РЕШЕНИЕ НА СЪВЕТА
от 9 юни 2011 година
за одобряване от името на Европейския съюз на Хагската конвенция от 23 ноември 2007 г. за международното събиране на издръжка на деца и на други членове на семейството
(2011/432/ЕС)
СЪВЕТЪТ НА ЕВРОПЕЙСКИЯ СЪЮЗ,
като взе предвид Договора за функционирането на Европейския съюз, и по-специално член 81, параграф 3, първа алинея във връзка с член 218, параграф 6, втора алинея, буква б) и параграф 8, втора алинея, първо изречение от него,
като взе предвид предложението на Европейската комисия,
като взе предвид становището на Европейския парламент (1),
като има предвид, че:
(1)
Съюзът работи за установяването на общо съдебно пространство, основано на принципа на взаимно признаване на решения.
(2)
Хагската конвенция от 23 ноември 2007 г. за международното събиране на издръжка на деца и на други членове на семейството (наричана по-нататък „Конвенцията“) представлява добра основа за световна система за административно сътрудничество и за признаване и изпълнение на решения и конвенции по въпросите на издръжката, като предвижда безплатна правна помощ при почти всички дела, свързани с издръжка на деца, и опростена процедура за признаване и изпълнение.
(3)
Член 59 от Конвенцията позволява на регионалните организации за икономическа интеграция, като Съюза, да подписват, приемат, утвърждават или да се присъединяват към Конвенцията.
(4)
Уредените от Конвенцията въпроси са предмет и на Регламент (ЕО) № 4/2009 на Съвета от 18 декември 2008 г. относно компетентността, приложимото право, признаването и изпълнението на съдебни решения и сътрудничеството по въпроси, свързани със задължения за издръжка (2). В съответствие с договореното при приемането на Решение 2011/220/ЕС на Съвета (3) за подписване на Конвенцията Съюзът следва да одобри Конвенцията сам и да упражнява компетентността си по всички уредени в нея въпроси. Следователно държавите-членки следва да бъдат обвързани от Конвенцията по силата на одобряването ѝ от Съюза.
(5)
Ето защо при одобряване на Конвенцията Съюзът следва да направи декларация за компетентност по член 59, параграф 3 от Конвенцията.
(6)
Освен това при одобряването на Конвенцията Съюзът следва да формулира всички резерви и да направи всички декларации, които са допустими съответно по членове 62 и 63 от Конвенцията и които счита за необходими.
(7)
В съответствие с член 2, параграф 3 от Конвенцията в това отношение Съюзът следва да декларира, че ще разшири приложението на глави II и III от Конвенцията, като включи задълженията за издръжка на съпрузи или бивши съпрузи. Същевременно той следва да направи едностранна декларация, с която да се ангажира да разгледа на по-късен етап възможността за допълнително разширяване на приложното поле.
(8)
Съюзът следва да формулира и резервата по член 44, параграф 3 от Конвенцията относно езиците, приети в съобщенията между централните органи. Държавите-членки, които желаят Съюзът да направи тази резерва по отношение на тях, следва предварително да уведомят Комисията, като посочат точното съдържание на резервата, която да бъде направена.
(9)
На последно място Съюзът следва да направи декларациите по член 11, параграф 1, буква ж) и член 44, параграфи 1 и 2 от Конвенцията. Държавите-членки, които желаят Съюзът да направи такива декларации по отношение на тях, следва предварително да уведомят Комисията, като посочат точното съдържание на декларациите, които да бъдат направени.
(10)
Държава-членка, която впоследствие има нужда да оттегли резервата, съдържаща се в приложение II, която се отнася до нея, или да оттегли или измени декларация, съдържаща се в приложение III, която се отнася до нея, или да добави в приложение III декларация, която се отнася до нея, следва да уведоми Съвета и Комисията за това. Въз основа на това Съюзът следва да уведоми депозитаря съответно.
(11)
Държавите-членки следва да информират Комисията за централните органи, определени в съответствие с член 4, параграф 3 от Конвенцията, както и да ѝ предоставят информацията относно правото, производствата и услугите, посочена в член 57 от Конвенцията. Комисията следва да изпрати тази информация на Постоянното бюро на Хагската конференция по международно частно право (наричано по-долу „Постоянното бюро“) при депозиране от страна на Съюза на документа за одобряване, изискван съгласно Конвенцията.
(12)
Когато държавите-членки предоставят на Комисията необходимата информация относно централните си органи и своето право, производства и услуги, те следва да използват формуляра за профила на държавите, препоръчан и публикуван от Хагската конференция по международно частно право, по възможност в електронен вид.
(13)
Държава-членка, която впоследствие има нужда да промени информацията относно централния орган или правото, производствата и услугите, следва да информира пряко Постоянното бюро за това, като същевременно уведоми за промените и Комисията.
(14)
В съответствие с член 3 от Протокол (№ 21) относно позицията на Обединеното кралство и Ирландия относно пространството на свобода, сигурност и правосъдие, приложен към Договора за Европейския съюз и Договора за функционирането на Европейския съюз, Обединеното кралство и Ирландия участват в приемането и прилагането на настоящото решение.
(15)
В съответствие с членове 1 и 2 от Протокол (№ 22) относно позицията на Дания, приложен към Договора за Европейския съюз и към Договора за функционирането на Европейския съюз, Дания не участва в приемането на настоящото решение и не е обвързана от него, нито от неговото прилагане,
ПРИЕ НАСТОЯЩОТО РЕШЕНИЕ:
Член 1
Хагската конвенция от 23 ноември 2007 г. за международното събиране на издръжка на деца и на други членове на семейството (наричана по-нататък „Конвенцията“) се одобрява от името на Европейския съюз.
Текстът на Конвенцията е приложен към настоящото решение.
Член 2
Председателят на Съвета се оправомощава да посочи лицето(лицата), упълномощено(и) да депозира(т) от името на Съюза документа, посочен в член 58, параграф 2 от Конвенцията.
Член 3
При депозирането на документа, предвиден в член 58, параграф 2 от Конвенцията, Съюзът прави декларацията за компетентност по член 59, параграф 3 от Конвенцията.
Текстът на тази декларация е приложен като част А от приложение I към настоящото решение.
Член 4
1. При депозирането на документа, предвиден в член 58, параграф 2 от Конвенцията, Съюзът декларира в съответствие с член 2, параграф 3 от Конвенцията, че ще разшири прилагането на глави II и III от Конвенцията по отношение на задължения за издръжка на съпрузи и бивши съпрузи.
Текстът на тази декларация е приложен като част Б от приложение I към настоящото решение.
2. При депозирането на документа, предвиден в член 58, параграф 2 от Конвенцията, Съюзът прави едностранната декларация, чийто текст е приложен като приложение IV към настоящото решение
Член 5
При депозирането на документа, предвиден в член 58, параграф 2 от Конвенцията, Съюзът прави резервата по член 44, параграф 3 от Конвенцията по отношение на държавите-членки, които възразяват срещу използването на френски или на английски език в съобщенията между централните органи.
Текстът на тази резерва е приложен като приложение II към настоящото решение.
Член 6
При депозирането на документа, предвиден в член 58, параграф 2 от Конвенцията, Съюзът прави декларациите по член 11, параграф 1, буква ж) от Конвенцията по отношение на информацията или документите, изисквани от държавите-членки, декларациите по в член 44, параграф 1 от Конвенцията по отношение на езиците, които държавите-членки ще приемат освен собствените си официални езици, както и декларацията по член 44, параграф 2 от Конвенцията.
Текстът на тези декларации е приложен като приложение III към настоящото решение.
Член 7
1. Най-късно до 10 декември 2012 г. държавите-членки съобщават на Комисията:
а)
данните за връзка на централните органи, определени в съответствие с член 4, параграф 3 от Конвенцията; и
б)
информацията относно правото, производствата и услугите, посочена в член 57 от Конвенцията.
2. За съобщаването на посочената в параграф 1 информация на Комисията държавите-членки използват формуляра за профила на държавите, препоръчан и публикуван от Хагската конференция по международно частно право, по възможност в електронен вид.
3. Комисията предава отделните формуляри за профила на държавите, попълнени от държавите-членки, на Постоянното бюро на Хагската конференция по международно частно право (наричано по-нататък „Постоянното бюро“), когато Съюзът депозира документа, посочен в член 58, параграф 2 от Конвенцията.
Член 8
Държава-членка, която желае да измени или оттегли резервата, съдържаща се в приложение II, която се отнася до нея, или да измени или оттегли декларация, съдържаща се в приложение III, която се отнася до нея, или да добави в приложение III декларация, която се отнася до нея, уведомява Съвета и Комисията за исканото изменение, оттегляне или добавяне.
Впоследствие Съюзът уведомява депозитаря в съответствие с член 63, параграф 2 от Конвенцията.
Член 9
Държава-членка, която след първоначалното предаване от Комисията на формуляра за профила на държавите желае да промени информацията в този формуляр, информира за това пряко Постоянното бюро или, в случай че използва формуляра за профила на държавите в електронен вид - пряко прави необходимата промяна. Тя информира същевременно и Комисията.
Член 10
Настоящото решение влиза в сила в деня на приемането му.
Съставено в Люксембург на 9 юни 2011 година.
DECIZIA CONSILIULUI
din 9 iunie 2011
privind aprobarea, în numele Uniunii Europene, a Convenției de la Haga din 23 noiembrie 2007 privind obținerea pensiei de întreținere în străinătate pentru copii și alți membri ai familiei
(2011/432/UE)
CONSILIUL UNIUNII EUROPENE,
având în vedere Tratatul privind funcționarea Uniunii Europene, în special articolului 81 alineatul (3) primul paragraf coroborat cu articolul 218 alineatul (6) al doilea paragraf litera (b) și alineatul (8) al doilea paragraf prima teză
având în vedere propunerea Comisiei Europene,
având în vedere avizul Parlamentului European (1),
întrucât:
(1)
Uniunea depune eforturi pentru crearea unui spațiu judiciar comun bazat pe principiul recunoașterii reciproce a hotărârilor.
(2)
Convenția de la Haga din 23 noiembrie 2007 privind obținerea pensiei de întreținere în străinătate pentru copii și alți membri ai familiei („convenția”) constituie un bun temei pentru un sistem mondial de cooperare administrativă și pentru recunoașterea și executarea deciziilor în materie de întreținere și a convențiilor de întreținere, prevăzând acordarea unei asistențe juridice gratuite în practic toate cazurile care privesc întreținerea copiilor și o procedură simplificată de recunoaștere și executare.
(3)
Articolul 59 din convenție permite organizațiilor regionale de integrare economică precum Uniunea să semneze, să accepte, să aprobe sau să adere la convenție.
(4)
Domeniile reglementate de convenție sunt tratate și de Regulamentul (CE) nr. 4/2009 al Consiliului din 18 decembrie 2008 privind competența, legea aplicabilă, recunoașterea și executarea hotărârilor și cooperarea în materie de obligații de întreținere (2). Astfel cum s-a convenit cu ocazia adoptării Deciziei 2011/220/UE a Consiliului (3) privind semnarea convenției, Uniunea ar trebui să aprobe singură convenția și să își exercite competența asupra tuturor domeniilor reglementate de aceasta. Prin urmare, statele membre are trebui să își asume obligații în temeiul convenției ca urmare a aprobării acesteia de către Uniune.
(5)
Cu ocazia aprobării convenției, Uniunea ar trebui, în consecință, să facă declarația de competență în temeiul articolului 59 alineatul (3) din convenție.
(6)
Uniunea ar trebui, în plus, să formuleze, cu ocazia aprobării convenției, toate rezervele și declarațiile adecvate care sunt permise în temeiul articolelor 62 și 63 din convenție și pe care le consideră necesare.
(7)
Uniunea ar trebui să declare, în temeiul articolului 2 alineatul (3) din convenție, că va extinde domeniul de aplicare al capitolelor II și III din convenție la obligațiile de întreținere între soți. Uniunea ar trebui, în același timp, să facă o declarație unilaterală prin care să se angajeze să examineze, la un stadiu ulterior, posibilitatea de extindere și mai mare a domeniului de aplicare.
(8)
Uniunea ar trebui să formuleze rezerva prevăzută la articolul 44 alineatul (3) din convenție cu privire la limbile acceptate în comunicările dintre autoritățile centrale. Statele membre care doresc ca Uniunea să formuleze această rezervă în ceea ce le privește, ar trebui să informeze Comisia în prealabil cu privire la acest lucru, precizând conținutul rezervei care se va formula.
(9)
Uniunea ar trebui să facă declarațiile prevăzute la articolul 11 alineatul (1) litera (g) și la articolul 44 alineatele (1) și (2) din convenție. Statele membre care doresc ca Uniunea să facă astfel de declarații în ceea ce le privește, ar trebui să informeze Comisia în prealabil cu privire la acest lucru, precizând conținutul declarațiilor care vor fi făcute.
(10)
Un stat membru care ar avea nevoie să modifice sau să retragă ulterior rezerva care îl privește și care figurează în anexa II sau să modifice sau să retragă declarațiile care îl privesc și care figurează în anexa III sau să adauge o declarație care îl privește în anexa III, ar trebui să informeze Consiliul și Comisia cu privire la acest lucru. Pe această bază, Uniunea ar trebui să procedeze la notificarea adecvată a depozitarului.
(11)
Statele membre ar trebui să informeze Comisia cu privire la autoritățile centrale desemnate în conformitate cu articolul 4 alineatul (3) din convenție și ar trebui să îi comunice informațiile referitoare la legile, procedurile și serviciile menționate la articolul 57 din convenție. Comisia ar trebui să transmită aceste informații Biroului permanent al Conferinței de drept internațional privat de la Haga („Biroul permanent”) cu ocazia depunerii de către Uniune a instrumentului său privind aprobarea, astfel cum este prevăzut de convenție.
(12)
Pentru furnizarea către Comisie a informațiilor cu privire la autoritățile lor centrale și la legile, procedurile și serviciile lor, statele membre ar trebui să utilizeze formularul de profil de țară recomandat și publicat de Conferința de drept internațional privat de la Haga, în versiune electronică, dacă este posibil.
(13)
Un stat membru care ar are nevoie să modifice informațiile referitoare la autoritatea sa centrală sau la legile, procedurile și serviciile sale, ar trebui să informeze în mod direct în acest sens Biroul permanent, comunicând totodată Comisiei modificarea.
(14)
În conformitate cu articolului 3 din Protocolul (nr. 21) privind poziția Regatului Unit și Irlandei cu privire la spațiul de libertate, securitate și justiție, anexat la Tratatul privind Uniunea Europeană și la Tratatul privind funcționarea Uniunii Europene, Regatul Unit și Irlanda participă la adoptarea și aplicarea prezentei decizii.
(15)
În conformitate cu articolele 1 și 2 din Protocolul (nr. 22) privind poziția Danemarcei, anexat la Tratatul privind Uniunea Europeană și la Tratatul privind funcționarea Uniunii Europene, Danemarca nu participă la adoptarea prezentei decizii, care nu este obligatorie pentru aceasta și nu i se aplică,
ADOPTĂ PREZENTA DECIZIE:
Articolul 1
Convenția de la Haga din 23 noiembrie 2007 privind obținerea pensiei de întreținere în străinătate pentru copii și alți membri ai familiei („convenția”) se aprobă în numele Uniunii Europene.
Textul convenției este atașat la prezenta decizie.
Articolul 2
Președintele Consiliului este autorizat să desemneze persoana sau persoanele împuternicite să depună în numele Uniunii instrumentul menționat la articolul 58 alineatul (2) din convenție.
Articolul 3
Cu ocazia depunerii instrumentului menționat la articolul 58 alineatul (2) din convenție, Uniunea face declarația de competență în temeiul articolului 59 alineatul (3) din convenție.
Textul respectivei declarații figurează la litera A din anexa I la prezenta decizie.
Articolul 4
(1) Cu ocazia depunerii instrumentului menționat la articolul 58 alineatul (2) din convenție, Uniunea declară, în temeiul articolului 2 alineatul (3) din convenție, că va extinde domeniul de aplicare al capitolelor II și III din convenție la obligațiile de întreținere între soți.
Textul respectivei declarații figurează la litera B din anexa I la prezenta decizie.
(2) Cu ocazia depunerii instrumentului menționat la articolul 58 alineatul (2) din convenție, Uniunea face o declarație unilaterală al cărei text este atașat ca anexa IV la prezenta decizie.
Articolul 5
Cu ocazia depunerii instrumentului menționat la articolul 58 alineatul (2) din convenție, Uniunea formulează rezerva prevăzută la articolul 44 alineatul (3) din convenție cu privire la statele membre care se opun utilizării fie a limbii franceze, fie a limbii engleze în comunicările dintre autoritățile centrale.
Textul respectivei rezerve figurează în anexa II la prezenta decizie.
Articolul 6
Cu ocazia depunerii instrumentului menționat la articolul 58 alineatul (2) din convenție, Uniunea face declarațiile prevăzute la articolul 11 alineatul (1) litera (g) din convenție cu privire la informațiile sau documentele cerute de statele membre și la articolul 44 alineatul (1) din convenție referitor la limbile acceptate de statele membre altele decât limbile lor oficiale, precum și declarația prevăzută la articolul 44 alineatul (2) din convenție.
Textul acestor declarații figurează în anexa III la prezenta decizie.
Articolul 7
(1) Cel târziu până la 10 decembrie 2012, statele membre comunică Comisiei:
(a)
coordonatele autorităților centrale desemnate în conformitate cu articolul 4 alineatul (3) din convenție; și
(b)
informațiile referitoare la legile, procedurile și serviciile menționate la articolul 57 din convenție.
(2) Pentru transmiterea informațiilor prevăzute la alineatul (1) către Comisie, statele membre utilizează formularul de profil de țară recomandat și publicat de Conferința de drept internațional privat de la Haga, în versiune electronică, dacă este posibil.
(3) Comisia transmite formularele de profil de țară completate de statele membre Biroului permanent al Conferinței de drept internațional privat de la Haga („biroul permanent”) cu ocazia depunerii de către Uniune a instrumentului menționat la articolul 58 alineatul (2) din convenție.
Articolul 8
Un stat membru care dorește să retragă rezerva care îl privește și care figurează în anexa II sau să modifice sau să retragă declarația care îl privește și care figurează în anexa III, sau să adauge o declarație care îl privește în anexa III, informează Consiliul și Comisia cu privire la retragerea, modificarea sau adăugarea dorite.
Ulterior, Uniunea procedează la notificarea adecvată a depozitarului în conformitate cu articolul 63 alineatul (2) din convenție.
Articolul 9
Un stat membru care dorește să modifice informațiile cuprinse în formularul său de profil de țară după transmiterea inițială de către Comisie a formularului respectiv informează în mod direct în acest sens biroul permanent sau, în cazul utilizării versiunii electronice a formularului de profil, efectuează direct modificarea necesară. Statul membru respectiv informează totodată Comisia în acest sens.
Articolul 10
Prezenta decizie intră în vigoare la data adoptării.
Adoptată la Luxemburg, 9 iunie 2011.