).
(176)
Conform Orientărilor S&R din 1999, un ajutor de salvare trebuie să întrunească anumite condiții, care nu sunt îndeplinite integral de măsurile care fac obiectul analizei.
(a)
Mai întâi, deoarece măsura constă în acordarea de lichidități sub forma unei garanții [punctul 23 litera (a) din Orientările S&R din 1999], împrumuturile acoperite de respectivele garanții nu au fost acordate la o dobândă cel puțin comparabilă cu cea a împrumuturilor pentru întreprinderi care nu se află în dificultate (rata de referință pentru Finlanda în martie 2004: 4,43 % plus 100 de puncte de bază; rata de referință în mai 2004: 4,43 % plus 100 de puncte de bază).
(b)
În al doilea rând, garanțiile nu erau legate de un împrumut care urma să fie rambursat într-o perioadă de maximum 12 luni de la plata ultimei tranșe către întreprindere [punctul 23 litera (b) din Orientările S&R din 1999].
(c)
În al treilea rând, autoritățile finlandeze nu au furnizat informații potrivit cărora împrumutul era justificat din motive de grave dificultăți sociale și că nu avea efecte negative nedorite asupra altor state membre [punctul 23 litera (c) din Orientările S&R din 1999].
(d)
În al patrulea rând, garanțiile nu au fost rambursate în termen de șase luni, nici nu a fost întocmit un plan de restructurare în sensul Orientărilor S&R din 1999 [punctul 23 litera (d) din Orientările S&R din 1999].
(e)
În ultimul rând, nu există indicii că garanțiile au fost limitate la suma necesară pentru menținerea activității întreprinderii în perioada pentru care a fost autorizat ajutorul [punctul 23 litera (e) din Orientările S&R din 1999].
(177)
În plus, măsurile nr. 4 și 5 nu îndeplinesc toate cerințele privind ajutorul de restructurare stabilite de Orientările S&R din 1999.
(a)
Mai întâi, măsurile nu au fost condiționate de punerea în aplicare a unui plan de restructurare (punctul 31 din Orientările S&R din 1999). Se observă că nu a fost întocmit niciun plan de restructurare în sensul punctului 32 și următoarele din Orientările S&R din 1999.
(b)
În al doilea rând, beneficiarii ajutorului trebuie să contribuie semnificativ la planul de restructurare prin resurse proprii (punctul 40 din Orientările S&R din 1999), iar în cazul măsurilor analizate nu există indicii privind existența unei contribuții proprii a beneficiarului.
(c)
În al treilea rând, pentru a evita denaturarea nedorită a concurenței, este necesară adoptarea de măsuri compensatorii (punctul 37 din Orientările S&R din 1999). Nu au fost prevăzute astfel de măsuri.
(178)
Prin urmare, Comisia consideră că măsurile nu au fost acordate în conformitate cu Orientările S&R din 1999.
(179)
În continuare, trebuie să se stabilească dacă măsurile nr. 4 și 5 pot fi compatibile pe baza uneia din celelalte excepții prevăzute la articolul 107 alineatele (2) și (3) din TFUE.
(180)
Excepțiile prevăzute la articolul 107 alineatul (2) din TFUE nu se aplică în cazul de față, deoarece măsurile în cauză nu au caracter social, nu au fost acordate în favoarea unor consumatori individuali, nu au rolul să repare pagube provocate de calamități naturale sau alte evenimente extraordinare și nu sunt destinate economiei anumitor regiuni ale Republicii Federale Germania afectate de divizarea acestei țări.
(181)
Alte excepții sunt prevăzute la articolul 107 alineatul (3) din TFUE.
(182)
Articolul 107 alineatul (3) litera (a) din TFUE prevede că „ajutoarele destinate să favorizeze dezvoltarea economică a regiunilor în care nivelul de trai este anormal de scăzut sau în care există un grad de ocupare a forței de muncă extrem de scăzut” pot fi declarate compatibile cu piața internă. În momentul acordării, Karjaportti era situată într-o astfel de regiune.
(183)
Atunci când au fost acordate măsurile nr. 4 și 5, compatibilitatea ajutorului de stat în favoarea regiunilor asistate era reglementată de Orientările privind ajutoarele regionale din 1998. Conform acestor orientări, întreprinderile în dificultate nu sunt eligibile pentru acordarea de ajutor regional. Astfel, având în vedere cele de mai sus, Comisia concluzionează că ajutorul nu este eligibil pentru derogarea prevăzută la articolul 107 alineatul (3) litera (a) din TFUE.
(184)
Articolul 107 alineatul (3) litera (b) din TFUE prevede că „ajutoarele destinate să promoveze realizarea unui proiect important de interes european comun sau să remedieze perturbări grave ale economiei unui stat membru” pot fi declarate compatibile cu piața internă. Comisia observă că ajutorul în cauză nu are rolul să promoveze realizarea unui proiect important de interes european comun și nici nu a identificat probe conform cărora ar fi destinat să remedieze perturbări grave ale economiei finlandeze. Având în vedere cele de mai sus, Comisia concluzionează că ajutorul nu este eligibil pentru derogarea prevăzută la articolul 107 alineatul (3) litera (b) din TFUE.
(185)
Articolul 107 alineatul (3) litera (d) din TFUE prevede că ajutoarele destinate să promoveze cultura și conservarea patrimoniului pot fi declarate compatibile cu piața comună, în cazul în care acestea nu modifică în mod nefavorabil condițiile schimburilor comerciale și de concurență în Uniune într-o măsură care contravine interesului comun. Este evident că acest articol nu se aplică în cazul de față.
(186)
Articolul 107 alineatul (3) litera (c) din TFUE permite autorizarea ajutorului de stat destinat să faciliteze dezvoltarea anumitor activități sau a anumitor regiuni economice, în cazul în care acestea nu modifică în mod nefavorabil condițiile schimburilor comerciale într-o măsură care contravine interesului comun. Comisia a publicat mai multe orientări și comunicări prin care explică modul de aplicare a derogărilor prevăzute la acest articol. Cu toate acestea, Comisia consideră că, având în vedere natura și caracteristicile ajutorului, este evident că excepțiile stabilite de aceste orientări și comunicări nu se aplică în cazul de față.
(187)
Având în vedere argumentele de mai sus, Comisia consideră că măsurile nr. 4 și 5 conțin ajutor de stat care nu este compatibil cu piața internă.
7.3.4. Procedura de restructurare sub control judiciar (măsura nr. 6)
(188)
Principalul argument al autorităților finlandeze, prezentat la considerentele 96-98, este că municipiul Mikkeli nu a fost mai generos decât alți creditori ai întreprinderii, ci că a acționat împreună și în aceleași condiții cu creditorii privați ai beneficiarului. Astfel, atunci când a acceptat programul de restructurare, acesta s-a comportat asemeni unui investitor din economia de piață
(189)
În acest context, primul aspect care trebuie mai întâi verificat este dacă testul operatorului în economia de piață se aplică în situațiile în care una sau mai multe entități publice, al căror comportament este imputabil statului, aplică măsuri multiple în favoarea unei singure întreprinderi. Tribunalul de primă instanță a abordat această chestiune în cauza BP Chemicals/Comisia (52). Conform Tribunalului, simplul fapt că o întreprindere publică a efectuat deja injecții de capital calificate drept „ajutoare” în una dintre filialele sale nu înseamnă că o injecție de capital ulterioară nu poate fi calificată drept operațiune conformă cu criteriul investitorului privat în economia de piață. Cu toate acestea, Comisia trebuie să stabilească dacă măsurile multiple aplicate în privința unei singure întreprinderi pot fi separate în mod rezonabil și considerate măsuri independente. În acest context, conform Tribunalului, este necesară evaluarea cronologiei măsurilor respective, finalitatea acestora și situația filialei atunci când s-a luat o decizie în cazul fiecărei injecții de capital (53).
(190)
În cazul de față, Comisia trebuie să stabilească dacă garanțiile acordate în martie și mai 2004 (măsura nr. 4 și măsura nr. 5) pot fi separate de procedura de restructurare sub control judiciar (măsura nr. 6). Deși este adevărat că toate cele trei măsuri au fost decise în cursul unui singur an, Comisia observă că au intervenit în contexte diferite. Între timp a fost inițiată o procedură de restructurare sub control judiciar, la care au participat toți creditorii întreprinderii. Prin urmare, scopul măsurii nr. 6 nu mai era de a permite întreprinderii să redevină viabilă fără a intra în insolvență, prin obținerea de fonduri noi de la bănci private. În schimb, municipiul Mikkeli, asemeni tuturor creditorilor, urmărea, în această calitate, să obțină o sumă cât mai mare din creanțele nerecuperate, în limitele prevăzute de legislația națională privind falimentul. Prin urmare, Comisia consideră că măsura nr. 6 poate fi separată de măsurile nr. 4 și 5.
(191)
După cum se arată la considerentul 31, Karjaportti, împreună cu creditorii săi privați, a prezentat cererea de începere a procedurii de restructurare sub control judiciar la instanța districtuală din Mikkeli, în conformitate cu Legea nr. 47/1993 privind restructurarea întreprinderilor. Instanței i-a fost prezentat un program de restructurare, inclusiv detalii privind măsurile care fac obiectul prezentei evaluări. După o verificare a detaliilor, instanța a aprobat programul de restructurare. Comisia observă că întreprinderea Karjaportti a făcut obiectul unei proceduri de restructurare sub control judiciar în temeiul legislației finlandeze. Scopul unei astfel de proceduri este de a reface viabilitatea unui debitor aflat în dificultate, de a asigura continuitatea acesteia și de a încheia acorduri de plată a datoriilor. Prin urmare, Comisia consideră că măsurile adoptate de municipiul Mikkeli în perioada de restructurare sub control judiciar pot fi evaluate în conformitate cu principiul investitorului în economia de piață.
(192)
Conform jurisprudenței Magefesa (54), dacă statul este mai generos decât alți creditori ai întreprinderii, măsurile din cadrul unei proceduri de restructurare sub control judiciar pot constitui ajutor de stat. Prin urmare, Comisia verifică dacă creditorii publici și privați au fost într-adevăr tratați în mod egal în cursul procedurii de restructurare.
(193)
Mai întâi, se observă că […] din toate datoriile legate de restructurare (aproximativ [30-70] %) sunt datorate unor creditori privați. Principalii creditori privați sunt Nordea Bank, Pohjola Bank și Nordea Financing. În al doilea rând, trebuie luat în considerare faptul că creditorii Karjaportti erau împărțiți în grupuri diferite, conform rangului acestora. Municipiul Mikkeli făcea parte, împreună cu creditorii privați Nordea Bank, OKO/Pohjola Bank, Nordea Financing și Finnvera, instituție de creditare specializată deținută de stat, din grupul de creditori având creanțe garantate mari. După cum se observă în tabelul IV, municipiul Mikkeli deținea o cotă de [10-40] % din aceste creanțe garantate mari, în timp ce creditorii privați dețineau împreună o cotă de [30-70] %. Finnvera deține o cotă de [10-40] %.
(194)
În cele ce urmează, fiecare din măsurile adoptate de municipiul Mikkeli este evaluată în detaliu:
(195)
Reducerea dobânzilor pentru datoriile garantate: Astfel cum se observă în tabelul V, dobânzile pentru împrumuturi și alte datorii (taxe neachitate), care au fost considerate „datorii garantate mari” erau similare pentru creditori publici și privați, cu excepția […]. Acest creditor a primit o dobândă de […] EURIBOR pentru toate sumele neachitate de la începerea procedurii de restructurare, în timp ce ceilalți creditori au primit, pentru o parte din sumele restante, doar […] EURIBOR minus […] % până în 2010. Această diferență a fost generată de faptul că […] avea cel mai ridicat rang în ceea ce privește garanțiile constituite de Karjaportti drept gaj. Se consideră că rangul mai ridicat al […] justifică diferența între dobânzile aplicate.
(196)
Reeșalonarea împrumuturilor: creanțele municipiului Mikkeli au fost amânate în aceeași măsură ca și creanțele altor creditori cu garanții. Conform tabelului VI, Karjaportti trebuie să plătească tranșe către toți creditorii cu garanții, începând din iulie 2009 până în 2015, când majoritatea tranșelor devin scadente (43 % din capitalul fiecărei datorii garantate). Toate tranșele care trebuie achitate fiecărui creditor sunt proporționale cu valoarea generală a creanței respectivului creditor (2 % din suma restantă pentru primele trei tranșe; 4 % pentru următoarele două tranșe; 6 % pentru ultima tranșă). Ultima tranșă este egală cu 43 % din capitalul fiecărui creditor cu garanții. Prin urmare, municipiul Mikkeli nu a fost defavorizat în raport cu creditorii privați aflați într-o situație similară.
(197)
Renunțarea condiționată la creanță: Conform programului de restructurare descris la considerentele 42 și 43, sumele la care urma să se renunțe la sfârșitul procedurii de restructurare sub control judiciar, în cazul în care nu sunt îndeplinite anumite condiții economice, se bazează pe o comparație între valoarea garanției, în cazul în care Karjaportti își continuă activitatea, și valoarea garanției, în cazul executării acesteia, stabilită pentru fiecare dintre creditorii respectivi, în funcție de rangul acestora. Valoarea garanției în cele două scenarii a fost stabilită de doi evaluatori independenți, în momentul inițierii programului de restructurare, pe baza unor prețuri comparabile și a informațiilor despre închirieri. În acest context, […] nu trebuie să renunțe la creanțe la sfârșitul procedurii de restructurare sub control judiciar, deoarece este creditorul cu cel mai mare rang. Sumele pentru ceilalți creditori au fost stabilite prin aplicarea aceleiași metodologii, având ca rezultat sumele prezentate la considerentul 43. Metodologia utilizată pentru stabilirea respectivelor sume poate fi considerată credibilă, în special deoarece raportează rangul respectiv la valoarea garanției respective în ambele scenarii. Calculul practic s-a bazat pe evaluări ale unor experți independenți, iar aceleași principii au fost utilizate pentru toți creditorii atunci când s-au stabilit sumele maxime cu care pot fi reduse datoriile legate de restructurare la sfârșitul procedurii de restructurare sub control judiciar. Având în vedere cele de mai sus, se poate considera că toți creditorii au fost tratați egal.
(198)
În general, Comisia consideră că municipiul Mikkeli nu a fost tratat mai puțin favorabil decât creditorii privați în cursul procedurii de restructurare sub control judiciar. Dacă apar diferențe în comparație cu ceilalți creditori, acestea sunt justificate de calitatea diferită a garanțiilor deținute de respectivii creditori. Prin urmare, având în vedere cele de mai sus, se concluzionează că beneficiarul nu a obținut un avantaj în sensul articolului 107 alineatul (1) din TFUE în urma procedurii de restructurare sub control judiciar. Îndoielile exprimate de Comisie în decizia de inițiere a procedurii sunt eliminate, iar măsurile descrise la considerentele 31-43 nu constituie ajutor de stat.
7.3.5. Achiziționarea de acțiuni (măsura nr. 7)
(199)
În primul rând, Comisia observă că achiziționarea de acțiuni nu a făcut parte din procedura de restructurare sub control judiciar.
(200)
Autoritățile finlandeze susțin că municipiul Mikkeli a acționat în conformitate cu principiul investitorului în economia de piață atunci când a achiziționat acțiunile. Mai întâi, urmând raționamentele din cauza BP Chemicals (a se vedea considerentele 189-191), trebuie să se stabilească dacă principiul investitorului în economia de piață poate fi aplicat în cazul măsurii nr. 7, având în vedere că municipiul Mikkeli a acordat și anterior măsuri de ajutor în favoarea Karjaportti. În acest context, Comisia observă că măsurile nr. 4 și 5 au fost adoptate înainte de începerea procedurii de restructurare sub control judiciar, în timp ce achiziționarea acțiunilor a avut loc ulterior. În plus, în timp ce scopul măsurilor nr. 4 și 5 era de a permite beneficiarului să aibă în continuare acces la lichidități, după începerea procedurii de restructurare sub control judiciar a devenit clar că această nevoie urma să fie abordată în cadrul respectivei proceduri. Prin urmare, se consideră că măsura nr. 7 poate fi separată de măsurile nr. 4 și 5 și că, teoretic, principiul investitorului în economia de piață se aplică măsurii nr. 7.
(201)
Astfel cum se arată la considerentul 156, principiul investitorului în economia de piață se aplică achiziției de terenuri sau de alte active de către stat. Autoritățile finlandeze au prezentat o evaluare a acțiunilor efectuată de […] (55), o agenție de administrare imobiliară din Helsinki. Această evaluare, din data de 29 martie 2005, estima valoarea acțiunilor în cadrul societății imobiliare ca fiind între 1 și 1,1 milioane EUR. Evaluarea lua în considerare valoarea proprietății deținute de societate. Această valoare a fost estimată prin două metode: valoarea de capital la prețul de piață al închirierii (conform statisticilor locative efectuate de biroul de statistică din Finlanda) și valoarea de revânzare (pe baza prețurilor solicitate).
(202)
În momentul vânzării acțiunilor, proprietatea era închiriată la un preț sub nivelul pieței. Conform evaluării, prețul de piață al închirierii urma să fie atins în doi ani, în condițiile creșterii cu valoarea maximă a chiriei anuale. Astfel, valoarea proprietății a fost ajustată la momentul achiziției, iar municipiul Mikkeli a achiziționat acțiunile la prețul de 860 000 EUR.
(203)
Evaluarea a fost efectuată de un expert independent. Metodologia utilizată, astfel cum a fost descrisă mai sus, a constat în verificarea mai întâi a valorii de capital la prețul de piață al închirierii, apoi a prețului de revânzare. Ambele valori se bazau pe date de piață și au fost utilizate pentru a stabili valoarea acțiunilor, care a fost ajustată apoi în funcție de prețul de piață al chiriilor din momentul achiziției. Această metodologie este considerată plauzibilă. Comisia concluzionează că acțiunile la Kiinteistö Oy Suksimäki au fost achiziționate la prețul pieței, iar măsura nu a conferit un avantaj în favoarea Karjaportti.
(204)
Având în vedere cele de mai sus, îndoielile semnalate de Comisie în decizia de inițiere a procedurii au fost eliminate și se concluzionează că măsura nu conține ajutor de stat.
7.3.6. Conversia dobânzilor neachitate în împrumuturi (măsura nr. 8)
(205)
Autoritățile finlandeze susțin că transformarea dobânzilor neachitate în împrumuturi este o măsură tipică în cadrul procedurilor de restructurare sub control judiciar. Este adevărat că o astfel de măsură poate fi considerată inerentă unei proceduri de restructurare sub control judiciar. În cazul de față, conversia dobânzilor neachitate în împrumuturi în anul 2005 era, în principiu, prevăzută deja în programul de restructurare pentru toți creditorii având creanțe garantate mari ([doi creditori privați] și Finnvera). Prin urmare, Comisia nu consideră că transformarea dobânzilor neachitate într-un împrumut reprezintă ajutor de stat. Totuși, trebuie să se verifice dacă dobânda pe care municipiul Mikkeli a oferit-o Karjaportti reprezintă un avantaj pentru această întreprindere.
(206)
În acest context, autoritățile finlandeze consideră că municipiul Mikkeli a acționat în conformitate cu principiul investitorului privat în economia de piață, deoarece creditorii privați au convertit dobânzile neachitate în împrumuturi împreună cu municipiul Mikkeli. Mai întâi, la fel ca în cazul procedurii de restructurare sub control judiciar, se consideră că, teoretic, principiul investitorului privat în economia de piață poate fi aplicat măsurii nr. 8, întrucât aceasta poate fi separată de măsurile nr. 4 și 5 (a se vedea considerentele 189-191). După ce a aplicat principiul investitorului privat în economia de piață în cazul de față, Comisia observă următoarele: deși este adevărat că atât municipiul Mikkeli, cât și [creditorii privați] au participat la conversie, marja dobânzii aplicate pentru împrumuturi nu a fost similară. În realitate, [un creditor privat] a solicitat o dobândă EURIBOR 3 luni plus 1,5 %, iar [celălalt creditor privat], EURIBOR 3 luni plus 2 %, în timp ce municipiul Mikkeli a solicitat doar EURIBOR 3 luni plus 0,3 %. Astfel, dobânda aplicată de municipiul Mikkeli pentru împrumut este cu 1,2 % mai mică decât dobânda aplicată de [un creditor privat] și cu 1,7 % mai mică decât dobânda aplicată de [alt creditor privat]. Prin urmare, argumentul potrivit căruia municipiul Mikkeli a acționat în aceeași manieră cu creditorii privați poate fi respins. Având în vedere diferența dintre dobânzi, se poate exclude, de asemenea, afirmația că municipiul Mikkeli a încasat un comision de împrumut la valoarea pieței. În consecință, împrumutul rezultat din convertirea dobânzilor neachitate de către municipiul Mikkeli conferă un avantaj în favoarea Karjaportti.
(207)
În plus, măsura nr. 8 îndeplinește toate condițiile pentru a fi considerată ajutor de stat. Astfel cum s-a explicat în detaliu la considerentele 133, 140 și 141, împrumutul constă în resurse de stat și este imputabil statului, este selectiv, denaturează concurența și afectează relațiile comerciale între statele membre.
(208)
Având în vedere cele de mai sus, Comisia concluzionează că măsura nr. 8 constituie ajutor de stat.
(209)
Autoritățile finlandeze nu au prezentat argumente privind compatibilitatea măsurii nr. 8. Deoarece Karjaportti era în dificultate în momentul conversiei dobânzilor neachitate (a se vedea considerentele 123-129), Comisia evaluează mai întâi dacă măsura nr. 8 reprezintă ajutor de salvare și restructurare compatibil în sensul Orientărilor S&R. În momentul acordării se aplicau Orientările S&R din 2004 (56).
(210)
Conform Orientărilor S&R din 2004, un ajutor de salvare trebuie să întrunească anumite condiții, care nu sunt îndeplinite integral de măsurile care fac obiectul analizei.
(a)
Mai întâi, deși măsura constă în oferirea de lichidități sub formă de împrumut [punctul 25 litera (a) din Orientările S&R din 2004], dobânda aplicată nu este cel puțin comparabilă cu cea a împrumuturilor pentru întreprinderi fără dificultăți (rata de referință pentru Finlanda în decembrie 2005: 4,08 % plus 100 de puncte de bază; dobânda aplicată pentru împrumut era EURIBOR 3 luni + 0,3 %, ceea ce însemna 2,486 % plus 30 de puncte de bază la 19 decembrie 2005).
(b)
În al doilea rând, autoritățile finlandeze nu au comunicat un plan de restructurare în termen de șase luni de la autorizarea ajutorului, iar durata măsurii nu a fost limitată la șase luni [punctul 25 litera (a) din Orientările S&R din 2004].
(c)
În al treilea rând, principiul „prima și ultima dată” [punctul 25 litera (e) din Orientările S&R din 2004] nu este respectat, deoarece întreprinderea a primit ajutor de stat incompatibil și ilegal și în alte momente când se afla în dificultate.
(211)
În plus, măsura nu îndeplinește nici toate condițiile privind ajutorul de restructurare stabilite de Orientările S&R 2004.
(a)
Mai întâi, măsura nu este condiționată de punerea în aplicare a unui plan de restructurare (punctul 34 din Orientările S&R din 2004). Deși este adevărat că a fost întocmit un program de restructurare a Karjaportti în timpul procedurii de restructurare sub control judiciar, acesta nu îndeplinește cerințele punctului 35 din Orientările S&R 2004 (perioadă de 10 ani, nu s-a efectuat o analiză de sensibilitate, revenirea la viabilitate pe termen lung nu s-a produs într-o perioadă de timp rezonabilă).
(b)
În al doilea rând, beneficiarii ajutorului trebuie să contribuie semnificativ la planul de restructurare prin resurse proprii (punctul 43 din Orientările S&R din 2004), iar în cazul măsurilor analizate nu există indicii privind existența unei contribuții a beneficiarului.
(c)
În al treilea rând, măsura nu îndeplinește principiul „prima și ultima dată”, deoarece întreprinderea a primit ajutor de stat incompatibil și ilegal și în alte momente când se afla în dificultate.
(212)
Prin urmare, Comisia consideră că măsura nu a fost acordată în conformitate cu Orientările S&R din 2004.
(213)
În continuare, trebuie să se stabilească dacă măsura nr. 8 poate fi compatibilă pe baza uneia din celelalte excepții prevăzute la articolul 107 alineatele(2) și (3) din TFUE. Comisia consideră că nu se întrunesc condițiile pentru niciuna dintre excepții, din aceleași motive descrise pentru măsurile nr. 4 și 5 (a se vedea considerentele 179-186). Prin urmare, Comisia concluzionează că măsura nr. 8 presupune ajutor de stat incompatibil cu piața internă.
7.3.7. Ștergerea datoriilor în situațiile financiare din 2006 și 2008 (măsura nr. 9 și măsura nr. 10)
(214)
Mai întâi, trebuie să se verifice dacă aceste ștergeri ale datoriilor sunt susceptibile să confere un avantaj în favoarea Karjaportti. Un astfel de avantaj ar putea fi conferit dacă municipiul Mikkeli ar renunța la colectarea creanțelor, mai precis dacă ar renunța la creanțele respective.
(215)
Astfel cum s-a arătat la considerentul 105, autoritățile finlandeze au confirmat că ștergerea datoriilor reprezenta doar o măsură contabilă, fără niciun efect asupra relației juridice între creditor și debitor, ceea ce înseamnă că nu s-a renunțat la recuperarea acestora. Conform documentelor prezentate de autoritățile finlandeze, municipiul Mikkeli urmărește în continuare colectarea debitelor.
(216)
În conformitate cu principiul prudenței conținut în bunele practici de contabilitate și cu Legea nr. 1336/1997 a contabilității, valoarea creanțelor introduse în bilanț nu poate depăși valoarea probabilă a acestora. Prin urmare, creanțele cu risc înalt de necolectare sunt înregistrate sub formă de cheltuieli în contul de profit și pierderi.
(217)
Având în vedere cele de mai sus, Comisia consideră că datoriile sunt șterse numai din înregistrările contabile ale municipiul Mikkeli, în conformitate cu standardele contabile, iar în cadrul procedurii de restructurare sub control judiciar se încearcă în continuarea recuperarea acestor creanțe.
(218)
Îndoielile semnalate de Comisie în decizia de inițiere a procedurii au fost eliminate și se poate concluziona că măsurile nu au conferit un avantaj în favoarea Karjaportti. Prin urmare, măsurile nr. 9 și 10 nu conțin ajutor de stat.
7.3.8. Reeșalonarea datoriilor după 2009 (măsura nr. 12)
(219)
Argumentul autorităților finlandeze potrivit căruia măsura este inerentă procedurilor de restructurare sub control judiciar și că nu presupune ajutor de stat poate fi respins. Mai întâi, reeșalonarea datoriilor din 2009 nu a fost prevăzută în programul inițial de restructurare; în al doilea rând, faptul că un astfel de ajutor de restructurare este oferit în conformitate cu legislația națională nu este suficient pentru a exclude ajutorul de stat (57).
(220)
În principiu, și măsurile de reducere a costurilor care în mod normal sunt incluse în bugetul unei întreprinderi pot fi considerate ajutor de stat. În ceea ce privește reeșalonarea datoriilor, Comisia evaluează acest comportament prin aplicarea testului creditorului privat (58). În această situație, statul este considerat mai degrabă un creditor public, care, asemenea unui creditor privat, încearcă să recupereze sume ce îi sunt datorate și care încheie în acest scop acorduri cu debitorul, în temeiul cărora datoriile acumulate vor fi eșalonate sau fracționate în vederea facilitării rambursării (59). Dacă suma datorată poate fi rambursată creditorului public în condiții mai avantajoase decât cele permise de un creditor privat, aceasta reprezintă tratament favorabil în sensul articolului 107 alineatul (1) din TFUE. Comisa ia notă de argumentul autorităților finlandeze conform căruia reeșalonarea nu a fost aplicată, aceasta fiind oprită de către instanța administrativă din Kuopio (Kuopion Hallinto-Oikeus). Cu toate acestea, după cum declară autoritățile finlandeze, calendarul de rambursare a datoriei a fost totuși prelungit, cu efectul amânării plăților scadente. În acest context, Comisia observă că sumele și perioada de rambursare diferă între planul de reeșalonare și planul notificat. În practică, suma reeșalonată de municipiul Mikkeli este mai mică decât suma notificată inițial, iar reeșalonarea a fost acordată pentru perioade mai scurte decât cele notificate inițial. Prin urmare, se consideră că măsura notificată a fost pusă în aplicare cu modificări. Indiferent de aceste modificări, Comisia observă că niciun creditor privat nu ar fi acceptat o reeșalonare a datoriilor sub orice formă din motivele indicate la prezentul considerent.
(221)
În mod normal, un creditor privat își va recupera creanțele dacă a încheiat acorduri de reeșalonare a datoriilor pe care debitorul nu le-a respectat (60). Municipiul Mikkeli, în schimb, a acceptat o nouă reeșalonare a datoriilor după ce Karjaportti nu a respectat condițiile de reeșalonare convenite în timpul procedurii de restructurare sub control judiciar. În plus, nu există motive speciale pentru neexecutare, cum ar fi oferirea de garanții de valoare mai mare pentru municipiul Mikkeli. În ultimul rând, în ceea ce privește perspectivele de profitabilitate și viabilitate ale întreprinderii, Comisia consideră că situația financiară a societății nu oferea niciun motiv pentru a considera că investițiile vor atinge un nivel de profitabilitate acceptabil într-o perioadă rezonabilă de timp. În momentul acordării, Karjaportti se afla în procedură de faliment și, mai mult, începând din 2004 s-a aflat în procedură de restructurare sub control judiciar. Prin urmare, Comisia observă că un eventual creditor privat, aflat în aceeași situație ca municipiul Mikkeli, nu ar fi acceptat o nouă reeșalonare a datoriilor.
(222)
În acest context, autoritățile finlandeze au declarat că municipiul Mikkeli a acționat în mod similar cu alți creditori ai Karjaportti.
(223)
În realitate, în ceea ce privește măsura notificată de reeșalonare a datoriilor, acordul creditorilor privați era, conform autorităților finlandeze, condiționat de acordul din partea municipiului Mikkeli. În al doilea rând, se pare că reeșalonarea datoriilor preconizată nu prevedea condiții similare pentru toți creditorii cu garanții. În timp ce municipiul Mikkeli ar fi amânat plata datoriilor neachitate până în 2011, creditorii privați ar fi primit totuși o tranșă în 2009. Prin urmare, argumentul prezentat de autoritățile finlandeze poate fi respins.
(224)
Având în vedere cele de mai sus, Comisia concluzionează că măsura nu trece testul creditorului privat și că oferă un avantaj în favoarea Karjaportti.
(225)
În ceea ce privește celelalte condiții privind existența ajutorului de stat în sensul articolului 107 alineatul (1) din TFUE, Comisia observă că reeșalonarea a fost acceptată de municipiul Mikkeli și, în consecință, constă în resurse de stat și este imputabilă statului. În plus, măsura poate fi considerată selectivă. În final, măsura denaturează concurența și afectează schimburile comerciale între statele membre, după cum se arată în detaliu la considerentele 133, 140 și 141.
(226)
Având în vedere cele de mai sus, Comisia concluzionează că măsura constituie ajutor de stat.
(227)
Principalul argument al autorităților finlandeze a fost faptul că măsura nu conținea ajutor de stat, totuși, Finlanda a notificat măsura nr. 12 ca ajutor de salvare (a se vedea considerentul 1). În realitate, atunci când municipiul Mikkeli a acceptat reeșalonarea datoriilor, Karjaportti se afla în dificultate în sensul punctului 10 litera (c) din Orientările S&R din 2004 (a se vedea considerentele 123-129). Prin urmare, compatibilitatea măsurii în cauză trebuie să fie evaluată pe baza Orientărilor S&R din 2004.
(228)
În conformitate cu Orientările S&R din 2004, un ajutor de salvare trebuie să întrunească anumite condiții, care nu sunt îndeplinite integral de măsurile care fac obiectul analizei.
(a)
În primul rând, măsura nu constă în oferirea de lichidități sub formă de garanții pentru împrumuturi sau împrumuturi [punctul 25 litera (a) din Orientările S&R din 2004], ci în amânarea plăților.
(b)
În al doilea rând, autoritățile finlandeze nu au comunicat un plan de restructurare în termen de șase luni de la autorizarea ajutorului, iar durata măsurii nu a fost limitată la șase luni [punctul 25 litera (a) din Orientările S&R din 2004].
(c)
În al treilea rând, principiul „prima și ultima dată” [punctul 25 litera (e) din Orientările S&R din 2004] nu este respectat, deoarece întreprinderea a primit ajutor de stat incompatibil și ilegal și în alte momente în care se afla în dificultate.
(229)
În plus, măsura nu îndeplinește toate condițiile privind ajutorul de restructurare prevăzute în Orientările S&R din 2004.
(a)
În primul rând, măsura nu este condiționată de punerea în aplicare a unui plan de restructurare (punctul 34 din Orientările S&R din 2004). Se observă că nu a fost întocmit niciun plan de restructurare în sensul punctului 35 din Orientările S&R din 2004.
(b)
În al doilea rând, beneficiarii ajutorului trebuie să contribuie semnificativ la planul de restructurare prin resurse proprii (punctul 43 din Orientările S&R din 2004), iar în cazul măsurilor analizate nu există indicii privind existența unei contribuții proprii a beneficiarului.
(c)
În al treilea rând, pentru a evita denaturarea nedorită a concurenței, este necesară adoptarea de măsuri compensatorii (punctul 38 din Orientările S&R din 2004). Nu au fost prevăzute astfel de măsuri.
(d)
În al patrulea rând, măsura nu respectă principiul „prima și ultima dată”, deoarece întreprinderea a primit ajutor de stat incompatibil și ilegal și în alte momente când se afla în dificultate.
(230)
Prin urmare, Comisia consideră că măsura nu a fost acordată în conformitate cu Orientările S&R din 2004.
(231)
În continuare, trebuie să se stabilească dacă măsura nr. 12 poate fi compatibilă pe baza uneia dintre celelalte excepții prevăzute la articolul 107 alineatele (2) și (3) din TFUE.
(232)
Excepțiile prevăzute la articolul 107 alineatul (2) din TFUE nu se aplică în cazul de față, deoarece măsura în cauză nu are caracter social, nu a fost acordată în favoarea unor consumatori individuali, nu are rolul de a repara pagube provocate de calamități naturale sau alte evenimente extraordinare și nu este destinată economiei anumitor regiuni ale Republicii Federale Germania afectate de divizarea acestei țări.
(233)
Alte excepții sunt prevăzute la articolul 107 alineatul (3) din TFUE.
(234)
Articolul 107 alineatul (3) litera (a) prevede că „ajutoarele destinate să favorizeze dezvoltarea economică a regiunilor în care nivelul de trai este anormal de scăzut sau în care există un grad de ocupare a forței de muncă extrem de scăzut” pot fi declarate compatibile cu piața internă. În momentul acordării, Karjaportti era situată într-o astfel de regiune.
(235)
Compatibilitatea ajutorului de stat în favoarea regiunilor asistate este reglementată de Orientările privind ajutoarele regionale din 1998. Conform acestor orientări, întreprinderile în dificultate nu sunt eligibile pentru acordarea de ajutor regional. Prin urmare, Comisia concluzionează că ajutorul nu este eligibil pentru derogarea prevăzută la articolul 107 alineatul (3) litera (a) din TFUE.
(236)
Articolul 107 alineatul (3) litera (b) din TFUE prevede că „ajutoarele destinate să promoveze realizarea unui proiect important de interes european comun sau să remedieze perturbări grave ale economiei unui stat membru” pot fi declarate compatibile cu piața internă. Comisia observă că ajutorul în cauză nu are rolul de a promova realizarea unui proiect important de interes european comun și nici nu a identificat probe potrivit cărora ar fi destinat să remedieze perturbări grave ale economiei finlandeze. Având în vedere cele de mai sus, Comisia concluzionează că ajutorul nu este eligibil pentru derogarea prevăzută la articolul 107 alineatul (3) litera (b) din TFUE.
(237)
Articolul 107 alineatul (3) litera (d) din TFUE prevede că ajutoarele destinate să promoveze cultura și conservarea patrimoniului pot fi declarate compatibile cu piața comună, în cazul în care acestea nu modifică în mod nefavorabil condițiile schimburilor comerciale și de concurență în Uniune într-o măsură care contravine interesului comun. Este evident că acest articol nu se aplică în cazul de față.
(238)
Articolul 107 alineatul (3) litera (c) din TFUE permite autorizarea ajutorului de stat destinat să faciliteze dezvoltarea anumitor activități sau a anumitor domenii economice, în cazul în care acestea nu modifică în mod nefavorabil condițiile schimburilor comerciale într-o măsură care contravine interesului comun. Comisia a publicat mai multe orientări și comunicări prin care explică modul de aplicare a derogărilor prevăzute la acest articol. Cu toate acestea, Comisia consideră că, având în vedere natura și caracteristicile ajutorului, este evident că excepțiile stabilite de aceste orientări și comunicări nu se aplică în cazul de față.
(239)
Având în vedere argumentele de mai sus, Comisia consideră că măsura nr. 12 conține ajutor de stat care nu este compatibil cu piața internă.
7.4. Măsurile acordate de Finnvera
(240)
Ca observație preliminară, Comisia reamintește că, în contextul deciziei privind ajutorul de stat N 715/2006, autoritățile finlandeze au garantat că activitățile Finnvera vor fi limitate la administrarea schemelor de ajutor de stat. Pe această bază, Comisia a decis la 25 septembrie 2007 (data deciziei Comisiei) că exceptarea Finnvera de la plata impozitului pe profit nu constituie ajutor de stat. Măsurile nr. 13 și 17 au fost acordate anterior deciziei Comisiei în cazul N 715/2006. Măsura nr. 18 a fost acordată după adoptarea deciziei Comisiei în cazul N 715/2006. Prin urmare, în procedura de evaluare a măsurii nr. 18, Comisia trebuie să ia în considerare garanția oferită de autoritățile finlandeze în acest caz.
7.4.1. Garanția acordată la 17 martie 2004 (măsura nr. 13)
(241)
Pentru a fi considerată ajutor de stat în sensul articolului 107 alineatul (1) din TFUE, o măsură trebuie să fie acordată direct sau indirect din resurse de stat și trebuie să fie imputabilă statului. Autoritățile finlandeze nu au negat că măsurile adoptate de Finnvera constau în resurse de stat și sunt imputabile statului. Conform jurisprudenței, resursele unei întreprinderi sunt considerate resurse de stat atunci când statul este în măsură, prin exercitarea influenței sale dominante asupra întreprinderii respective, să influențeze utilizarea resurselor acesteia (61). Măsurile acordate de o instituție de creditare specializată, care, prin statutul său, poate fi considerată organism public, sunt în general imputabile statului (62). Tribunalul a explicat în detaliu conceptul de imputabilitate în cauza Stardust Marine (63). Acesta a prezentat următorii indicatori de stabilire a imputabilității: integrarea întreprinderii publice în structurile administrației publice; natura activităților acesteia și exercitarea acestora pe piață, în condiții normale de concurență cu operatori privați; statutul juridic al întreprinderii (dacă face obiectul dreptului public sau al dreptului societăților comerciale); intensitatea supravegherii exercitate de autoritățile publice asupra conducerii întreprinderii. În acest context, Comisia observă că acțiunile Finnvera fac obiectul dreptului administrativ, ceea ce indică o legătură strânsă cu administrația. Finnvera este o societate de creditare specializată deținută integral de stat, care beneficiază de o garanție de stat și care oferă în principal ajutoare de stat și finanțări dificil de obținut pe piață, cum ar fi credite de export. Astfel, deși activitățile sale se pot suprapune marginal cu cele ale băncilor comerciale, Finnvera nu își desfășoară activitatea în condiții de concurență obișnuite cu operatori privați. Finnvera este constituită conform dreptului obișnuit al societăților comerciale; în același timp, statul exercită un nivel ridicat de supraveghere: acesta selectează membrii Consiliului de supraveghere din grupurile parlamentare ale partidelor politice, în funcție de reprezentarea în Parlamentul finlandez. Majoritatea membrilor consiliului de administrație trebuie să fie aleși dintre candidații propuși de mai multe ministere (a se vedea considerentele 56 -57). Prin urmare, Comisia consideră că măsurile adoptate de Finnvera constau în resurse de stat și sunt imputabile statului.
(242)
În ceea ce privește întrebarea dacă măsura nr. 13 oferă un avantaj în favoarea beneficiarului, măsurile nu au fost acordate împreună cu creditori privați și în aceleași condiții, contrar opiniei autorităților finlandeze. Deși este adevărat că […] și […] au acordat Karjaportti împrumuturi în 2004, Comisia nu are indicii că aceste bănci ar fi acordat și garanții. În plus, împrumuturile celor doi creditori privați au fost acordate de abia în vara 2004, după două luni de la acordarea măsurii nr. 13 de către Finnvera, ceea ce înseamnă că nu au acționat „împreună” cu Finnvera. Argumentul autorităților finlandeze potrivit căruia garanția a fost acordată în conformitate cu Comunicarea privind garanțiile din 2000 poate fi, de asemenea, respins. Mai întâi, după cum se arată mai sus, Comisia utilizează Comunicarea privind garanțiile din 2008 în procesul de evaluare a măsurii (a se vedea considerentul 134). Conform punctului 3.2 din Comunicarea privind garanțiile din 2008, existența unui ajutor de stat în cazul unei garanții individuale de stat poate fi exclusă atunci când debitorul nu este în dificultate financiară. Deoarece Comisia consideră că, în martie 2004, întreprinderea Karjaportti era în dificultate în sensul Orientărilor S&R din 1999 (a se vedea considerentele 123-128), aplicarea Comunicării privind garanțiile poate fi exclusă. Autoritățile finlandeze argumentează, de asemenea, că garanția a făcut obiectul unui comision ridicat. Având în vedere dificultățile financiare ale Karjaportti în momentul acordării garanției, comisionul de garantare aplicat de Finnvera nu este considerat un comision la valoarea de piață. În realitate, beneficiarul a avut costuri de finanțare totale de [5-8] % pentru împrumut și garanție, în timp ce rata de referință aplicabilă în momentul respectiv era de 4,43 %, la care ar fi trebuit adăugate cel puțin 400 de puncte de bază, având în vedere dificultățile financiare ale beneficiarului. Având în vedere cele de mai sus, se consideră că măsura conferă un avantaj în favoarea Karjaportti.
(243)
De asemenea, pentru a fi considerată ajutor de stat, o măsură trebuie să fie specifică sau selectivă prin faptul că favorizează anumite întreprinderi sau producția anumitor bunuri. Măsura nr. 13 a fost acordată în favoarea Karjaportti, o întreprindere specifică. Prin urmare, Comisia consideră că măsura constituie un avantaj selectiv în favoarea beneficiarului.
(244)
Pe lângă aceasta, Comisia trebuie să evalueze dacă măsura nr. 13 riscă să denatureze concurența și să afecteze schimburile comerciale între statele membre. În acest context, autoritățile finlandeze argumentează că elementul de ajutor al garanției s-a situat sub pragul de minimis. Atunci când a fost acordată măsura nr. 13, se aplicau (64) prevederile Regulamentului (CE) nr. 69/2001 al Comisiei din 12 ianuarie 2001 privind aplicarea articolelor 87 și 88 din tratatul CE ajutoarelor de minimis (65) („regulamentul de minimis din 2001”). Una dintre condițiile pentru aplicarea regulamentului de minimis din 2001 este că suma totală a ajutorului de minimis acordat unei întreprinderi nu trebuie să depășească 100 000 EUR într-o perioadă de trei ani. Garanția supusă evaluării avea o valoare de 91 000 EUR, ceea ce înseamnă că va respecta plafonul de 100 000 EUR chiar dacă toată suma ar trebui să fie considerată element de ajutor. Totuși, trebuie să se stabilească dacă măsura nr. 13 va fi evaluată împreună cu măsura nr. 4, o garanție acordată de municipiul Mikkeli în martie 2004, cu doar 9 zile înainte de măsura nr. 13 - garanția acordată de Finnvera. Deși cele două garanții au fost acordate de două entități diferite, pentru două împrumuturi separate cu perioade diferite, aceste două împrumuturi înlocuiau împrumutul unic acordat de Tapiola în 1992. Astfel, se poate considera că măsurile nr. 4 și 13 au fost acordate în același scop, de a permite conversia împrumutului furnizat de Tapiola în 1992 într-un împrumut nou. Având în vedere legătura strânsă între cele două măsuri, Comisia consideră că măsura nr. 4 și măsura nr. 13 trebuie considerate o singură măsură în scopul aplicării plafonului de 100 000 EUR prevăzut de regulamentul de minimis din 2001. Elementul de ajutor total al celor două măsuri depășește 100 000 EUR. Prin urmare, Comisia concluzionează că măsura nr. 13 nu se încadrează în domeniul de aplicare al regulamentului de minimis din 2001.
(245)
În sfârșit, autoritățile finlandeze susțin că măsura nr. 13 reprezintă o continuare a creanțelor deja existente și, prin urmare, expunerea Finnvera nu crește. Autoritățile finlandeze au prezentat un argument similar în ceea ce privește măsura nr. 4. Aplicând același raționament ca și în cazul măsurii nr. 4, Comisia nu consideră măsura nr. 13 ca fiind o simplă continuare a unei măsuri acordate anterior (a se vedea considerentele 164-165).
(246)
Având în vedere cele de mai sus, Comisia concluzionează că măsura nr. 13 constituie ajutor de stat.
(247)
Autoritățile finlandeze nu au prezentat argumente privind compatibilitatea măsurii nr. 13. Deoarece Karjaportti era în dificultate în momentul în care Finnvera a acordat garanția (a se vedea considerentele 123-128), Comisia evaluează mai întâi dacă această măsură reprezintă ajutor de salvare și restructurare compatibil în sensul Orientărilor S&R. În momentul acordării se aplicau Orientările S&R din 1999 (66).
(248)
Conform Orientărilor S&R din 1999, un ajutor de salvare trebuie să întrunească anumite condiții, care nu sunt îndeplinite integral de măsurile care fac obiectul analizei.
(a)
Mai întâi, garanția nu acoperea un împrumut care urma să fie rambursat într-o perioadă de maximum 12 luni de la plata ultimei tranșe către întreprindere [punctul 23 litera (b) din Orientările S&R din 1999].
(b)
În al doilea rând, autoritățile finlandeze nu au furnizat informații potrivit cărora împrumutul era justificat din motive de grave dificultăți sociale și că nu avea efecte negative nedorite asupra altor state membre [punctul 23 litera (c) din Orientările S&R din 1999].
(c)
În al treilea rând, garanția nu a fost rambursată în termen de șase luni, nici nu a fost întocmit un plan de restructurare în sensul Orientările S&R din 1999 [punctul 23 litera (d) din Orientările S&R din 1999].
(d)
În ultimul rând, nu există indicii că garanția a fost limitată la suma necesară pentru menținerea activității întreprinderii în perioada pentru care a fost autorizat ajutorul [punctul 23 litera (e) din Orientările S&R din 1999].
(249)
Comisia consideră că măsura nr. 13 nu îndeplinește nici toate condițiile privind ajutorul de restructurare stabilite de Orientările S&R din 1999, din aceleași motive prezentate pentru măsurile nr. 4 și 5 de mai sus (a se vedea considerentele 177-178). Prin urmare, Comisia consideră că măsura nu a fost acordată în conformitate cu Orientările S&R din 1999.
(250)
În continuare, trebuie să se stabilească dacă măsura nr. 13 poate fi compatibilă pe baza uneia dintre celelalte excepții prevăzute la articolul 107 alineatele (2) și (3) din TFUE. Comisia consideră că niciuna dintre excepții nu este îndeplinită, din aceleași motive descrise pentru măsurile nr. 4 și 5 (a se vedea considerentele 179-186). Prin urmare, Comisia concluzionează că măsura nr. 13 presupune ajutor de stat incompatibil cu piața internă.
7.4.2. Împrumutul acordat la 12 ianuarie 2006 (măsura nr. 14)
(251)
Autoritățile finlandeze susțin că măsura a fost prevăzută în programul procedurii de restructurare sub control judiciar și că a fost adoptată de Finnvera împreună cu creditori privați.
(252)
Este adevărat că măsura a fost prevăzută deja în programul de restructurare atât pentru creditorii privați, cât și pentru creditorii publici ai Karjaportti. Conform documentelor prezentate de autoritățile finlandeze, conversia dobânzii a avut loc de fapt la sfârșitul anului 2005 și începutul anului 2006. Creditorii privați și-au convertit, de asemenea, dobânzile în împrumuturi.
(253)
Mai întâi, aplicând raționamentul din cauza BP Chemicals (considerentele 189-191), trebuie să se stabilească dacă principiul investitorului în economia de piață poate fi aplicat în cazul măsurii nr. 14. În acest context, Comisia observă că măsurile nr. 4, 5 și 13 au fost adoptate înainte de începerea procedurii de restructurare sub control judiciar, în timp ce măsura nr. 14 a fost adoptată în cursul acestei proceduri. Comisia consideră, din motivele indicate la considerentele 189-191, că măsura nr. 14 poate fi separată de măsurile nr. 4, 5 și 13. În plus, măsura nr. 14 a fost prevăzută chiar în programul de restructurare, care avea rolul de a reface viabilitatea întreprinderii.
(254)
În al doilea rând, în ceea ce privește aplicarea principiului investitorului privat în economia de piață în cazul acestei măsuri, Comisia consideră că împrumuturile acordate de creditorii privați […] și […] sunt comparabile cu împrumutul acordat de Finnvera. În calitate de creditori cu garanții care participă la procedura de restructurare sub control judiciar, toate societățile se află în aceeași situație. Deoarece aceste împrumuturi au fost acordate în condiții similare cu împrumutul oferit de Finnvera (aceeași perioadă de creditare, perioade de rambursare comparabile) și că Finnvera a solicitat o dobândă mai mare (EURIBOR 6 luni + 2 % era 4,643 % la 1 ianuarie 2006) decât dobânda primită de creditorii privați (la 1 ianuarie 2006, EURIBOR 3 luni + 1,5 % era 3,988 %; EURIBOR 3 luni + 2 % era 4,488 %), Comisia concluzionează că măsura nu a conferit un avantaj în favoarea Karjaportti.
(255)
Având în vedere cele de mai sus, se concluzionează că măsura nu constituie ajutor de stat.
7.4.3. Contragaranția acordată la 14 septembrie 2006 (măsura nr. 15)
(256)
Mai întâi, Comisia consideră că beneficiarul măsurii este Karjaportti, chiar dacă contragaranția a fost acordată […]. Comisionul redus încasat de […] de la Karjaportti demonstrează că […] a acordat garanția doar ca urmare a garanției oferite de Finnvera. Într-adevăr, prima de garantare pentru contragaranția oferită în favoarea Finnvera a fost plătită de Karjaportti, nu de către […].
(257)
În orice caz, autoritățile finlandeze consideră că Finnvera a acționat în aceeași manieră ca și creditorii privați […] și […]. Este adevărat că […] și […] s-au aflat într-o situație similară cu Finnvera. Toate cele trei societăți sunt creditori cu garanții care participă la procedura de restructurare sub control judiciar. Toate au acordat împrumuturi și garanții pentru Karjaportti înainte de ([…]).
(258)
La fel ca în cazul măsurii nr. 14 și aplicând raționamentul din cauza BP Chemicals (a se vedea considerentele 189-191), se consideră că principiul investitorului în economia de piață poate fi aplicat în cazul măsurii nr. 15, aceasta fiind separată de măsurile nr. 4, 5 și 13 (a se vedea considerentul 253).
(259)
În ceea ce privește măsura în cauză, valoarea totală a împrumutului garantat era de 1,8 milioane EUR. Finnvera a contragarantat […] pentru doar 16,7 % din această sumă (300 000 EUR). Restul împrumutului era acoperit de garanții din partea […] și […] (825 000 EUR, respectiv 675 000 EUR), care nu au fost contragarantate de Finnvera. Din perspectiva beneficiarului Karjaportti, costurile totale ale garanției contragarantate erau mai mari decât cele ale garanțiilor acordate de […] și […]. În timp ce acestea din urmă percepeau un comision de garantare de 1,75 % din partea Karjaportti, costurile totale de finanțare ale contragaranției pentru Karjaportti erau de 2,9 % (1,65 % pentru garanția […] plus 1,25 % pentru contragaranție). Prin urmare, măsura adoptată de Finnvera nu a conferit un avantaj în favoarea Karjaportti.
(260)
Având în vedere cele de mai sus, se concluzionează că măsura nu constituie ajutor de stat.
7.4.4. Împrumutul acordat la 6 iulie 2007 (măsura nr. 16)
(261)
Astfel cum se arată la considerentul 110, autoritățile finlandeze argumentează că împrumutul nu presupune ajutor de stat, deoarece face parte dintr-o măsură de finanțare mai amplă la care au participat și creditori privați.
(262)
La fel ca în cazul măsurii nr. 14 și aplicând raționamentul din cauza BP Chemicals (a se vedea considerentele 189-191), se consideră că principiul investitorului în economia de piață poate fi aplicat în cazul măsurii nr. 16 (a se vedea considerentul 253).
(263)
După cum s-a arătat la considerentul 254, în opinia Comisiei, […] și […] se află într-o situație comparabilă cu cea a Finnvera. În ceea ce privește măsura care face obiectul analizei, este adevărat că Finnvera a acordat împrumutul în același timp si în condiții similare cu cele ale […] și […]. Durata împrumuturilor a fost de șase luni pentru toți creditorii; plata pentru toate împrumuturile a fost amânată în aceeași proporție (suma restantă pentru toți creditorii este de aproximativ […] % din suma inițială). Toate cele trei împrumuturi au fost acoperite cu garanții similare, astfel cum se arată la considerentul 66, iar garanțiile au fost împărțite între creditori în conformitate cu participarea respectivului creditor la riscul împrumutului acordat. În ceea ce privește dobânda, se pare că Finnvera a solicitat o dobândă mai mare (EURIBOR 6 luni + 2,5 % era 6,847 % la 6 iulie 2007) decât dobânda primită de creditorii privați (la 9 iulie 2007, EURIBOR 1 lună + 2 % era 6,105 %). Prin urmare, se poate considera că împrumutul respectă principiul investitorului în economia de piață și nu presupune ajutor de stat.
(264)
Având în vedere cele de mai sus, se concluzionează că măsura nu constituie ajutor de stat.
7.4.5. Garanția acordată la 9 ianuarie 2008 (măsura nr. 17)
(265)
Mai întâi, trebuie identificată entitatea care a beneficiat de măsura în cauză, […] sau Karjaportti. Finnvera a acordat contragaranția către […], principala bancă a Karjaportti. […] a acordat, la rândul său, o garanție pentru Karjaportti. […] a încasat un comision foarte scăzut de la Karjaportti pentru această garanție, ceea ce arată că […] a acordat această garanție către Karjaportti doar pentru că era acoperită de contragaranția Finnvera. Comisia mai observă că prima de garantare pentru contragaranția oferită în favoarea Finnvera a fost plătită de Karjaportti, nu de către […]. Prin urmare, Comisia consideră că beneficiarul măsurii este Karjaportti.
(266)
În al doilea rând, trebuie să se evalueze dacă măsura conferă un avantaj în favoarea Karjaportti. În acest context, conform autorităților finlandeze, contragaranția nu presupune ajutor de stat, deoarece în această tranzacție a fost implicată o altă parte privată. Acest argument poate fi respins, deoarece Finnvera a acordat o contragaranție pentru garanția părții private implicate, ceea ce înseamnă că Finnvera și partea privată nu se aflau într-o situație similară.
(267)
Având în vedere cele de mai sus, Comisia evaluează măsura pe baza Comunicării privind garanțiile din 2008. Deși este adevărat că contragaranția Finnvera nu acoperă mai mult de 80 % din garanția […], beneficiarul, Karjaportti, era în dificultate în momentul acordării, după cum se arată la considerentele 123-128. Prin urmare, existența ajutorului de stat nu poate fi exclusă în temeiul punctului 3.2 al Comunicării privind garanțiile din 2008.
(268)
Chiar dacă o garanție nu îndeplinește toate condițiile de la punctul 3.2 al Comunicării privind garanțiile din 2008, comisionul plătit pentru o garanție poate totuși să justifice concluzia conform căreia garanția nu presupune ajutor de stat. În orice caz, în situația de față, Comisia consideră, contrar opiniei autorităților finlandeze, că măsura conține elemente de ajutor de stat. Garanția a fost acordată cu un comision de garantare redus, chiar dacă întreprinderea se confrunta cu dificultăți (a se vedea considerentele 123-128), iar riscul pentru Finnvera putea fi considerat important. Prin urmare, se consideră că măsura conferă un avantaj în favoarea Karjaportti. În acest context, Comisia mai observă că Finnvera, conform angajamentului oferit de autoritățile finlandeze în cadrul cazului N 715/2006, nu era autorizată să ofere finanțare în condițiile de pe piață.
(269)
În plus, măsura îndeplinește toate condițiile pentru a fi considerată ajutor de stat. După cum s-a arătat la considerentul 241, măsurile acordate de Finnvera constau în resurse de stat și sunt imputabile statului. De asemenea, măsura nr. 17 este selectivă, deoarece singura companie care beneficiază de pe urma sa este Karjaportti. În ultimul rând, denaturează concurența și afectează schimburile comerciale între statele membre.
(270)
Având în vedere cele de mai sus, Comisia concluzionează că măsura constituie ajutor de stat.
(271)
Autoritățile finlandeze nu au susținut că măsura nr. 17 era compatibilă cu piața internă. Atunci când Finnvera a acordat măsura, Karjaportti era în dificultate în sensul Orientărilor S&R din 2004 (a se vedea considerentele 123-128). Astfel, măsura putea fi compatibilă exclusiv sub formă de ajutor de salvare și restructurare în sensul Orientărilor S&R din 2004.
(272)
Conform Orientărilor S&R din 2004, un ajutor de salvare trebuie să întrunească anumite condiții, care nu sunt îndeplinite integral de măsura care face obiectul analizei.
(a)
În primul rând, garanția nu a încetat într-o perioadă de cel mult șase luni de la transferul primei tranșe către întreprindere [punctul 25 litera (a) din Orientările S&R din 2004].
(b)
În al doilea rând, autoritățile finlandeze nu au comunicat, în termen de șase luni după prima punerea în aplicare a măsurii, un plan de restructurare sau de lichidare sau dovada că garanția a fost anulată [punctul 25 litera (c) din Orientările S&R din 2004].
(c)
În al treilea rând, principiul „prima și ultima dată” [punctul 25 litera (e) din Orientările S&R din 2004] nu este respectat, deoarece întreprinderea a primit ajutor de stat incompatibil și ilegal și în alte momente când se afla în dificultate.
(273)
În plus, măsura nu îndeplinește nici toate condițiile privind ajutorul de restructurare stabilite de Orientările S&R din 2004.
(a)
Mai întâi, măsura nu este condiționată de punerea în aplicare a unui plan de restructurare (punctul 34 din Orientările S&R din 2004). Se observă că nu a fost întocmit niciun plan de restructurare în sensul punctului 35 din Orientările S&R.
(b)
În al doilea rând, beneficiarii ajutorului trebuie să contribuie semnificativ la planul de restructurare prin resurse proprii (punctul 43 din Orientările S&R din 2004), iar în cazul măsurilor analizate nu există indicii privind existența unei contribuții proprii a beneficiarului.
(c)
În al treilea rând, pentru a evita denaturarea nedorită a concurenței, este necesară adoptarea de măsuri compensatorii (punctul 38 din Orientările S&R din 2004). Nu au fost prevăzute astfel de măsuri.
(d)
În al patrulea rând, măsura nu îndeplinește principiul „prima și ultima dată”, deoarece întreprinderea a primit ajutor de stat incompatibil și ilegal și în alte momente când se afla în dificultate.
(274)
Prin urmare, Comisia consideră că măsura nu a fost acordată în conformitate cu Orientările S&R din 2004.
(275)
În continuare, trebuie să se stabilească dacă măsura nr. 17 poate fi compatibilă pe baza uneia dintre celelalte excepții prevăzute la articolul 107 alineatele (2) și (3) din TFUE. Comisia consideră că niciuna dintre excepții nu este îndeplinită, din aceleași motive descrise pentru măsurile nr. 4 și 5 (a se vedea considerentele 179-186). Prin urmare, Comisia concluzionează că măsura nr. 17 presupune ajutor de stat incompatibil cu piața internă.
8. RECUPERARE
(276)
Conform TFUE și jurisprudenței constante a Curții de Justiție, Comisia are competența de a decide dacă statul membru în cauză trebuie să anuleze sau să modifice ajutorul (67) atunci când constată că acest ajutor este incompatibil cu piața internă. De asemenea, Curtea a susținut în mod consecvent că obligația unui stat de a anula ajutorul considerat de Comisie incompatibil cu piața internă este menită să restabilească situația existentă anterior (68). În acest context, Curtea a stabilit că acest obiectiv este atins de îndată ce beneficiarul a rambursat sumele acordate prin autorul ilegal, renunțând astfel la avantajul de care beneficiase în raport cu concurenți săi de pe piață, iar situația anterioară acordării ajutorului este restabilită (69).
(277)
Conform acestei jurisprudențe, articolul 14 din regulamentul de procedură prevede că „atunci când adoptă decizii negative în cazuri de ajutor ilegal, Comisia decide ca statul membru în cauză să ia toate măsurile necesare pentru recuperarea ajutorului de la beneficiar”.
(278)
Astfel, șase dintre măsurile analizate trebuie considerate ajutor ilegal și incompatibil:
-
garanția acordată la 8 martie 2004 de municipiul Mikkeli (măsura nr. 4);
-
garanția acordată la 10 mai 2004 de municipiul Mikkeli (măsura nr. 5);
-
conversia dobânzilor neachitate în împrumuturi (măsura nr. 8);
-
reeșalonarea datoriilor după 2009 (măsura nr. 12);
-
garanția acordată la 17 martie 2004 de Finnvera (măsura nr. 13);
-
garanția acordată la 9 ianuarie 2008 de Finnvera (măsura nr. 17).
(279)
Prin urmare, acestea trebuie recuperate în vederea restabilirii situației care a existat pe piață înainte de acordarea ajutorului. Așadar, ajutorul trebuie să fie recuperat începând cu momentul în care avantajul a fost conferit beneficiarului, și anume momentul în care ajutorul a fost pus la dispoziția beneficiarului, și poartă dobândă până la momentul la care este efectiv recuperat.
8.1. Recuperarea ajutorului acordat sub formă de garanții
(280)
Elementul de ajutor incompatibil al celor două garanții acordate de municipiul Mikkeli în 2004 (măsura nr. 4 și măsura nr. 5) și garanțiile acordate de Finnvera în anii 2005 (măsura nr. 13) și 2008 (măsura nr. 17) se determină pe baza următoarelor principii.
(281)
În principiu, o garanție de stat poate constitui ajutor de stat până la suma totală a împrumutului subiacent, dacă beneficiarul nu are capacitatea să acceseze piețele financiare prin forțe proprii (70). Totuși, în cazul de față, autoritățile finlandeze au demonstrat că întreprinderea Karjaportti avea încă acces pe piețele financiare în momentul acordării garanțiilor în 2004, prin furnizarea de informații privind împrumuturile acordate beneficiarului de creditori privați (a se vedea considerentul 93). Există puține indicii în ceea ce privește accesul întreprinderii pe piață și în 2008, atunci când a fost acordată măsura nr. 17. În acest context, Comisia ia notă că contragaranția acordată de Finnvera acoperea numai 80 % din garanția furnizată de un creditor privat, ceea ce înseamnă că riscul pentru restul de 20 % era suportat în continuare de creditor. Prin urmare, se consideră că întreprinderea avea în continuare acces la piețele financiare chiar și fără garanția din 2008.
(282)
Totuși, având în vedere dificultățile financiare ale Karjaportti în momentul acordării măsurilor, băncile comerciale ar fi perceput o dobândă proporțional mai ridicată decât cea aplicată în cazul unei garanții de stat, deoarece o astfel de garanție constituie o asigurare suplimentară pentru bănci. Prin urmare, Comisia consideră că întreprinderea Karjaportti a beneficiat de dobânzi mai reduse, pe care le-a primit datorită garanției.
(283)
Conform punctului 4.2 din Comunicarea privind garanțiile din 2008, în lipsa unei prime de garantare de piață comparabile, costurile complete ale finanțării împrumutului garantat (dobândă plus primă de garantare) trebuie să fie comparate cu dobânda de piață pentru un împrumut similar care nu beneficiază de garanție de stat. În multe cazuri, o astfel de dobândă de piață nu este disponibilă Prin urmare, în Comunicarea din 2008 privind revizuirea metodei de stabilire a ratelor de referință și de scont (71) (denumită în continuare „Comunicarea din 2008 privind ratele de referință”), Comisia a elaborat o metodologie financiară care, din motivele prezentate la punctul 4.2 din Comunicarea privind garanțiile din 2008, poate fi utilizată ca substitut pentru dobânda de pe piață.
(284)
În cazul de față, nu există indicii cu privire la cât ar fi plătit Karjaportti pentru un împrumut comparabil negarantat. Mai mult, toate cele trei garanții au fost acordate anterior crizei economice și financiare. În plus, Comisia este de părere că, având în vedere perioada care s-a scurs de la acordarea măsurilor, calcularea unei rate „reale” a pieței pentru un producător finlandez de carne s-ar dovedi un exercițiu dificil. Prin urmare, Comisia va utiliza rata de referință relevantă ca substitut pentru rata pieței.
8.1.1. Garanția acordată la 8 martie 2004 (măsura nr. 4)
(285)
În ceea ce privește măsura nr. 4, garantarea împrumuturilor Karjaportti poate fi considerată normală din perspectiva Comunicării din 2008 privind ratele de referință. Karjaportti a oferit o ipotecă imobiliară și o ipotecă comercială pentru măsura nr. 4. Valorile nominale ale acestor două instrumente sunt destul de ridicate (a se vedea considerentul 27). Totuși, trebuie luat în considerare faptul că aceeași garanție era deja utilizată pentru a acoperi și alte creanțe ale municipiului Mikkeli (cum ar fi măsura nr. 1), astfel încât pentru măsura în cauză nu era disponibilă suma integrală. De asemenea, trebuie să se aibă în vedere că valoarea reală a ipotecii imobiliare și a ipotecii comerciale depinde de valoarea bunurilor ipotecate și de rangul de credit al municipiului Mikkeli.
(286)
În acest context, se observă că autoritățile finlandeze nu au putut oferi o evaluare a gajurilor din momentul acordării garanției. Totuși, Finlanda a prezentat două evaluări independente ale gajurilor generale, utilizate pentru întocmirea programului de restructurare, din 15 februarie 2005 (a se vedea considerentul 43), dată destul de apropiată de data acordării garanției. În acest context, trebuie menționat că, având în vedere rangul de creditor al municipiului Mikkeli, ipoteca imobiliară ar putea fi suficientă pentru acoperirea creanțelor municipiului dacă proprietatea este menținută în uz; în cazul în care Karjaportti ar trebui lichidată, valoarea proprietății ar putea fi prea redusă pentru a acoperi oricare din creanțele municipiului Mikkeli. Ipoteca comercială ar putea acoperi doar parțial creanțele municipiului Mikkeli. Prin urmare, pare plauzibil ca toate garanțiile furnizate să fie considerate garanții normale.
(287)
Prin urmare, dobânda pe care Karjaportti ar fi trebuit să o plătească pentru un împrumut negarantat acordat în condițiile pieței este rata de referință de 4,43 % plus o primă de risc de 650 de puncte de bază, care reflectă prima de risc aplicabilă unei întreprinderi în dificultate care oferă garanții normale. Prin urmare, valoarea ajutorului trebuie calculată ca diferența între această rată de piață teoretică și dobânda la care a fost acordat în realitate împrumutul garantat (4 %), după deducerea prețului plătit efectiv pentru garanție, adică 0 puncte de bază. Diferența între aceste rate se calculează pentru perioada în care a fost aplicată rata efectivă.
(288)
Ajutorul este purtător de dobânzi de recuperare calculate din momentul în care diferența între dobânzile teoretice și dobânda la care a fost acordat împrumutul garantat în realitate devine datorată, până în momentul recuperării efective a ajutorului.
8.1.2. Garanția acordată la 10 mai 2004 (măsura nr. 5)
(289)
În ceea ce privește măsura nr. 5, garantarea poate fi considerată normală din perspectiva Comunicării din 2008 privind ratele de referință. Karjaportti a oferit aceleași garanții ca și în cazul măsurii nr. 4, adică o ipotecă imobiliară asupra unității de producție de la Tikkala și o ipotecă comercială. În plus, a fost acordată o „garanție specială” asupra unității de producție de la Tikkala, cu o valoare nominală de 1 135 268 EUR (a se vedea considerentul 29). În cazul tuturor acestor garanții se aplica același raționament ca și în cazul măsurii nr. 4,și pare plauzibil ca toate garanțiile furnizate să fie considerate garanții normale.
(290)
Dobânda pe care Karjaportti ar fi trebuit să o plătească pentru un împrumut negarantat acordat în condițiile pieței este, din nou, rata de referință de 4,43 % plus o primă de risc de 650 de puncte de bază. Prin urmare, valoarea ajutorului trebuie calculată ca diferența între această rată de piață teoretică și dobânda la care a fost acordat în realitate împrumutul garantat (EURIBOR 12 luni plus 0,3 %), după deducerea prețului plătit efectiv pentru garanție, adică 0 puncte de bază. Diferența între aceste rate se calculează pentru perioada în care a fost aplicată rata efectivă.
(291)
Ajutorul este purtător de dobânzi de recuperare calculate din momentul în care diferența între dobânzile teoretice și dobânda la care a fost acordat împrumutul garantat în realitate devine datorată, până în momentul recuperării efective a ajutorului.
8.1.3. Garanția acordată la 17 martie 2004 (măsura nr. 13)
(292)
Comisia nu deține informații privind garantarea măsurii nr. 13, astfel încât poate doar să ofere detalii privind metoda de recuperare. Dacă măsura nr. 13 a fost garantată, în prima etapă trebuie să fie stabilită valoarea acestei garanții în conformitate cu Comunicarea privind ratele de referință.
(293)
Dobânda pe care Karjaportti ar fi trebuit să o plătească pentru un împrumut negarantat acordat în condițiile pieței este, din nou, rata de referință de 4,43 % plus o primă de risc ce reflectă valoarea gajului. Elementul de ajutor trebuie calculat ca diferența între această rată de piață teoretică și dobânda la care a fost acordat în realitate împrumutul garantat ([2-5] %), după deducerea prețului plătit efectiv pentru garanție, adică 3 %. Diferența între aceste rate se calculează pentru perioada în care a fost aplicată rata efectivă.
(294)
Ajutorul este purtător de dobânzi de recuperare calculate din momentul în care diferența între dobânzile teoretice și dobânda la care a fost acordat împrumutul garantat în realitate devine datorată, până în momentul recuperării efective a ajutorului.
8.1.4. Garanția acordată la 9 ianuarie 2008 (măsura nr. 17)
(295)
În ceea ce privește măsura nr. 17, garantarea poate fi considerată normală din perspectiva Comunicării din 2008 privind ratele de referință. Karjaportti a furnizat garanții sub forma unei participații la o întreprindere, pe care Finnvera a estimat-o la o valoare de […], după cum se arată la considerentul (67). Dobânda pe care Karjaportti ar fi trebuit să o plătească pentru un împrumut negarantat acordat în condițiile pieței este, din nou, rata de referință de 5,19 % plus o primă de risc de 650 de puncte de bază. Prin urmare, valoarea ajutorului trebuie calculată ca diferența între această rată de piață teoretică și dobânda la care a fost acordat în realitate împrumutul garantat ([0-3] % plus dobânda pentru sumele restante în temeiul acordului de subcontractare), după deducerea prețului plătit efectiv pentru garanție, adică 250 de puncte de bază. Diferența între aceste rate se calculează pentru perioada în care a fost aplicată rata efectivă.
(296)
Ajutorul este purtător de dobânzi de recuperare calculate din momentul în care diferența între dobânzile teoretice și dobânda la care a fost acordat împrumutul garantat în realitate devine datorată, până în momentul recuperării efective a ajutorului.
8.2. Recuperarea ajutorului acordat sub forma conversiei dobânzilor neachitate în împrumuturi (măsura nr. 8)
(297)
Mai întâi trebuie să se determine elementul de ajutor incompatibil al măsurii nr. 8, un împrumut acordat de municipiul Mikkeli. După cum s-a arătat la considerentele 45-46, municipiul Mikkeli a acordat împrumutul la o dobândă mai mică decât cea a creditorilor privați ai Karjaportti. În principiu, elementul de ajutor al unui împrumut se calculează ca diferența între dobânda la care a fost acordat împrumutul și dobânda pieței. În cazul de față, creditorii privați au acordat împrumuturi împreună cu municipiul Mikkeli. Dobânzile aplicate de creditorii privați pot fi considerate ca un indiciu pentru dobânzile pieței.
(298)
Prin urmare, suma ajutorului trebuie calculată ca diferența între dobânda medie aplicată pentru împrumuturile acordate de creditorii privați (EURIBOR 3 luni + 2 % și EURIBOR 3 luni + 1,5 %) și dobânda la care a împrumutul a fost acordat în realitate (EURIBOR 3 luni + 0,3 %).
(299)
Diferența între aceste rate se calculează pentru perioada în care a fost aplicată rata efectivă.
(300)
Ajutorul este purtător de dobânzi de recuperare calculate din momentul în care diferența între dobânzile teoretice și dobânda la care a fost acordat împrumutul în realitate devine datorată, până în momentul recuperării efective a ajutorului.
8.3. Recuperarea ajutorului acordat sub forma unei reeșalonări a datoriilor după 2009 (măsura nr. 12)
(301)
Mai întâi trebuie să se determine elementul de ajutor incompatibil al măsurii nr. 12, constând în reeșalonarea datoriilor de către municipiul Mikkeli după 2009. Astfel cum se arată la considerentele 219-226, reeșalonarea datoriilor notificată a fost pusă în aplicare cu modificări. Deoarece Comisia nu deține informații privind reeșalonarea aplicată în realitate, poate doar să ofere detalii privind metoda de recuperare.
(302)
Ajutorul a fost pus la dispoziția întreprinderii din momentul în care Osuuskunta Karjaportti nu a respectat graficul de plăți convenit în procedura de restructurare sub control judiciar din 2006. Comisia consideră că, în momentul acordării ajutorului, Karjaportti nu mai avea acces pe piețele financiare. Prin urmare, ajutorul este egal cu suma datoriei reeșalonate. Așadar, sumele de recuperat sunt echivalente cu datoriile către municipiul Mikkeli care fac obiectul reeșalonării. Cu toate acestea, plățile deja efectuate pot fi deduse din sumele care trebuie recuperate.
(303)
Ajutorul este purtător de dobândă de la data la care a fost pus la dispoziția întreprinderii până în momentul recuperării efective.
9. CONCLUZIE
(304)
Comisia observă că investigația oficială privind garanția în valoare de 2,75 milioane EUR, notificată și ulterior retrasă de autoritățile finlandeze, nu mai este justificată în temeiul articolului 8 din regulamentul de procedură.
(305)
În ceea ce privește garanția acordată în anul 2000 și atribuirea terenurilor în același an de municipiul Mikkeli, Comisia consideră că măsurile respective reprezintă ajutor de stat compatibil ca ajutor de investiții în temeiul Orientărilor privind ajutoarele regionale din 1998.
(306)
Se consideră că achiziția de terenuri efectuată de municipiul Mikkeli în 2002 nu implică ajutor de stat, deoarece a avut loc în condiții de piață.
(307)
Garanțiile acordate de municipiul Mikkeli în martie 2004 și mai 2004 pot fi considerate ajutor de stat, având în vedere că, în momentul acordării, întreprinderea Karjaportti era în dificultate în sensul Orientărilor S&R din 1999. Aceste măsuri sunt incompatibile cu piața internă, deoarece niciuna dintre dispozițiile articolului 107 alineatele (2) și (3) din TFUE nu este îndeplinită.
(308)
Măsurile adoptate de municipiul Mikkeli în cursul procedurii de restructurare sub control judiciar au fost acordate împreună cu creditori privați comparabili, în condiții similare. Prin urmare, Comisia consideră că principiul investitorului în economia de piață a fost respectat și că măsurile nu presupun ajutor de stat.
(309)
Se consideră că nici achiziția de acțiuni de către municipiul Mikkeli, nici ștergerea datoriilor din situațiile financiare din 2007 și 2008 nu conțin elemente de ajutor.
(310)
Conversia dobânzilor neachitate într-un împrumut de către municipiul Mikkeli în decembrie 2005 poate fi considerată ajutor de stat, având în vedere că, în momentul acordării, întreprinderea Karjaportti era în dificultate în sensul Orientărilor S&R din 2004. Această măsură este incompatibilă cu piața internă, deoarece niciuna dintre dispozițiile articolului 107 alineatele (2) și (3) din TFUE nu este îndeplinită.
(311)
În ceea ce privește reeșalonarea datoriilor acceptată de către municipiul Mikkeli în 2009, se observă că aceasta reprezenta o nouă reeșalonare. În acest context, Comisia consideră că un creditor privat nu ar fi acceptat o astfel de reeșalonare și că măsura constituie ajutor de stat. Deoarece, în momentul acordării, întreprinderea Karjaportti era în dificultate în sensul Orientărilor S&R din 2004, măsura putea fi compatibilă numai în temeiul orientărilor respective. Întrucât nu sunt îndeplinite toate condițiile, se concluzionează că măsura constituie ajutor de stat.
(312)
Garanția acordată de Finnvera la 17 martie 2004 presupune, de asemenea, ajutor de stat incompatibil în temeiul Orientărilor S&R din 1999. Împrumutul acordat de Finnvera la 12 ianuarie 2006 nu constituie ajutor de stat, deoarece a fost acordat împreună cu creditori privați comparabili, în condiții similare. Același lucru este valabil și pentru garanția acordată de Finnvera în septembrie 2006 și împrumutul acordat în iulie 2007.
(313)
În sfârșit, garanția acordată de Finnvera la 9 ianuarie 2008 poate fi considerată ajutor de stat, deoarece, în momentul acordării, Karjaportti era în dificultate în sensul Orientărilor S&R din 2004. Măsura este incompatibilă cu piața internă, deoarece niciuna dintre dispozițiile articolului 107 alineatele (2) și (3) din TFUE nu este îndeplinită,
ADOPTĂ PREZENTA DECIZIE:
Articolul 1
Procedura oficială de investigare inițiată în temeiul articolului 108 alineatul (2) din Tratatul privind funcționarea Uniunii Europene în ceea ce privește garanția în valoare de 2,75 milioane EUR (măsura nr. 11), notificată, dar ulterior retrasă de Finlanda, este închisă.
Articolul 2
Măsurile aplicate de Finlanda în favoarea Osuuskunta Karjaportti, constând în:
-
achiziția de terenuri în 2002 (măsura nr. 3),
-
măsurile adoptate în contextul procedurilor de restructurare sub control judiciar (măsura n. 6),
-
achiziționarea de acțiuni de la Osuuskunta Karjaportti (măsura nr. 7),
-
ștergerea datoriilor în situațiile financiare din 2006 și 2008 (măsura nr. 9 și măsura nr. 10),
-
împrumutul acordat de Finnvera în iunie 2006 (măsura nr. 14),
-
contragaranția acordată de Finnvera în septembrie 2006 (măsura nr. 15) și
-
împrumutul acordat de Finnvera în iulie 2007 (măsura nr. 16)
nu constituie ajutor de stat în sensul articolului 107 alineatul (1) din Tratatul privind funcționarea Uniunii Europene.
Articolul 3
Măsurile de ajutor de stat aplicate de Finlanda în favoarea Osuuskunta Karjaportti, constând în:
-
o garanție acordată în iunie 2000 (măsura nr. 1) și
-
atribuirea de terenuri în același an (măsura nr. 2)
sunt compatibile cu piața internă în sensul articolului 107 alineatul (3) litera (a) din Tratatul privind funcționarea Uniunii Europene.
Articolul 4
Măsurile de ajutor de stat aplicate de Finlanda în favoarea Osuuskunta Karjaportti, constând în:
-
garanția acordată la 8 martie 2004 de municipiul Mikkeli (măsura nr. 4);
-
garanția acordată la 10 mai 2004 de municipiul Mikkeli (măsura nr. 5);
-
conversia dobânzilor neachitate în împrumuturi (măsura nr. 8);
-
garanția acordată la 17 martie 2004 de Finnvera (măsura nr. 13);
-
garanția acordată la 9 ianuarie 2008 de Finnvera (măsura nr. 17);
-
reeșalonarea datoriilor după 2009 (măsura nr. 12)
au fost puse în aplicare în mod ilegal de către Finlanda, cu încălcarea articolului 108 alineatul (3) din Tratatul privind funcționarea Uniunii Europene, și sunt incompatibile cu piața internă.
Articolul 5
1. Finlanda recuperează de la beneficiar ajutorul menționat la articolul 4.
2. Sumele care trebuie recuperate sunt purtătoare de dobândă începând de la data la care acestea a fost pus la dispoziția beneficiarului până la data recuperării lor efective.
3. Dobânda se calculează ca dobândă compusă în conformitate cu dispozițiile capitolului V din Regulamentul (CE) nr. 794/2004 al Comisiei.
4. Finlanda anulează toate plățile neefectuate ale ajutorului menționat la articolul 4, începând de la data adoptării prezentei decizii.
Articolul 6
1. Recuperarea ajutorului de stat menționat la articolul 4 este imediată și efectivă.
2. Finlanda se asigură că prezenta decizie este pusă în aplicare în termen de patru luni de la data notificării acesteia.
Articolul 7
1. În termen de două luni de la notificarea prezentei decizii, Finlanda trebuie să comunice Comisiei următoarele informații:
(a)
suma totală (suma principală și dobânda de recuperare) care trebuie recuperată de la beneficiar;
(b)
o descriere detaliată a măsurilor deja adoptate și a celor planificate în vederea conformării cu prezenta decizie;
(c)
documente justificative care să arate că beneficiarul a primit ordinul de a restitui ajutorul.
2. Finlanda informează periodic Comisia cu privire la stadiul măsurilor naționale adoptate în vederea punerii în aplicare a prezentei decizii până la recuperarea ajutorului incompatibil menționat la articolul 4. Finlanda transmite imediat, la solicitarea Comisiei, informațiile privind măsurile deja adoptate și planificate pentru respectarea prezentei decizii. Acesta furnizează, de asemenea, informații detaliate privind sumele recuperate de la beneficiar care reprezintă ajutorul și dobânzile de recuperare aferente acestor sume.
Articolul 8
Prezenta decizie se adresează Republicii Finlanda.
Adoptată la Bruxelles, 12 iunie 2012.