РЕГЛАМЕНТ ЗА ИЗПЪЛНЕНИЕ (ЕС) № 405/2011 НА СЪВЕТА
от 19 април 2011 година
за налагане на окончателно изравнително мито и за окончателно събиране на временното мито, наложено върху вноса на някои пръти от неръждаеми стомани с произход от Индия
СЪВЕТЪТ НА ЕВРОПЕЙСКИЯ СЪЮЗ,
като взе предвид Договора за функционирането на Европейския съюз,
като взе предвид Регламент (ЕО) № 597/2009 на Съвета от 11 юни 2009 г. относно защитата срещу субсидиран внос от държави, които не са членки на Европейската общност (1) (наричан по-нататък „основният регламент“), и по-специално член 15, параграф 1 от него,
като взе предвид предложението, представено от Европейската комисия след консултация с консултативния комитет,
като има предвид, че:
1. ПРОЦЕДУРА
1.1. Временни мерки
(1)
С Регламент (ЕС) № 1261/2010 (2) (наричан по-нататък „временният регламент“) Комисията наложи временно изравнително мито върху вноса на някои пръти от неръждаеми стомани с произход от Индия.
(2)
Производството бе образувано след подаване на жалба на 15 февруари 2010 г. от Европейската федерация на производителите на желязо и стомана (Eurofer) (наричана по-нататък „жалбоподателят“) от името на производители, които съставляват съществен дял - в настоящия случай над 25 % - от цялото производство на Съюза на някои пръти от неръждаеми стомани.
(3)
Както беше посочено в съображение 23 от временния регламент, разследването относно субсидирането и вредата обхвана периода от 1 април 2009 г. до 31 март 2010 г. (наричан по-нататък „разследваният период“ или „РП“). Проучването на тенденциите, които са от значение за оценката на вредата, обхвана периода от 2007 г. до края на разследвания период (наричан по-нататък „разглежданият период“).
1.2. Последваща процедура
(4)
След разгласяването на съществените факти и съображения, въз основа на които бе взето решението за налагане на временни изравнителни мерки (наричано по-нататък „временното разгласяване“), няколко заинтересовани страни предоставиха в писмен вид своите становища относно временните констатации. Страните, които поискаха да бъдат изслушани, получиха тази възможност. Комисията продължи да търси информацията, която считаше за необходима за изготвянето на своите окончателни констатации. Представените от заинтересованите страни коментари в устен и писмен вид бяха разгледани и взети под внимание, когато това бе уместно.
(5)
Всички страни бяха уведомени за съществените факти и съображения, въз основа на които бе изразено намерение да се препоръча налагането на окончателно изравнително мито върху вноса на някои пръти от неръждаеми стомани с произход от Индия и окончателното събиране на сумите, обезпечени с временно мито. На страните бе предоставена възможност в определен срок да направят бележки след това окончателно разгласяване.
1.3. Страни, засегнати от производството
(6)
При липсата на каквито и да било коментари по отношение на страните, засегнати от производството, изложеното в съображения 5-22 от временния регламент се потвърждава.
2. РАЗГЛЕЖДАН ПРОДУКТ И ПОДОБЕН ПРОДУКТ
2.1. Разглеждан продукт
(7)
Припомня се, че, както е посочено в съображение 24 от временния регламент, „разглежданият“ продукт е определен като пръти от неръждаеми стомани, само получени или завършени чрез студена обработка, различни от пръти с кръгло напречно сечение с диаметър 80 mm или повече, с произход от Индия, понастоящем класиран в кодове по КН 7222 20 21, 7222 20 29, 7222 20 31, 7222 20 39, 7222 20 81 и 7222 20 89.
(8)
Един производител износител от Индия заяви, че прътите от неръждаеми стомани с кръгло напречно сечение с диаметър, по-малък от 80 mm, но извън обхвата на допустимото отклонение от H6 до H11, следва да бъдат изключени от разследването, защото не попадат в обхвата на продукта.
(9)
Аргументът бе отхвърлен, тъй като в обхвата на продукта не са посочени допустими отклонения. В контролния номер на продукта (КНП) във въпросника наистина има поле за допустимото отклонение, ограничено от H6 до H11, но то служи единствено за целите на сравнението и няма никакви задължителни последици по отношение на продукта, предмет на разследването. Поради това бе достигнато до заключение, че продуктите извън обхвата на допустимото отклонение от H6 до H11 не следва да бъдат изключвани от разследването.
(10)
Следва да се отбележи, че продуктите извън обхвата на допустимото отклонение от H6 до H11 са взети предвид при изчисляването на временните маржове на субсидията и вредата.
2.2. Подобен продукт
(11)
При липсата на каквито и да било коментари по отношение на подобния продукт изложеното в съображение 25 от временния регламент се потвърждава.
3. СУБСИДИРАНЕ
3.1. Въведение
(12)
В съображение 26 от временния регламент са посочени схемите, за които се твърди, че обхващат предоставянето на субсидии, а именно:
а)
схема за кредитиране на заплащането на митнически задължения;
б)
схема на предварителни разрешения;
в)
схема за насърчаване на износа чрез внос на средства за производство;
г)
схема за експортно ориентирани единици;
д)
схема за експортно кредитиране.
(13)
Индустрията на Съюза изрази съмнение дали Комисията не е пропуснала да вземе предвид редица схеми за субсидиране, като вследствие на това изрази становището, че субсидиите, за които е установено, че са били получавани от индийските производители, са подценени.
(14)
В отговор на това следва да се отбележи, че в жалбата са посочени голям брой национални и местни схеми за субсидиране, които бяха включени във въпросника до производителите износители от Индия и бяха разследвани от Комисията. Единствено обаче за изброените в съображение 12 по-горе схеми бе установено, че са били източник на субсидии, получавани от разследваните производители износители, включени в извадката.
(15)
Индустрията на Съюза също така заяви, че констатациите на Комисията са в противоречие с констатацията, направена от Департамента по търговията на САЩ в рамките на неотдавна проведено производство във връзка с изравнителни мерки по отношение на износа на някои видове стомана от Индия, при което е установено субсидиране на много по-високо ниво. Следва обаче да се отбележи, че тази констатация се отнася до друг продукт и обхваща различен разследван период. Вследствие на това аргументът се отхвърля.
(16)
При липсата на каквито и да било други коментари изложеното в съображения 26-28 от временния регламент се потвърждава.
3.2. Схема за кредитиране на заплащането на митнически задължения (Duty Entitlement Passbook Scheme, наричана по-нататък „DEPBS“)
(17)
Редица страни заявиха, че DEPBS не следва да се счита за подлежаща на изравняване субсидия, тъй като целта на тази схема е да се компенсират митата върху вноса. Както е пояснено в съображение 38 от временния регламент, тази схема не може да се разглежда като допустима схема за възстановяване на мита или като схема за възстановяване за заместители по смисъла на член 3, параграф 1, буква а), подточка ii) от основния регламент, тъй като не съответства на правилата, установени в приложение I, буква и), приложение II (определение и правила за възстановяване) и приложение III (определение и правила за възстановяване за заместители) към основния регламент. По-специално износителят няма задължение действително да използва безмитно внесените стоки в производствения процес и размерът на кредита не се изчислява в зависимост от действително вложените суровини. Нещо повече, не съществува система или процедура, посредством която да се провери кои суровини са вложени в производствения процес на изнасяния продукт и дали не са платени вносни мита в превишен размер по смисъла на приложение I, буква и) и приложения II и III към основния регламент. На последно място, даден износител има право да се ползва от DEPBS независимо от това дали изобщо внася суровини. За да се възползва износителят от схемата, е достатъчно само да изнесе стоки, без да е необходимо да доказва внос на каквито и да било суровини. По този начин дори износителите, които си доставят суровини изцяло от местния пазар и не внасят стоки, които могат да бъдат използвани като такива суровини, имат право да се възползват от DEPBS. Поради това тези аргументи се отхвърлят.
(18)
Що се отнася до продажбите на лиценз по DEPB една страна заяви, че действителната продажна цена е била под стойността на лиценза и поради това ползата е била в по-малка. В това отношение следва да се отбележи, че ползата в рамките на тази схема е изчислена въз основа на сумата на предоставения в лиценза кредит независимо от това дали лицензът е използван за компенсиране на митата върху вноса или в действителност е бил продаден. Счита се, че всяка продажба на лиценз на цена под лицевата стойност е чисто търговско решение, което не влияе на размера на ползата, получена по тази схема. Поради това този аргумент се отхвърля.
(19)
Една страна освен това заяви, че дори ако DEPBS се счита за подлежаща на изравняване схема, получената по тази схема полза не следва да се определя въз основа на стойността на износа, а по-скоро на действителното използване на лиценза по DEPBS. В тази връзка следва да се припомни, че в съответствие с член 3, параграф 2 и член 5 от основния регламент сумата на подлежащите на изравняване субсидии е изчислена с оглед на установената съществуваща през РП полза, предоставена на получателя. В това отношение бе счетено, че ползата е била предоставена на получателя в момента, в който е била направена сделка за износ по тази схема. В този момент правителството на Индия (ПИ) се задължава да се откаже от събиране на мита, което представлява финансово участие по смисъла на член 3, параграф 1, буква а), подточка i) от основния регламент. След като митническите органи издадат товарителница за износ, в която, inter alia, е посочена сумата на кредита по DEPBS, който следва да се предостави за тази сделка за износ, ПИ няма право на преценка дали да предостави субсидията или не. По силата на факта, че дадено дружество знае, че ще получи субсидия по DEPBS, то е вече в по-изгодна позиция, защото може да се възползва от субсидията, като предложи по-ниски цени. От определящо значение за установяване на предоставянето на полза е моментът на износ, а не последващата употреба, тъй като износител с вече предоставено такова право е в много по-изгодно положение от финансова гледна точка. Вследствие на това твърдението бе отхвърлено.
(20)
При липсата на каквито и да било други коментари по отношение тази схема изложеното в съображения 29-41 от временния регламент се потвърждава.
3.3. Схема на предварителни разрешителни (Advance Authorisation Scheme, наричана по-нататък „AAS“)
(21)
Една страна заяви, че AAS следва да се счита за схема за възстановяване на мита, тъй като внесените материали са използвани за производството на стоки, които се изнасят. В отговор на този аргумент следва да се посочи, че в съображение 54 от временния регламент бе пояснено, че използваната в този случай подсхема не може да се разглежда като допустима схема за възстановяване на мита или като схема за възстановяване за заместители по смисъла на член 3, параграф 1, буква а), подточка ii) от основния регламент. Тя не съответства на правилата, установени в приложение I, буква и), приложение II (определение и правила за възстановяване) и приложение III (определение и правила за възстановяване за заместители) към основния регламент. ПИ не е приложило ефективно система за проверка или процедура, с която да се потвърди дали и в какви количества са вложени суровини в производството на изнасяния продукт (приложение II, раздел II, точка 4 от основния регламент и в случай на схеми за възстановяване за заместители, приложение III, раздел II, точка 2 от основния регламент). Също така се счита, че стандартните норми на входа и изхода (Standard Input Output Norms (SIONs) за разглеждания продукт не са били достатъчно точни и че те сами по себе си не могат да представляват система за проверка на действителното потребление, тъй като естеството на тези стандартни норми не дава възможност на ПИ да провери с достатъчна точност какво количество суровини са вложени в производството на изнасяния продукт. Освен това ПИ не е провело допълнителна проверка въз основа на действително вложените суровини, макар по принцип това да се изисква в случаите, в които не е налице ефективно прилагана система за проверка (приложение II, раздел II, точка 5 и приложение III, раздел II, точка 3 от основния регламент). Поради това подсхемата подлежи на изравнителни мерки и аргументът се отхвърля.
(22)
Що се отнася до изчисляването на размера на субсидията и обратно на заявеното от страните, създадената по AAS полза от продукт, различен от разглеждания продукт, е трябвало да бъде взета предвид при установяването на сумата на подлежащата на изравняване полза. По AAS не съществува задължение, което да ограничава използването на ползата до безмитен внос на суровини, свързани с определен продукт. Следователно по отношение на разглеждания продукт може да бъдат използвани всички породени от AAS ползи.
(23)
При липсата на каквито и да било други коментари по отношение тази схема изложеното в съображения 42-58 от временния регламент се потвърждава.
3.4. Схема за насърчаване на износа чрез внос на средства за производство (Export Promotion Capital Goods Scheme, наричана по-нататък „EPCGS“)
(24)
При липсата на каквито и да било коментари по отношение на тази схема изложеното в съображение 59 от временния регламент се потвърждава.
3.5. Схема за експортно ориентирани единици (Export Oriented Units Scheme, наричана по-нататък „EOUS“)
(25)
Преди да бъдат разгледани редица коментари от страна на дружеството в извадката, което е било със статут на експортно ориентирана единица (наричана по-нататък „ЕОЕ“), следва да се припомни, че, както е посочено в документи ПВТ 2004-2009 и ПВТ 2009-2014, ключово задължение на ЕОЕ е постигането на нетни външнотърговски (наричани по-нататък „НВТ“) приходи, т.е. за даден референтен период (5 години) общата стойност на износа трябва да е по-висока от общата стойност на внесените стоки. Всички предприятия, които по принцип са поели задължение за износ на цялото си производство на стоки или услуги, могат да бъдат учредени по EOUS.
(26)
В замяна експортно ориентираните единици имат право да ползват редица отстъпки, изброени в съображение 66 от временния регламент. Те зависят правно от извършването на износа и следователно се считат за специфични и подлежащи на изравняване съгласно член 4, параграф 4, първа алинея, буква а) от основния регламент. Целта за осъществяване на износ от страна на ЕОЕ, както е посочено в глава 6.1 от документ ПВТ 2009-2014, е conditio sine qua non за получаване на субсидиите.
(27)
Видовете освобождаване, от които се ползва дадена ЕОЕ, са правно зависими от извършването на износа. EOUS не може да се смята за допустима схема за възстановяване на мита или схема за възстановяване за заместители по смисъла на член 3, параграф 1, буква а), подточка ii) от основния регламент. Тя не е в съответствие със строгите правила, установени в приложение I (букви з) и и), приложение II (определение и правила за възстановяване) и приложение III (определение и правила за възстановяване за заместители) към основния регламент.
(28)
Освен това не бе потвърдено, че ПИ има на разположение система или процедура за проверка, посредством която да се потвърди дали и в какви количества набавените безмитно и/или освободени от данък върху продажбите суровини са били вложени в производството на изнасяния продукт (раздел II, точка 4 от приложение II към основния регламент, а ако става въпрос за системи с възстановяване за заместители - раздел II, точка 2 от приложение III към основния регламент). С въведената система за проверка се цели проследяване на изпълнението на задължението за осигуряване на НВТ приходи, а не на влагането на внасяните стоки в производството на изнасяни стоки.
(29)
Според страната със статут на ЕОЕ е необходимо да са изпълнени две условия, за да подлежи една полза на изравнителни мерки, а именно: i) липса на система за проверка; и ii) наличие на прекомерно опрощаване. В отговор на това следва да се отбележи, че от ключово значение за ПИ е то да докаже, че е въвело подходяща система за проверка, посредством която да се определи кои суровини са вложени в производствения процес и в какви количества. Липсата на подходяща система за проверка ще бъде допълнително разгледана по-долу. Що се отнася до въпроса за прекомерното опрощаване, той има отношение единствено в случай че е определено, че дадена схема, в конкретния случай - EOUS, е bona fide схема за възстановяване на мита, която отговаря на изискванията в приложения I, II и III от основния регламент. Както вече бе пояснено в съображение 27 по-горе, EOUS не може да се смята за допустима схема за възстановяване на мита или схема за възстановяване за заместители по смисъла на член 3, параграф 1, буква а), подточка ii) от основния регламент.
(30)
Страната освен това подчерта, че по подразбиране естеството на EOUS е такова, че позволява безмитен внос на суровини за износ на крайни стоки. Страната заяви, че EOUS може да се приравни към специалния митнически режим активно усъвършенстване, а не към възстановяването на мита. Тя посочи, че независимо от това дали тези две схеми водят теоретично до един и същи резултат (износ на стоки, в които са вложени суровини, за които има отказ от събиране на мито при внос), помежду им съществуват значителни разлики. В подкрепа на твърдението си страната посочи, че при схема за възстановяване на мита износителят има право да претендира за възстановяване на митата за суровините, вложени в крайните продукти. При режима на активно усъвършенстване износителят е освободен от каквото и да било мито при внос, но има правно задължение да заплати мито за продадените на вътрешния пазар крайни продукти. Страната заяви, че при втората схема не може да има прекомерно опрощаване.
(31)
В отговор на това на първо място следва да се посочи, че наличието на прекомерно плащане може да бъде установено единствено в случаите, в които има въведена система за проверка, с която се цели проследяване на потреблението на вноса във връзка с производството на изнасяни стоки. Що се отнася до твърдението на страната, че EOUS не представлява схема за възстановяване на мита, следва да се отбележи, че в бележка под линия 2 в приложение I към основния регламент ясно се посочва, че за целите на основния регламент „опрощаването или възстановяването“ включва пълното или частичното освобождаване или отлагане на плащането на такси при внос. Следва да е ясно, че при схемите за възстановяване на мита или за освобождаване от мита се прилага една и съща основна концепция, а именно, че вносните мита при внос на суровини не подлежат на плащане или подлежат на възстановяване, при условие че тези суровини се използват в производството на продукти, които впоследствие се изнасят. На последно място, следва да е ясно, че за да може EOUS да се счита за bona fide схема за възстановяване на мита, тя трябва да отговаря на изискванията, посочени в приложения I, II и III към основния регламент.
(32)
Освен това страната заяви, че една ЕОЕ е обект на подходяща система за проверка и на допълнителни мерки за проверка във връзка с осъществявания от нея износ и продажби на вътрешния пазар. Според страната документите относно политиката за външната търговия (ПВТ) и документът „Наръчник на процедурите“ (НП), с които се установяват законовите разпоредби и процедурите по отношение на ЕОЕ, не са единствените относими документи. Би следвало също така да се разследва дали няма други въведени индийски законови и подзаконови разпоредби, с които се създава подходяща и ефективна система за проверка. В подкрепа на твърдението си страната заяви, че съгласно раздел 6.10.1 от НП е налице правно задължение за надлежно водене на счетоводство и за подаване на електронно подписани тримесечни и годишни отчети за дейността във връзка с вноса, за осъществените на вътрешния пазар покупки, за износа и продажбите на вътрешния пазар. Страната освен това заяви, че съгласно Закона за централните акцизи, датиращ от 1944 г., в случаите на продажби на вътрешния пазар е налице правно задължение за издаване на данъчна фактура, в която дължимите данъци например са ясно посочени. Със Закона за централните акцизи също така са установени изисквания, съгласно които всеки месец страната трябва да представя на органите пълна и подробна информация за своите продажби на вътрешния пазар. Също така, съгласно Закона за дружествата, датиращ от 1956 г., и приложимите счетоводни стандарти страната е правнозадължена да предоставя подробна информация относно вноса и снабдяването от вътрешния пазар, както и относно износа и продажбите на вътрешния пазар в своите одитирани финансови отчети.
(33)
В отговор на това следва да се отбележи, че несъмнено Законът за дружествата може да предоставя рамката за счетоводните стандарти в Индия. Когато обаче се преценява дали ЕОЕ подлежи на изравнителни мерки, целесъобразният въпрос е дали ПИ разполага със система, с която може да се потвърди дали и в какви количества в производството на изнасяните стоки са били вложени освободени от мита или данъци суровини.
(34)
Целта на изискванията по Закона за централните акцизи е съвсем различна, а именно да се гарантира, че са платени приложимите данъци в случай на продажби на вътрешния пазар на Индия. В този случай няма подлагане на проверка на безмитно внесените материали, нито контролиране на връзката между необложените с мита суровини и произведените от тях продукти за износ, за да може изискванията да се квалифицират като схеми за възстановяване на мита.
(35)
Относно въведените допълнителни мерки за проверка следва да се напомни, че, както бе посочено в съображение 69 от временния регламент, в нито един момент ЕОЕ не е длъжна да свързва всяка внесена пратка с предназначението на съответния произведен въз основа на нея продукт. Само упражняването на такъв контрол върху пратките обаче би осигурило на индийските власти достатъчно информация относно крайното предназначение на суровините, за да може да се провери дали количествата, освободени от мито/данък върху продажбите, не надвишават суровините за продукцията за износ.
(36)
Вследствие на това, въпреки внимателното проучване на направените от тази страна изложения бе потвърдено, че ПИ не разполага с ефективна система за проверка или процедура, посредством които да се потвърди дали и в какви количества набавените безмитно или освободени от данък върху продажбите суровини са били вложени в производството на изнасяния продукт (раздел II, точка 4 от приложение II към основния регламент, а ако става въпрос за схеми за възстановяване за заместители - раздел II, точка 2 от приложение III към основния регламент). Освен това ПИ не е провело по-нататъшно разследване въз основа на действително вложените суровини, макар и по принцип това да се изисква в случаите, в които не е налице ефективна система за проверка (раздел II, точка 5 от приложение II и раздел II, точка 3 от приложение III към основния регламент). Също така ПИ не представи доказателства, че не е било направено прекомерно опрощаване.
(37)
Страната заяви, че за целите на изчисляването на субсидията Комисията е следвало да вземе предвид митата, платени за осъществени на вътрешния пазар продажби на крайни продукти. В отговор на този аргумент следва да се отбележи, че въпреки че целта на учредяването на ЕОЕ е постигането на НВТ приходи, ЕОЕ разполага с възможността да продава част от продукцията си на вътрешния пазар. В рамките на EOUS стоките ще се третират като внесени стоки, въпреки че трябва да се заплати само преференциална митническа ставка в размер на 50 %. По този начин ЕОЕ не е поставена в различна ситуация в сравнение с други дружества, действащи на вътрешния пазар, т.е. приложимите мита/данъци върху закупените стоки би трябвало да се платят. В този контекст следва да е ясно, че решението от страна на ПИ за облагане на стоките за потребление на вътрешния пазар с данъци не означава, че освобождаването на ЕОЕ от вносни мита и възстановяването на данъците върху продажбите не представлява полза във връзка с експортните продажби на разглеждания продукт. Освен това продажбите на вътрешния пазар не оказват въздействие върху по-общата оценка на удовлетворяването на изискването за въвеждане на подходяща система за проверка.
(38)
Страната също така заяви, че Комисията използва грешен знаменател при изчисляването на размера на субсидията. Според страната правилният знаменател е целият оборот на продажбите, а не оборотът на експортните продажби. Това твърдение трябва да бъде отхвърлено. В съответствие с член 7, параграф 2 от основния регламент изчисленият по схемата размер на субсидията (числител) е отнесен към общия оборот на износа през РП, счетен за подходящ знаменател, тъй като субсидията зависи от извършването на износа. Възможността, с която разполага ЕОЕ, за продаване на част от продукцията на вътрешния пазар, не променя факта, че при EOUS е налице ясно определена цел за износ.
(39)
На последно място, страната заяви, че предоставената на дружеството полза следва да е равна на направените от ПИ разходи за кредита в периода от внасянето на суровините до изнасянето от Индия на прътите от неръждаеми стомани като краен продукт. В подкрепа на твърдението си страната се позова на неотдавна направена предварителна констатация от страна на Департамента по търговията на САЩ в рамките на преглед на антисубсидийни мерки във връзка с нов превозвач, в който случай неплатените мита са били счетени за безлихвен заем, предоставен на дружеството в момента на вноса. В отговор на това следва да се отбележи, че Комисията не е обвързана с която и да е прилагана от Департамента по търговията на САЩ методология за изчисляване, а с разпоредбите на основния регламент. В настоящия случай методологията, използвана за изчисляване, е обяснена в съображения 75 и 76 от временния регламент. Във всички случаи този аргумент би бил основателен единствено ако плащането на митата е било само отложено (бележка под линия 3 в приложение I към основния регламент), без да има освобождаване, каквото е налице тук.
(40)
С оглед на горепосоченото изложеното в съображения 60-77 от временния регламент се потвърждава.
3.6. Схема за експортно кредитиране („ECS“)
(41)
Една страна призна, че е получила преференциален кредит за износа си, но заяви, че лихвеният процент е бил значително по-висок от практикуваните лихви по кредити в ЕС и поради това не следва да се счита за полза.
(42)
В отговор на това следва да се отбележи, че размерът на субсидията е изчислен въз основа на разликата между лихвите, платени по кредити за износ, и размера, който би бил дължим по обикновени търговски кредити, ползвани от засегнатото дружество в Индия. В този случай при изчисляването на размера на субсидията е използван показател от вътрешния пазар. Поради това този аргумент се отхвърля.
(43)
При липсата на каквито и да било други коментари по отношение тази схема изложеното в съображения 78-86 от временния регламент се потвърждава.
3.7. Размер на субсидиите, които подлежат на изравнителни мерки
(44)
Размерът на субсидиите, които - в съответствие с разпоредбите на основния регламент - подлежат на изравнителни мерки, изразен ad valorem, варира от 3,3 % до 4,3 %. Предвид това, че стойностите са на същото ниво, както посоченото в съображение 87 от временния регламент, изложеното в съображението се потвърждава.
СХЕМА→
DEPBS (3)
AAS (3)
ЕОЕ (3)
ECS (3)
Общо
ДРУЖЕСТВО
Chandan Steel Ltd.
1,5 %
1,5 %
0,4 %
3,4 %
Група Venus
от 2,6 % до 3,4 %
от 0 % до 0,8 %
3,3 % (4)
Viraj Profiles Vpl. Ltd.
4,3 %
4,3 %
(45)
Методологията за определяне на маржа на субсидията за съдействащите дружества, които не са включени в извадката, е определена в съображение 88 от временния регламент. В съответствие с член 15, параграф 3 от основния регламент маржът на субсидията за съдействащите дружества, които не са включени в извадката, изчислен въз основа на среднопретегления марж на субсидията, установен за съдействащите дружества, които са включени в извадката, възлиза на 4,0 %. Вследствие на това изложеното в съображение 88 от временния регламент се потвърждава.
(46)
Основата за определяне на маржа за субсидията в национален мащаб бе установена в съображение 89 от временния регламент. При липсата на каквито и да било коментари по този въпрос изложеното в съображение 89 от временния регламент се потвърждава.
4. ИНДУСТРИЯ НА СЪЮЗА
(47)
При липсата на каквито и да било коментари по отношение на индустрията на Съюза изложеното в съображения 90-93 от временния регламент се потвърждава.
5. ВРЕДА
(48)
При липсата на каквито и да било коментари по отношение на вредата изложеното в съображения 94-122 от временния регламент се потвърждава.
6. ПРИЧИННО-СЛЕДСТВЕНА ВРЪЗКА
(49)
При липсата на каквито и да било коментари по отношение на причинно-следствената връзка изложеното в съображения 123-136 от временния регламент се потвърждава.
7. ИНТЕРЕС НА СЪЮЗА
(50)
При липсата на каквито и да било коментари по отношение на интереса на Съюза, заключенията, изложени в съображения 137-148 от временния регламент, се потвърждават.
8. ОКОНЧАТЕЛНИ ИЗРАВНИТЕЛНИ МЕРКИ
8.1. Степен на отстраняване на вредата
(51)
Една страна заяви, че средният марж на печалба преди облагане с данъци, определен на 9,5 % въз основа на положението през 2007 г. и използван за изчисляване на невредоносната цена с цел определяне на маржа на вредата, не е бил представителен за маржа на печалба преди облагане с данъци, постигнат от индустрията в дългосрочен аспект. Заявено бе, че взетата като основа за тази печалба година е била изключителна година и че по-представителни биха били годините 2005-2006, тъй като те са били нормални години на икономическа дейност, през които са постигнати маржове на печалбата в интервала от 4 до 6 %.
(52)
Използваната на етапа на временните заключения целева печалба се основава на среднопретегления марж на печалба, постигнат през 2007 г. от включените в извадката производители от Съюза. Тази година е счетена за най-скорошната представителна година, в която производителите от Съюза не са били подложени на въздействието на вредоносното субсидиране. Поради това коментарът се отхвърля и използваният на етапа на временните заключения марж на печалбата се потвърждава.
(53)
При липсата на други коментари по отношение на степента на отстраняване на вредата изложеното в съображения 149-153 от временния регламент се потвърждава.
8.2. Заключение относно степента на отстраняване на вредата
(54)
Методологията, използвана във временния регламент, се потвърждава.
8.3. Размер на митата
(55)
В контекста на изложеното по-горе и в съответствие с член 15, параграф 1 от основния регламент следва да се наложи окончателно изравнително мито в размер, достатъчен за отстраняване на вредата, причинена от субсидирания внос, без да се надвишава установеният марж на субсидията.
(56)
Въз основа на гореизложеното изравнителните митнически ставки бяха установени чрез сравнение на маржовете на отстраняване на вредата и маржовете на субсидията. Вследствие на това предложените ставки на изравнителното мито са, както следва:
Дружество
Марж на субсидията
Марж на вредата
Ставка на изравнителното мито
Chandan Steel Ltd.
3,4 %
28,6 %
3,4 %
Група Venus
3,3 %
45,9 %
3,3 %
Viraj Profiles Vpl. Ltd.
4,3 %
51,5 %
4,3 %
Съдействащи дружества, невключени в извадката
4,0 %
44,4 %
4,0 %
Всички други дружества
4,3 %
51,5 %
4,3 %
(57)
Ставките на изравнителните мита за отделните дружества, посочени в настоящия регламент, бяха определени въз основа на констатациите от настоящото разследване. Ето защо те отразяват положението, установено по време на разследването по отношение на тези дружества. Така тези митнически ставки (за разлика от митото, което се прилага в национален мащаб за „всички други дружества“) са приложими изключително за вноса на продукти с произход от Индия, които са произведени от съответните дружества, т.е. от посочените конкретни правни субекти. Внасяните продукти, произведени от което и да е друго дружество, което не е конкретно посочено в постановителната част на настоящия регламент, включително и от субекти, свързани с конкретно посочените, не могат да се ползват от тези ставки и подлежат на обмитяване по ставката, приложима за „всички други дружества“.
(58)
Всяко искане за прилагане на тези индивидуални за всяко дружество ставки на изравнителното мито (например след промяна на наименованието на субекта или след създаване на нови производствени или търговски структури) следва да се изпраща до Комисията (5) заедно с цялата съответна информация, по-специално относно всяка промяна в дейностите на дружеството, свързани с производството, продажбите на вътрешния пазар и продажбите за износ, във връзка например с промяната на наименованието или с промяната в структурите за производство и продажби. При необходимост регламентът ще бъде съответно изменян посредством актуализиране на списъка на дружествата, които се ползват от индивидуални митнически ставки.
8.4. Окончателно събиране на временните мита
(59)
С оглед на размера на установените маржове на субсидията и предвид степента на вредата, причинена на индустрията на Съюза, се счита за необходимо сумите, обезпечени чрез временно изравнително мито, наложено съгласно временния регламент, да бъдат окончателно събрани,
ПРИЕ НАСТОЯЩИЯ РЕГЛАМЕНТ:
Член 1
1. Налага се окончателно изравнително мито върху вноса на пръти от неръждаеми стомани, само получени или завършени чрез студена обработка, различни от пръти с кръгло напречно сечение с диаметър 80 mm или повече, понастоящем класирани в кодове по КН 7222 20 21, 7222 20 29, 7222 20 31, 7222 20 39, 7222 20 81 и 7222 20 89, с произход от Индия.
2. Ставката на окончателното изравнително мито, приложима към нетната цена франко границата на Съюза преди обмитяване на продукта, описан в параграф 1 и произвеждан от посочените по-долу дружества, е, както следва:
Дружество
Мито (%)
Допълнителен код по ТАРИК
Chandan Steel Ltd., Мумбай
3,4
B002
Venus Wire Industries Pvt. Ltd, Мумбай;
Precision Metals, Мумбай;
Hindustan Inox Ltd., Мумбай;
Sieves Manufacturer India Pvt. Ltd., Мумбай
3,3
B003
Viraj Profiles Vpl. Ltd., Тхане
4,3
B004
Дружества, изброени в приложението
4,0
B005
Всички други дружества
4,3
B999
3. Освен ако не е предвидено друго, се прилагат действащите разпоредби относно митата.
Член 2
Окончателно се събират сумите, обезпечени с временни изравнителни мита съгласно Регламент (ЕС) № 1261/2010 върху вноса на пръти от неръждаеми стомани, само получени или завършени чрез студена обработка, различни от пръти с кръгло напречно сечение с диаметър 80 mm или повече, понастоящем класирани в кодове по КН 7222 20 21, 7222 20 29, 7222 20 31, 7222 20 39, 7222 20 81 и 7222 20 89, с произход от Индия.
Член 3
Настоящият регламент влиза в сила в деня след публикуването му в Официален вестник на Европейския съюз.
Настоящият регламент е задължителен в своята цялост и се прилага пряко във всички държави-членки.
Съставено в Брюксел на 19 април 2011 година.
REGULAMENTUL DE PUNERE ÎN APLICARE (UE) NR. 405/2011 AL CONSILIULUI
din 19 aprilie 2011
de instituire a unei taxe compensatorii definitive și de percepere definitivă a taxei provizorii aplicate importurilor de anumite bare și tije din oțeluri inoxidabile originare din India
CONSILIUL UNIUNII EUROPENE,
având în vedere Tratatul privind funcționarea Uniunii Europene,
având în vedere Regulamentul (CE) nr. 597/2009 al Consiliului din 11 iunie 2009 privind protecția împotriva importurilor care fac obiectul unor subvenții din partea țărilor care nu sunt membre ale Comunității Europene (1) (denumit în continuare „regulamentul de bază”), în special articolul 15 alineatul (1),
având în vedere propunerea Comisiei Europene prezentată după consultarea Comitetului consultativ,
întrucât:
1. PROCEDURA
1.1. Măsuri provizorii
(1)
Prin Regulamentul (UE) nr. 1261/2010 (2) (denumit în continuare „regulament provizoriu”), Comisia a instituit o taxă compensatorie provizorie la importurile de anumite bare din oțeluri inoxidabile originare din India.
(2)
Procedura a fost deschisă ca urmare a unei reclamații depuse la data de 15 februarie 2010 de către Confederația Europeană a Industriilor Fierului și Oțelului (Eurofer) (denumită în continuare „reclamantul”) în numele unor producători care reprezintă o proporție majoră, în acest caz de peste 25 %, din producția totală a Uniunii de anumite bare din oțeluri inoxidabile.
(3)
Astfel cum este prevăzut în considerentul 23 din regulamentul provizoriu, ancheta privind subvențiile și prejudiciul s-a raportat la perioada 1 aprilie 2009-31 martie 2010 (denumită în continuare „perioada de anchetă” sau „PA”). Examinarea tendințelor relevante pentru evaluarea prejudiciului a cuprins perioada începând din 2007 și până la sfârșitul perioadei de anchetă (denumită în continuare „perioada examinată”).
1.2. Procedura ulterioară
(4)
Ulterior comunicării faptelor și considerentelor esențiale, pe baza cărora s-a decis instituirea de măsuri compensatorii provizorii (denumită în continuare „comunicarea constatărilor provizorii”), mai multe părți interesate și-au exprimat în scris opiniile cu privire la constatările provizorii. Părților care au solicitat acest lucru li s-a acordat posibilitatea de a fi audiate. Comisia a continuat să caute informațiile pe care le-a considerat necesare pentru constatările sale definitive. Observațiile orale și scrise prezentate de părțile interesate au fost examinate și luate în considerare după caz.
(5)
Toate părțile au fost informate cu privire la faptele și considerentele esențiale pe baza cărora s-a preconizat să se recomande instituirea unei taxe compensatorii definitive la importurile de anumite bare din oțeluri inoxidabile originare din India și perceperea definitivă a sumelor depuse în calitate de taxă provizorie. Părților li s-a acordat, de asemenea, o perioadă în cursul căreia au avut posibilitatea să formuleze observații în urma acestei comunicări finale.
1.3. Părțile vizate de procedură
(6)
În lipsa unor observații privind părțile în cauză, se confirmă considerentele 5-22 din regulamentul provizoriu.
2. PRODUSUL ÎN CAUZĂ ȘI PRODUSUL SIMILAR
2.1. Produsul în cauză
(7)
Se reamintește faptul că, astfel cum se menționează în considerentul 24, produsul în cauză a fost definit ca bare și tije din oțeluri inoxidabile simplu obținute sau finisate simplu la rece, altele decât barele și tijele cu secțiunea transversală circulară cu un diametru de minimum 80 mm, originare din India și încadrate în prezent la codurile NC 7222 20 21, 7222 20 29, 7222 20 31, 7222 20 39, 7222 20 81 și 7222 20 89.
(8)
Un producător-exportator din India a declarat că barele din oțel inoxidabil cu secțiunea transversală circulară cu un diametru mai mic de 80 mm, dar depășind marja de toleranță H6-H11, ar trebui excluse din anchetă, deoarece nu se încadrează în definiția produsului.
(9)
Acest argument a fost respins, deoarece definiția produsului nu face referire la toleranțe. Numărul de control al produsului (NCP) din chestionar conține un câmp pentru toleranțe limitate între H6 și H11, dar acestea se utilizează numai pentru comparații și nu au consecințe obligatorii pentru produsul anchetat. Prin urmare, se concluzionează că produsele care nu se încadrează în marja de toleranță H6-H11 nu ar trebui excluse.
(10)
Ar trebui observat faptul că, pentru calcularea marjelor provizorii de subvenție și prejudiciu, produsele care se înscriu în afara marjei de toleranță H6-H11 au fost luate în considerare.
2.2. Produsul similar
(11)
În lipsa observațiilor cu privire la produsul similar, se confirmă considerentul 25 din regulamentul provizoriu.
3. SUBVENȚIONARE
3.1. Introducere
(12)
În considerentul 26 din regulamentul provizoriu s-a făcut referire la următoarele sisteme, care se presupune că implică acordarea de subvenții:
(a)
sistemul de credite pentru taxe de import;
(b)
sistemul autorizațiilor prealabile;
(c)
sistemul de taxe preferențiale la exportul de mijloace de producție;
(d)
sistemul unităților axate pe export;
(e)
sistemul creditelor de export.
(13)
Industria Uniunii și-a exprimat îndoiala cu privire la luarea în considerare de către Comisie a unui număr de sisteme de subvenții și, în concluzie, și-a exprimat opinia că subvențiile considerate ca fiind primite de către producătorii indieni au fost subestimate.
(14)
În replică, ar trebui remarcat faptul că reclamația conținea un mare număr de sisteme de subvenții naționale și locale, care au fost incluse în chestionarul prezentat producătorilor exportatori din India și au fost anchetate de către Comisie. Cu toate acestea, s-a descoperit că producătorii-exportatori incluși în eșantionul anchetat au primit subvenții numai în cadrul sistemelor enumerate în considerentul 12 de mai sus.
(15)
Industria Uniunii a declarat, de asemenea, că concluziile Comisiei contrazic concluzia unei recente acțiuni compensatorii a Departamentului Comerțului al Statelor Unite ale Americii (DC SUA) privind exporturile de anumite oțeluri din India, potrivit căreia au fost descoperite subvenții mult mai mari. Cu toate acestea, ar trebui remarcat faptul că această concluzie se referă la un produs diferit și o perioadă de anchetă diferită. Prin urmare, acest argument a fost respins.
(16)
În absența oricăror alte observații, se confirmă considerentele 26-28 din regulamentul provizoriu.
3.2. Sistemul de credite pentru taxe de import (Duty Entitlement Passbook Scheme - „DEPBS”)
(17)
Mai multe părți au declarat că DEPBS nu ar trebui luat în considerare ca subvenție compensatorie, deoarece scopul sistemului este de a compensa taxele vamale pentru importuri. După cum se explică în considerentul 38 din regulamentul provizoriu, acest sistem nu poate fi considerat ca fiind un sistem autorizat de drawback al taxelor sau un sistem de drawback autorizat pentru inputuri de substituire în sensul articolului 3 punctul 1 litera (a) punctul (ii) din regulamentul de bază, deoarece nu este conform cu normele stabilite în anexa I litera (i), în anexa II (definiția și normele privind sistemele de drawback), precum și în anexa III (definiția și normele privind sistemele de drawback pentru inputuri de substituire) la regulamentul de bază. În special, exportatorul nu are obligația de a consuma efectiv mărfurile importate cu scutire de taxe în procesul de producție, iar valoarea creditelor nu se calculează în funcție de cantitatea reală de inputuri utilizate. În afară de aceasta, nu există niciun sistem sau procedură care confirmă ce inputuri sunt consumate în procesul de producție a produsului exportat sau dacă s-a realizat o plată excesivă a taxelor de import în sensul anexei I litera (i) și al anexelor II și III la regulamentul de bază. În final, un exportator poate fi eligibil pentru beneficiile sistemului DEPBS, fie că importă sau nu inputuri. Pentru a obține beneficiul, un exportator trebuie doar să exporte mărfuri, fără să demonstreze că a importat vreun material de input. În consecință, chiar și exportatorii care își achiziționează toate inputurile de pe piața internă și care nu importă niciunul dintre produsele care pot fi utilizate ca inputuri sunt îndreptățiți să beneficieze de DEPBS. Prin urmare, aceste argumente sunt respinse.
(18)
În cazul vânzărilor de licențe DEPB, una dintre părți a declarat că prețul real de vânzare era mai mic decât valoarea licenței și, prin urmare, beneficiul era mai mic. În legătură cu aceasta, ar trebui remarcat faptul că beneficiul rezultat din aplicarea acestui sistem a fost calculat pe baza valorii creditului acordat în cadrul licenței, indiferent dacă licența a fost utilizată pentru a compensa taxele vamale la import sau dacă a fost efectiv vândută. Se consideră că orice vânzare a unei licențe la un preț inferior valorii nominale este o decizie pur comercială care nu modifică valoarea beneficiului obținut în cadrul acestui sistem. Prin urmare, acest argument este respins.
(19)
Una dintre părți a mai declarat că, inclusiv în cazul în care se consideră că DEPBS are caracter compensatoriu, beneficiul obținut prin acest sistem nu ar trebui să se bazeze pe valoarea de export, ci, mai degrabă, pe utilizarea reală a licenței DEPB. În acest sens, ar trebui reamintit faptul că, în conformitate cu articolul 3 punctul 2 și cu articolul 5 din regulamentul de bază, valoarea subvenției compensatorii a fost calculată în funcție de beneficiul acordat beneficiarului, constatat pe parcursul PA. În această privință, s-a considerat că beneficiul era conferit beneficiarului în momentul efectuării tranzacției de export efectuate în temeiul acestui sistem. În momentul respectiv, guvernul Indiei (GI) poate renunța la perceperea taxelor vamale, fapt care constituie o contribuție financiară în sensul articolului 3 punctul 1 litera (a) punctul (i) din regulamentul de bază. După ce autoritățile vamale eliberează un aviz de expediere la export care precizează, printre altele, valoarea creditului DEPBS care trebuie acordat pentru tranzacția de export respectivă, GI nu mai poate interveni în sensul acordării sau neacordării subvenției. În virtutea faptului că o societate are cunoștință de faptul că va primi o subvenție în cadrul DEPBS, respectiva companie se află într-o poziție mai avantajată, deoarece poate valorifica subvențiile prin oferirea unor prețuri mai scăzute. Decisiv pentru stabilirea acordării unui beneficiu este momentul la care are loc exportul, și nu utilizarea sa ulterioară, deoarece un exportator care a dobândit deja dreptul de a dispune de acest beneficiu se află într-o situație financiară mai favorabilă. Prin urmare, acest argument a fost respins.
(20)
În lipsa oricăror observații privind acest sistem, se confirmă considerentele 29-41 din regulamentul provizoriu.
3.3. Sistemul autorizațiilor prealabile (Advance Authorisation Scheme - „AAS”)
(21)
Una dintre părți a declarat că AAS ar trebui considerat un sistem de drawback al taxelor, deoarece materiile importate sunt utilizate pentru producerea de produse exportate. În replică la acest argument, în considerentul 54 din regulamentul provizoriu se explică faptul că subsistemul aplicat în cazul de față nu poate fi considerat un sistem autentic de drawback sau un sistem autentic de drawback pentru inputurile de substituire în sensul articolului 3 punctul 1 litera (a) punctul (ii) din regulamentul de bază. Acesta nu respectă normele enunțate în anexa I punctul (i), în anexa II (definiția și normele privind sistemele de drawback) și în anexa III (definiția și normele privind sistemele de drawback pentru inputuri de substituire) din regulamentul de bază. GI nu a aplicat în mod eficient un sistem sau o procedură de verificare prin care să confirme dacă și în ce cantitate au fost consumate materiile prime în fabricarea produsului exportat (anexa II partea II punctul 4 din regulamentul de bază și, în cazul sistemelor de drawback pentru inputuri de substituire, anexa III partea II punctul 2 din regulamentul de bază). Se estimează, de asemenea, că normele standard de intrări/ieșiri pentru produsul în cauză nu erau suficient de precise și că nu pot constitui în sine un sistem de verificare a consumului real, deoarece concepția acestor norme nu permite GI să verifice cu suficientă precizie cantitățile de inputuri consumate pentru producția exportată. În plus, GI nu a efectuat nicio examinare ulterioară pe baza inputurilor efective implicate, deși acest lucru ar fi trebuit să aibă loc în mod normal în absența unui sistem de verificare aplicat în mod eficace (anexa II partea II punctul 5 și anexa III partea II punctul 3 din regulamentul de bază). În concluzie, subsistemul poate fi supus măsurilor compensatorii, iar argumentul este, prin urmare, respins.
(22)
În ceea ce privește calcularea valorii subvenției și contrar declarațiilor uneia dintre părți, beneficiul AAS generat de alte surse decât de produsul în cauză a trebuit să fie luat în considerare la stabilirea valorii beneficiului care face obiectul unor măsuri compensatorii. În cadrul AAS nu există nicio obligație care să limiteze utilizarea beneficiului la importul de materii de input scutite de taxe vamale pentru un anumit produs. În consecință, produsul în cauză poate beneficia de toate beneficiile generate în cadrul AAS.
(23)
În lipsa oricăror observații privind acest sistem, se confirmă considerentele 42-58 din regulamentul provizoriu.
3.4. Sistemul de taxe preferențiale la exportul de mijloace de producție (Export Promotion Capital Goods Scheme - „EPCGS”)
(24)
În absența oricăror observații cu privire la acest sistem, se confirmă considerentul 59 din regulamentul provizoriu.
3.5. Sistemul unităților axate pe export (Export Oriented Units Scheme - „EOUS”)
(25)
Înainte de a aborda unele dintre comentariile societății din cadrul eșantionului care avea statut de EOU, ar trebui reamintit faptul că una dintre obligațiile cruciale ale unei EOU, astfel cum este prevăzut în „Politica în domeniul comerțului exterior 2004-2009” și în „Politica în domeniul comerțului exterior 2009-2014”, este aceea de a realiza câștiguri nete din diferențele de curs valutar, și anume, într-o perioadă de referință (cinci ani), valoarea totală a exporturilor trebuie să fie mai mare decât valoarea totală a bunurilor importate. Toate societățile care, în principiu, se angajează să exporte totalitatea producției lor de bunuri sau de servicii pot fi create în cadrul sistemului EOUS.
(26)
În schimb, unitățile axate pe export au dreptul la un număr de concesiuni enumerate în considerentul 66 din regulamentul provizoriu. Acestea sunt condiționate în drept de rezultatele obținute la export și, prin urmare, sunt considerate specifice și pot face obiectul unor măsuri compensatorii în conformitate cu articolul 4 alineatul (4) primul paragraf litera (a) din regulamentul de bază. Obiectivul exportului stabilit la capitolul 6.1 din „Politica în domeniul comerțului exterior 2009-2014” pentru unitățile axate pe export este o condiție sine qua non pentru obținerea subvențiilor.
(27)
Scutirile de care se bucură o EOU depind de drept și în totalitatea lor de performanțele la export. Sistemul EOUS nu poate fi considerat un sistem autentic de drawback sau un sistem autentic de drawback pentru inputurile de substituire în sensul articolului 3 punctul 1 litera (a) punctul (ii) din regulamentul de bază. Acestea nu respectă normele stricte enunțate în anexa I [literele (h) și (i)], în anexa II (definiția și normele privind sistemele de drawback) și în anexa III (definiția și normele privind sistemele de drawback pentru inputuri de substituire) la regulamentul de bază.
(28)
În plus, nu s-a confirmat că GI aplică un sistem sau o procedură prin care s-ar putea verifica ce inputuri achiziționate prin scutire de taxe vamale și/sau de impozit pe vânzări au fost consumate în procesul de producție a produsului exportat și în ce cantități (punctul 4 partea II din anexa II la regulamentul de bază și, pentru cazul unor sisteme de drawback pentru inputuri de substituire, punctul 2 partea II din anexa III la regulamentul de bază). Sistemul de verificare existent vizează monitorizarea obligației de a realiza câștiguri nete din diferențele de curs valutar, și nu consumul importurilor în raport cu producția de bunuri exportate.
(29)
În opinia părții cu statut de EOU, compensarea oricărui beneficiu depinde de două condiții: (i) lipsa unui sistem de verificare și (ii) existența unei remiteri excesive. În replică, ar trebui remarcat faptul că, pentru GI este esențial să demonstreze că a pus în funcțiune un sistem de verificare adecvat, pentru a determina care au fost inputurile consumate în cursul procesului de producție și în ce cantitate. Lipsa unui sistem de verificare adecvat va fi abordată în continuare. În ceea ce privește remiterea excesivă, aceasta este relevantă numai în cazul în care s-a stabilit faptul că un sistem, în aceste cazuri EOUS, este un sistem autentic de drawback care îndeplinește cerințele din anexele I, II și III din regulamentul de bază. După cum s-a explicat deja în considerentul 27 de mai sus, sistemul EOUS nu poate fi considerat un sistem autentic de drawback sau un sistem autentic de drawback pentru inputurile de substituire în sensul articolului 3 punctul 1 litera (a) punctul (ii) din regulamentul de bază.
(30)
Partea a subliniat în continuare caracterul standard al sistemului EOU ca un sistem care permite importarea cu scutire de taxe a materiilor prime pentru exportul de produse finite. Partea a declarat că sistemul EOU poate fi asimilat cu procedura vamală standard de scutire pentru perfecționare activă, nu cu cea a rambursării de taxe vamale. Partea a declarat că, indiferent de similaritatea teoretică a rezultatelor acestor sisteme (exportul de bunuri care încorporează materii prime pentru care s-a renunțat la perceperea taxei la import), există, totuși, diferențe substanțiale între acestea. În sprijinul acestei afirmații, partea a declarat că, în cadrul unui sistem de drawback pentru taxe, exportatorul are dreptul de a cere rambursarea taxelor pentru materiile prime incluse în produsele finale. În cadrul sistemului de perfecționare activă, exportatorul este scutit de orice taxă la import, dar are obligația legală de a plăti taxe pentru orice produs final vândut pe piața internă. Partea a declarat că nu pot exista niciun fel de remiteri excesive în temeiul acestui din urmă sistem.
(31)
În replică la aceasta, ar trebui remarcat în primul rând faptul că existența unei plăți în exces se poate determina numai în cazurile în care există un sistem de verificare în scopul monitorizării consumului de importuri în raport cu producerea bunurilor exportate. În ceea ce privește afirmația părții cu privire la faptul că EOU nu este un sistem de drawback pentru taxe vamale, ar trebui remarcat faptul că nota de subsol 2 din anexa I la regulamentul de bază stipulează clar faptul că, în sensul regulamentului de bază, „remiterea sau drawbackul de taxe” include scutirea totală sau parțială sau amânarea taxelor la import. Trebuie menționată identitatea între conceptul de bază care se aplică sistemelor de drawback pentru taxe și cel care se aplică sistemelor de scutire, adică taxele de import pentru importurile de materii prime fie nu sunt plătibile, fie sunt rambursabile, cu condiția ca aceste materii prime să fie utilizate la fabricarea produselor, care sunt ulterior exportate. În final, ar trebui menționat faptul că, pentru a determina dacă EOUS este un sistem autentic de drawback pentru taxe, acesta trebuie să îndeplinească cerințele din anexele I, II și III din regulamentul de bază.
(32)
În continuare, partea a afirmat că o EOU se supune unui sistem de verificare adecvat și etapelor suplimentare de verificare privind exporturile și vânzările sale interne. Partea a afirmat că nu sunt relevante numai Politica în domeniul Comerțului Exterior (FTP) și Manualul de proceduri, care stabilește normele și procedurile pentru EOU. De asemenea, ar trebui anchetat dacă există alte legi și regulamente indiene în vigoare care stabilesc un sistem de verificare rezonabil și eficient. În sprijinul afirmației sale, partea a declarat că, în conformitate cu secțiunea 6.10.1 din Manualul de proceduri, ea are obligația legală de a ține contabilitatea în mod adecvat și de a depune rapoarte de evoluție trimestriale și anuale semnate digital privind importurile, achizițiile de pe piața internă, precum și vânzările la export și interne. Partea a declarat în continuare că, în temeiul Legii accizelor centrale din 1944, la efectuarea de vânzări interne, obligația sa legală este să emită o factură fiscală în care sunt clar indicate, de exemplu, taxele care trebuie plătite. Legea centrală a accizelor stabilește, de asemenea, cerințe lunare potrivit cărora partea trebuie să prezinte autorităților detalii complete privind vânzările sale interne. De asemenea, în conformitate cu Legea societăților comerciale din 1956 și cu standardele contabile aplicabile, partea este obligată prin lege să prezinte informații detaliate privind importurile și achizițiile interne, precum și privind vânzările la export și interne în cadrul declarațiilor financiare auditate.
(33)
În replică la aceasta, nu se pune în discuție stabilirea de către Legea societăților comerciale a cadrului pentru standarde contabile în India. Cu toate acestea, când se evaluează adaptabilitatea sistemului EOU la aplicarea de măsuri compensatorii, ar trebui determinat dacă GI posedă un sistem care să confirme dacă și în ce cantitate au fost utilizate inputuri scutite de taxe la producerea produselor exportate.
(34)
Cerințele Legii accizelor centrale au un scop complet diferit, acela de asigurare a faptului că taxele sunt plătite în cazul vânzărilor pe piața internă din India. Aceasta nu verifică materiile importate cu scutire de taxe și nu controlează legătura între inputurile scutite de taxe și produsele exportate rezultante, pentru a se califica ca sisteme de drawback de taxe.
(35)
În ceea ce privește celelalte măsuri de verificare în vigoare, trebuie amintit că, astfel cum s-a indicat deja în considerentul 69 din regulamentul provizoriu, unitățile axate pe export nu sunt în nici un moment obligate să coreleze fiecare import cu produsul obținut corespunzător. Cu toate acestea, numai un astfel de control ar furniza autorităților indiene suficiente informații cu privire la destinația finală a inputurilor, pentru a le permite să verifice faptul că scutirile de drepturi vamale și de taxa la vânzare nu depășesc taxele și drepturile corespunzătoare inputurilor utilizate pentru fabricarea produselor destinate exportului.
(36)
În consecință, în ciuda analizării cu atenție a informațiilor furnizate de această parte, s-a confirmat că GI nu aplică niciun sistem sau procedură eficientă prin care să poată verifica ce inputuri achiziționate cu scutire de taxe vamale și/sau de impozit pe vânzări s-au consumat în procesul de producție a produsului exportat și în ce cantități (anexa II partea II punctul 4 din regulamentul de bază și, în cazul sistemelor de drawback pentru inputuri de substituire, anexa III partea II punctul 2 din regulamentul de bază). De asemenea, GI nu a efectuat o verificare suplimentară pe baza inputurilor efectiv implicate, deși aceasta ar trebui în mod normal să fie realizată, în lipsa unui sistem de verificare efectiv (anexa II partea II punctul 5 și anexa III partea II punctul 3 din regulamentul de bază). Mai mult, GI nu a furnizat nicio dovadă care să demonstreze că nu a existat o remitere excesivă.
(37)
Partea a declarat că, în scopul calculării subvenției, Comisia ar fi trebuit să ia în considerare taxele vamale plătite pentru vânzările interne de produse finite. În replică la această declarație, ar trebui notat că, deși scopul instituirii unei unități EOU este realizarea de câștiguri nete din diferențele de curs valutar („NFE”), unitatea EOU are posibilitatea de a vinde o parte din producția sa pe piața internă. În cadrul EOUS, produsele vor fi tratate ca produse importate, deși trebuie plătită numai o taxă de concesiune de 50 %. Astfel, o unitate EOU nu beneficiază de un regim diferit față de alte societăți active pe piața internă, și anume taxele/impozitele în vigoare vor trebui achitate pentru bunurile achiziționate. În acest context, ar trebui să fie clar faptul că decizia GI de a percepe impozite pentru bunuri de consum de pe piața internă nu înseamnă că scutirea unei unități EOU de la taxele la import și rambursarea impozitului pe vânzări nu reprezintă un beneficiu în raport cu vânzările la export ale produsului în cauză. În plus, vânzările pe piața internă nu au niciun impact asupra evaluării mai generale a existenței unui sistem de verificare corespunzător în vigoare.
(38)
Potrivit declarației părții, Comisia utilizează un numitor eronat la calcularea valorii subvenției. Aceasta a afirmat că numitorul corect este cifra de afaceri totală realizată la vânzare, iar nu cifra de afaceri realizată la export. Această afirmație trebuie respinsă. În conformitate cu articolul 7 alineatul (2) din regulamentul de bază, valoarea subvenției (numărător) calculată în cadrul sistemului s-a repartizat pe cifra de afaceri totală realizată la export în cursul PA ca numitor adecvat, deoarece subvenția este subordonată rezultatelor la export. Posibilitatea ca o EOU să vândă o parte din producția sa pe piața internă nu modifică faptul că EOUS are un obiectiv clar de export.
(39)
În ultimul rând, partea a afirmat că beneficiul conferit companiei ar trebui să fie egal cu costurile de credit la care GI renunță între momentul importării materiilor prime și cel al exportării barelor de oțel inoxidabil din India. În sprijinul acestei afirmații, partea a făcut referire la o concluzie provizorie recentă a DC SUA în cadrul unei reexaminări antisubvenții privind un nou expeditor, în acest caz, taxele neplătite fiind considerate ca un împrumut fără dobândă acordat societății, la momentul importării. În replică la aceasta, se remarcă faptul că Comisia nu este obligată să aplice o metodologie de calcul aplicată de DC SUA, ci prevederile regulamentului de bază. În acest caz, metodologia de calcul utilizată este explicată în considerentele 75 și 76 din regulamentul provizoriu. În orice caz, acest argument ar fi valabil numai în cazul în care taxele ar fi amânate (nota de subsol 3 din anexa I la regulamentul de bază), nu și în cazul unei scutiri, astfel cum este cazul în această situație.
(40)
În baza celor prezentate mai sus, se confirmă considerentele 60-77 din regulamentul provizoriu.
3.6. Sistemul creditelor de export (Export Credit Scheme - „ECS”)
(41)
Una dintre părți a recunoscut faptul că a primit un credit preferențial pentru exporturile sale, dar a afirmat că dobânda a fost considerabil mai mare decât cele practicate în UE și, prin urmare, acest credit nu ar trebui să fie considerat un beneficiu.
(42)
În replică la aceasta, ar trebui remarcat faptul că valoarea subvenției a fost calculată pe baza diferenței între dobânda plătită pentru creditele de export și suma care ar fi trebuit plătită pentru credite comerciale obișnuite utilizate de societatea în cauză în India. În acest caz, a fost utilizat un etalon intern pentru a se calcula valoarea subvenției. Prin urmare, acest argument este respins.
(43)
În lipsa oricăror observații privind acest sistem, se confirmă considerentele 78-86 din regulamentul provizoriu.
3.7. Valoarea subvențiilor pasibile de măsuri compensatorii
(44)
Valoarea subvențiilor care fac obiectul unor măsuri compensatorii, în sensul regulamentului de bază, exprimată pe o bază ad valorem, este între 3,3 % și 4,3 %. Deoarece acestea se situează la același nivel cu cel stabilit în considerentul 87 din regulamentul provizoriu, se confirmă, prin urmare, considerentul respectiv.
SISTEM→
DEPBS (3)
AAS (3)
EOU (3)
ECS (3)
Total
SOCIETATEA
Chandan Steel Ltd.
1,5 %
1,5 %
0,4 %
3,4 %
Venus group
2,6 %-3,4 %
0-0,8 %
3,3 % (4)
Viraj Profiles Vpl. Ltd.
4,3 %
4,3 %
(45)
Metodologia pentru stabilirea marjei de subvenție pentru societățile cooperante neincluse în eșantion a fost stabilită în considerentul 88 din regulamentul provizoriu. În conformitate cu articolul 15 alineatul (3) din regulamentul de bază, marja de subvenție pentru societățile cooperante neincluse în eșantion, calculată pe baza marjei de subvenție medii ponderate stabilite pentru societățile cooperante incluse în eșantion, este de 4,0 %. Astfel, se confirmă considerentul 88 din regulamentul provizoriu.
(46)
Baza luată în calcul la stabilirea marjei de subvenție la nivel național a fost prevăzută în considerentul 89 din regulamentul provizoriu. În lipsa oricăror observații în acest sens, se confirmă considerentul 89 din regulamentul provizoriu.
4. INDUSTRIA UNIUNII
(47)
În lipsa oricăror observații cu privire la industria Uniunii, se confirmă considerentele 90-93 din regulamentul provizoriu.
5. PREJUDICIUL
(48)
În lipsa oricăror observații privind prejudiciul, se confirmă considerentele 94-122 din regulamentul provizoriu.
6. LEGĂTURA DE CAUZALITATE
(49)
În lipsa oricăror observații privind legătura de cauzalitate, se confirmă considerentele 123-136 din regulamentul provizoriu.
7. INTERESUL UNIUNII
(50)
În lipsa oricăror observații privind interesul Uniunii, se confirmă concluziile din considerentele 137-148 din regulamentul provizoriu.
8. MĂSURI COMPENSATORII DEFINITIVE
8.1. Nivelul de eliminare a prejudiciului
(51)
Una dintre părți a declarat că marja medie de profit înainte de achitarea taxelor, respectiv 9,5 %, care reflectă situația din anul 2007, utilizată pentru calcularea prețului neprejudiciabil pentru stabilirea marjei de prejudiciu nu era reprezentativă pentru marja de profit înainte de achitarea taxelor pe termen lung din industrie. S-a afirmat că anul în care ar fi existat acest profit este considerat un an excepțional, iar anii 2005-2006 ar fi mai reprezentativi, aceștia fiind ani comerciali obișnuiți, cu marje de profit între 4 % și 6 %.
(52)
Profitul-țintă utilizat într-un stadiu provizoriu se baza pe marja medie ponderată a profitului realizat în 2007 de producătorii din Uniune incluși în eșantion. Acest an este considerat a fi cel mai recent an reprezentativ în care producătorii din Uniune nu au suferit din cauza subvențiilor prejudiciabile. Prin urmare, se respinge această observație și se confirmă marja de profit utilizată în stadiul provizoriu.
(53)
În lipsa altor observații cu privire la nivelul de eliminare a prejudiciului, se confirmă considerentele 149-153 din regulamentul provizoriu.
8.2. Concluzie privind nivelul de eliminare a prejudiciului
(54)
Se confirmă metodologia utilizată în regulamentul provizoriu.
8.3. Nivelul taxelor
(55)
Pe baza celor menționate anterior și în conformitate cu articolul 15 alineatul (1) din regulamentul de bază, ar trebui instituită o taxă compensatorie definitivă la un nivel suficient pentru a elimina prejudiciul cauzat de importurile care fac obiectul unor subvenții, fără a se depăși marja de subvenție constatată.
(56)
Pe baza celor de mai sus, nivelurile taxei compensatorii s-au stabilit prin compararea marjelor de eliminare a prejudiciului și a marjelor de subvenție. În consecință, nivelurile taxei compensatorii propuse se prezintă după cum urmează:
Societate
Marja de subvenție
Marja de prejudiciu
Rata taxei compensatorii
Chandan Steel Ltd.
3,4 %
28,6 %
3,4 %
Venus group
3,3 %
45,9 %
3,3 %
Viraj Profiles Vpl. Ltd.
4,3 %
51,5 %
4,3 %
Societăți cooperante neincluse în eșantion
4,0 %
44,4 %
4,0 %
Toate celelalte societăți
4,3 %
51,5 %
4,3 %
(57)
Nivelurile taxei compensatorii individuale pentru fiecare societate, menționate în prezentul regulament, au fost stabilite pe baza constatărilor prezentei anchete. Prin urmare, acestea reflectă situația constatată în cazul societăților respective, în cursul anchetei. Aceste niveluri ale taxei (spre deosebire de taxa națională aplicabilă „tuturor celorlalte societăți”) se aplică astfel exclusiv importurilor de produse originare din India, fabricate de aceste societăți și, prin urmare, de persoanele juridice specifice menționate. Produsele importate fabricate de orice altă societate care nu este menționată în mod specific în partea dispozitivă a prezentului regulament, inclusiv de entitățile afiliate societăților menționate în mod specific, nu pot beneficia de aceste niveluri și fac obiectul nivelului taxei aplicabile „tuturor celorlalte societăți”.
(58)
Orice cerere de aplicare a unui nivel individual al taxei compensatorii pe societate (de exemplu, în urma unei schimbări a denumirii entității sau a creării unor noi entități de producție sau de vânzare) ar trebui să fie adresată imediat Comisiei (5) și să conțină toate informațiile relevante privind, în special, orice modificare a activităților societății referitoare atât la producție, cât și la vânzările interne și la export care rezultă, de exemplu, în urma acestei schimbări a denumirii sau a modificării respective a entităților de producție și de vânzare. Regulamentul va fi modificat, după caz, prin actualizarea listei societăților care beneficiază de niveluri individuale ale taxei.
8.4. Perceperea definitivă a taxelor provizorii
(59)
Ținându-se cont de importanța marjelor de subvenție stabilite și de nivelul de prejudiciu cauzat industriei Uniunii, se consideră necesar ca sumele depuse cu titlu de taxă compensatorie provizorie, stabilită prin regulamentul provizoriu, să se perceapă în mod definitiv,
ADOPTĂ PREZENTUL REGULAMENT:
Articolul 1
(1) Se impune o taxă compensatorie definitivă la importurile de bare și tije din oțeluri inoxidabile simplu obținute sau finisate simplu la rece, altele decât barele și tijele cu secțiunea transversală circulară cu un diametru de minimum 80 mm, încadrate în prezent la codurile NC 7222 20 21, 7222 20 29, 7222 20 31, 7222 20 39, 7222 20 81 și 7222 20 89 și originare din India.
(2) Nivelul taxei compensatorii definitive aplicabil prețului net franco frontieră a Uniunii, înainte de vămuire, se stabilește după cum urmează pentru produsul descris la alineatul (1) și fabricat de societățile menționate în continuare:
Societate
Taxă (%)
Codul adițional TARIC
Chandan Steel Ltd., Mumbai
3,4
B002
Venus Wire Industries Pvt. Ltd, Mumbai;
Precision Metals, Mumbai;
Hindustan Inox Ltd., Mumbai;
Sieves Manufacturer India Pvt. Ltd., Mumbai
3,3
B003
Viraj Profiles Vpl. Ltd., Thane
4,3
B004
Societăți enumerate în anexă
4,0
B005
Toate celelalte societăți
4,3
B999
(3) În lipsa unor indicații contrare, se aplică dispozițiile în vigoare cu privire la taxele vamale.
Articolul 2
Sumele stabilite cu titlu de taxe compensatorii provizorii în conformitate cu Regulamentul (UE) nr. 1261/2010 pentru importurile de bare și tije din oțeluri inoxidabile simplu obținute sau finisate simplu la rece, altele decât barele și tijele cu secțiunea transversală circulară cu un diametru de minimum 80 mm, încadrate în prezent la codurile NC 7222 20 21, 7222 20 29, 7222 20 31, 7222 20 39, 7222 20 81 și 7222 20 89 și originare din India, se percep cu titlu definitiv.
Articolul 3
Prezentul regulament intră în vigoare în ziua următoare datei publicării în Jurnalul Oficial al Uniunii Europene.
Prezentul regulament este obligatoriu în toate elementele sale și se aplică direct în toate statele membre.
Adoptată la Bruxelles, 19 aprilie 2011.