РЕШЕНИЕ НА КОМИСИЯТА
от 29 септември 2010 година
относно схема за държавна помощ C 4/09 (ex N 679/97), приведена в действие от Франция в полза на радиоразпространението
(нотифицирано под номер C(2010) 6483)
(само текстът на френски е автентичен)
(текст от значение за ЕИП)
(2011/147/ЕС)
ЕВРОПЕЙСКАТА КОМИСИЯ,
като взе предвид Договора за функционирането на Европейския съюз, и по-специално член 108, параграф 2, първа алинея от него (1),
като взе предвид Споразумението за Европейското икономическо пространство, и по-специално член 62, параграф 1, буква а) от него (2),
като покани заинтересованите страни да представят мненията си в съответствие с посочените по-горе разпоредби (3),
като има предвид, че:
1. ПРОЦЕДУРА
(1)
С писмо от 2 октомври 1997 г. Френската република уведоми Комисията за схемата за помощи N 679/97 - проект на наредба за изменение на вече съществуваща схема за помощи за радиоразпространението (4). С решение от 10 ноември 1997 г. (5) Комисията одобри подновяването на тази схема за подпомагане на радиоразпространението за срок от десет години.
(2)
С решение от 28 юли 2003 г. (6) е позволено изменение на разглежданата схема за помощ. Предложеното от френските власти изменение се отнася, наред с другото, до промяна в условията за финансиране на схемата за помощи (7). В горепосоченото решение Комисията заключи, че изменената схема за помощи е съвместима с вътрешния пазар по смисъла на член 107, параграф 3, буква в) от Договора за функционирането на Европейския съюз (наричан по-долу „ДФЕС“). Тази промяна влиза в сила от 1 януари 2003 г. за период от десет години.
(3)
На 22 декември 2008 г. Съдът на Европейския съюз обяви за невалидно решението на Комисията от 10 ноември 1997 г., отнасящо се за периода 1997-2002 г. Поради това Комисията предприе всички необходими мерки за поправяне на установената неправомерност и за преразглеждане на предоставената от френските власти информация (за подробно описание на тази процедура вж. раздел 3 „Основания за откриване на процедурата“).
(4)
С писмо от 11 февруари 2009 г. Комисията уведоми Френската република за решението си да открие процедурата, предвидена в член 108, параграф 2 от ДФЕС, по отношение на тази помощ.
(5)
Решението на Комисията да открие горепосочената процедура бе публикувано в Официален вестник на Европейския съюз (8). Комисията прикани заинтересованите страни да представят мненията си относно разглежданата помощ.
(6)
С писмо от 23 април 2009 г. Френската република представи мнението си относно мярката.
(7)
Комисията не получи други мнения по този въпрос от трети заинтересовани страни.
2. ПОДРОБНО ОПИСАНИЕ НА ПОМОЩТА
(8)
Въпросната мярка се изразява в схема за помощ за подпомагане на малките местни радиостанции във Франция, които изпълняват функция за социално общуване на местно равнище и чиито търговски приходи от реклама и спонсорство не надвишават 20 % от оборота.
(9)
Помощта се финансира чрез постъпленията от парафискална такса, начислявана върху приходите от реклама, която се разпространява чрез радиоразпръскване и телевизионно радиоразпръскване.
(10)
Компетентният орган, а именно Фондът за подпомагане на радиоразпространението (FSER), може да отпуска три вида помощи:
а)
субсидия за започване на дейност по радиоразпръскване на равнище сдружения (radios associatives), с новоиздадена лицензия от Висшия съвет по аудиовизия, която не може да надвишава определен по скала таван;
б)
субсидия за осъществяване на дейност в размер, определен по възходяща, а впоследствие по низходяща скала, определена от комисията, отговаряща за отпускането на субсидии, като субсидията може да се увеличава в определените граници и се вземат предвид положените от службата усилия в областта на вътрешното управление и дейностите в областите на образованието, сдруженията, културата или социалното общуване на местно равнище;
в)
помощ за оборудване, която допринася за увеличение с 50 % на финансирането за обновяване на оборудването на допустими радиостанции, която се отпуска на всеки пет години и не може да надвишава определения в скалата таван.
(11)
Схемата е въведена от 1989 г. и е претърпяла определен брой промени, като Комисията е уведомена за всички тях и те са одобрени от нея през 1990, 1992, 1997 и 2003 г.
2.1. Бенефициери на схемата за помощи
(12)
С проекта, предмет на уведомлението от френските власти, се прилага схемата за помощи, предвидена в член 80 от Закон № 86-1067 от 30 септември 1986 г. за свободата на съобщенията, изменен с член 25 от Закон № 89-25 от 17 януари 1989 г. и член 27 от Закон № 90-1170 от 29 декември 1990 г., който предвижда:
„Службите за звуково радиоразпръскване по ефирен път, чиито търговски приходи, произлизащи от излъчвани съобщения, имащи характер на търговска реклама или спонсорство, са по-малко от 20 % от общия им оборот, подлежат на подпомагане съгласно условия, определени с наредба на Държавния съвет.
Средствата за тази помощ се осигуряват чрез такса, начислявана върху приходите от реклама, излъчвана чрез радиоразпръскване и телевизионно радиоразпръскване.
Възнаграждението, получавано от службите за звуково радиоразпръскване по ефирен път при излъчване на съобщения с цел да се подпомогнат колективни действия или действия от общ интерес, не се взема предвид при определяне на прага, посочен в първата алинея от настоящия член.“
2.2. Режим на финансиране на схемата за помощ
(13)
Що се отнася до финансовата част на схемата за помощи, проектът, за който френските власти са подали уведомление на 2 октомври 1997 г., се превръща в Наредба № 97-1263 от 29 декември 1997 г. за създаване на парафискална такса в полза на Фонд за подпомагане на радиоразпространението (9), член 1 от която предвижда:
„Считано от 1 януари 1998 г. и за срок от пет години се установява парафискална такса върху рекламата, излъчвана чрез радиоразпръскване и телевизионно радиоразпръскване (наричана по-нататък „такса върху дейността на рекламните агенции“), която е предназначена да финансира фонд, който да подпомага притежателите на разрешение за предоставяне на услуги за честотно радиоразпръскване, чиито търговски приходи от излъчени в ефир съобщения с характер на реклама на марка или на спонсорство представляват по-малко от 20 % от общия им оборот. С тази такса се цели насърчаване на радиоразпространението.“
Член 2 от същата наредба предвижда:
„Таксата е на база сумите, без включена комисионна на агенцията и без данък добавена стойност, платени от рекламодателите за излъчването на техните рекламни съобщения, предназначени за територията на Франция. и се дължи от рекламните агенти.
Съвместна наредба на министрите, отговорни съответно за бюджета и за съобщенията, определя ставката на таксата, която се променя в зависимост от приходите за тримесечие на задължените да заплащат таксата лица, като се прилагат следните граници:
[…]“
В член 4 от същата наредба се уточнява, че таксата, посочена в член 2 от наредбата, се изчислява, плаща и събира от Главна данъчна дирекция от името на Фонда за подпомагане на радиоразпространението по същите правила, гаранции и санкции като предвидените за данъка върху добавената стойност.
(14)
Тези разпоредби са изменени във връзка с промяната на схемата за помощи, за която Комисията е била уведомена и която е одобрила с решението от 28 юли 2003 г. (10). Според новите правила парафискалната такса се начислява само за дейността на рекламните агенции, установени на френска територия.
3. ОСНОВАНИЯ ЗА ОТКРИВАНЕ НА ПРОЦЕДУРАТА
(15)
През 1997 г. с решение N 679/97 Комисията одобри промяна в схемата за помощи, която се изразява в механизъм за финансиране чрез парафискална такса, начислявана върху рекламата, разпространявана чрез радиоразпръскване или телевизионно радиоразпръскване. Посоченото решение не съдържа никакъв анализ на метода на финансиране. Решението от 1997 г. беше в сила до 2003 г., когато е заменено от ново решение NN42/03 за одобряване на помощта (11).
(16)
На 3 август 2004 г. Régie Network, рекламно дъщерно дружество на голяма френска верига от радиостанции, а именно NRJ, оспори пред съда в Лион събраната през 2001 г. такса (152 524 EUR). Делото е било предмет на преюдициално запитване пред Съда за преценка на валидността на решението на Комисията от 10 ноември 1997 г. за одобряване на помощта.
(17)
С решение (12) на Съда от 22 декември 2008 г. решението от 1997 г. е обявено за недействително, тъй като Комисията е пропуснала да оцени метода на финансиране на разглежданата мярка.
(18)
Всъщност в точка 89 от решението си Съдът напомня, че когато разглежда дадена мярка за помощ Комисията трябва задължително да отчита и метода на финансиране на помощта, в случай че той е съставна част от мярката за помощ. В точка 99 от решението си Съдът уточнява, че таксата е съставна част от мярката за помощ, когато съществува задължителна връзка по предназначение между таксата и въпросната помощ по силата на разглежданата националната правна уредба, в смисъл че приходът от таксата е предназначен по необходимост за финансирането на помощта и влияе пряко върху размера на последната, а следователно и върху преценката за съвместимостта на тази помощ с вътрешния пазар.
(19)
След като е проверил дали в настоящия случай всички тези условия са изпълнени, в точка 112 от решението си Съдът установи, че таксата върху дейността на рекламните агенции е съставна част от схемата за помощи за радиоразпространението, за чието финансиране е предназначена. Следователно когато разглежда въпросната мярка за помощ, Комисията трябва задължително да вземе под внимание посочената такса, което тя е пропуснала да направи в решение NN 42/03.
(20)
След решението на Съда за обявяване на решението ѝ от 10 ноември 1997 г. за недействително Комисията предприе всички необходими мерки за поправяне на установената неправомерност и за преразглеждане на предоставената от френските власти информация. Вследствие това на 11 февруари 2009 г. Комисията откри официална процедура по разследване съгласно член 108, параграф 2 от ДФЕС под номер на процедурата C4/2009 (13).
4. МНЕНИЕ НА ФРАНЦИЯ
(21)
С писмо от 23 април 2009 г. френските власти изпратиха на Комисията следното мнение:
а)
Размерът на събраните и изплатени средства за съответния период годишно е средно 20 милиона EUR, разпределени между повече от 500 бенефициери.
б)
Не се оспорва фактът, че чуждестранни оператори, предоставящи услуги по радиоразпръскване във Франция от радиостанции или рекламни агенции, намиращи се в други държави-членки, също са платили тази парафискална такса, но не е възможно те да бъдат определени.
в)
Помощта не подлежи на възстановяване основно по две причини: първо, Комисията неколкократно е била уведомена за и е одобрила схемата за помощи, което е породило оправдани правни очаквания от страна на бенефициерите. Второ, поради финансовото състояние на бенефициерите в настоящияте условия за френските власти би било невъзможно да възстановят платените суми.
5. ОЦЕНКА НА ПОМОЩТА
5.1. Правно основание за оценката
(22)
Оценката на въпросната схема за помощи се основава на член 107, параграф 3 от ДФЕС.
5.2. Наличие на помощ по смисъла на член 107, параграф 1 от ДФЕС
(23)
Член 107, параграф 1 от ДФЕС гласи, че:
„Освен когато е предвидено друго в Договорите, всяка помощ, предоставена от държава-членка или чрез ресурси на държава-членка, под каквато и да било форма, която нарушава или заплашва да наруши конкуренцията чрез поставяне в по-благоприятно положение на определени предприятия или производството на някои стоки, доколкото засяга търговията между държавите-членки, е несъвместима с вътрешния пазар.“
(24)
Анализ на настоящия случай от гледна точка на условията, посочени в член 107, параграф 1 от ДФЕС.
а) Помощ, предоставена от държавата чрез държавни ресурси
Схемата за помощ се финансира посредством ресурси, произлизащи от парафискална такса, предвидена от законодателни и нормативни разпоредби, събирана от данъчната администрация и начислявана върху рекламата, излъчвана чрез радиоразпръскване и телевизионно радиоразпръскване.
Следователно помощите са отпускани посредством публични ресурси на френската държава.
б) Нарушаване или заплаха от нарушаване на конкуренцията чрез поставяне в по-благоприятно положение на определени предприятия или производството на някои стоки
Схемата за помощи е в полза само на службите за предоставяне на услуги за звуково радиоразпръскване в ефира. Бенефициери на схемата за помощи са доставчиците на услуги, чиито приходи от реклами съставляват по-малко от 20 % от общия им оборот. Тези служби са в положение на конкуренция по отношение на привличането на слушатели и приходите от реклама, по-специално с други служби за звуково радиоразпръскване на френска територия, чиито търговски приходи надвишават прага и които не се ползват от публично подпомагане по схемата за помощи.
Въпросните помощи нарушават или поне заплашват да нарушат конкуренцията между доставчиците на услуги, които са бенефицери на посочените помощи, и онези доставчици, които не получават такива помощи.
в) Засягане на търговията между държавите-членки
Службите за звуково радиоразпръскване по ефирен път от френска територия, и по-специално бенефициерите по схемата за помощи, могат да бъдат приемани и в други държави-членки, макар и само в трансгранични зони. Освен това, изглежда че предвидената от законодателните и нормативните разпоредби парафискална такса, предмет на уведомлението, може да бъде в ущърб и спрямо рекламните приходи от услуги, предоставяни от други държави-членки към френска територия.
Поради това съществува риск търговията между държавите-членки да бъде засегната от схемата за помощи, предмет на уведомлението.
г) Заключение относно наличието на помощ
При тези обстоятелства Комисията счита, че схемата за помощи за радиоразпространението, предмет на уведомлението от френските власти, попада в обхвата на разпоредбите на член 107, параграф 1 от ДФЕС. Доколкото посочената схема представлява държавна помощ, Комисията следва да анализира нейната съвместимост с вътрешния пазар. В съответствие с горепосоченото решение по дело Régie Networks, таксата върху дейността на рекламните агенции, с която се финансира разглежданата помощ, следва да бъде взета предвид при разглеждането на съвместимостта на тази схема.
5.3. Съвместимост на помощта от гледна точка на член 107, параграфи 2 и 3 от ДФЕС
(25)
От гледна точка на нейния предмет и приложното ѝ поле мярката за помощ, предмет на уведомлението, очевидно не изпълнява условията, предвидени в член 107, параграф 2 от ДФЕС, и член 107, параграф 3, букви а) и б) от ДФЕС.
(26)
Поради целта си за насърчаване на радиостанциите, предоставящи услуги за звуково радиоразпръскване по ефирен път на френска територия, и по-специално чрез подпомагане на тези, чиито рекламни приходи са по-ниски, схемата за помощ има за цел да гарантира многообразието на медиите на френска територия, което е легитимна цел от общ интерес. Поради това разглеждането на тази част на помощта за бенефициерите може да се извършва спрямо условията, посочени в член 107, параграф 3, буква в) от ДФЕС. В него се предвижда, че: „За съвместими с вътрешния пазар могат да се приемат: (…) помощите, които имат за цел да улеснят развитието на някои икономически дейности или на някои икономически региони, доколкото тези помощи не засягат по неблагоприятен начин условията на търговия до степен, която противоречи на общия интерес (…)“. В този случай Комисията трябва да прецени положителните ефекти на мярката спрямо отрицателните ѝ ефекти.
(27)
В предходните се решения Комисията е заключила, че въпросната схема за помощи има положителни ефекти и е съвместима с вътрешния пазар, по-специално поради факта, че тази схема за помощи допринася за ясно определена цел от общ интерес. Всъщност предназначението ѝ е да насърчи многообразието на радиостанциите, предоставящи услуги за звуково радиоразпръскване по ефирен път на френска територия. Подпомагането на малките радиостанции с местна аудитория, като се отчитат социалните, културните и местните интереси, представлява легитимна цел от общ интерес. Освен това евентуалното нарушаване на конкуренцията вследствие на схемата за помощи в полза на тези радиостанции за социално общуване е незначително и не се отразява отрицателно върху условията за търговия до степен, която противоречи на общия интерес. Предвид мисията и размера на посочените радиостанции нарушаването на конкуренцията между тях и доставчиците на същите видове услуги от друга държава-членка е изключително ограничено. Поради това вследствие на тази схема търговията е засегната изключително слабо.
(28)
При все това при разглеждането на членове 3 и 6 от Наредба № 97-1263 става ясно, че методът на финансиране на схемата за помощи посредством въпросната парафискална такса представлява съставна част от мярката, както вече е установил Съдът в решението си по дело Régie Networks (точки 99-112).
(29)
Всъщност, както се напомня в точка 89 от решението по дело Régie Networks: „Методът на финансиране на дадена държавна помощ може да доведе до несъвместимост на цялата финансирана по този начин схема за помощи с общия пазар. Ето защо дадена помощ не може да бъде разгледана без да се вземат предвид последиците от метода на финансирането ѝ. Напротив, когато разглежда дадена мярка за помощ Комисията трябва задължително да отчита и метода на финансиране на помощта, в случай че той е съставна част от мярката за помощ (вж. в тази връзка, а именно постановленията van Calster и др., горепосочената точка 49, както и от 15 юли 2004 г., Pearle и др., C-345/02, Recueil, стр. I-7139, точка 29)“.
(30)
В резултат от това Комисията следва да вземе предвид посочената по-горе такса при проучването на съвместимостта на схемата за помощи с вътрешния пазар. В това отношение таксата върху дейността на въпросните рекламни агенции е в противоречие с общия принцип, редовно утвърждаван от Комисията и потвърден от Съда в решението му от 25 юни 1970 г. по дело France/Commission (47/69, Сборник съдебна практика, стр. 487), според което внасяните продукти и услуги трябва да бъдат освободени от всякаква парафискална такса, предназначена за финансиране на схема за помощи, от които се ползват само националните предприятия. Съдът се позовава на този анализ в точка 115 от решението му по дело Régie Networks.
(31)
Комисията счита, че липсата на освобождаване на услуги за звуково радиоразпръскване по ефирен път, предоставяни във Франция от намиращи се в други държави-членки радиостанции, и които не могат да се ползват от помощи, отпуснати по схемата, предмет на уведомлението, нарушава условията на търговия до степен, която противоречи на общия интерес. Дори ако общата цел на такава помощ за бенефициерите, предвидена по схемата, предмет на уведомлението, е легитимна и може да бъде счетена за съвместима с вътрешния пазар, това не се отнася и за метода на финансиране на посочената схема.
6. ЗАКЛЮЧЕНИЯ
(32)
При тези обстоятелства Комисията заключава, че схемата за помощи може да бъде обявена за съвместима с вътрешния пазар, по-специално спрямо критериите, посочени в член 107, параграф 3, буква в) от ДФЕС. Комисията обаче не може да одобри метода на финансиране на схемата.
(33)
В тази връзка Комисията отбелязва твърдението на френските власти в тяхното писмо от 23 април 2009 г., че е невъзможно да бъдат определени (измежду платците на парафискална такса за финансиране на схемата за помощи) чуждестранните оператори, предоставящи услуги за радиоразпръскване във Франция от радиостанции или рекламни агенции, разположени в други държави-членки по време на периода, обхванат от въпросната схема за помощи. Комисията може да приеме наличието на административни затруднения, които възпрепятстват определянето на тези оператори, като се има предвид, че фактите са се случили отдавна. Все пак въз основа на предоставени обяснения от страна на френските власти изтичането на определен период от време само по себе си не представлява непреодолимо препятствие за определянето на платците на таксата. От друга страна френските власти са посочили, че невинаги е възможно от данните, с които разполагат, да се определи дали платците са агенции, разпространяващи рекламни съобщения от френска територия или от друга държава-членка. В такъв случай френските власти са длъжни лично да информират платеца на таксата в срок от шест месеца, считано от датата на уведомлението за настоящото решение, за неговото специално право на възстановяване на платена такса, ако е излъчвал към Франция от друга държава-членка. Администрацията следва да използва всички налични средства за установяване на платците на таксата. При все това, тъй като не е сигурно, че френските власти могат да установят сами всички платци на тази такса, ще се наложи също така да се предприеме подходящо разгласяване на мерките за възстановяване на платени такси, така че засегнатите оператори да се отзоват на поканата.
(34)
В действителност няма пречка Франция да накара тези неизвестни оператори да упражнят правото си на възстановяване на неоснователно платени такси за периода 1997-2002 г. Франция би могла да поправи несъвместимостта на метода на финансиране на схемата за помощи чрез възстановяване на сумата на таксите, които са несъвместими с вътрешния пазар, като спази следните условия:
-
Франция отправя покана към засегнатите оператори и лично ги уведомява за специалното им право на възстановяване всеки път, когато френските власти могат да ги определят и посредством подходящо разгласяване, по-специално чрез публикации в специализирани списания в целия Европейски съюз (14);
-
платците разполагат със срок от 3 години, считано от подходящото разгласяване, за да подадат искане за възстановяване (15);
-
възстановяването се извършва в рамките на максимален срок от 6 месеца, считано от датата на подаване на искането (16);
-
възстановените суми се увеличават с действително начислените лихви, считано от датата на събиране на сумите до датата на действителното им възстановяване, изчислени с натрупване, въз основа на референтната целева ставка, сходна на съдържащата се в член 9 от Регламент (ЕО) № 794/2004 на Комисията от 21 април 2004 година за прилагането от Регламент (ЕО) № 659/1999 на Съвета относно определянето на подробни правила за прилагането на член 93 от Договора за създаване на Европейската общност (17);
-
френските власти приемат всяко разумно доказателство, предоставено от въпросните оператори, с което се доказва плащането на таксата;
-
правото на възстановяване не може да бъде предмет на други условия;
-
считано от датата на уведомлението за настоящото решение, френските власти изпращат до Комисията на всеки 6 месеца редовни доклади относно състоянието на процедурата по възстановяване,
ПРИЕ НАСТОЯЩОТО РЕШЕНИЕ:
Член 1
Схемата за помощи, приведена в действие от Франция, е съвместима с вътрешния пазар съгласно предвидените в член 2 условия.
Член 2
С цел премахване на дискриминацията на чуждестранните разпространители, които са заплатили на френската държава такси върху дейността на рекламните агенции, без да се ползват от схемата за помощи, френските власти възстановяват парафискалните такси, платени от чуждестранни оператори за периода 1997-2002 г. В срок от шест месеца, считано от датата на уведомлението за настоящото решение, те информират всички подлежащи на облагане с таксите оператори за възстановяването при всеки случай, в който те могат да ги определят и отправят покана чрез подходящо разгласяване, с цел засегнатите оператори да се отзоват на поканата в срок от три години за подаване на искане за възстановяване на такси (18). След тази покана и въз основа на предоставени от въпросните оператори доказателства, Франция, в максимален срок от 6 месеца, считано от датата на подаване на искането за възстановяване, възстановява сумата на таксите, които са несъвместими с вътрешния пазар, увеличени с действително начислени лихви, изчислени с натрупване, въз основа на референтната целева ставка, сходна на съдържащата се в член 9 от Регламент (ЕО) № 794/2004.
Член 3
Франция уведомява Комисията в срок от два месеца от датата на уведомлението за настоящото решение за мерките, предприети за неговото спазване.
Тя изпраща до Комисията на всеки шест месеца редовни доклади относно състоянието на процедурата по възстановяване, считано от датата на уведомлението за настоящото решение, относно състоянието на предвидената в член 2 процедура по възстановяване, до изтичане на срока от три години, считано от най-скорошните мерки за подходящо разгласяване, посочени в член 2.
Член 4
Адресат на настоящото решение е Френската република.
Съставено в Брюксел на 29 септември 2010 година.
DECIZIA COMISIEI
din 29 septembrie 2010
privind schema de ajutor C 4/09 (ex N 679/97) pe care Franța a pus-o în aplicare în favoarea radiodifuziunii
[notificată cu numărul C(2010) 6483]
(Numai textul în limba franceză este autentic)
(Text cu relevanță pentru SEE)
(2011/147/UE)
COMISIA EUROPEANĂ,
având în vedere Tratatul privind funcționarea Uniunii Europene, în special articolul 108 alineatul (2) primul paragraf (1),
având în vedere Acordul privind Spațiul Economic European, în special articolul 62 alineatul (1) litera (a) (2),
după ce părțile interesate au fost invitate să își prezinte observațiile în conformitate cu articolele menționate anterior (3),
întrucât:
1. PROCEDURA
(1)
Prin scrisoarea din 2 octombrie 1997, Republica Franceză a notificat Comisiei schema de ajutor N 679/97 - un proiect de decret privind modificarea unei scheme de ajutor deja existente, destinată radiodifuziunii (4). Prin decizia din 10 noiembrie 1997 (5), Comisia a aprobat prelungirea acestei scheme de sprijin destinate radiodifuziunii pentru o durată de zece ani.
(2)
O modificare a schemei de ajutor menționate a fost autorizată prin decizia Comisiei din 28 iulie 2003 (6). Modificarea propusă de autoritățile franceze viza, între altele, o schimbare în modalitățile de finanțare ale schemei de ajutor (7). În decizia menționată, Comisia a concluzionat că schema de ajutor astfel modificată este compatibilă cu piața internă în sensul articolului 107 alineatul (3) litera (c) din Tratatul privind funcționarea Uniunii Europene (denumit în continuare „TFUE”). Această modificare a intrat în vigoare la 1 ianuarie 2003, pentru o perioadă de zece ani.
(3)
La 22 decembrie 2008, Curtea de Justiție a Uniunii Europene a declarat nevalidă decizia Comisiei din 10 noiembrie 1997 privind perioada 1997-2002. Prin urmare, Comisia a luat toate măsurile necesare pentru a remedia ilegalitatea constatată și a reexaminat informațiile furnizate de autoritățile franceze (pentru o descriere detaliată a acestei proceduri, a se vedea secțiunea 3 „Motive care au condus la inițierea procedurii”).
(4)
Prin scrisoarea din 11 februarie 2009, Comisia a informat Republica Franceză cu privire la decizia sa de a iniția, pentru ajutorul în cauză, procedura prevăzută la articolul 108 alineatul (2) din TFUE.
(5)
Decizia Comisiei de inițiere a procedurii menționate a fost publicată în Jurnalul Oficial al Uniunii Europene (8). Comisia a invitat părțile interesate să își prezinte observațiile privind ajutorul în cauză.
(6)
Prin scrisoarea din 23 aprilie 2009, Republica Franceză a transmis observațiile sale privind măsura.
(7)
Comisia nu a primit alte observații în acest sens din partea terților interesați.
2. DESCRIEREA DETALIATĂ A AJUTORULUI
(8)
Măsura în cauză constă într-o schemă de ajutor pentru sprijinirea micilor posturi de radio locale franceze care îndeplinesc un rol de comunicare socială de proximitate și ale căror venituri comerciale publicitare și din sponsorizare nu depășesc 20 % din cifra de afaceri.
(9)
Ajutorul era finanțat din încasările unei taxe parafiscale percepute asupra resurselor provenind din publicitatea difuzată prin radiodifuziune sonoră și prin televiziune.
(10)
Autoritatea competentă, și anume Fondul de susținere pentru radiodifuziune (FSER), poate acorda trei tipuri de ajutoare:
(a)
un grant pentru instalare acordat posturilor de radiodifuziune asociativă nou autorizate de Consiliul Superior al Audiovizualului, care nu poate depăși un plafon fixat în cadrul unui barem;
(b)
un grant de funcționare cu o valoare fixată de un barem progresiv, apoi degresiv, determinat de comisia însărcinată cu atribuirea granturilor și pe care aceasta o poate majora în limite definite, ținând seama de eforturile realizate de serviciul respectiv în materie de gestiune internă și de acțiuni angajate în domeniul educativ, asociativ, cultural sau al comunicării sociale de proximitate;
(c)
un ajutor pentru echipamente în valoare de 50 % din finanțarea pentru reînnoirea echipamentelor posturilor de radio eligibile, care nu poate fi atribuit decât o dată la cinci ani și care nu poate depăși un plafon fixat în cadrul unui barem.
(11)
Schema există din 1989 și a făcut obiectul unei serii de modificări, toate notificate Comisiei și aprobate de aceasta în 1990, 1992, 1997 și 2003.
2.1. Beneficiarii schemei de ajutor
(12)
Proiectul notificat de autoritățile franceze pune în aplicare schema de ajutor menționată la articolul 80 din Legea nr. 86-1067 din 30 septembrie 1986 privind libertatea de comunicare, astfel cum a fost modificat prin articolul 25 din Legea nr. 89-25 din 17 ianuarie 1989 și prin articolul 27 din Legea nr. 90-1170 din 29 decembrie 1990, care prevede:
„Serviciile de radiodifuziune sonoră prin unde hertziene ale căror resurse comerciale care provin din mesaje difuzate pe post și care prezintă un caracter de publicitate pentru o marcă sau de sponsorizare sunt mai mici de 20 % din cifra lor de afaceri totală beneficiază de un ajutor în funcție de modalitățile stabilite prin decret al Consiliului de Stat.
Finanțarea acestui ajutor este asigurată de o taxă percepută asupra resurselor provenind din publicitatea difuzată prin radiodifuziune sonoră și prin televiziune.
Remunerația percepută de serviciile de radiodifuziune sonoră prin unde hertziene pentru difuzarea de mesaje destinate să sprijine acțiuni colective sau de interes general nu este luată în calcul pentru determinarea pragului vizat la alineatul (1) din prezentul articol.”
2.2. Modalitatea de finanțare a schemei de ajutor
(13)
În ceea ce privește componenta finanțare a schemei de ajutor, proiectul notificat de autoritățile franceze, la 2 octombrie 1997, devenit Decretul nr. 97-1263 din 29 decembrie 1997, de instituire a unei taxe parafiscale în favoarea unui fond de sprijinire a radiodifuziunii (9), prevede la articolul 1:
„Se instituie, începând cu 1 ianuarie 1998 și pentru o durată de cinci ani, o taxă parafiscală asupra publicității difuzate prin radiodifuziune sonoră și prin televiziune [(denumită în continuare «taxa pe regiile publicitare»)] destinată finanțării unei scheme de ajutor pentru titularii unei autorizații de servicii de radiodifuziune sonoră prin unde hertziene, ale căror resurse comerciale provenind din mesaje difuzate pe post și care prezintă un caracter de publicitate pentru o marcă sau de sponsorizare sunt mai mici de 20 % din cifra lor de afaceri totală. Această taxă are ca obiect favorizarea radiodifuziunii.”
Articolul 2 din același decret prevede:
„Taxa se aplică sumelor, cu excepția comisionului agenției și a taxei pe valoarea adăugată, plătite de autorii anunțurilor pentru difuzarea mesajelor lor publicitare având ca destinație teritoriul francez.
Taxa este datorată de persoanele care asigură comercializarea acestor mesaje publicitare.
Prin ordin comun al miniștrilor bugetului și comunicațiilor, se stabilește nivelul de impozitare pe tranșe de venituri trimestriale percepute de regiile care datorează această taxă, în următoarele limite:
[…]”
Articolul 4 din același decret precizează că taxa vizată la articolul 2 se aplică, se lichidează și se recuperează de către direcția generală a impozitelor în contul Fondului de sprijinire a radiodifuziunii, cu respectarea acelorași reguli, garanții și sancțiuni precum cele prevăzute pentru taxa pe valoarea adăugată.
(14)
Aceste dispoziții au fost amendate cu ocazia modificării schemei de ajutor notificată Comisiei și autorizată prin decizia din 28 iulie 2003 (10). Conform noilor reguli, taxa parafiscală nu se aplică decât regiilor stabilite pe teritoriul francez.
3. MOTIVE CARE AU CONDUS LA INIȚIEREA PROCEDURII
(15)
În 1997, Comisia a aprobat prin Decizia N 679/97 o modificare a schemei de ajutor, care constă într-un mecanism de finanțare pentru o taxă parafiscală asupra publicității difuzate prin radio sau prin televiziune. Decizia aceasta nu conține nicio analiză a metodei de finanțare. Decizia din 1997 a produs efecte până în 2003, dată la care a fost înlocuită de o nouă decizie de autorizare NN 42/03 (11).
(16)
La 3 august 2004, Régie Network, filiala de publicitate a unui mare post de radio francez, și anume NRJ, a contestat în fața tribunalului din Lyon taxa plătită în 2001 (152 524 EUR). Cauza a făcut obiectul unei trimiteri preliminare către Curtea de Justiție în aprecierea validității deciziei Comisiei din 10 noiembrie 1997 de autorizare a ajutorului.
(17)
Hotărârea (12) Curții de Justiție, pronunțată la 22 decembrie 2008, a declarat nevalidă decizia din 1997 pe motiv că s-a omis de către Comisie evaluarea metodei de finanțare a măsurii examinate.
(18)
Într-adevăr, la punctul 89 din hotărâre, Curtea reamintește că examinarea unei măsuri de ajutor de către Comisie trebuie în mod obligatoriu să ia în considerare și modul de finanțare al ajutorului în cazul în care acesta face parte integrantă din măsură. La punctul 99 din hotărâre, Curtea precizează că taxa face parte integrantă din măsura de ajutor în cazul în care există o legătură de alocare între taxă și ajutorul respectiv în temeiul reglementărilor naționale avute în vedere, în sensul că produsul taxei este alocat în mod obligatoriu pentru finanțarea ajutorului și determină în mod direct importanța acestuia și, în consecință, influențează evaluarea compatibilității ajutorului cu piața internă.
(19)
După verificarea faptului că toate aceste condiții sunt reunite în speță, Curtea constată, la punctul 112 din hotărâre, că taxa asupra regiilor publicitare face parte integrantă din schema de ajutor destinată radiodifuziunii la a cărei finanțare servește. În consecință, Comisia trebuia să țină seama în mod obligatoriu de respectiva taxă în momentul examinării schemei de ajutor în cauză, ceea ce a omis să facă în Decizia NN 42/03.
(20)
În urma hotărârii care declară nevalidă decizia Comisiei din 10 noiembrie 1997, aceasta a luat toate măsurile necesare pentru a remedia ilegalitatea constatată și a reexaminat informațiile furnizate de autoritățile franceze. În consecință, la 11 februarie 2009, Comisia a inițiat procedura oficială de investigare conform articolului 108 alineatul (2) din TFUE, cu numărul de procedură C4/2009 (13).
4. OBSERVAȚIILE FRANȚEI
(21)
Prin scrisoarea din 23 aprilie 2009, autoritățile franceze au transmis Comisiei următoarele observații:
(a)
valoarea fondurilor colectate și vărsate în cursul perioadei respective este în medie de 20 de milioane de euro anual, repartizate între peste 500 de beneficiari;
(b)
nu se contestă faptul că operatori străini care prestează servicii de radiodifuziune în Franța pornind de la posturi de radio sau regii situate în alte țări membre au plătit, de asemenea, această taxă parafiscală, dar nu ar fi posibilă identificarea lor;
(c)
ajutorul nu poate fi recuperat în special din două motive: în primul rând, schema de ajutor a fost notificată Comisiei în mod corespunzător și a fost autorizată de către aceasta de mai multe ori, ceea ce ar fi putut da naștere unei încrederi legitime din partea beneficiarilor. În al doilea rând, situația financiară a beneficiarilor în contextul actual ar face imposibilă recuperarea de către autoritățile franceze a sumelor vărsate.
5. EVALUAREA AJUTORULUI
5.1. Temeiul juridic al evaluării
(22)
Evaluarea schemei de ajutor în cauză se întemeiază pe articolul 107 alineatul (3) din TFUE.
5.2. Existența unui ajutor în sensul articolului 107 alineatul (1) din TFUE
(23)
Articolul 107 alineatul (1) din TFUE prevede că:
„Cu excepția derogărilor prevăzute de tratate, sunt incompatibile cu piața internă ajutoarele acordate de state sau prin intermediul resurselor de stat, sub orice formă, care denaturează sau amenință să denatureze concurența prin favorizarea anumitor întreprinderi sau a producerii anumitor bunuri, în măsura în care acestea afectează schimburile comerciale dintre statele membre.”
(24)
Analiza prezentului caz în contextul condițiilor enunțate la articolul 107 alineatul (1) din TFUE.
(a) Ajutor acordat de stat prin intermediul resurselor de stat
Schema de ajutor este finanțată prin intermediul resurselor provenind dintr-o taxă parafiscală prevăzută de dispoziții legislative și de reglementare, percepută de administrația fiscală și aplicată asupra publicității prin radiodifuziune sonoră sau prin televiziune.
Ajutoarele sunt deci acordate din resurse publice ale statului francez.
(b) Efectul de denaturare sau de amenințare cu denaturarea concurenței prin favorizarea anumitor întreprinderi sau a producerii anumitor bunuri
Schema de ajutor favorizează numai prestarea de servicii de radiodifuziune sonoră prin unde hertziene. Beneficiarii schemei de ajutor sunt prestatori de astfel de servicii, ale căror resurse publicitare sunt inferioare limitei de 20 % din cifra lor de afaceri totală. Aceste servicii se află într-o poziție concurențială în ceea ce privește atragerea audienței și a încasărilor din publicitate, în special cu alte servicii de radiodifuziune sonoră de pe teritoriul francez, ale căror resurse comerciale depășesc acest prag și care, ele, nu beneficiază de sprijin public în temeiul schemei de ajutor.
Deci, ajutoarele în cauză denaturează sau, cel puțin, amenință să denatureze concurența între prestatorii de servicii care beneficiază și cei care nu beneficiază de ajutoarele respective.
(c) Afectarea schimburilor comerciale dintre statele membre
Serviciile de radiodifuziune sonoră prin unde hertziene prestate de pe teritoriul francez, în special de beneficiarii schemei de ajutor, pot fi recepționate în alte state membre, fie și numai în zone transfrontaliere. În mod similar, se constată că taxa parafiscală prevăzută prin dispozițiile legislative și de reglementare notificate afectează și resursele publicitare din servicii prestate dinspre alte state membre către teritoriul francez.
Prin urmare, schimburile comerciale dintre statele membre sunt sau pot fi afectate de schema de ajutor notificată.
(d) Concluzie privind existența unui ajutor de stat
În aceste condiții, Comisia consideră că schema de ajutor destinată difuziunii radiofonice, care face obiectul notificării de către autoritățile franceze, intră în domeniul de aplicare al dispozițiilor articolului 107 alineatul (1) din TFUE. În măsura în care schema în cauză constituie un ajutor de stat, Comisia trebuie să analizeze compatibilitatea acesteia cu piața internă. Conform hotărârii Régie Networks menționată anterior, la examinarea compatibilității acestei scheme trebuie să se țină seama de taxa pe regiile publicitare, care finanțează ajutorul în cauză.
5.3. Compatibilitatea ajutorului din perspectiva articolului 107 alineatele (2) și (3) din TFUE
(25)
Din cauza obiectului și al domeniului său de aplicare, măsura de ajutor notificată nu respectă, în mod evident, condițiile prevăzute la articolul 107 alineatul (2) și articolul 107 alineatul (3) literele (a) și (b) din TFUE.
(26)
Prin obiectivul său de a favoriza posturile care prestează servicii de radiodifuziune sonoră prin unde hertziene pe teritoriul francez, în special prin sprijinirea posturilor cu cele mai scăzute resurse publicitare, schema de ajutor vizează garantarea pluralității mijloacelor media pe teritoriul francez, care este un obiectiv general legitim. Astfel, componenta de ajutor pentru beneficiari ar putea fi examinată ținându-se seama de condițiile enunțate la articolul 107 alineatul (3) litera (c) din TFUE. Acesta prevede că: „Pot fi considerate compatibile cu piața internă: (…) ajutoarele destinate să faciliteze dezvoltarea anumitor activități sau a anumitor regiuni economice, în cazul în care acestea nu modifică în mod nefavorabil condițiile schimburilor comerciale într-o măsură care contravine interesului comun (…).” În acest caz, Comisia trebuie să pună în balanță efectele pozitive și efectele negative ale măsurii.
(27)
În precedentele sale decizii, Comisia a concluzionat că schema de ajutor în cauză are efecte pozitive și este compatibilă cu piața internă, în special datorită faptului că aceasta contribuie la un obiectiv de interes general bine definit. Într-adevăr, schema de ajutor vizează garantarea pluralității posturilor care prestează servicii de radiodifuziune sonoră prin unde hertziene pe teritoriul francez. Aceasta sprijină posturi mici cu audiență locală, ținând seama de interesele sociale, culturale și locale, ceea ce constituie un obiectiv general legitim. În plus, denaturarea concurenței potențial cauzată de schema de ajutor care favorizează aceste posturi de proximitate este redusă și nu afectează condițiile schimburilor comerciale într-o măsură contrară interesului comun. Având în vederea misiunea și dimensiunea posturilor respective, denaturarea concurenței dintre acestea și prestatorii de aceleași tipuri de servicii dintr-un alt stat membru este foarte scăzută. În consecință, efectele negative ale schimburilor care rezultă ca urmare a acestei scheme sunt foarte reduse.
(28)
Cu toate acestea, din analiza articolelor 3 și 6 din Decretul nr. 97-1263 rezultă că modalitatea de finanțare a schemei de ajutor prin intermediul taxei parafiscale în cauză face parte integrantă din măsura de ajutor, cum a constatat deja Curtea în hotărârea sa Régie Networks (punctele 99-112).
(29)
Într-adevăr, așa cum se reamintește la punctul 89 din hotărârea Régie Networks: „modul de finanțare a unui ajutor poate determina incompatibilitatea cu piața comună a ansamblului unei scheme de ajutor pe care o finanțează. Prin urmare, examinarea unui ajutor nu ar putea fi separată de efectele modului său de finanțare. Dimpotrivă, examinarea unei măsuri de ajutor de către Comisie trebuie în mod obligatoriu să ia în considerare și modul de finanțare a ajutorului, în cazul în care aceasta face parte integrantă din măsură (a se vedea în acest sens, printre altele, hotărârea van Calster și alții, citată anterior, punctul 49, precum și hotărârea din 15 iulie 2004, Pearle și alții, C-345/02, Rec. p. I-7139, punctul 29).”
(30)
Prin urmare, Comisia trebuie să țină seama de respectiva taxă în momentul examinării compatibilității schemei de ajutor cu piața internă. În acest sens, taxa pe regiile publicitare în cauză apare ca fiind contrară principiului general, reafirmat în mod regulat de Comisie și confirmat de Curte în hotărârea sa din 25 iunie 1970, Franța/Comisia (47/69, Rec. p. 487), conform căruia produsele sau serviciile importate trebuie să fie exonerate de orice taxă parafiscală destinată să finanțeze o schemă de ajutor de care beneficiază doar întreprinderi naționale. Curtea evocă această analiză la punctul 115 din hotărârea sa Régie Networks.
(31)
Comisia consideră că neexonerarea serviciilor de radiodifuziune sonoră prin unde hertziene prestate în Franța de către posturi situate în alte state membre și care nu pot beneficia de ajutoarele acordate în temeiul schemei notificate afectează condițiile schimburilor comerciale într-o măsură care este contrară interesului comun. Deși obiectivul general al componentei de ajutor pentru beneficiarii vizați de schema notificată ar fi legitim și ar putea fi considerat ca fiind compatibil cu piața internă, nu același lucru este valabil pentru modalitatea de finanțare a schemei respective.
6. CONCLUZII
(32)
În aceste condiții, Comisia concluzionează că schema de ajutor poate fi declarată compatibilă cu piața internă, în special pe baza criteriilor enunțate la articolul 107 alineatul (3) litera (c) din TFUE. În schimb, Comisia nu poate aproba modalitatea de finanțare a acestei scheme.
(33)
În această privință, Comisia a luat notă de imposibilitatea invocată de autoritățile franceze, în corespondența lor din 23 aprilie 2009, de a identifica (printre contribuabilii care plătesc taxa parafiscală care finanțează schema de ajutor) operatorii străini care au prestat servicii de radiodifuziune în Franța din posturi sau regii situate în alte state membre în perioada acoperită de schema de ajutor în cauză. Comisia poate admite existența unor dificultăți administrative care împiedică identificarea acestora, ținând seama de vechimea faptelor. Cu toate acestea, pe baza explicațiilor furnizate de autoritățile franceze, scurgerea timpului, în speță, nu pare să fie, în sine, un obstacol insurmontabil în calea identificării contribuabililor pentru taxă. În schimb, autoritățile franceze au indicat că nu este întotdeauna posibil să se determine, pornind de la datele aflate în posesia lor, dacă acești contribuabili sunt regii care emit de pe teritoriul francez sau dintr-un alt stat membru. Într-un astfel de caz, este datoria lor să informeze în mod individual contribuabilul care a plătit taxa, în termen de șase luni de la notificarea prezentei decizii, în legătură cu dreptul specific al acestuia de a i se rambursa taxa, în cazul în care a emis spre Franța dintr-un alt stat membru. Administrația trebuie să utilizeze toate mijloacele la dispoziția sa pentru a identifica contribuabilii care au plătit taxa. Cu toate acestea, întrucât nu este sigur că autoritățile franceze vor putea să identifice singure totalitatea contribuabililor care au plătit taxa, este tot de datoria lor să procedeze la o publicitate adecvată a măsurilor de rambursare, astfel încât operatorii să se poate manifesta.
(34)
Într-adevăr, nimic nu se opune posibilității ca Franța să pună acești operatori necunoscuți în situația de a-și exercita dreptul de li se restitui taxele plătite în mod necuvenit în perioada 1997-2002. Franța va putea remedia incompatibilitatea modalității de finanțare a schemei de ajutor prin rambursarea valorii taxelor incompatibile cu piața internă, respectând condițiile următoare:
-
Franța trebuie să lanseze un apel către operatorii vizați, informându-i individual de dreptul lor specific la rambursare de fiecare dată când autoritățile franceze sunt în măsură să îi identifice și prin intermediul unei publicități adecvate, în special prin apariții în revistele specializate de pe întregul teritoriu al Uniunii Europene (14);
-
contribuabilii trebuie să dispună de un termen de 3 ani începând cu data la care s-a efectuat publicitate adecvată pentru a introduce cererea de rambursare (15);
-
rambursarea trebuie să aibă loc în termen maxim de 6 luni de la data introducerii cererii (16);
-
sumele rambursate trebuie majorate cu dobânzile acumulate efectiv de la data la care acestea au fost percepute și până la data rambursării efective, calculate pe o bază compusă, luând ca referință o rată obiectivă, prin analogie, cea care figurează la articolul 9 din Regulamentul (CE) nr. 794/2004 al Comisiei din 21 aprilie 2004 de punere în aplicare a Regulamentului (CE) nr. 659/1999 al Consiliului de stabilire a normelor de aplicare a articolului 93 din Tratatul CE (17);
-
autoritățile franceze trebuie să accepte orice probă rezonabilă furnizată de operatorii în cauză care demonstrează plata taxei;
-
dreptul la rambursare nu poate face obiectul unor alte condiții;
-
autoritățile franceze vor transmite Comisiei rapoarte periodice, la fiecare 6 luni, începând cu data notificării prezentei decizii, privind situația procedurii de rambursare,
ADOPTĂ PREZENTA DECIZIE:
Articolul 1
Schema de ajutor pe care Franța a pus-o în aplicare este compatibilă cu piața internă în condițiile prevăzute la articolul 2.
Articolul 2
Pentru a elimina discriminarea suportată de difuzorii străini care au plătit statului francez taxele pe regiile publicitare fără a putea beneficia de schema de ajutor, autoritățile franceze trebuie să procedeze la rambursarea taxelor parafiscale percepute de la operatorii străini în perioada 1997-2002. Ele trebuie să informeze, în termen de șase luni de la data notificării prezentei decizii, toți operatorii care au plătit taxele care urmează să fie rambursate, în fiecare caz în care vor putea să îi identifice și să lanseze un apel, prin intermediul unei publicități adecvate, pentru ca operatorii vizați să se poată manifesta, acordându-le un termen de trei ani pentru a introduce cererea de rambursare (18). După un astfel de apel și pe baza probelor furnizate de operatorii în cauză, Franța, în termen de maximum 6 luni de la data introducerii cererii de rambursare, rambursează valoarea taxelor incompatibile cu piața internă, majorată cu dobânzile acumulate efectiv, calculate pe o bază compusă, luând o referință de rată obiectivă, prin analogie, cea care figurează la articolul 9 din Regulamentul (CE) nr. 794/2004.
Articolul 3
Franța informează Comisia, în termen de două luni de la data notificării prezentei decizii, în legătură cu măsurile adoptate pentru a se conforma prezentei decizii.
Aceasta transmite Comisiei rapoarte periodice, la fiecare la șase luni, începând cu data notificării prezentei decizii, privind situația procedurii de rambursare vizate la articolul 2, până la expirarea unui termen de trei ani de la ultimele măsuri de publicitate adecvată menționate la articolul 2.
Articolul 4
Prezenta decizie se adresează Republicii Franceze.
Adoptată la Bruxelles, 29 septembrie 2010.