РЕШЕНИЕ НА КОМИСИЯТА
от 13 юли 2011 година
относно държавна помощ SA.28903 (C 12/10) (ex N 389/09) приведена в действие от България в полза на „Русе индъстри“
(нотифицирано под номер C(2011) 4903)
(Само текстът на български език е автентичен)
(текст от значение за ЕИП)
(2012/706/ЕС)
ЕВРОПЕЙСКАТА КОМИСИЯ,
като взе предвид Договора за функционирането на Европейския съюз, и по-специално член 108, параграф 2, алинея 1 от него,
като взе предвид Споразумението за Европейското икономическо пространство, и по-специално член 62, параграф 1, буква а) от него,
като прикани заинтересованите страни да представят мненията си в съответствие с посочените по-горе разпоредби (1),
като има предвид, че:
I ПРОЦЕДУРА
(1)
На 30 юни 2009 г. българските власти уведомиха Комисията за мярка за преструктуриране в полза на „Русе индъстри“ АД (по-нататък „Русе индъстри“ или „дружеството“) под формата на разсрочване и отсрочване на публично задължение в размер на 9,85 млн. EUR.
(2)
На 28 юли 2009 г. до българските власти беше изпратен подробен въпросник. На 24 август 2009 г. България отговори частично и в същото писмо поиска удължаване на срока, което беше разрешено с писмо от 28 август 2009 г. На 30 септември 2009 г. България предостави още информация. На 27 ноември 2009 г. Комисията поиска още пояснения, които България предостави на 15 декември 2009 г. На 20 декември 2009 г. още веднъж беше разрешено удължаване на срока за попълване на липсващата информация. На 17 февруари 2010 г. България предостави още информация.
(3)
С писмо от 14 април 2010 г. Комисията уведоми България за решението си да открие процедурата, предвидена в член 108, параграф 2 от Договора за функционирането на Европейския съюз (2) („ДФЕС“) относно тази помощ.
(4)
Решението на Комисията да открие процедурата беше публикувано в Официален вестник на Европейския съюз (3).
(5)
Комисията не получи мнения от заинтересованите страни.
(6)
България изпрати коментари във връзка с решението на Комисията за откриване на процедура по член 108, параграф 2 от ДФЕС с писмо от 10 май 2010 г., изпратено до Комисията и регистрирано от нея на 17 юни 2010 г. На 17 юни 2010 г. българските власти предоставиха допълнителна информация.
(7)
На 29 октомври 2010 г. Комисията изпрати допълнително искане за информация, на което българските власти отговориха с писмо от 12 ноември 2010 г., изпратено до Комисията и регистрирано от нея на 23 ноември 2010 г., и с писмо от 3 декември 2010 г., изпратено до Комисията и регистрирано от нея на 6 декември 2010 г.
(8)
На 11 ноември 2010 г. българските власти започнаха производство по несъстоятелност срещу дружеството.
(9)
С писмо от 14 юни 2010 г., изпратено до Комисията на 23 ноември 2010 г., българските власти оттеглиха своето уведомление от 30 юни 2009 г.
II ОПИСАНИЕ
(10)
Получател на мярката за помощ е „Русе индъстри“. Дружеството (с предишно име „Русенска корабостроителница“ (4)) е създадено през 1991 г. със седалище в Русе, България, което е регион, допустим за помощ съгласно член 107, параграф 3, буква а) от ДФЕС. Дружеството е приватизирано през април 1999 г., като 80 % от неговите акции са продадени на германското дружество Rousse Beteiligungsgesellschaft mbH.
(11)
„Русе индъстри“ е активно в производството и ремонта на метални структури, както и в производството на кранове, кораби и морски съоръжения (5). През 2009 г. дружеството е имало 196 служители.
(12)
Във финансово отношение се наблюдава постоянна тенденция на спад в оборота на дружеството и увеличаващи се загуби за период от няколко години преди уведомлението, както е посочено в таблицата по-долу. През 2008 г. дружеството регистрира отрицателна оперативна печалба и отрицателен паричен поток.
Таблица 1
Годишен стокооборот и печалба на „Русе индъстри“
в млн. BGN (6)
2005
2006
2007
2008
годишен стокооборот
76 239
65 086
17 963
7 035
печалба преди облагане
(2 091)
1 977
(827)
(3 924)
(13)
Към момента на уведомлението „Русе индъстри“ дължи 9,85 млн. EUR на българската държава.
(14)
Дългът произлиза от споразумения за заеми (7), датиращи от 1996 г. и 1997 г., между Държавен фонд за реконструкция и развитие и „Русенска корабостроителница“ относно главница, която по онова време е възлизала на 8,45 млн. USD.
(15)
През април 1999 г. е сключено споразумение („Разсрочване 1999 г.“) с Министерството на финансите (по-нататък „МФ“), което е поело исковете на Държавния фонд за реконструкция и развитие, съгласно което споразумение 8 млн. USD от гореописания дълг плюс натрупаната лихва се превалутират (8) в EUR и Rousse Beteiligungsgesellschaft mbH се ангажира да изплати тази сума между 1 декември 2000 г. и 30 юни 2006 г. при условията на разсрочено плащане.
(16)
На 21 май 2001 г. МФ и „Русе индъстри“ сключват друго споразумение, с което пълното възстановяване на задължението на дружеството към държавата (9), плюс натрупаните лихви, се отлага до 30 септември 2015 г., с гратисен период (през който се изплащат само лихвите без главницата) до 31 март 2006 г. („Разсрочване 2001 г.“).
(17)
Според разсрочването от 2001 г. цялото задължение е както следва: главницата става 7,97 млн. EUR, а лихвите (натрупани до 1 април 1999 г.) 2 млн. EUR. Според това споразумение по главницата се начислява годишна лихва от 1 %, а наказателна годишна лихва от 3 % се начислява върху просрочените суми (т.е. в случай че дружеството закъснее с плащането).
(18)
През септември 2005 г. точно преди края на гратисния период получателят иска ново предоговаряне на задълженията си (в допълнение към споразумението от 2001 г.). През декември 2006 г. българската Комисия за защита на конкуренцията намира искането за неоснователно съгласно българския закон за държавните помощи. „Русе индъстри“ обжалва решението на Комисията за защита на конкуренцията пред Върховния административен съд, който отхвърля жалбата през юли 2007 г. Следващо обжалване на това решение също е отхвърлено. Въпреки това държавата не се е опитала да изиска по законов път просрочената сума в съответствие с разсрочването от 2001 г.
(19)
През юли 2008 г. получателят е предложил да плати доброволно 1 млн. EUR от просрочените суми на два равни транша. Спроед това предложение първият транш е трябвало да бъде платен до октомври 2008 г., а вторият до февруари 2009 г. Когато „Русе индъстри“ не е платило нито един от тези таншове, държавата - по искане на дружеството, е удължила два пъти срока на първия транш съответно до декември 2008 г. и до януари 2009 г.
(20)
След като обещаните от „Русе индъстри“ плащания не са осъществени, през февруари 2009 г. българските власти изпращат напомняне за плащане. Допълнително напомняне за плащане на просрочените суми е изпратено през април и два пъти през юни 2010 г. Въпреки това държавата не успява да изиска по законов път задължението, което не е било изплатено съгласно разсрочването от 2001 г.
(21)
С писмо от 4 юни 2009 г.„Русе индъстри“ отново поиска от българските власти да разсрочат задължението му към държавата до 2019 г. с гратисен период до 2012 г. След това искане и в съответствие с член 108, параграф 3 от ДФЕС България изпрати уведомление за планираното разсрочване на задължението като помощ за преструктуриране.
(22)
С писмо от 28 юни 2010 г.„Русе индъстри“ отново предложи на държавата да изплати оставащите задължения съгласно споразуменията за плащане от разсрочването от 2001 г. През юли 2010 г. дружеството се ангажира да покрие всички просрочени и неизплатени суми на два равни транша: първия до края на юли 2010 г. и втория до края на август 2010 г. Въпреки това дружеството не успя да изпълни това споразумение.
(23)
Според информацията, предоставена от българските власти, до края на 2010 г. получателят е платил 1 млн. EUR от общата дължима сума съгласно разсрочването от 2001 г. В края на 2010 г. неизплатеното и просрочено задължение спрямо общата дължима сума възлиза на 3,7 млн. EUR.
(24)
От кореспонденцията между „Русе индъстри“ и българските власти личи, че българските власти са изпратили няколко напомняния за плащане за дължимата неизплатена сума. Въпреки че получателят е изразил желание или доброволно е предложил изплащане, на практика той никога не е върнал цялата оставаща сума според разсрочването от 2001 г. Освен напомнянията няма доказателства, че българските власти са предприели някакви стъпки за изискване по законов път на своите вземания.
(25)
Що се отнася до главницата, „Русе индъстри“ не е платило посочените суми (10) и затова не е спазило шестмесечната схема за разсрочване. Освен това обикновената лихва е плащана само до юли 2008 г.
(26)
Що се отнася до наказателната лихва, българските власти посочиха, че договорно определените 3 % (вж. параграф (3) по-горе) са начислени върху дължимите траншове от 2006 г. насам, когато дружеството е трябвало да започне да изплаща траншовете. Тези наказателни лихви са плащани от „Русе индъстри“ само между август 2006 г. и юли 2008 г. От юли 2008 г. дружеството не е плащало начислената наказателна лихва.
(27)
На 3 ноември 2010 г. българските власти направиха официално искане за плащане. Към момента на това искане просроченото задължение възлизаше на 3,7 млн. EUR (от които 3,4 млн. EUR главница, 151 000 EUR лихви и 140 000 EUR наказателни лихви).
(28)
Към момента на искането получателят е изплатил общо 1 млн. EUR, дължими съгласно разсрочването от 2001 г. (от които 245 000 EUR главница, 705 000 EUR лихви и 50 000 EUR наказателни лихви). Последното реално плащане, което „Русе индъстри“ е направило, датира от 11 юли 2008 г.
(29)
След искането и след като дружеството не е изпълнило своите задължения, националните органи започнаха процедура по несъстоятелност срещу получателя на 11 ноември 2010 г. (т.е. девет години след разсрочването от 2001 г., което е над 4 години след края на гратисния период и над 2 години от последното плащане от страна на „Русе индъстри“).
(30)
На 11 ноември 2010 г. българските власти започнаха процедура по несъстоятелност срещу получателя.
III РЕШЕНИЕТО ЗА ОТКРИВАНЕ НА ПРОЦЕДУРА НА ПРОЦЕДУРА ПО ЧЛЕН 108, ПАРАГРАФ 2 ОТ ДФЕС
(31)
Както е посочено по-горе (вж. параграф (21)), през юни 2009 г. получателят подаде ново искане за разсрочване на задължението според разсрочването от 2001 г. Това планирано разсрочване бе мярката, за която на 30 юни 2009 г. бе изпратено уведомление до Комисията за помощ за преструктуриране.
(32)
Според уведомлението планът би спомогнал за изплащането на задължението от 9,85 млн. EUR за срок от 10 години (т.е. до 2019 г.), с гратисен период до 30 юни 2012 г.
(33)
България бе на мнение, че планираната мярка е съвместима с вътрешния пазар въз основа на Съобщението на Комисията за Насоки на Общността за държавните помощи за оздравяване и преструктуриране на предприятия в затруднение (11) като помощ за преструктуриране.
(34)
Комисията имаше съмнения по отношение на съвместимостта на помощта, за която бе изпратено уведомление. Съответно на 14 април 2010 г. Комисията започна процедурата, посочена в член 108, параграф 2 от ДФЕС.
(35)
Освен това, решението за откриване на процедура по член 108, параграф 2 от ДФЕС повдигна съмнения за това дали фактът, че в миналото от дружеството не са изискани по законовия ред просрочените задължения съгласно споразумението за разсрочване от 2001 г., може да представлява допълнителна държавна помощ.
(36)
Българските власти оттеглиха това уведомление на 23 ноември 2010 г., поради което официалното разследване за мярката стана безпредметно.
IV МНЕНИЯ НА БЪЛГАРИЯ ОТНОСНО РЕШЕНИЕТО ЗА ОТКРИВАНЕ НА ПРОЦЕДУРА ПО ЧЛЕН 108, ПАРАГРАФ 2 ОТ ДФЕС
(37)
Що се отнася до въздържането от изискване по законов път на дълга, България само заяви, че държавата е действала като частен инвеститор в условията на пазарна икономика, което максимизира шансовете за събиране на нейния дълг, като позволява доброволно плащане. България не е предоставила подробни аргументи в тази връзка.
V ОЦЕНКА
(38)
България оттегли уведомлението за разсрочването на задължението на „Русе индъстри“ към държавата през ноември 2010 г. В резултат официалната процедура по разследване относно помощта за преструктуриране, за която е изпратено уведомление, стана безпредметна съгласно член 8, параграф 2 от Регламент № 659/1999 на Съвета от 22 март 1999 г. за установяване на подробни правила за прилагането на член 93 от Договора за ЕО (12).
(39)
Разглежданата мярка е въздържането от изискване по законов път на плащане на дълга в съответствие с разсрочването от 2001 г.
(40)
Що се отнася до присъединяването на България към ЕС и следователно до въпроса дали въздържането от изискване на дълга от 1 януари 2007 г. потенциално представлява нова помощ по смисъла на член 1, буква д) от Процедурния регламент, Комисията отбелязва, че неплащането от страна на получателя на сумите, дължими съгласно разсрочването от 2001 г., и липсата на държавни действия е довело до промени в общия риск за държавата според разсрочването от 2001 г. Това увеличение на задължението на държавата (т.е. въздържането от изпълнение) води до последици след датата на присъединяване и следователно мярката трябва да се разглежда като приложима след присъединяването, което означава, че тя представлява нова държавна помощ.
(41)
Трябва да се отбележи също, че тази мярка, за която не е изпратено уведомление, не е включена в допълнението към приложение V към Акта за присъединяване на България (13). По-специално тя не е била а) нито приведена в действие преди 31 декември 1994 г., б) нито включена в допълнението към приложение V и в) нито включена във временния механизъм, приложен във връзка с присъединяването.
(42)
В този контекст Комисията допълнително ще прецени дали въздържането от изискване по законов ред на дълга от 1 януари 2007 г. представлява нова помощ по смисъла на член 107, параграф 1 от ДФЕС.
(43)
Съгласно член 107, параграф 1 от ДФЕС всяка помощ, предоставена от държава-членка или чрез държавни ресурси под каквато и да е форма, която нарушава или заплашва да наруши конкуренцията чрез поставянето в по-благоприятно положение на определени предприятия или производството на определени стоки е несъвместима с вътрешния пазар.
(44)
Мярката е финансирана с държавни ресурси - тъй като води до пропуснати приходи за държавата - и решенията на МФ се считат за преки решения на държавата.
(45)
Въздържането от изискване по законов ред на дълга също засяга „Русе индъстри“ индивидуално и поради това е селективно.
(46)
В допълнение, „Русе индъстри“ е предприятие, произвеждащо стоки, които се търгуват свободно в Съюза. Затова Комисията смята, че е изпълнено условието за засягане на конкуренцията и търговията в Съюза.
(47)
Комисията следва допълнително да прецени дали мярката под формата на въздържане от изискване на дълга предоставя предимство на дружеството, което то не би могло да получи иначе на пазара.
(48)
Както е обяснено по-горе, задължението датира от 1996-97 г. и вече два пъти е било разсрочвано (през 1999 г. и 2001 г.). Що се отнася до въздържането от изискване на дълга съгласно разсрочването от 2001 г., както и неизпълнението на задълженията на дружеството, никой частен кредитор не би имал поведение като това на българската държава. В действителност от наличната информация следва, че не са предприети конкретни стъпки за изискване на дълга от 30 март 2006 г., когато гратисният период е изтекъл и първите траншове от главницата са станали дължими, но не са били платени. Освен това, финансовото положение на дружеството е било слабо (вж. таблица 1 по-горе), тъй като се наблюдава спад в стокооборота и увеличаване на загубите и няма перспективи дружеството отново да стане печелившо. Освен това трябва да се отбележи, че макар част от дълга (1,13 млн. BGN (14)) да е гарантиран с обезпечения (15), българските власти не са предприели никакви стъпки за изискване по законов ред на тази част от дълга.
(49)
В действителност, българските власти не предоставиха никакви обяснения затова защо схемата за разсрочване не е изпълнена по законов ред и не обясниха своето твърдение, че изчакването на доброволното плащане (в контекста на отрицателната кредитна история на дружеството) би максимизирало техния шанс за събиране на дълга.
(50)
При подобни обстоятелства частен кредитор би изискал по законов ред изпълнението на споразумението. Затова неспазването на разсрочването от 2001 г. и въздържането на България от изискване на дълга по законов ред е предоставя предимство на „Русе индъстри“.
(51)
Въз основа на горепосоченото Комисията смята, че въздържането от изискване на дълга към държавата в полза на „Русе индъстри“ представлява нова помощ, считано от 1 януари 2007 г. по смисъла на член 107, параграф 1 от ДФЕС.
(52)
По отношение на евентуалната съвместимост следва да се отбележи, че България не е представила никакви аргументи в тази връзка.
(53)
Дори ако „Русе индъстри“ се приеме официално за дружество в затруднение по смисъла на Съобщението на Комисията за Насоки на Общността държавните помощи за оздравяване и преструктуриране на предприятия в затруднение, критериите за съвместима помощ за оздравяване и преструктуриране не са изпълнени. По-специално що се отнася до помощта за оздравяване, не е доказано, че мярката ще е ограничена до необходимия минимум, че ще се предостави на основание на сериозни социални трудности и няма да предизвика нежелан ефект на разпространение в други държави-членки. Освен това нейният срок е над 6 месеца. Що се отнася до помощта за преструктуриране, при липсата на план за преструктуриране възстановяването на жизнеспособността в дългосрочен план не е доказано. Освен това не е демонстрирано, че помощта ще бъде минимална и ще се избягва ненужното нарушаване на конкуренцията.
(54)
Дружеството се намира в подпомаган район съгласно член 107, параграф 3, буква а) от ДФЕС и като такова то е допустимо за регионална помощ съгласно Насоките за национална регионална помощ за 2007-2013 г. (16) (по-нататък: НРП). Въпреки това мярката не съответства на НРП. По-специално, що се отнася до евентуалната оперативна помощ, тази помощ не улеснява развитието на никакви дейности или икономически области и не е ограничена във времето, не е намаляваща или пропорционална на това, което е нужно за преодоляване на специфични икономически недостатъци.
(55)
Няма други мотиви за съвместимост, които могат да се приложат. Следователно помощта е неправомерна и несъвместима в ДФЕС.
(56)
В съответствие с ДФЕС и установената практика на Съда Комисията е компетентна да реши, че въпросната държава трябва да отмени или да измени помощта (17), когато Комисията установи, че помощта е несъвместима с вътрешния пазар. Съдът също така нееднократно е постановявал, че задължението на дадена държава да отмени помощ, счетена от Комисията за несъвместима с общия пазар, цели да възстанови съществувалото преди това положение (18). В този контекст Съдът постанови, че целта е постигната, когато получателят е изплатил сумите, предоставени чрез неправомерна помощ, като така се е отказал от преимуществото, което е имал над конкурентите си на пазара, и ситуацията от преди плащането на помощта е възстановена (19).
(57)
Следвайки тази съдебна практика, член 14 от Регламент (ЕО) № 659/99 на Съвета постановява, че „когато са взети отрицателни решения в случаи с неправомерна помощ, Комисията решава съответната държава-членка да вземе всички необходими мерки за възстановяване на помощта от получателя“.
(58)
Следователно, предвид факта, че въпросната мярка трябва да се счита за неправомерна и несъвместима, сумата на помощта трябва да бъде върната, за да бъде възстановена ситуацията на пазара от преди плащането на помощта. Затова възстановяването трябва да се приложи от момента, в който е възникнало предимство за получателя, т.е. когато помощта е предоставена на разположение на получателя, и ще бъдат наложени лихви за възстановяване до момента на ефективното възстановяване.
(59)
Несъвместимият елемент на помощ на мярката се изчислява като дължимата и неизплатена сума според разсрочването от 2001 г., от 1 януари 2007 г. до 11 ноември 2010 г., когато България е регистрирала вземането си в производството по несъстоятелност. По това време просрочената сума възлиза на 3,7 млн. EUR. Точната сума за възстановяване и лихвата, която ще бъде приложена към тази сума, трябва да бъдат изчислени от България. Направените плащания, различни от сумите, платени съгласно споразумението, могат да бъдат приспаднати от сумата за възстановяване на неправомерната и несъвместима помощ.
VI ЗАКЛЮЧЕНИЕ
(60)
Първо, Комисията отбелязва, че България оттегли уведомлението относно разсрочването на дълга от 9,85 млн. EUR, като по този начин официалната процедура по разследване стана безпредметна.
(61)
Второ, Комисията заключава, че въздържането от изискване на дълга към държавата от 1 януари 2007 г. представлява нова държавна помощ в полза на „Русе индъстри“ по смисъла на член 107, параграф 1 от ДФЕС.
(62)
Тъй като тази държавна помощ е неправомерна и несъвместима, тя трябва да бъде върната от получателя.
ПРИЕ НАСТОЯЩОТО РЕШЕНИЕ:
Член 1
Комисията реши да закрие официалната процедура по разследване по член 108, параграф 2 от Договора за функционирането на Европейския съюз относно разсрочването на дълга от 9,85 млн. EUR, за което е изпратено уведомление, като отбелязва, че България оттегли своето уведомление.
Член 2
Държавната помощ, неправомерно предоставена от България в нарушение на член 108, параграф 3 от Договора за функционирането на Европейския съюз в полза на „Русе индъстри“ чрез въздържане от изискване на плащането на задължението към държавата от 1 януари 2007 г., е несъвместима с вътрешния пазар.
Член 3
1. България трябва да си възстанови от получателя помощта, посочена в член 2.
2. Сумите, които подлежат на възстановяване, носят лихва за периода от 1 януари 2007 г. до тяхното пълно възстановяване.
3. Лихвата се изчислява с натрупване в съответствие с глава V от Регламент (ЕО) № 794/2004 Комисията (20).
Член 4
1. Възстановяването на помощта, посочена в член 2, е незабавно и ефективно.
2. България предприема мерки за това, че настоящото решение ще бъде изпълнено в срок от четири месеца от датата на уведомяване на него.
Член 5
1. В срок от два месеца от уведомяването за настоящото решение България предоставя следната информация на Комисията:
а)
общата сума (главница и лихви по възстановяването), която ще бъда възстановена от получателя;
б)
подробно описание на вече предприетите и планираните мерки за изпълнение на настоящото решение;
в)
документи, които доказват, че на получателя е било наредено да върне помощта.
2. България информира Комисията за напредъка по националните мерки, предприети за прилагане на настоящото решение до приключването на възстановяването на помощта, посочена в член 2. При обикновено искане от Комисията България изпраща незабавно информация за вече взетите и планираните мерки с цел спазването на това решение. Тя също предоставя подробна информация относно размера на помощта и лихвата по възстановяване, които вече са възстановени от получателя.
Член 6
Адресат на настоящото решение е България.
Съставено в Брюксел на 13 юли 2011 година.
DECIZIA COMISIEI
din 13 iulie 2011
privind ajutoarele de stat SA.28903 (C 12/10) (ex N 389/09) acordate de Bulgaria în favoarea întreprinderii „Ruse Industry”
[notificată cu numărul C(2011) 4903]
(Numai textul în limba bulgară este autentic)
(Text cu relevanță pentru SEE)
(2012/706/UE)
COMISIA EUROPEANĂ,
Având în vedere Tratatul privind funcționarea Uniunii Europene, în special articolul 108 alineatul (2) primul paragraf,
Având în vedere Acordul privind Spațiul Economic European, în special articolul 62 alineatul (1) litera (a),
După ce părțile interesate au fost invitate să își prezinte observațiile în conformitate cu dispozițiile menționate mai sus (1),
întrucât:
I PROCEDURĂ
(1)
La 30 iunie 2009, autoritățile bulgare au notificat Comisia cu privire la o măsură de restructurare pentru întreprinderea Ruse Industry AD (denumită în continuare „Ruse Industry” sau „întreprinderea”) sub forma unei amânări și reeșalonări a datoriei către stat în valoare totală de 9,85 milioane EUR.
(2)
La 28 iulie 2009, s-a transmis autorităților bulgare o cerere detaliată privind furnizarea de informații. Bulgaria a formulat un răspuns parțial la 24 august 2009 și, în aceeași scrisoare, a solicitat prelungirea termenului, acordat prin scrisoarea din 28 august 2009. Bulgaria a transmis informații suplimentare la 30 septembrie 2009. La 27 noiembrie 2009, Comisia a solicitat clarificări suplimentare, trimise de Bulgaria la 15 decembrie 2009. În data de 20 decembrie 2009 a fost acordată o nouă prelungire în vederea furnizării informațiilor restante. Bulgaria a transmis informații suplimentare la 17 februarie 2010.
(3)
Prin scrisoarea din data de 14 aprilie 2010, Comisia a informat Bulgaria că a decis să inițieze procedura prevăzută la articolul 108 alineatul (2) din Tratatul privind funcționarea Uniunii Europene („TFUE”) (2) cu privire la ajutorul menționat anterior.
(4)
Decizia Comisiei de a iniția procedura a fost publicată în Jurnalul Oficial al Uniunii Europene (3).
(5)
Comisia nu a primit observații de la părțile interesate.
(6)
Prin scrisoarea din data de 10 mai 2010, trimisă Comisiei și înregistrată de aceasta la data de 17 iunie 2010, Bulgaria a prezentat observații cu privire la decizia Comisiei de a iniția procedura. La 7 iunie 2010, autoritățile bulgare au furnizat informații suplimentare.
(7)
O nouă cerere de informații a fost trimisă de Comisie la 29 octombrie 2010, la care autoritățile bulgare au răspuns prin scrisoarea din data de 12 noiembrie 2010, trimisă Comisiei și înregistrată de acesta la data de 23 noiembrie 2010 și, de asemenea, prin scrisoarea din 3 decembrie 2010, trimisă Comisiei și înregistrată de aceasta la 6 decembrie 2010.
(8)
La 11 noiembrie 2010, autoritățile bulgare au introdus o acțiune împotriva Ruse Industry, în vederea declanșării procedurii de faliment.
(9)
Prin scrisoarea din data de 14 iunie 2010 trimisă Comisiei la data de 23 noiembrie 2010, autoritățile bulgare și-au retras notificarea din 30 iunie 2009.
II DESCRIERE
(10)
Beneficiarul măsurii de ajutor este Ruse Industry. Întreprinderea (denumită inițial Ruse Shipyard (4)) a fost înființată în 1991 și este situată în Ruse, Bulgaria, o regiune eligibilă pentru acordarea de ajutor, în conformitate cu articolul 107 alineatul (3) litera (a) din TFUE. Întreprinderea a fost privatizată în aprilie 1999, când 80 % din acțiunile sale au fost vândute firmei germane Rousse Beteiligungsgesellschaft mbH.
(11)
Activitățile întreprinderii Ruse Industry includ fabricarea și repararea structurilor metalice, precum și fabricarea de macarale, nave și echipament marin (5). În 2009, întreprinderea avea 196 de angajați.
(12)
Din punct de vedere financiar, întreprinderea s-a situat pe un trend constant de scădere a cifrei de afaceri și de creștere a pierderilor pe o perioadă de mai mulți ani înainte de notificare, astfel cum se arată în tabelul de mai jos. În 2008, întreprinderea a înregistrat un rezultat din exploatare negativ și un flux de numerar negativ.
Tabelul 1
Cifra de afaceri anuală și profitul întreprinderii Ruse Industry
în milioane BGN (6)
2005
2006
2007
2008
cifra de afaceri anuală
76 239
65 086
17 963
7 035
profitul înainte de impozitare
(2 091)
1 977
(827)
(3 924)
(13)
La data notificării, Ruse Industry datora statului bulgar suma de 9,85 milioane EUR.
(14)
Datoria provine din acordurile de împrumut (7) care datează din 1996 și 1997 încheiate între Fondul de Stat pentru Reconstrucție și Dezvoltare și Ruse Shipyard cu privire la un împrumut care, la acea dată, se ridica la suma de 8,45 milioane USD (principalul).
(15)
În aprilie 1999 a fost încheiat un acord („acordul de reeșalonare din 1999”) cu Ministerul de Finanțe („MF”), care a preluat creanțele de la Fondul de stat pentru reconstrucție și dezvoltare; în baza acestui acord, suma de 8 milioane USD din datoria menționată și dobânzile acumulate au fost denominate (8) în euro, iar compania Rousse Beteiligungsgesellschaft mbH s-a angajat să plătească această sumă în perioada 1 decembrie 2000 - 30 iunie 2006, în cadrul unui plan de reeșalonare a rambursării plăților.
(16)
La 21 mai 2001, Ministerul de Finanțe și Ruse Industry au încheiat un nou acord, conform căruia rambursarea integrală către stat a datoriei întreprinderii (9), plus dobânda acumulată, a fost amânată până la 30 septembrie 2015, cu o perioadă de grație (care presupune doar plata dobânzii, nu și a principalului) până la 31 martie 2006 („programul de reeșalonare din 2001”).
(17)
În cadrul reeșalonării din 2001, datoria totală era formată din principal, în valoare de 7,97 milioane EUR, la care se adăugau dobânzile, în valoare de 2 milioane EUR (acumulate până la 1 aprilie 1999). În cadrul acestui acord, la principal se aplica o dobândă anuală de 1 %, cu o dobândă de penalizare de 3 % pe an aferentă sumelor restante (și anume, dacă întreprinderea nu efectua la timp rambursările).
(18)
În septembrie 2005, și anume chiar înainte de încheierea perioadei de grație, beneficiarul a solicitat o nouă reeșalonare a datoriei sale publice (în plus față de acordul din 2001). În decembrie 2006, Comisia pentru concurență din Bulgaria a considerat că această cerere era inadmisibilă în temeiul legii privind ajutoarele de stat a Bulgariei. Ruse Industry a introdus recurs împotriva deciziei Comisiei pentru concurență în fața Curții Supreme pentru cauze administrative, însă acesta a fost respins în iulie 2007. A fost respins și un al doilea recurs împotriva deciziei menționate. În pofida acestui fapt, statul nu a încercat să asigure efectiv aplicarea datoriei restante, în conformitate cu programul de reeșalonare din 2001.
(19)
În iulie 2008, beneficiarul ajutorului s-a oferit în mod voluntar să plătească suma de 1 milion EUR, în două tranșe egale, din suma restantă. Conform acestei oferte, prima tranșă trebuia plătită în octombrie 2008, iar a doua în februarie 2009. Atunci când Ruse Industry nu a reușit să plătească niciuna din aceste tranșe, statul bulgar a prelungit de două ori, la cererea întreprinderii, termenul pentru plata primei tranșe, prima dată până în decembrie 2008 și a doua dată până în ianuarie 2009.
(20)
Întrucât Ruse Industry nu a plătit tranșele restante așa cum se angajase, autoritățile bulgare au trimis o notificare pentru plată, în februarie 2009. Au fost transmise notificări suplimentare pentru plata sumelor restante în luna aprilie și, respectiv, iunie 2010. Cu toate acestea, statul bulgar nu a executat efectiv datoria, care nu a fost rambursată în conformitate cu programul de reeșalonare din 2001.
(21)
Prin scrisoarea din 4 iunie 2009, Ruse Industry a solicitat din nou autorităților bulgare reeșalonarea datoriei sale către stat până în 2019, cu o perioadă de grație până în 2012. În baza acestei solicitări și în conformitate cu articolul 108 alineatul (3) din TFUE, Bulgaria a notificat reeșalonarea datoriei drept ajutor pentru restructurare.
(22)
Prin scrisoarea din data de 28 iunie 2010, Ruse Industry s-a angajat din nou față de statul bulgar să ramburseze datoriile neachitate, în conformitate cu modalitățile de rambursare prevăzute de programul de reeșalonare din 2001. În iulie 2010, întreprinderea s-a angajat să acopere toate sumele restante în două tranșe egale: prima tranșă până la sfârșitul lunii iulie 2010, iar a doua tranșă până la sfârșitul lunii august 2010. Cu toate acestea, întreprinderea nu a reușit să respecte acest angajament.
(23)
Conform informațiilor furnizate de autoritățile bulgare, până la sfârșitul anului 2010 beneficiarul a rambursat 1 milion EUR din suma totală datorată în temeiul programului de reeșalonare din 2001. La sfârșitul anului 2010, soldul datoriei restante din suma totală datorată a fost de 3,7 milioane EUR.
(24)
Din corespondența dintre Ruse Industry și autoritățile bulgare rezultă că acestea din urmă au trimis mai multe notificări pentru plata sumelor restante datorate. Cu toate că beneficiarul și-a exprimat disponibilitatea ori s-a angajat în mod voluntar să efectueze rambursările, în realitate acesta nu a rambursat niciodată în întregime sumele restante, astfel cum prevedea programul de reeșalonare din 2001. În afară de notificări pentru plată, nu există nicio dovadă că autoritățile bulgare au luat vreo măsură pentru a pune efectiv în executare cererile lor.
(25)
În ceea ce privește principalul, Ruse Industry nu a plătit sumele prevăzute (10) și, prin urmare, nu a respectat calendarul de rambursare semestrial. În plus, dobânda obișnuită a fost plătită numai până în iulie 2008.
(26)
În ceea ce privește dobânzile de penalizare, autoritățile bulgare au arătat că dobânda de penalizare de 3 % prevăzută în contract (a se vedea considerentul 17 de mai sus) a fost aplicată asupra tranșelor restante începând din 2006, în perioada în care întreprinderea trebuia să înceapă de rambursarea tranșelor. Dobânda de penalizare menționată anterior a fost plătită de Ruse Industry doar în perioada august 2006 - iulie 2008. Din iulie 2008, întreprinderea nu a mai plătit dobânda de penalizare datorată.
(27)
La 3 noiembrie 2010, autoritățile bulgare au trimis o cerere oficială de rambursare. La data acestei solicitări, datoria restantă se ridica la valoarea totală de 3,7 milioane EUR (din care 3,4 milioane EUR principalul, 151 000 EUR dobânda și 140 000 EUR dobânzile de penalizare).
(28)
La data acestei solicitări, beneficiarul rambursase în total suma de 1 milion EUR (din care 245 000 EUR principalul, 705 000 EUR dobânda și 50 000 EUR dobânzile de penalizare), sumă datorată în cadrul programului de reeșalonare din 2001. Ultima rambursare efectuată de Ruse Industry datează din 11 iulie 2008.
(29)
Ca urmare a solicitării în cauză și a nerespectării de către Ruse Industry a obligațiilor sale, la 11 noiembrie 2010 autoritățile bulgare au introdus o acțiune împotriva Ruse Industry, în vederea declanșării procedurii de faliment, măsură adoptată după nouă ani de la stabilirea programului de reeșalonare din 2001 și după mai mult de patru ani de la încheierea perioadei de grație și mai mult de doi ani de la efectuarea ultimei plăți, indiferent de tip, de către Ruse Industry.
(30)
La 11 noiembrie 2010, autoritățile bulgare au introdus o acțiune împotriva Ruse Industry, în vederea declanșării procedurii de faliment.
III DECIZIA DE INIȚIERE A PROCEDURII ÎNTEMEIATĂ PE ARTICOLUL 108 ALINEATUL (2) DIN TFUE
(31)
Astfel cum s-a menționat anterior (a se vedea considerentul 21), în iunie 2009 beneficiarul a transmis o nouă cerere pentru planificarea unei reeșalonări a datoriei restante, în baza acordului din 2001. Această nouă reeșalonare a reprezentat măsura notificată Comisiei la 30 iunie 2009 ca fiind ajutor pentru restructurare.
(32)
Conform notificării, planul ar fi trebuit să prevadă rambursarea datoriei de 9,85 de milioane EUR pe o perioadă de 10 ani (respectiv, până la sfârșitul anului 2019), cu o perioadă de grație până la 30 iunie 2012.
(33)
Bulgaria a considerat că măsura planificată a fost compatibilă cu piața internă, fiind un ajutor de restructurare în baza comunicării Comisiei „Liniile directoare privind ajutorul de stat pentru salvarea și restructurarea întreprinderilor aflate în dificultate” (11).
(34)
Comisia avea îndoieli cu privire la compatibilitatea ajutorului notificat. În consecință, la 14 aprilie 2010, Comisia a inițiat procedura prevăzută la articolul 108 alineatul (2) din TFUE.
(35)
În plus, în decizia de inițiere a procedurii s-a exprimat preocuparea dacă neexecutarea datoriilor restante ale întreprinderii în temeiul acordului de reeșalonare din 2001 ar putea constitui un ajutor de stat suplimentar.
(36)
La 23 noiembrie 2010, autoritățile bulgare și-au retras notificare, astfel încât investigația oficială a măsurii notificate a devenit redundantă.
IV OBSERVAȚIILE BULGARIEI PRIVIND DECIZIA DE INIȚIERE A PROCEDURII
(37)
În legătură cu neexecutarea datoriei, Bulgaria afirmă că statul a acționat ca un investitor privat în economia de piață, sporind la maximum șansele de recuperare a datoriei prin acordarea permisiunii de rambursare voluntară. Autoritățile bulgare nu au prezentat argumente detaliate în acest sens.
V EVALUARE
(38)
În noiembrie 2010, Bulgaria a retras notificarea privind reeșalonarea datoriei acumulate de Ruse Industry față de stat. În consecință, investigația formală referitoare la măsura notificată privind ajutorul de restructurare nu mai avea obiect, conform articolului 8 alineatul (2) din Regulamentul nr. 659/1999 al Consiliului din 22 martie 1999 de stabilire a normelor de aplicare a articolului 93 din Tratatul CE (12).
(39)
Măsura evaluată constă în neexecutarea datoriei în conformitate cu programul de reeșalonare din 2001.
(40)
În ceea ce privește aderarea Bulgariei la Uniunea Europeană și, prin urmare, în ceea ce privește întrebarea dacă neexecutarea datoriei începând cu 1 ianuarie 2007 ar putea constitui un ajutor nou în sensul articolului 1 litera (e) din regulamentul de procedură, Comisia constată că neplata de către beneficiar a sumelor datorate în conformitate cu programul de reeșalonare din 2001 și faptul că statul nu a luat nicio măsură a dus la modificarea expunerii totale a statului în cadrul programului de reeșalonare din 2001. Această creștere a datoriei către stat (și anume, neexecutarea datoriei) produce efecte după data aderării și prin urmare, măsura trebuie considerată ca fiind aplicabilă după aderare și, în consecință, constituie un nou ajutor de stat.
(41)
Trebuie remarcat, de asemenea, că această măsură nenotificată nu a fost menționată în apendicele la anexa V din Actul de aderare al Bulgariei (13). Mai exact, nu a fost: (a) pusă în aplicare înainte de 31 decembrie 1994, (b) menționată în apendicele la anexa V sau (c) nu a fost prevăzută de un mecanism intermediar aplicat în legătură cu aderarea.
(42)
În acest context, Comisia analizează în continuare dacă neexecutarea datoriei începând cu 1 ianuarie 2007 nu constituie un ajutor nou în sensul articolului 107 alineatul (1) din TFUE.
(43)
În conformitate cu articolul 107 alineatul (1) din TFUE, orice ajutor acordat de un stat membru sau prin intermediul resurselor de stat, sub orice formă, care denaturează sau amenință să denatureze concurența prin favorizarea anumitor întreprinderi sau a producției anumitor mărfuri și care afectează comerțul între statele membre este incompatibil cu piața internă.
(44)
Măsura este finanțată din resurse de stat, întrucât are drept consecință renunțarea de către stat la venituri, iar deciziile luate de Ministerul Finanțelor reprezintă decizii directe ale statului.
(45)
Neexecutarea datoriei se referă, de asemenea, la Ruse Industry în mod individual și, ca atare, este selectivă.
(46)
În plus, Ruse Industry este o întreprindere producătoare de bunuri care sunt comercializate în mod liber în Uniunea Europeană. Comisia consideră, prin urmare, că este îndeplinită condiția cu privire la afectarea concurenței și a comerțului în cadrul Uniunii.
(47)
De asemenea, Comisia trebuie să evalueze dacă măsura sub forma neexecutării datoriei conferă un avantaj pentru Ruse Industry, pe care nu l-ar fi putut obține pe piață.
(48)
Astfel cum s-a explicat mai sus, datoria datează din perioada 1996-97 și a fost deja reeșalonată de două ori (în 1999 și 2001). Cu privire la neexecutarea datoriei în conformitate cu programul de reeșalonare din 2001 și având în vedere neîndeplinirea de către Ruse Industry a obligațiilor sale, niciun creditor privat nu ar fi acționat ca statul bulgar. Într-adevăr, din informațiile disponibile rezultă că nu au fost luate măsuri concrete de executare a datoriei începând din 30 martie 2006, atunci când s-a încheiat perioada de grație și primele tranșe ale principalului au devenit scadente, însă nu au fost plătite. Mai mult, situația financiară a societății a fost modestă (a se vedea tabelul 1 de mai sus) întrucât s-a înregistrat diminuarea cifrei de afaceri și creșterea pierderilor, și nu exista perspectiva ca societatea să redevină rentabilă. În plus, mai trebuie menționat că, deși o parte din datorie (1,13 milioane BGN (14)) a fost securizată cu garanții (15), autoritățile bulgare nu au luat niciun fel de măsuri nici pentru a executa acea parte din datorie.
(49)
În fapt, autoritățile bulgare nu au furnizat nicio justificare privind motivul pentru care nu a fost pus în aplicare calendarul de rambursare și nici nu au justificat afirmația conform căreia așteptarea rambursării voluntare (în contextul unei situații anterioare, când întreprinderea Ruse Industry nu și-a achitat datoria) ar fi maximizat șansa de a-și recupera datoria.
(50)
În împrejurări similare, un creditor privat ar fi urmărit punerea în aplicare a acordului. Prin urmare, nerespectarea programului din 2001 de reeșalonare a plăților și faptul că Bulgaria nu a executat datoria conferă un avantaj întreprinderii Ruse Industry.
(51)
Pe baza celor de mai sus, Comisia consideră că neexecutarea datoriei întreprinderii Ruse Industry către stat constituie un ajutor nou, în sensul articolului 107 alineatul (1) din TFUE, începând cu 1 ianuarie 2007.
(52)
În ceea ce privește eventuala compatibilitate a măsurii, trebuie remarcat faptul că Bulgaria nu a avansat argumente în acest sens.
(53)
Chiar dacă Ruse Industry poate fi considerată în mod oficial o societate în dificultate în sensul Liniilor directoare ale Uniunii privind ajutorul de stat pentru salvarea și restructurarea întreprinderilor aflate în dificultate, nu sunt îndeplinite criteriile de compatibilitate privind ajutorul de salvare și restructurare. Mai precis, în ceea ce privește ajutorul pentru salvare, nu s-a demonstrat că măsura ar fi limitată la minimul necesar, ar fi asigurată pe motive care țin de dificultăți sociale grave și nu ar avea efecte colaterale negative nedorite asupra altor state membre. În plus, aceasta depășește șase luni. Din punct de vedere al ajutoarelor de restructurare, în absența unui plan de restructurare, restabilirea viabilității pe termen lung nu este dovedită. În plus, nu s-a demonstrat faptul că ajutorul ar fi menținut la un nivel minim și că ar fi evitate denaturări nedorite ale concurenței.
(54)
Ruse Industry este amplasată într-o zonă asistată în conformitate cu articolul 107 alineatul (3) litera (a) din Tratatul privind funcționarea Uniunii Europene și, prin urmare, este eligibilă pentru ajutor regional în conformitate cu liniile directoare privind ajutoarele de stat regionale pentru perioada 2007-2013 (16). Cu toate acestea, măsura nu este conformă cu aceste linii directoare. În special, în ceea ce privește eventualitatea unui ajutor de exploatare, acest ajutor nu facilitează dezvoltarea unor activități sau regiuni economice și nu este limitat în timp, degresiv sau proporțional cu ceea ce este necesar pentru a remedia dificultăți economice specifice.
(55)
Nu se aplică nici un alt motiv de compatibilitate. Prin urmare, ajutoarele sunt ilegale și incompatibile cu TFUE.
(56)
În conformitate cu TFUE și cu jurisprudența consacrată a Curții de Justiție, Comisia are competența de a decide ca statul în cauză să anuleze sau să modifice măsura de ajutor care s-a dovedit a fi incompatibilă cu piața internă (17). Curtea a susținut, de asemenea, că obligația unui stat de a elimina ajutorul privit de Comisie ca fiind incompatibil cu piața comună are rolul de a restabili situația existentă anterior (18). În acest context, Curtea a stabilit faptul că obiectivul este atins o dată cu rambursarea de către beneficiar a sumelor acordate sub formă de ajutor ilegal, pierzând astfel avantajul de care beneficiase față de concurenții săi de pe piață, și cu restabilirea situației anterioare acordării ajutorului (19).
(57)
Urmând jurisprudența menționată, articolul 14 din Regulamentul (CE) nr. 659/1999 prevede că „atunci când se adoptă decizii negative în cazuri de ajutor ilegal, Comisia decide ca statul membru în cauză să ia toate măsurile necesare pentru recuperarea ajutorului de la beneficiar”.
(58)
Prin urmare, dat fiind că măsura în cauză trebuie considerată ajutor ilegal și incompatibil, sumele reprezentând ajutorul trebuie să fie recuperate pentru a se reveni la situația care exista pe piață înainte de acordarea ajutorului. Prin urmare, recuperarea trebuie să fie aplicată din momentul în care beneficiarul a obținut un avantaj, și anume atunci când ajutorul a fost pus la dispoziția beneficiarului, și trebuie să suporte dobânda de recuperare până la finalizarea recuperării.
(59)
Elementul de ajutor incompatibil al măsurilor se calculează ca sumă datorată și neachitată, în conformitate cu programul de reeșalonare din 2001, începând din 1 ianuarie 2007 până la 11 noiembrie 2010, atunci când Bulgaria a înregistrat cererea în procedura de faliment. La acea dată, suma restantă era de 3,7 milioane EUR. Bulgaria va trebui să calculeze valoarea exactă a sumei care trebuie recuperată, inclusiv dobânda aferentă. Plățile efectuate, altele decât sumele acordate în temeiul acordului, pot fi deduse din suma care urmează a fi recuperată cu titlu de ajutor ilegal și incompatibil.
VI CONCLUZIE
(60)
În primul rând, Comisia ia notă de faptul că Bulgaria a retras notificarea privind reeșalonarea datoriilor notificate în valoare de 9,85 milioane EUR, astfel încât procedura oficială de investigare cu privire la această măsură devine redundantă.
(61)
În al doilea rând, Comisia conchide că neexecutarea datoriei către stat începând din 1 ianuarie 2007 reprezintă un nou ajutor de stat în favoarea întreprinderii Ruse Industry, în sensul articolului 107 alineatul (1) din TFUE.
(62)
Având în vedere că ajutorul de stat în cauză este ilegal și incompatibil, acesta trebuie recuperat de la beneficiar,
DECIDE DUPĂ CUM URMEAZĂ:
Articolul 1
Comisia a decis să închidă procedura oficială de investigare prevăzută la articolul 108 alineatul (2) din TFUE în ceea ce privește reeșalonarea datoriei notificate în valoare de 9,85 milioane EUR, luând act de faptul că Bulgaria și-a retras notificarea.
Articolul 2
Ajutorul de stat pe care Bulgaria l-a acordat în mod ilegal întreprinderii Ruse Industry, cu încălcarea articolului 108 alineatul (3) din TFUE, este incompatibil cu piața internă, prin faptul că, începând din 1 ianuarie 2007, Bulgaria nu a executat datoria către stat.
Articolul 3
1. Bulgaria trebuie să recupereze de la beneficiar ajutorul menționat la articolul 2.
2. Sumele care urmează să fie recuperate sunt purtătoare de dobândă începând din 1 ianuarie 2007, până la recuperarea lor totală.
3. Dobânda se calculează pe o bază compusă, în conformitate cu capitolul V din Regulamentul (CE) nr. 794/2004 al Comisiei (20).
Articolul 4
1. Recuperarea ajutorului menționat la articolul 2 trebuie să fie imediată și efectivă.
2. Bulgaria se asigură că prezenta decizie este pusă în aplicare în termen de patru luni de la data notificării prezentei decizii.
Articolul 5
1. În termen de două luni de la notificarea prezentei decizii, Bulgaria prezintă Comisiei următoarele informații:
(a)
suma totală (principalul și dobânzile de recuperare) care urmează a fi recuperată de la beneficiar;
(b)
o descriere detaliată a măsurilor deja adoptate și a celor planificate în vederea conformării cu prezenta decizie;
(c)
documente care să demonstreze că beneficiarul a fost somat să ramburseze ajutorul.
2. Bulgaria informează cu regularitate Comisia cu privire la evoluția măsurilor naționale luate în vederea punerii în aplicare a prezentei decizii până la finalizarea recuperării ajutorului menționat la articolul 2. Bulgaria transmite imediat, la simpla solicitare a Comisiei, informații privind măsurile care au fost deja adoptate și a celor planificate în vederea conformării cu prezenta decizie. De asemenea, Bulgaria furnizează informații detaliate privind cuantumurile ajutorului și ale dobânzilor de recuperare care au fost deja recuperate de la beneficiar.
Articolul 6
Prezenta decizie se adresează Republicii Bulgaria.
Adoptată la Bruxelles, 13 iulie 2011.