РЕШЕНИЕ НА КОМИСИЯТА
от 13 юли 2011 година
относно вноските в полза на Interbev
(нотифицирано под номер C(2011) 4923)
(само текстът на френски език е автентичен)
(2012/131/ЕС)
ЕВРОПЕЙСКАТА КОМИСИЯ,
като взе предвид Договора за функционирането на Европейския съюз, и по-специално член 108, параграф 2, първа алинея от него (1),
като покани заинтересованите страни да представят мненията си в съответствие с член 108, параграф 2, първа алинея от ДФЕС и като взе предвид тези мнения,
като има предвид, че:
I. ПРОЦЕДУРА
(1)
След информацията, получена относно въпросната мярка, с писмо от 2 октомври 2001 г. Европейската комисия зададе въпроси на френските власти във връзка с нея. Постоянното представителство на Франция при Европейския съюз отговори на Комисията с писмо от 9 ноември 2001 г.
(2)
Тъй като е приведена в действие без предварително разрешение на Комисията, мярката е вписана в регистъра на помощите, за които не е постъпило уведомление, под номер NN 39/03.
(3)
Комисията откри процедурата, предвидена в член 108, параграф 2 от ДФЕС, относно въпросната помощ с писмо № C(2003) 2057 окончателен от 9 юли 2003 г.
(4)
Решението за откриване на процедурата бе публикувано в Официален вестник на Европейския съюз (2). Комисията прикани другите държави-членки и заинтересованите трети страни да представят своите мнения относно въпросната помощ. Комисията не получи мнения от заинтересованите страни. Френските власти изпратиха своите мнения с писма от 8 и 10 октомври 2003 г., от 13 септември и от 29 ноември 2005 г.
(5)
На 25 февруари 2011 г. на Франция бе изпратено искане за допълнителна информация; на 29 март 2011 г. бе проведена среща.
(6)
Френските власти отговориха с писмо от 24 май 2011 г.
II. ОПИСАНИЕ НА МЯРКАТА
1. ВНОСКИ В ПОЛЗА НА INTERBEV
1.1. МЕЖДУБРАНШОВИТЕ ОРГАНИЗАЦИИ (МБО) И СИСТЕМАТА ОТ ДОБРОВОЛНИ ВНОСКИ, НА КОИТО Е ПРИДАДЕН ЗАДЪЛЖИТЕЛЕН ХАРАКТЕР
(7)
Междубраншовите организации (МБО) представляват групи по сектори на различни най-представителни браншове на селскостопанското производство и, в зависимост от случая, на преработката, пускането на пазара и разпространението, които са признати като междубраншови организации от компетентния административен орган. Тяхното съществуване, както и задачите и функционирането им, са регламентирани от член L.631-1 и следващите от Селскостопанския кодекс (code rural). За да бъде такава група призната, компетентните органи трябва да проверят дали са изпълнени различните критерии, и по-специално дали уставът им е законосъобразен (член L.632-1 от Селскостопанския кодекс) и дали организациите, влизащи в състава на МБО, са представителни.
(8)
МБО си поставят за цел да развиват дейности в интерес на всички звена в съответния сектор и могат да сключват споразумения с такава насоченост. На тези споразумения и събирането на доброволните вноски, предназначени за финансиране на дейностите, предвидени от споразуменията, може впоследствие да бъде придаден задължителен характер („да бъдат разширени“) с междуведомствено постановление за всички оператори от сектора, независимо дали са част от професионална организация, която е член на МБО, стига да съответстват на целите, определени от закона. Тези споразумения са насочени главно към по-добро опознаване на пазара, засилване на връзките между браншовете, подобряване на качеството и реклама на продуктите. Селскостопанският кодекс разрешава споразуменията да бъдат разширени само ако са насочени към „общ интерес“ чрез действия, „съответстващи на общия интерес и съвместими с правилата на Общата селскостопанска политика“ (вж. член L.632-3 от Селскостопанския кодекс).
(9)
Правилата за събиране и разпределяне на доброволните вноски, на които е придаден задължителен характер, са регламентирани поотделно от всяко споразумение на МБО.
1.2. РОЛЯТА НА ДЪРЖАВАТА
(10)
Въпреки че МБО са частни юридически лица и че финансирането им е осигурено чрез вноски от съответния сектор, функционирането на системата на доброволни задължителни вноски изисква намесата на държавата, по-специално по следните правила:
а)
преди всяко искане за разширение МБО трябва да бъде призната от държавните органи и да бъде в съответствие с целите на националната селскостопанска политика и на Общата селскостопанска политика (вж. съображения 7 и 8);
б)
след като бъдат признати, МБО могат да поискат от държавата да придаде на споразуменията им задължителен характер с междуведомствено постановление за разширение. По този начин всеки оператор от съответната област на производство дължи доброволната задължителна вноска, събирана от представителна МБО (вж. съображение 8);
в)
в съответствие с член L.632-8-1 от Селскостопанския кодекс компетентните органи са адресати на отчетите за дейността на всяка МБО и за прилагането на всяко от разширените споразумения.
2. ЦЕЛ НА ПОМОЩТА
(11)
Целта на въпросната помощ е насърчаване на изследователската и развойната дейност, техническата помощ и рекламата в полза на животновъдния сектор.
2.1. ВНОСКИ, ВЪВЕДЕНИ ОТ INTERBEV
(12)
Предмет на настоящото решение са два вида междубраншови вноски, на които е придаден задължителен характер от държавните органи. Става въпрос, от една страна, за вноски за месо и карантия, предназначени за консумация от човека, от едър рогат добитък и от овце, и за живи животни от рода на едрия рогат добитък и от рода на овцете, изпращани в държавите от ЕС или изнасяни („вноска за месото“), и, от друга страна, за вноска в полза на Националния фонд за животновъдство („вноска за НФЖ“).
(13)
Междубраншовите споразумения за въвеждане на вноските в полза на Interbev, предмет на настоящото решение, са, както следва:
Вноски за месото
Вноски в полза на Националния фонд за животновъдство (НФЖ)
Споразумения МБО
Постановление за разширение
Споразумения МБО
Постановление за разширение
25.7.1995 г.
18.12.1995 г.
15.6.1994 г.
18.12.1995 г.
12.6.2001 г.
19.9.2001 г.
19.4.2001 г.
(14)
Националното междубраншово сдружение за живи животни и месо (Interbev) е френската междубраншова организация за сектора на живите животни и месото. Тя е учредена на 9 октомври 1979 г. по инициатива на организациите, представляващи отрасъла на живите животни и месото в секторите говеда, овце и коне, и е призната с наредбата от 18 ноември 1980 г. (3) Нейната задача е да защитава и да развива общите интереси на животновъдството и на промишлените, занаятчийските и търговските дейности на сектора. Interbev бе призната през 1980 г. като междубраншова организация за сектора на живите животни и месото. В състава ѝ влизат 13 национални браншови организации, представляващи различните професии в стопанския сектор на живите животни и месото: животновъди, търговци на живи животни, касапи, търговци на едро, индустриалци, дистрибутори.
(15)
Двете ѝ основни задачи са сключването на междубраншови споразумения и взаимната комуникация. Към това се добавят програми за изследвания в сектора на месото. Междубраншовите споразумения, подписани в сдружението, определят правилата за дейността на сектора. Тези споразумения могат да бъдат представени на държавните органи в рамките на процедурата по разширение. След узаконяването на разширението със съвместно постановление на министрите на земеделието и на икономиката, мерките, предвидени от междубраншово споразумение, придобиват задължителен характер за всички оператори в сектора.
2.2. ВНОСКА ЗА МЕСОТО
(16)
С междубраншово споразумение от 25 юли 1995 г., което бе разширено с постановление от 18 декември 1995 г. (4), Interbev въведе вноска за месото и карантията, предназначени за консумация от човека, от рода на едрия рогат добитък и от рода на овцете, както и върху живи животни от рода на едрия рогат добитък и от рода на овцете, изпращани в държавите от ЕС или изнасяни
(17)
Вноската бе наложена върху три категории месо и/или животни, определени както следва:
а)
вноска за месото и карантията, предназначени за консумация от човека, от животни, заклани във Франция: опредена в размер на 0,084 френски франка (FRF) (5) на 1 kg кланичен труп и заплащана от физическото или юридическото лице, което е собственик или съсобственик на животното към момента на клането му;
б)
вноска за месото, вкарано или внесено за консумация във Франция: опредена в размер на 0,042 FRF/kg и заплащана от физическото или юридическото лице, което е първи собственик или съсобственик на месото на територията на страната;
в)
вноска върху живите животни от рода на едрия рогат добитък и от рода на овцете, изпращани за държава от ЕС или изнасяни: опредена в размер на 7 FRF/kg и заплащана от физическото или юридическото лице, което е последен собственик или съсобственик на животните на територията на страната.
(18)
Междубраншовото споразумение от 25 юли 1995 г. бе заменено от друго междубраншово споразумение от 12 юни 2001 г., което бе разширено с постановление от 19 септември 2001 г. (6) В член 1 от постановлението се определя, че споразумението е разширено за период, който завършва три години след датата на публикуване на това постановление, т.е. на 30 септември 2004 г.
(19)
Междубраншовото споразумение от 12 юни 2001 г. предвиждаше продължаване на предишното положение относно категорията на съответните меса и/или животни при увеличаване на размера на вноската: 0,1574 FRF (0,024 EUR) за месото и карантията, предназначени за консумация от човека, от животни, заклани във Франция; 0,0656 FRF (0,010 EUR) за месото, вкарано или внесено за консумация във Франция; 11,15 FRF (1,7 EUR) за живите животни от рода на едрия рогат добитък и от рода на овцете, изпращани в държава от ЕС или изнасяни.
(20)
Споразумението от 12 юни 2001 г. предвиждаше също възможност за частично възстановяване на вноската за месото в момента на изпращането му в държава от ЕС или на износа му в трети държави. Ставката на възстановяване беше 0,0656 FRF/kg (0,010 EUR).
(21)
Разширенията, извършени през 1995 г. и 2001 г., изключиха от механизма вноската за месото, вкарано или внесено за консумация във Франция. Следователно за тези продукти не се заплаща задължителната вноска за месото.
2.3. ВНОСКА ЗА НФЖ
(22)
С междубраншово споразумение от 15 юни 1994 г., разширено с постановление от 18 декември 1995 г. (7) и постановление от 19 септември 2001 г. (8), Interbev въведе вноска в полза на Националния фонд за животновъдство. Последното постановление определя, че споразумението е разширено за период, който завършва три години след датата на публикуване на това постановление, т.е. на 30 септември 2004 г.
(23)
Този браншови фонд, управляван в рамките на Националната конфедерация по животновъдство (НКЖ), е създаден за постигането на следните две основни цели: от една страна, да насърчи преструктурирането на организациите за услуги и да им помогне да се приспособят към бъдещите потребности на все по-малобройните животновъди, принудени да прилагат политиките на Общността за управление на производството, и, от друга страна, да допринесе за запазване на съвместните инструменти за генетично подобряване и приложни изследвания, които ще останат занапред ключови фактори за конкурентоспособността на животновъдството.
(24)
Вноска, предназначена за финансирането на този фонд, се събира от физическите или юридическите лица, които са собственици или съсобственици на животни от рода на едрия рогат добитък и от рода на овцете, заклани във Франция. Съгласно последните данни, предоставени от френските власти, тази вноска е била определена в размер на 0,02 FRF/kg (0,003 EUR) за нето тегло на заклано животно (или на 7 FRF/глава за говеда, 2,40 FRF/глава за телета и 0,36 FRF/глава за овце - съответно 1,05, 0,36 и 0,054 EUR).
(25)
Според френските власти приходите от тази вноска се използват за генетичното подобряване, генетичната информационна система, биотехнологията и икономическите проучвания.
2.4. ДЕЙНОСТИ, ФИНАНСИРАНИ ОТ ТЕЗИ ВНОСКИ
(26)
Ресурсите на Interbev, постъпващи от вноските за месото, се използват за три вида дейности, а именно:
а)
комуникация и реклама в полза на сектора;
б)
техническа помощ;
в)
изследвания и експерименти.
(27)
Що се отнася до комуникацията и рекламата, става въпрос по-специално за финансиране на кампании по различни теми, свързани с качествените месни продукти, като по-общи кампании по телевизията и радиото за говеждото месо, както и дейности за връзки с обществеността. Финансират се също рекламни дейности на външните пазари, като участие в търговски изложения и реклама.
(28)
Дейностите за техническа помощ са свързани по-специално със сертифицирането и категоризирането на животновъдните стопанства, с оглед премахване на ограниченията пред операторите, участващи в тези дейности. Interbev изготвя освен това общи спецификации в полза на отраслите и участва в разпространението и въвеждането на харта на добрите практики на животновъдство и на кодекс за добри работни практики в сектора на месото, като взема накрая участие и в изясняване на трансакциите в целия сектор.
(29)
Изследователските и експерименталните дейности са най-подходящи за нуждите на отрасъла, тъй като са насочени по-специално към безопасността на храните, управлението на качеството и благосъстоянието на животните.
(30)
Ресурсите на Interbev, постъпващи от вноските за НФЖ, се използват за следните дейности:
а)
съвместни дейности за генетично подобряване;
б)
компютризирана система за управление на информационните системи за животновъдните стопанства;
в)
приложни изследвания;
г)
икономически проучвания;
д)
разни дейности.
3. ПРОДЪЛЖИТЕЛНОСТ НА РАЗСЛЕДВАНАТА МЯРКА
(31)
Настоящото решение се отнася до периода 1996 г.-2004 г. - годината на изтичане на валидността на последното междубраншово споразумение, което е предмет на настоящата процедура.
4. ПОЛУЧАТЕЛИ
(32)
Получатели на разглежданата мярка за помощ са животновъдите на говеда и овце.
(33)
Основните крайни получатели на разглежданата мярка за помощ са производителите, преработвателите и дистрибуторите на селскостопански продукти. Предвидено е някои от дейности да могат да бъдат извършвани за сметка на последните от частни предприятия.
(34)
Настоящото решение не засяга становището на Комисията относно съвместимостта на процедурата по подбора на доставчиците на услуги, на които е възложено изпълнението на дейностите на Interbev, с правилата за възлагане на обществени поръчки.
5. ПРИЧИНИ ЗА ОТКРИВАНЕ НА ПРОЦЕДУРАТА (9)
(35)
Що се отнася преди всичко до характера на конкретните вноски, Комисията отбеляза, че на тях им е придаден задължителен характер от френското правителство в рамките на процедура по разширение на междубраншовите споразумения. Разширението на споразуменията е направено чрез приемане на постановление, публикувано в Официалния вестник на Френската република. Оттук следва, че за тези вноски е бил необходим акт на държавен орган, за да имат пълен ефект. Поради това при откриването на процедурата по разследване Комисията счете, че става въпрос за един вид парафискални вноски, т.е. за публични ресурси, и че тази помощ е неправомерна, тъй като за нея не е постъпило уведомление.
(36)
В съответствие с точка 194 от Насоките на Общността за държавната помощ в земеделието и горското стопанство през 2007-2013 г. (10) (наричани по-долу „Насоките за земеделието“) всяка неправомерна помощ следва да се оценява в съответствие с правилата и насоките, действащи към момента, когато помощта е предоставена. Тези Насоки за земеделието се прилагат от 1 януари 2007 г. Предходните насоки, Насоки на Общността относно държавната помощ за земеделието през 2000-2006 г. (11), се прилагаха от 1 януари 2000 г. Следователно всяка помощ, предоставена след тази дата, следва да бъде оценявана в контекста на насоките от 2000 г. От друга страна, помощите, предоставени преди тази дата, следва да бъдат оценявани в контекста на разпоредбите и на установената съдебна практика, приложими преди 1 януари 2000 г. Разследваната помощ е предоставяна от 1996 г. нататък.
(37)
По отношение на държавната помощ, финансирана чрез парафискална вноска, финансираните с помощта дейности, както и финансирането на самата помощ следва да бъдат разследвани от Комисията.
5.1. ПОМОЩТА
5.1.1. Рекламни дейности
(38)
Комисията припомни, че съвместимостта на помощта, предоставена до 1 януари 2002 г., трябва да бъде проверена в контекста на Рамката за националните помощи за реклама на селскостопанските продукти и някои продукти, които не са изброени в приложение II към Договора за ЕИО (12), и че съвместимостта на помощта, предоставена след тази дата, трябва да бъде проверена в контекста на Насоките на Общността, приложими към държавните помощи за реклама на продуктите, изброени в приложение I от Договора за ЕО, и за някои продукти, които не са изброени в приложение I (13). Двата текста се основават по същество на едни и същи принципи, като предвиждат по-специално отрицателни и положителни критерии, които следва да бъдат спазвани. Що се отнася до тавана на помощта, тези дейности следва да бъдат финансирани от сектора в размер на не по-малко от 50 % от разходите. В конкретния случай мерките са били финансирани изцяло чрез парафискални вноски и финансовият принос на операторите достига по определение това равнище. Ето защо на етапа на откриване на процедура по разследване Комисията счете, че приложимите условия са изпълнени.
5.1.2. Дейности за осигуряване на техническа помощ
(39)
Комисията припомни, че съвместимостта на помощта, предоставена до 1 януари 2000 г., трябва да бъде проверена в контекста на практиката на Комисията, основана на предложението за полезни мерки във връзка с помощта, предоставена от държавите-членки в сектора на животновъдството и на продуктите от животновъдството (14), и че съвместимостта на помощта, предоставена след тази дата, трябва да бъде проверена в контекста на Насоките за земеделието. Практиката на Комисията, приложима до 2000 г., и Насоките за земеделието се основават по същество на едни и същи принципи. Следователно помощта, предоставена в размер на 100 % от допустимите разходи, е разрешена за този вид помощи. Освен това помощта следва да бъде достъпна за всички оператори, които са потенциално заинтересовани. Ето защо на етапа на откриване на процедура по разследване Комисията счете, че приложимите условия са изпълнени.
5.1.3. Изследователски и експериментални дейности
(40)
Комисията припомни, че съвместимостта на помощта трябва да бъде проверена в контекста на Рамката на Общността за държавните помощи за изследователска и развойна дейност (15) и на Съобщението на Комисията за изменение на тази рамка (16). Следователно съвместим с вътрешния пазар е размер на помощта, достигащ до 100 %, при условие че са изпълнени следните четири условия: помощта представлява общ интерес за сектора; информацията се публикува в подходящи всекидневници; резултатите от дейностите се представят по еднакъв начин - изразени както в стойност, така и в разход на време; помощта отговаря на международните търговски критерии, възприети от ЕС. Ето защо на етапа на откриване на процедура по разследване Комисията счете, че приложимите условия са изпълнени.
5.1.4. Дейности, финансирани от вноската за НФЖ
(41)
Комисията искаше да си изясни точния характер на дейностите, финансирани от вноската за НФЖ, чиято цел е да насърчи преструктурирането на организациите за услуги и да им помогне да се приспособят към бъдещите потребности на животновъдите, както и да допринесе за запазване на общите инструменти за подобряване на генетичния материал и за приложни изследвания. Приходите от тази вноска се използват според френските власти за генетичното подобряване, генетичната информационна система, биотехнологията и икономическите проучвания. Тези данни бяха недостатъчни, за да може Комисията да установи съвместимостта на въпросните действия с приложимите разпоредби на Общността. На етапа на откриване на процедура по разследване Комисията не можа следователно да достигне до заключението, че дейностите, финансирани от вноската за НФЖ, са съвместими с Договора за ЕО (17).
5.2. ФИНАНСИРАНЕ НА ПОМОЩТА
5.2.1. Вноска за месото
(42)
От 1 януари 1996 г. нататък вноската се налага, наред с другото, върху живи животни от рода на едрия рогат добитък и от рода на овцете, изпратени в други държави-членки, както и върху продукти от тяхното месо, изпращани в други държави-членки, въпреки че за последните през 2001 г. е въведено частично възстановяване на тази вноска. Съгласно решение на Съда на Европейския съюз (наричан по-долу „Съдът на ЕС“) (18) дадена такса следва да се разглежда като представляваща нарушение на забраната срещу дискриминация, установена в член 110 от ДФЕС, ако предимствата, свързани с насочването на постъпленията, са в полза на онези от облаганите национални продукти, които се преработват или пускат на националния пазар, като се компенсира частично понасяната от тези продукти тежест и така се поставят в по-неизгодно положение изнасяните национални продукти.
(43)
На етапа на процедурата по разследване Комисията счете, че постъпленията от таксата върху продуктите и живите животни, изпращани в други държави-членки, предназначена за финансиране на дейностите по реклама, техническа помощ, изследвания и експерименти, извършвани от Interbev, могат да представляват финансиране на помощ, несъвместимо с вътрешния пазар съгласно Договора и по-специално член 107 от него, и че следователно финансираната по този начин държавна помощ би била несъвместима с посочения договор. В действителност вноската би могла да постави в по-неблагоприятно положение производството на животни с оглед на износа им в други държави-членки, тъй като предназначението на приходите може по своята същност да постави в по-благоприятно положение националната продукция, пускана на пазара във Франция, за сметка на изнасяната национална продукция, и размерът на вноската не е съобразен с различните печалби, реализирани от националните продукти при пускането им в продажба във Франция или извън Франция.
5.2.2. Вноска за НФЖ
(44)
Въз основа на информацията, получена при откриването на официална процедура по разследване, Комисията не разполагаше при самата процедура по разследване с данни, сочещи, че тази вноска е била наложена за вносни животни или за животни, изпращани в други държави-членки.
6. СЪВМЕСТИМОСТ НА ДОБРОВОЛНИТЕ ЗАДЪЛЖИТЕЛНИ ВНОСКИ СЪС СИСТЕМАТА НА ОБЩАТА ОРГАНИЗАЦИЯ НА ПАЗАРА
(45)
По въпроса за съвместимостта на доброволните задължителни вноски със системата на общата организация на пазара (наричана по-долу „ООП“) в контекста на решението от 22 май 2003 г. по дело Freskot (19), Комисията счита, че в конкретния случай доброволните задължителни вноски не засягат, пряко или косвено, цените на въпросните крайни продукти, защото те не влияят върху цените на продуктите, които се определят от свободния пазар. Така тежестта върху месните продукти и отглежданите животни се неутрализира от предимството, предоставяно от финансираните дейности. Следователно може да се приеме, че въздействието на вноските върху цените е много ограничено или изобщо няма такова.
III. МНЕНИЯ НА ФРАНЦИЯ
(46)
С писма от 8 и 10 октомври 2003 г. френските власти представиха своите мнения относно решението на Комисията за откриване на процедурата, предвидена по член 108, параграф 2 от ДФЕС, по отношение на разглежданата тук мярка за помощ.
(47)
С писма от 13 септември и 29 ноември 2005 г. френските власти представиха други мнения в отговор на исканията за допълнителна информация, изпратени от Комисията.
(48)
В резултат на искането за допълнителна информация, изпратено от Комисията на 25 февруари 2011 г., и на срещата на 29 март 2011 г. френските власти представиха други мнения с писмо от 24 май 2011 г.
(49)
Френските власти отбелязват, че според Комисията ресурсите, постъпващи от такива междубраншови вноски, на които е придаден по този начин задължителен характер, могат да бъдат приравнени с парафискални такси, които могат да предизвикат нарушаване на конкуренцията на вътрешния пазар. Френските власти отбелязват също така, че за мерките е трябвало да бъде представено уведомление. По-нататък те изтъкват следните съображения:
1. ОБХВАТ НА РАЗСЛЕДВАНЕТО НА КОМИСИЯТА СЪГЛАСНО ФРЕНСКИТЕ ВЛАСТИ
(50)
Що се отнася до вноските, събрани по силата на междубраншовите споразумения от 15 юни 1994 г. в полза на фонда за животновъдство и от 18 декември 1995 г. в полза на Interbev, френските власти считат, че Комисията е започнала тяхното разследване с писма от 16 януари 1995 г. (помощ NN 34/95) и от 18 март1996 г., и го е приключила с писмо (SG (96) D/6396) от 15 юли 1996 г. със заключението, че „въпросните мерки попадат изключително в обхвата на Регламент (ЕИО) № 2328/91 на Съвета и следва да бъдат разследвани съгласно цитирания регламент. Всъщност член 35, параграф 2 от този регламент изключва прилагането на членове 92 и 93 от Договора“.
(51)
В отговор на Комисията, която изтъкна, че навремето не се е произнесла по другите мерки, осъществени от Interbev (тъй като досие NN 34/95 се е отнасяло само до инвестициите, насочени към преструктуриране на стопанствата за отглеждане на говеда с бозаещи малки), френските власти заявиха, че в отговор на писмо на Комисията от 18 март 1996 г. те са се произнесли, както следва: „Националният фонд за животновъдство има действително за цел […] да подобри селекцията в животновъдството и да подпомогне изследванията, и по-специално генетичните. […]“ (писмо от 13 септември 2005 г.).
(52)
Френските власти следователно считат, че Комисията е била много добре информирана относно наличието на дейности по комуникация, реклама, изследвания и експерименти, финансирани от Interbev, и е имала възможност в рамките на това досие да отправи към френските власти искания за допълнителна информация. Тъй като Комисията не е реагирала на това съобщение, френските власти са достигнали до заключението, че изпратената информация е била достатъчна за Комисията.
(53)
В по-късен отговор на Комисията, в който е изпратено искане за допълнителна информация (30 май 1996 г.) във връзка с горепосоченото писмо, френските власти, от една страна, твърдят, че така и не са получили искания за допълнителна информация, а, от друга страна, считат, че бездействието на Комисията между 30 май 1996 г. и 2 октомври 2001 г. представлява мълчаливо приемане на съвместимостта на мерките, за които е била уведомена.
(54)
Освен това френските власти заявяват, че Комисията е била уведомена за дейностите по комуникация, осъществени от Interbev в рамките на дело C 18/95, във връзка с мерките в полза на сектора на овцете.
(55)
Следователно, тъй като оттогава Комисията не е проучвала тези споразумения, според френските власти те правомерно са приели, че Комисията не се противопоставя на прилагането им.
(56)
При тези условия френските власти считат, че настоящата процедура се отнася само до междубраншовото споразумение от 12 юни 2001 г.
(57)
В писмото си от 24 май 2011 г. и при срещата на 29 март 2011 г. френските власти най-после представиха на Комисията данни относно целия разглеждан период.
2. ПРИЧИНИ, ОБОСНОВАВАЩИ НЕПРЕДСТАВЯНЕТО НА УВЕДОМЛЕНИЕ ЗА ПОМОЩТА СПОРЕД ФРЕНСКИТЕ ВЛАСТИ
(58)
Що се отнася до дейностите, осъществени благодарение на ресурсите от събраните вноски по силата на новите междубраншови споразумения от 12 юни 2001 г. в полза на Interbev и НФЖ, френските власти не са счели за необходимо да представят уведомление за тях, тъй като те са финансирани изключително от частни ресурси, получени от съответния сектор.
3. ДЕЙНОСТИ, ОСЪЩЕСТВЕНИ ОТ INTERBEV
(59)
Що се отнася до дейностите, осъществени от Interbev, френските власти отбелязват, че в резултат на анализа на представената им информация с писмо от 9 ноември Комисията счита, че те са съвместими с Насоките на Общността за държавната помощ в земеделието през 2000-2006 г. и с Насоките на Общността, приложими към държавните помощи за реклама на селскостопанските продукти и на някои продукти, които не са изброени в приложение I. Френските власти потвърждават, че през периода, към който се отнася настоящото решение, Interbev е финансирал тези дейности по реклама, техническа помощ, изследвания и експерименти при същите условия, каквито са изложените в писмото от 9 ноември 2001 г.
4. ДЕЙНОСТИ ЗА ИЗСЛЕДВАНИЯ И ЕКСПЕРИМЕНТИ, ОСЪЩЕСТВЕНИ ЧРЕЗ НФЖ
(60)
Що се отнася до НФЖ, с писмо в отговор на решението за откриване на процедура (8 и 10 октомври 2003 г.) френските власти представиха следните обяснения.
(61)
Дейностите, осъществени благодарение на ресурсите на НФЖ, са дейности за техническа помощ и приложни изследвания. Френските власти потвърдиха, че те са разработени в съответствие с точки 14 и 17 от Насоките на Общността за държавната помощ в земеделието през 2000-2006 г.
(62)
Прави се преди всичко уточнението, че ресурсите, събрани от НФЖ, са използвани за следните дейности:
а)
съвместни дейности за генетично подобряване;
б)
компютризирана система за управление и информационна система за животновъдните стопанства;
в)
приложни изследвания;
г)
икономически проучвания;
д)
разни дейности.
4.1. ДЕЙНОСТИ В ОБЛАСТТА НА ГЕНЕТИКАТА
(63)
В областта на генетиката участието на НФЖ е строго ограничено до участие в някои съвместни дейности, осъществявани в рамката на Националната система за генетично подобряване и определени от Националната комисия за генетично подобряване (CNAG), в която участват представители на държавата, на бранша, на изследователската дейност и на образователните институции.
(64)
Финансовите средства, предоставени от НФЖ, са предназначени основно за участие в дейностите на отдела по генетика на Института за животновъдство, чиито главни задачи са: подпомагане на организациите, които на място съдействат за генетичното подобрение на преживните животни; изготвяне, поддържане и актуализиране на спецификациите, определящи процедурите на място; контрол на процедурите по оползотворяване и регистриране на общите информационни системи за данните, необходими за генетична оценка на разплодните животни; адаптиране на процедурите за индексация в партньорство с INRA; въвеждане на процедури за обмен на данни на международно равнище и разпространение на официалния указател.
4.2. ОБНОВЯВАНЕ И РАЗВИТИЕ НА ИНФОРМАЦИОННИТЕ СИСТЕМИ В ЖИВОТНОВЪДСТВОТО
(65)
В рамките на дейността си по обновяване и развитие на информационните системи в животновъдството, НФЖ дава своя принос за обновяването на генетичната информационна система (ГИС). Започнало през 1995 г., това обновяване се наложи като начин за модернизиране на общата информационна система, въведена преди повече от 20 години, и нейното унифициране, с оглед да се осигури по-ефективно управление на генетичните данни, като се даде същевременно възможност за включване на новите функционалности, необходими за индексацията, и да се намалят разходите.
(66)
От друга страна, НФЖ взе участие в проучването на икономическата, техническата и правната целесъобразност на един проект за браншова информационна система в животновъдството (SPIE), чиято цел е да се осигури браншовото и междубраншовото оползотворяване на официалните данни за идентификация и на другите данни, които могат да се вземат.
4.3. УЧАСТИЕ В ОБЛАСТТА НА ПРИЛОЖНИТЕ ИЗСЛЕДВАНИЯ
(67)
Редица програми за приложни изследвания бяха подпомогнати от НФЖ, чиято задача е да продължи участието си в проучвания, насочени към теми от общ интерес за сектора на животновъдството, като например помощта за програмата за приложни изследвания и трансфер на биотехнологиите за репродукция (прехвърляне на ембриони, определяне на пола, оплождане ин витро). Тези работи се отнасят до новите техники в ембриологията, които са особено интересни с оглед бъдещото използване на молекулярните маркери и на дейностите по селекция, подпомогната от маркери. Програмата по-конкретно включва значително повишаване на резултатността при класическото прехвърляне на ембриони, разработване и оптимизиране на френския метод за определяне на пола на ембрионите, разработване на метода за овоцитна пункция при използване на ехограф, подобряване на техниката на оплождане ин витро.
(68)
НФЖ взе също участие в пилотния проект за изследвания на хомоложната рекомбинация. Проектът, управляван от INRA и използващ метода на трансгенезата, се отнасяше до контролирана модификация на генома на животните и бе насочен към включването на трансген на предварително избрано място в ДНК. Тази процедура имаше за цел да открие пътя за заместване на един ген с друг, без да се използват генетично модифицирани организми.
(69)
Освен това НФЖ взе участие в програмата IDEA за електронната идентификация на едрия рогат добитък и овцете. Той даде също принос за финансирането на националните проекти, одобрени в рамките на програмата на Общността IDEA, насочена към подобряване на надеждността на идентификацията на животните чрез използване на нови техники и електроника.
4.4. ИКОНОМИЧЕСКИ ПРОУЧВАНИЯ
(70)
НФЖ трябваше да участва във финансирането на икономически проучвания, необходими на животновъдните организации, по-специално за да се отговори на въпросите, поставяни от последователните реформи на ОСП, разширяването на Европа, кризите от последните години и развитието в международен контекст.
(71)
Всички тези проучвания са извършени под ръководството на група, наречена „Икономическа група за животновъдство“ (ИГЖ), под егидата на Института за животновъдство, който осигурява съгласуваността между различните изследвания, поискани от бранша, и взаимното им допълване с извършваните на други места изследвания.
(72)
Извършените проучвания се състоят от мониторинг на конюнктурата в секторите за мляко и за месо във Франция и в Европа, ежемесечни финансови справки със задълбочен анализ на икономическите аспекти на производството на животни във Франция, в Европа и в целия свят, специфични изследвания, като мониторинг на цените, на производствените разходи, на преговорите в Общността и в СТО.
(73)
Икономическата обсерватория, създадена в рамките на ИГЖ, обединява конкретните данни за функционирането на животновъдните стопанства, събрани чрез мрежите за животновъдство, и осигурява полезното взаимодействие между макроикономическия и микроикономическия подход.
4.5. РАЗНИ ДЕЙНОСТИ
(74)
НФЖ е призван, от друга страна, да подкрепя стриктно започването на новите обединителни проекти, имащи за цел да насърчат адаптирането на животновъдството към социално-икономическите промени, като например създаване на харта на добрите практики в животновъдството, които се налагат като най-важният общ подход от този вид в Европа, и започването на проекта за комуникация относно професията на животновъда след втората криза със СЕГ, за да се възстанови разбирателството между животновъди и граждани.
4.6. РАМКА НА ОБЩНОСТТА
(75)
Френските власти подчертаха, че всички финансирани дейности са наистина от общ интерес за всички говедовъди и овцевъди; никога не е ставало въпрос за дейности, ползата от които би се ограничила до единични оператори или до отделни групи оператори.
(76)
Финансовото участие на НФЖ е най-често под 50 % от разходите за тези работи и изследвания. То може да бъде над 50 % в някои единични проекти, но размерът на помощта не надвишава в никакъв случай 100 %.
4.6.1. Техническа помощ
(77)
Икономическите проучвания се финансират, като се спазва, от една страна, ограничението от 100 000 EUR на животновъд за период от три години и, от друга страна, правилото за достъп на всички животновъди до техните резултати.
4.6.2. Приложни изследвания
(78)
Френските власти потвърдиха, че данните от всяко икономическо проучване, както и събраните след завършването на всяка изследователска програма, когато са окончателни, получават широко разпространение. Систематично се публикуват и разпространяват резултатите от всички дейности, подпомогнати от фонда, за да могат животновъдите и техните организации по места да се възползват от тях и да имат достъп без никаква дискриминация.
(79)
Използват се два големи канала за разпространение: каналът на браншовите животновъдни организации и този на Института по животновъдство с помощта на технически и икономически публикации, разпространявани широко сред животновъдите и техниците.
(80)
Като се има предвид, че тези работи представляват общ интерес, не се предвижда употребата на резултатите за търговски цели. Същинската полза от тези дейности е за всички говедовъди и овцевъди, до които се разпространяват теоретичните и практическите резултати от тях.
(81)
За финансираните изследвания не се допуска пряко заплащане на производителите и преработвателите.
5. ВНОСКИ ЗА ВНОСА НА ЖИВОТНИ И МЕСО
5.1. ЗА ВНОСКИТЕ В ПОЛЗА НА INTERBEV
(82)
Относно таксуването на вкараното във Франция месо от животновъдни стопанства в други държави-членки или от трети държави, съгласно данните, изпратени на няколко пъти от френските власти, Комисията можа да установи, че междуведомствените постановления за разширение на междубраншовите споразумения от 1995 г. и 2001 г. винаги са изключвали от обхвата си вноските за вносното месо.
5.2. ЗА ВНОСКИТЕ В ПОЛЗА НА НФЖ
(83)
Комисията освен това установи, че вноската, събирана в полза на НФЖ, би могла да бъде приложена към животни, отгледани извън националната територия, но вкарани във Франция, за да бъдат заклани там.
(84)
В писмото си от 6 октомври 2003 г. френските власти признаха уместността на това възражение въз основа на принципите на правото на Общността. Затова те поеха задължението да изменят текста на споразумението, с оглед да се изключи каквато и да било вноска за животните, отгледани извън националната територия, но вкарани във Франция, за да бъдат заклани там. Френските власти предложиха да предоставят новия текст на Комисията, когато новото споразумение бъде окончателно договорено и подписано.
(85)
Те добавиха, че на практика вносът на живи животни е така или иначе много ограничен и не създава опасност от нарушаване на конкуренцията. По данни на митническите органи внесените „възрастни угоени говеда“ са били съответно 24 933 глави през 2001 г. и 22 250 глави през 2002 г. Общо в страната се колят от порядъка на 4 милиона глави, така че живият внос е само 0,58 % от общия брой на закланите животни. От друга страна, над 70 % от този внос е на животни с висок клас по конформация и висока цена, предназначени за потребителска ниша, характерна за Северна Франция. Като се имат предвид средните цени на вноса на тези животни (по данни на митниците 1,50 EUR/kg живо тегло или 2,5 EUR/kg нето), събраната вноска в полза на НФЖ за тези животни е била от порядъка на една хилядна от стойността на животното.
(86)
Според френските власти събраните доброволни задължителни вноски са, от една страна, минимални, тъй като неплащането им за вносните животни е било често явление, което после е станало систематично, а, от друга страна, размерът на въпросната доброволна задължителна вноска, отнесен към стойността на животните, е толкова малък, че не би могъл да доведе до нарушаване на конкуренцията. В своето писмо от 24 май 2011 г. френските власти представиха примерни изчисления на вноските и изявления на предприятия, доказващи, че практиката на възстановяване може да се прилага в някои случаи, без обаче да е задължителна.
(87)
С писма от 13 септември 2005 г. и 24 май 2011 г. френските власти потвърдиха, че от 2003 г. нататък вноската за НФЖ се събира само за животните, отгледани и заклани във Франция (20).
6. ВНОСКИ ЗА ЖИВОТНИТЕ И МЕСОТО, ИЗПРАЩАНИ В ДРУГИ ДЪРЖАВИ-ЧЛЕНКИ
6.1. ЗА ВНОСКИТЕ В ПОЛЗА НА INTERBEV
(88)
Относно вноската за месото, изпращано в други държави-членки, Комисията обърна внимание върху възможен риск от дискриминация, свързан със система на вноски, която не взема под внимание изпращането извън националната територия на някои продукти, подлежащи на заплащане на вноски, и изрази опасения, че подобна мярка поставя в по-благоприятно положение националните продукти, пуснати на пазара във Франция.
(89)
Както е изложено в съображение 16 и следващите, за месото, изпращано в други държави-членки, се заплаща доброволна задължителна вноска от 0,0126 EUR/kg, а след междубраншовото споразумение от 12 юни 2001 г. - доброволна задължителна вноска от 0,024 EUR/kg. Освен това след посоченото споразумение бе предвидена система за възстановяване в размер на 0,010 EUR/kg.
(90)
Що се отнася до доброволните задължителни вноски, събирани за животните, изпращани в други държави-членки, в своето писмо от 24 май 2011 г. френските власти представиха обяснения, доказващи, че посочените доброволни задължителни вноски са пропорционални на печалбите от дейностите, финансирани от тези вноски.
(91)
Френските власти обясниха, че изпращаните живи животни са били неугоени отбити животни от рода на едрия рогат добитък. Както бе посочено в съображение 17 и следващите, за тези животни се е заплащала доброволна задължителна вноска, изчислявана на глава, а не на килограм месо.
(92)
Френските власти представиха тогава изчисление, което дава възможност да се прецени съответствието между вноската на глава и на килограм. В действителност в междубраншовото споразумение от 25 юли 1995 г. се посочва, че доброволната задължителна вноска е 0,084 FRF/kg от кланичен труп и че доброволната задължителна вноска при изпращане на живи животни е 7 FRF на глава възрастно говедо (член 4). От друга страна, едно неугоено отбито животно тежи от порядъка на 250 до 280 kg живо тегло, от което се получава средно 163 kg месо (коефициент 65 %). По този начин вноската от 7 FRF на глава съответства на вноска от 0,042 FRF/kg, което е около половината от вноската, дължима за месото.
(93)
Междубраншовото споразумение от 12 юни 2001 г. продължи действието на този механизъм при запазване на същото съответствие. Сумите (в евро) бяха, както следва: доброволна задължителна вноска (ДЗВ) при клане от 0,024 EUR/kg от кланичен труп (член 2) и ДЗВ при изпращане на живи животни от 1,7 EUR/глава възрастно говедо (член 4). По този начин вноската от 1,7 FRF на глава съответства на вноска от 0,0104 FRF/kg, което е около половината от вноската, дължима за месото.
(94)
Според френските власти общите постъпления (38 136 670 EUR) от доброволната задължителна вноска, получена от продуктите, изпращани в други държави-членки (живи животни и месо), представлява 15 % от общата сума на постъпленията от всички доброволни задължителни вноски, получени от Interbev през периода 1995-2004 г. (252 855 282 EUR). Следвайки общ подход за периода 1995-2004 г., френските власти считат, че посочените постъпления са определени правилно и в съответствие с дейностите, от които биха се облагодетелствали продуктите, изпращани в други държави-членки.
(95)
Освен това френските власти посочват, че животните и месото, изпращани извън Франция, са се облагодетелствали, от една страна, от действия, извършвани извън националната територия, в размер на 21 490 848 EUR, а, от друга страна, от дейностите, които са били от полза за всички животни и продукти, за където и да са били предназначени те. Френските власти смятат, че е правилно от тази сума от действия, полезни за всички животни и продукти и възлизаща на 91 231 075 EUR, да се счита, че само 28 280 000 EUR са финансирали дейности, осъществени извън националната територия.
(96)
Дейностите, отнасящи се конкретно до изнесените животни и продукти, са били по-специално рекламни операции (като например: международни изложения, дейности за браншова информация и връзки с обществеността, зелена седмица в Берлин, курсове за обучение по разфасовка в чужбина). Дейностите, отнасящи се до всички животни и продукти, за които и пазари да са били предназначени във Франция и извън Франция, са били по-специално рекламни дейности, като кампании за „качествено европейско говеждо“, карантията, „породите за месо“, и някои изследвания по безопасност на храните, благосъстояние на животните, управление на качеството, характеризиране на продукта, сертифициране или проследяване на говеждо и телешко месо, резултатите от които са широко разпространени както във Франция, така и извън Франция.
(97)
Френските власти считат, че продуктите, изпращани извън Франция, са спечелили от междубраншовите дейности общо сумата от 49 770 000 EUR. Тази сума следва да се съпостави с доброволните задължителни вноски, които те е трябвало за изплатят, в размер на 38 136 670 EUR. Частта от доброволните задължителни вноски, изплатена от изнесената френска продукция през периода 1995-2004 г., е сравнима с печалбите, които тя е получила от дейностите, финансирани от Interbev.
6.2. ЗА ВНОСКИТЕ В ПОЛЗА НА НФЖ
(98)
В писмото си от 13 септември 2005 г. френските власти потвърдиха, че за самите изпращани продукти не са се дължали вноски в полза на НФЖ.
IV. ОЦЕНКА НА ПОМОЩТА
(99)
Членове 107 и 108 от ДФЕС се прилагат към всички селскостопански продукти от приложение I към него, обхванати от правилата на общата организация на пазара (всички селскостопански продукти, с изключение на конското месо, пчелния мед, кафето, алкохола от селскостопански произход, оцета, получен от алкохол, и корка), в съответствие с различните регламенти, уреждащи общата организация на съответните пазари.
1. НАЛИЧИЕ НА ПОМОЩ ПО СМИСЪЛА НА ЧЛЕН 107, ПАРАГРАФ 1 ОТ ДФЕС
(100)
В съответствие с член 107, параграф 1 от ДФЕС, освен изключенията, предвидени от посочения Договор, всяка помощ, предоставена от държава-членка или чрез ресурси на държава-членка, под каквато и да било форма, която нарушава или заплашва да наруши конкуренцията чрез поставяне в по-благоприятно положение на определени предприятия или производството на някои стоки, доколкото засяга търговията между държавите-членки, е несъвместима с вътрешния пазар.
(101)
Членове 107-109 от ДФЕС се прилагаха през разглеждания период в сектора на говеждото и телешкото месо в съответствие с член 40 от Регламент (ЕО) № 1254/1999 на Съвета (21) относно общата организация на пазара за тези продукти. До приемането на последния те се прилагаха в същия сектор в съответствие с член 24 от Регламент (ЕИО) № 805/68 на Съвета от 27 юни 1968 г. относно общата организация на пазара на говеждо и телешко месо (22). Същите членове се прилагаха в секторите на овчето и козето месо в съответствие с член 23 от Регламент (ЕО) № 2529/2001 на Съвета от 19 декември 2001 г. относно общата организация на пазара на овче и козе месо (23). До приемането на последния те се прилагаха в същия сектор в съответствие с член 22 от Регламент (ЕО) № 2467/98 на Съвета от 3 ноември 1998 г. относно общата организация на пазара на овче и козе месо (24), а до неговото приемане, в съответствие с член 27 от Регламент (ЕИО) № 3013/89 на Съвета от 25 септември 1989 г. относно общата организация на пазара на овче и козе месо (25).
(102)
Членове 107-109 от ДФЕС са приложими днес за двата сектора, посочени в съображение 32 и следващите от настоящото решение, в съответствие с член 180 от Регламент (ЕО) № 1234/2007 на Съвета от 22 октомври 2007 г. за установяване на обща организация на селскостопанските пазари и относно специфични разпоредби за някои земеделски продукти (наречен „Общ регламент за ООП“) (26) (27).
1.1. НАЛИЧИЕ НА СЕЛЕКТИВНО ПРЕДИМСТВО
(103)
Според Съда на ЕС за държавни помощи се считат намесите, които под каквато и да било форма са в състояние пряко или непряко да поставят определени предприятия в по-благоприятно положение или които трябва да се считат за икономическо предимство, което предприятието бенефициер не би получило в нормални пазарни условия (28). В конкретния случай предоставената подкрепа поставя в по-благоприятно положение предприятията, действащи в сектора на говедовъдството или овцевъдството, чрез осъществяването на мерки, които могат да бъдат от полза за производителите или за секторите, представлявани от Interbev.
(104)
Освен това, пак съгласно съдебната практика на Съда на ЕС, за помощи се считат намеси, облекчаващи под различна форма тежестите, които обичайно натоварват бюджета на едно предприятие и които, без да са субсидии в строгия смисъл на думата, имат същото естество и последици (29).
(105)
Що се отнася до наличието на предимство, последното следва да бъде определено на равнището на потенциално облагодетелстваните от дейностите в полза на сектора на месото, както и от въпросните междубраншови вноски и тяхното финансиране. В конкретния случай предоставената подкрепа е поставила в по-благоприятно положение предприятията, действащи в сектора на говедовъдството или овцевъдството, чрез осъществяването на мерки, които могат да бъдат от полза за производителите от сектора.
1.2. ПОМОЩ, ПРЕДОСТАВЕНА ОТ ДЪРЖАВАТА ИЛИ ПОСРЕДСТВОМ ДЪРЖАВНИ РЕСУРСИ
(106)
Съгласно съдебната практика на Съда на ЕС, за да може едно предимство да бъде определено като държавна помощ, трябва, на първо място, то да бъде предоставено пряко или непряко посредством използването на държавни ресурси и, на второ място, да може да бъде приписано на държавата (30).
(107)
Що се отнася до характера на конкретните вноски (доброволни задължителни вноски), Комисията счита, че става въпрос за парафискални такси, т.е. за държавни ресурси. Комисията основава своята оценка на следните съображения.
(108)
Преди всичко трябва да се подчертае, че в съгласно съдебната практика, и по-специално точка 139 от решението по дело Salvat (31), разликата между частни и публични организации не е „определящ елемент за прилагането на Договора към държавните помощи“. В допълнение решението по дело Ladbroke (32) потвърждава по много ясен начин, че член 107, параграф 1 от ДФЕС „обхваща всички парични средства, които могат да бъдат използвани ефективно от публичния сектор за поддържането на предприятия, без значение дали тези средства трайно принадлежат или не на наследството на посочения сектор. Поради това макар сумите (…) да не са постоянно във владение на държавната хазна, фактът, че остават трайно под публичен контрол и следователно на разположение на компетентните национални органи, е достатъчен те да бъдат квалифицирани като ресурси на държавата и посочената мярка да попадне в обхвата на член 107, параграф 1 от Договора“.
(109)
На първо място, в контекста на тази съдебна практика Комисията счита, че фактът, че въпросните доброволни задължителни вноски се състоят от вноски на частния сектор и че не са на постоянно разположение на държавата, не е достатъчен, за да се достигне до заключението, че те остават извън обхвата на член 107, параграф 1 от Договора. За тази цел Комисията следва да разследва и степента на контрол, упражняван от държавата по отношение на постъпленията от въпросните доброволни задължителни вноски, и правомощията на държавата да насочва използването на ресурсите за финансиране на мерките за помощ.
(110)
В разследвания случай Комисията отбелязва, че одобрението на правителството чрез признаването на Interbev представлява предварително условие за въвеждането на доброволните задължителни вноски. Поради това, макар Interbev да е административна единица от частното право, възможността му да въвежда доброволни задължителни вноски в своя сектор на дейност зависи от одобрението на държавата за неговото функциониране и целите му (вж. съображение 14 от настоящото решение).
(111)
Селскостопанският кодекс определя също, че на вноските се придава задължителен характер за всички членове на заинтересования бранш, когато тези вноски бъдат разширени с междуведомствено постановление (вж. съображение 10 от настоящото решение). Оттук следва, че за този вид вноски е необходим акт на държавен орган, за да имат пълно действие (33).
(112)
Въз основа на тези факти Комисията отбелязва, че разследваните ДЗВ могат да бъдат разглеждани като намиращи се под държавен контрол и като представляващи държавни ресурси.
(113)
Второ, използването на приходите от ДЗВ се определя от целите и рамката на функциониране на междубраншовите организации съгласно определенията в Селскостопанския кодекс (вж. съображения 7-10). Следователно държавата има правомощия да насочи използването на приходите от доброволните задължителни вноски за финансиране на мерките за помощ, осъществявани от Interbev. Предимствата, предоставени от Interbev, могат поради това да бъдат приписани на държавата.
(114)
Освен това следва да се припомни, че по дело C-345/02 Pearle (34) Съдът на ЕС посочи някои показатели, които дават възможност да се определи дали парафискалните такси трябва да бъдат разглеждани като държавни ресурси, които могат да бъдат приписани на държавата, когато те се събират в основната си част от междубраншова организация в полза на нейните членове.
(115)
Съгласно критерия, предложен от Съда на ЕС по това дело, задължителните вноски, събирани от посредник, представляващ предприятията от някои стопански сектори, не се разглеждат като държавни ресурси, ако са изпълнени всички следни условия:
а)
въпросната мярка е въведена от браншови орган, който представлява предприятията и работниците в сектора и не служи като инструмент за провеждане на политики, определени от държавата;
б)
целите на въпросната мярка са финансирани изцяло чрез вноски на предприятия от сектора;
в)
начините на финансиране и процентът/размерът на вноските се определят в рамките на браншовия орган от представителите на работодателите и работниците, без държавна намеса;
г)
вноските се използват задължително за финансирането на мярката, без възможност за държавна намеса.
(116)
Става ясно обаче, че разглежданата мярка не отговаря на всички условия на решението по дело Pearle. На първо място, съществуването, задачите и функционирането на Interbev са уредени от националното законодателство (вж. съображения 10 и 14) и финансирането му чрез доброволната задължителна вноска изисква намесата на държавата (вж. съображение 10). Освен това член 632-2-1 от Селскостопанския кодекс определя, че междубраншовите организации допринасят за осъществяването на национални икономически политики и икономически политики на Европейския съюз и могат да се ползват с приоритети при предоставяне на държавни помощи. Interbev може следователно да бъде разглеждан като инструмент за провеждане на подкрепяна от държавата политика, осъществяващ дейности от общ интерес за междубраншовата организация (вж. съображения 40, 61 и следващите). Освен това, както е определено в устава на Interbev, бюджетите на междубраншовата организация могат да се захранват с пряка държавна субсидия. Накрая, с оглед на общия интерес на финансираните изследователски дейности (вж. съображение 10), в конкретния случай не може да бъде установено със сигурност, че получателите на помощта са винаги субектите, задължени да плащат вноските.
(117)
Като има предвид гореизложените съображения, Комисията достига до заключението, че разглежданите мерки могат да бъдат приписани на държавата и са финансирани посредством държавни ресурси.
1.3. ЗАСЯГАНЕ НА ТЪРГОВИЯТА И НАРУШАВАНЕ НА КОНКУРЕНЦИЯТА
(118)
За да попаднат в обхвата на член 107, параграф 1 от ДФЕС, помощите трябва освен това да засягат конкуренцията и търговията между държавите-членки. Този критерий предполага, че получателите на помощите осъществяват икономическа дейност.
(119)
За да се установи дали тази помощ попада в обхвата на член 107, параграф 1 от ДФЕС, като последна стъпка трябва да се провери дали въпросната помощ може за засегне търговията между държавите-членки и да предизвика нарушаване на конкуренцията.
(120)
Съдът на ЕС констатира, че когато дадено предимство, осигурено от държава-членка, укрепва позицията на една категория предприятия спрямо други конкурентни предприятия във вътреобщностната търговия, последните следва да се считат засегнати от това предимство (35), което е достатъчно доказателство за наличието на нарушаване на конкуренцията.
(121)
Достатъчно доказателство за факта, че има търговия между държавите-членки в сектора на месото, е съществуването на обща организация на пазарите в този сектор (36). Така например вътрешнообщностната търговия на месни продукти във Франция е представлявала около 15 % от общата търговия на Съюза за тези продукти (37).
(122)
Предоставената помощ може следователно да засегне търговията между държавите-членки, доколкото тя поставя в по-благоприятно положение националните продукти за сметка на продуктите на другите държави-членки. Всъщност секторът на месото е бил по времето на фактите, разглеждани в настоящото решение, изключително отворен за конкуренцията на общностно равнище и следователно много чувствителен към всяка мярка в полза на продуктите на една или друга държава-членка.
1.4. ЗАКЛЮЧЕНИЯ ОТНОСНО ХАРАКТЕРА НА „ПОМОЩТА“ ПО СМИСЪЛА НА ЧЛЕН 107, ПАРАГРАФ 1 ОТ ДФЕС
(123)
В контекста на изложените съображения Комисията счита, че мерките, въведени в конкретния случай в полза на получателите, им предоставя предимство, от каквото други оператори не могат да се ползват, и нарушават или заплашват да нарушат конкуренцията, като поставят в по-благоприятно положение някои предприятия и някои продукти поради това, че биха могли да засегнат търговията между държавите-членки.
(124)
На тези основания Комисията достига до заключението, че въпросната мярка попада в обхвата на член 107, параграф 1 от ДФЕС и представлява държавна помощ.
2. РАЗСЛЕДВАНЕ НА СЪВМЕСТИМОСТТА НА ПОМОЩТА
2.1. ОБХВАТ НА РЕШЕНИЕТО
(125)
Френските власти считат, че въпросното решение следва да се отнася само до междубраншовото споразумение от 12 юни 2001 г., както е обяснено по-горе (вж. съображение 56).
(126)
В рамките на помощ NN 34/95 Комисията не разполагаше с данни относно вноските за НФЖ, нито за системата на финансиране на помощта от това досие (38). Освен това нейната позиция се отнасяше само до инвестициите в полза на някои животновъди, по-специално с оглед на първата покупка на животни. Комисията нямаше становище и по отношение на системата за доброволни задължителни вноски, нито за помощта за генетично подобряване, генетичната информационна система, биотехнологията и икономическите проучвания, нито пък за рекламните дейности, дейностите за техническа помощ, изследвания и експерименти, финансирани от вноските в полза на Interbev, които не подлежаха на уведомление по смисъла на член 108, параграф 3 от ДФЕС.
(127)
Тези дейности бяха посочени от Франция в нейното писмо от 29 април 1996 г. в рамките на досие NN 49/96, но само онези от тях, свързани с НФЖ.
(128)
В отговор на това писмо Комисията поиска все пак допълнителна информация с писмо от 30 май 1996 г. (VI/021559), с цел да разбере характера и обхвата на финансовите инструменти за подпомагане на организациите за животновъдство, участващи в идентификацията и селекцията на животните, както и развойните дейности. Комисията поиска също така да бъде попълнен описателен документ. Въпреки това френските власти оставиха това писмо без отговор и Комисията така и не се произнесе относно съвместимостта на въпросните дейности с вътрешния пазар. Комисията откри процедурата, предвидена в член 108, параграф 2 от ДФЕС относно въпросната помощ, с писмо от 9 юли 2003 г. (39)
(129)
Междубраншовите споразумения от 15 юни 1994 г. в полза на фонда за животновъдство и от 18 декември 1995 г. в полза на Interbev, както и държавната помощ, финансирана по силата на тези споразумения, трябваше също да бъдат разследвани с оглед на правилата за държавните помощи, тъй като те не са били представени за одобрение от Комисията.
(130)
Следователно настоящото решение се отнася също до споразуменията от 15 юни 1994 г. в полза на НФЖ и от 18 декември 1995 г. в полза на Interbev. При анализа на тези споразумения Комисията не се произнесе по дейностите, финансирани от въпросните междубраншови вноски.
(131)
Както е посочено в съображение 57, френските власти приеха мълчаливо това тълкуване.
2.2. ПРИЛАГАНЕ НА ЧЛЕН 107, ПАРАГРАФ 3 ОТ ДФЕС
(132)
Член 107 от ДФЕС предвижда изключения от общия принцип на несъвместимостта на държавните помощи с ДФЕС, въпреки че някои от тях са определено неприложими, по-специално предвидените в параграф 2 от същия член. Френските власти също не се позоваха на тези изключения.
(133)
Що се отнася до изключенията, посочени в член 107, параграф 3, те следва да бъдат тълкувани стриктно при разследването на всяка програма за помощ за даден регион или сектор, както и във всеки отделен случай на прилагане на общи схеми за помощ. Такива помощи могат всъщност да бъдат предоставени само ако Комисията може да установи, че помощта е необходима за постигане на една от посочените цели. Признаването на право на посочените изключения за помощ, при която това условие не е изпълнено, би означавало да се допусне засягане на търговията между държавите-членки и нарушаване на конкуренцията, лишени от основание с оглед на интереса на Общността, и съответно предимства за операторите на някои държави-членки.
(134)
Комисията счита, че въпросната помощ не е предназначена за насърчаване на икономическото развитие на регион, където жизненото равнище е необичайно ниско или където има високо равнище на непълна заетост, по смисъла на член 107, параграф 3, буква а). Тази помощ не е предназначена и за насърчаване изпълнението на важен проект от общоевропейски интерес или за преодоляването на сериозни затруднения в икономиката на държавата-членка по смисъла на член 107, параграф 3, буква б). Помощта не е предназначена и за насърчаване на културата и опазване на наследството по смисъла на член 107, параграф 3, буква г).
(135)
В член 107, параграф 3, буква в) обаче се предвижда, че за съвместима с вътрешния пазар може да се приеме помощта, която има за цел да улесни развитието на някои икономически дейности или на някои икономически региони, доколкото тази помощ не засяга по неблагоприятен начин условията на търговия до степен, която да противоречи на общия интерес. За да може да се възползва от изключението, посочено в цитирания член, помощта трябва да допринася за развитието на въпросния сектор.
2.3. ОПРЕДЕЛЯНЕ НА НАСОКИТЕ, ПРИЛОЖИМИ КЪМ МЕРКИТЕ, ЗА КОИТО НЕ Е ПОСТЪПИЛО УВЕДОМЛЕНИЕ
(136)
В съответствие с точка 194 от Насоките на Общността за държавната помощ в земеделието и горското стопанство през периода 2000-2006 г. (наричани по-долу: „Насоките за земеделието 2000-2006 г.“) и на Съобщението на Комисията за определяне на приложимите правила при оценка на неправомерната държавна помощ (40), всяка неправомерна помощ по смисъла на член 1, буква е) от Регламент (ЕО) № 659/1999 на Съвета (41) трябва да се оценява в съответствие с правилата и насоките, действащи към момента, в който помощта е предоставена (42).
(137)
Специфичните насоки за земеделския сектор се прилагат от 1 януари 2000 г. Поради това всяка помощ, предоставена след тази дата, следва да бъде оценена в контекста на насоките, приложими през съответния период. От 1 януари 2000 г. до 31 декември 2006 г. бяха приложими Насоките на Общността за държавната помощ в земеделието. От 1 януари 2007 г. се прилагат Насоките на Общността за държавната помощ в земеделието и горското стопанство през периода 2007-2013 г.
(138)
От друга страна, помощите, предоставени преди тази дата, следва при необходимост да бъдат оценявани в контекста на разпоредбите и на установената съдебна практика, приложими преди 1 януари 2000 г.
2.4. СЪВМЕСТИМОСТ НА ДОБРОВОЛНИТЕ ЗАДЪЛЖИТЕЛНИ ВНОСКИ СЪС СИСТЕМАТА НА ОБЩАТА ОРГАНИЗАЦИЯ НА ПАЗАРА (ООП)
(139)
По въпроса за съвместимостта на доброволните задължителни вноски със системата на ООП в контекста на решението по дело Freskot от 22 май 2003 г. (43), Комисията счита, че в конкретния случай доброволните задължителни вноски не засягат пряко или косвено цените на въпросните крайни продукти, защото те не влияят върху цените на продуктите, които се определят от свободния пазар. Така тежестта върху месните продукти и отглежданите животни се неутрализира от предимството, предоставяно от финансираните дейности. Следователно може да се приеме, че въздействието на вноските върху цените е много ограничено.
(140)
В контекста на предоставената информация по финансирането на тази схема няма възражения.
2.5. АНАЛИЗ НА ДЕЙНОСТИТЕ В КОНТЕКСТА НА ПРИЛОЖИМИТЕ РАЗПОРЕДБИ
2.5.1. Дейности, осъществени чрез вноските за месото
2.5.1.1. Реклама
(141)
Що се отнася до помощта за рекламна дейност, съвместимостта на помощта, предоставена до 1 януари 2002 г., трябва да бъде проверена в контекста на Рамката за националните помощи за реклама на селскостопанските продукти и някои продукти, които не са включени в приложение II към Договора за ЕИО (44), а съвместимостта на помощта, предоставена след тази дата, трябва да бъде проверена в контекста на Насоките на общността, приложими към държавните помощи за реклама на продуктите, включени в приложение I от Договора за ЕО, и за някои продукти, които не са включени в приложение I (45).
(142)
Рамката от 1987 г. и Насоките от 2002 г. се основават по същество на едни и същи принципи. Те предвиждат отрицателни и положителни критерии, които следва да бъдат спазвани от всички национални схеми за помощ. Така например не трябва да става въпрос за рекламни дейности в противоречие с член 34 от ДФЕС или с вторичното право на Общността, нито за дейности, насочени към определени предприятия. Според данните, изпратени от френските власти, възможно е да се достигне до заключението, че тези мерки ще имат цели, съответстващи на редица положителни критерии, изложени в рамката и насоките, посочени по-горе, тъй като някои от тях ще се впишат в целта за намаляване на свръхпроизводството на земеделски продукти, а други - в целта за разработване на продукти с високо качество за здравословно хранене.
(143)
Френските власти обясниха освен това, че посланията, отправени чрез рекламните дейности, няма да имат за цел да разубеждават потребителите да купуват продукти на други държави-членки, нито да омаловажават тези продукти, и че няма да донесат полза на дадена марка на конкретно предприятие или на отделен производител.
(144)
Що се отнася до тавана на помощта, рекламните дейности могат да бъдат финансирани в размер на 50 % от държавни ресурси, като разликата се поема от браншовите и междубраншовите организации, получаващи помощта, било чрез доброволни вноски, било чрез събиране на парафискални такси или задължителни вноски. В конкретния случай мерките са финансирани изцяло чрез парафискални вноски и финансовият принос на операторите в тези кампании достига по определение размер от 50 % от техните разходи.
(145)
Комисията счита, че държавната помощ, предоставена за финансиране на рекламни дейности, е спазила в конкретния случай критериите, установени в законодателството на Общността, приложимо в тази област.
2.5.1.2. Техническа помощ
(146)
Съвместимостта на мярката за техническа помощ, предоставена до 1 януари 2000 г., следва да бъде проверена в контекста на практиката на Комисията, основана на предложението за полезни мерки във връзка с помощта, предоставена от държавите-членки в сектора на животновъдството и на продуктите от животновъдството (46), а за помощта, предоставена след тази дата, в контекста на Насоките за земеделието (47).
(147)
Практиката на Комисията, приложима до 2000 г., и Насоките за земеделието, приети през 2000 г., се основават по същество на едни и същи принципи. По този начин помощта, предоставена в размер на 100 % от допустимите разходи, е разрешена във връзка, по-специално, с мерките за техническа помощ чрез информация и счетоводно съдействие, дейностите за популяризиране на нови техники, както и за обучение на земеделски работници.
(148)
С приемането на насоките през 2000 г. бе добавено ново условие в смисъл, че помощта следва да бъде достъпна за всички отговарящи на условията лица, които осъществяват дейност в съответната зона при обективно определени условия, и че общият размер на помощта не може да надвишава 100 000 EUR на получател за период от три години, или за МСП - 50 % от допустимите разходи, като се прилага по-голямата сума. Френските власти поясниха, че критерият за достъп до осъществените дейности за всички оператори, които са потенциално заинтересовани, е изцяло изпълнен. Въз основа на информацията, предоставена от френските власти, и по-специално за твърде високия брой на получателите, Комисията счита, че критерият относно тавана на помощта е изпълнен.
(149)
Комисията счита, че държавната помощ, предоставена за финансиране на дейностите за техническа помощ, е спазила в конкретния случай критериите, установени от правилата на Общността, приложими в тази област.
2.5.1.3. Изследвания и експерименти
(150)
Що се отнася до дейностите за изследвания и експерименти, съвместимостта на помощта, предоставена до 1 януари 2000 г., трябва да бъде проверена в контекста на Рамката на Общността за държавна помощ за научноизследователска и развойна дейност и на Съобщението на Комисията за изменение на тази рамка, а за помощта, предоставена след тази дата, в контекста на Насоките за земеделието, които в точка 17 се позовават на посочената рамка.
(151)
В рамката на Общността се уточнява, че съвместим с вътрешния пазар е размер на помощта, който може да достигне до 100 %, дори когато научноизследователската и развойната дейност се осъществява от предприятия, стига във всички случаи да бъдат изпълнени следните четири условия:
а)
помощта да представлява общ интерес за конкретния сектор, без да причинява нежелано нарушаване на конкуренцията в други сектори;
б)
информацията се публикува в подходящи всекидневници с национално разпространение, неограничено до членовете на една организация, за да има гаранция, че всеки оператор, който е потенциално заинтересован от тази дейност, може лесно да се информира, че тя се осъществява или е била осъществена и че резултатите са или ще бъдат предоставени при поискване на всяка заинтересована страна. Тази информация ще бъде публикувана на не по-късна дата от всяка информация, която може да бъде предоставена на членовете на дадена организация;
в)
резултатите от дейностите се представят за ползване на всички заинтересовани страни, включително на получателя на помощта, по еднакъв начин - изразени както в стойност, така и в разход на време;
г)
помощта отговаря на условията, изложени в приложение 2, „Вътрешна помощ: основания за освобождаване от задълженията за намаляване“ към Споразумението за селското стопанство, сключено в рамките на многостранните търговски преговори от Уругвайския кръг (48).
(152)
Френските власти обясниха в тази връзка, че дейностите за технически изследвания и експерименти на Interbev се осъществяват в полза на всички оператори от отрасъла. Освен това сдружението разпространява придобитите знания и техническите препоръки, като провежда учебни курсове и разпространява информационни документи, листовки, резюмета и диплянки, както и на електронни носители. Всеки животновъд, касапин, месар, преработвател или търговец в сектора на едрия рогат добитък и овцете може да бъде информиран за резултатите и да получи достъп до основните резултати от изследванията без дискриминация, едновременно с всички останали и след обикновено поискване. Накрая френските власти уверяват, че въпросните дейности не са свързани с пряко заплащане на производителите, нито на преработвателите, и че отговарят на международните търговски критерии, възприети от Европейския съюз.
(153)
Комисията счита, че държавната помощ, предоставена за финансиране на дейностите за изследвания и експерименти, е спазила в конкретния случай критериите, установени от правилата на Общността, приложими в тази област.
2.5.2. Дейности, осъществени от НФЖ
2.5.2.1. Техническа помощ
(154)
Що се отнася до мярката за техническа помощ, съвместимостта на помощта, предоставена до 1 януари 2000 г., трябва да бъде проверена в контекста на практиката на Комисията, основана на предложението за полезни мерки във връзка с помощта, предоставена от държавите-членки в сектора на животновъдството и на продуктите от животновъдството (49), а за помощта, предоставена след тази дата, в контекста на Насоките за земеделието (50).
(155)
Практиката на Комисията, приложима до 2000 г., и Насоките за земеделието, приети през 2000 г., се основават по същество на едни и същи принципи. По този начин помощта, предоставена в размер на 100 % от допустимите разходи, е разрешена във връзка, по-специално, с мерките за техническа помощ чрез информация и счетоводно съдействие, дейностите за популяризиране на нови техники, както и за обучение на земеделски работници.
(156)
С приемането на насоките през 2000 г. бе добавено ново условие в смисъл, че помощта следва да бъде достъпна за всички отговарящи на условията лица, които осъществяват дейност в съответната зона при обективно определени условия, и че общият размер на помощта не може да надвишава 100 000 EUR на получател за период от три години, или за МСП - 50 % от допустимите разходи, като се прилага по-голямата сума.
(157)
Френските власти подчертаха, че всички финансирани дейности са наистина от общ интерес за всички говедовъди и овцевъди; никога не е ставало въпрос за дейности, ползата от които би се ограничила до индивидуални оператори или до отделни групи оператори.
(158)
Финансовото участие на НФЖ е най-често под 50 % от разходите за тези работи и изследвания. То може да бъде над 50 % по някои единични проекти, но размерът на помощта не надвишава в никакъв случай 100 %.
(159)
Икономическите проучвания се финансират, като се спазва, от една страна, ограничението от 100 000 EUR на животновъд за период от три години и, от друга страна, правилото за достъп на всички животновъди до техните резултати.
(160)
Комисията счита, че държавната помощ, предоставена за финансиране на дейностите за техническа помощ, е спазила в конкретния случай критериите, установени от правилата на Общността, приложими в тази област.
2.5.2.2. Изследвания и експерименти
(161)
Що се отнася до дейностите за изследвания и експерименти, съвместимостта на помощта, предоставена до 1 януари 2000 г., трябва да бъде проверена в контекста на Рамката на Общността за държавна помощ за научноизследователска и развойна дейност и на съобщението на Комисията за изменение на тази рамка, а за помощта, предоставена след тази дата, в контекста на Насоките за земеделието, които в точка 17 се позовават на посочената рамка.
(162)
В рамката на Общността се уточнява, че съвместим с вътрешния пазар е размер на помощта, който може да достигне до 100 %, дори когато научноизследователската и развойната дейност се осъществява от предприятия, стига във всички случаи да бъдат изпълнени следните четири условия:
а)
помощта да представлява общ интерес за конкретния сектор, без да причинява нежелано нарушаване на конкуренцията в други сектори;
б)
информацията се публикува в подходящи всекидневници с национално разпространение, неограничено до членовете на една организация, за да има гаранция, че всеки оператор, който е потенциално заинтересован от тази дейност, може лесно да се информира, че тя се осъществява или е била осъществена и че резултатите са или ще бъдат предоставени при поискване на всяка заинтересована страна. Тази информация ще бъде публикувана на не по-късна дата от всяка информация, която може да бъде предоставена на членовете на дадена организация;
в)
резултатите от дейностите се представят за ползване на всички заинтересовани страни, включително на получателя на помощта, по еднакъв начин - изразени както в стойност, така и в разход на време;
г)
помощта отговаря на условията, изложени в приложение 2, „Вътрешна помощ: основания за освобождаване от задълженията за намаляване“ към Споразумението за селското стопанство, сключено в рамките на многостранните търговски преговори от Уругвайския кръг.
(163)
В конкретния случай данните от всяко икономическо проучване, както и събраните след завършването на всяка изследователска програма, когато са окончателни, получават широко разпространение. Резултатите от всички дейности, подпомогнати от фонда, действително се публикуват и разпространяват систематично, за да могат животновъдите и техните организации по места да се възползват от тях и да имат достъп без никаква дискриминация.
(164)
Използват се два големи канала за разпространение: каналът на браншовите животновъдни организации и този на Института по животновъдство с помощта на технически и икономически публикации, разпространявани широко сред животновъдите и техниците.
(165)
Като се има предвид, че тези работи представляват общ интерес, не се предвижда употребата на резултатите за търговски цели. Въпросът за разходите за отстъпване на правото на ползване или за условията за получаване на право на ползване не се поставя изобщо. Същинската полза от тези дейности е за всички говедовъди и овцевъди, до които се разпространяват теоретичните и практическите резултати от тях.
(166)
За финансираните изследвания не се допуска директно заплащане на производителите и преработвателите. Те отговарят на общите и специфичните критерии, посочени в приложение 2, „Вътрешна помощ: основания за освобождаване от задълженията за намаляване“ към Споразумението за селското стопанство, сключено в Маракеш в рамките на многостранните търговски преговори от Уругвайския кръг.
(167)
Комисията счита, че държавната помощ, предоставена за финансиране на дейностите за изследвания и експерименти, е спазила в конкретния случай критериите, установени от правилата на Общността, приложими в тази област.
2.6. ФИНАНСИРАНЕ НА ПОМОЩТА
(168)
Като се има предвид, че държавната помощ е финансирана чрез парафискална такса (доброволните задължителни вноски), Комисията трябва да разследва едновременно финансираните мерки, т.е. помощта, и начина, по който те са финансирани. Съгласно Съда на ЕС (51), ако начинът на финансиране на помощта, по-специално когато става въпрос за задължителни вноски, е съставна част от мярката за помощ, Комисията следва да има предвид този начин на финансиране, когато разследва помощта.
(169)
Редица елементи са от значение, за да се определи дали начинът на финансиране е съставна част от мярката за помощ: приходът от таксата трябва да бъде запазен за финансирането на помощта и да бъде задължително отпуснат за финансирането на помощта (52), таксата трябва да бъде предоставена на мярката за помощ при спазване на съответните национални разпоредби (53) и размерът на таксата трябва има пряко въздействие върху размера на държавната помощ (54).
(170)
Прилагането на тези критерии към въпросните мерки даде повод на Комисията да отбележи следните елементи. Първо, правното основание на разглежданите мерки, а именно междубраншовите споразумения, разширени с постановление, определят задължителните вноски. Това означава, че всяка вноска се събира изключително в полза на съответния фонд, без да бъде внасяна в общия бюджет на Interbev или в държавния бюджет. Вноската трябва следователно да се разглежда като запазена за финансирането на помощта и отпусната за финансирането на помощта въз основа на действащите национални разпоредби. Второ, мерките за помощ се финансират изключително чрез браншовите вноски. Interbev не прибягва по никакъв начин до другите си източници на финансиране, за да допълва финансирането на предвидените дейности. Може следователно да се достигне до заключението, че размерът на таксата има пряко въздействие върху размера на държавната помощ.
(171)
Въз основа на тези елементи Комисията достига до заключението, че начинът на финансиране на помощта, в конкретния случай чрез доброволните задължителни вноски, е съставна част от мярката за помощ и следователно трябва да се има предвид при разследване на съвместимостта на помощта. Тъй като този начин на финансиране може да е в противоречие с член 110 от ДФЕС, Комисията не може да твърди, че схемата за помощ е съвместима, ако тя установява дискриминация между вносните и националните продукти (55) или между изнасяните и националните продукти (56).
(172)
В конкретния случай вноската е събирана за националните продукти, както и за износа на месо и животни (в рамката на доброволните задължителни вноски за месото) и вноса на месо и животни (в рамката на доброволните задължителни вноски, събирани от НФЖ).
(173)
Разследването на Комисията се отнася до няколко аспекта, свързани с вноските за месото и вноската в полза на НФЖ, доколкото вътреобщностната търговия би могла да бъде засегната от посочените вноски.
2.6.1. Вноски за месото (вноски в полза на Interbev)
2.6.1.1. Вносно месо
(174)
Както е посочено в съображение 82, в периода 1996-2004 г. на вноската за вносното месо не е бил придаден задължителен характер от френското законодателство. Следователно тя е изключена от обхвата на настоящото решение, тъй като не съставлява, сама по себе си, държавна помощ. Липсва всъщност един от определящите елементи, посочени в съображение 10, т.е. задължителният характер. Поради това и въз основа на гореизложеното, мерките, финансирани от таксата, наложена върху вносните продукти, не съставляват държавна помощ и затова не са предмет на настоящото решение.
2.6.1.2. Изнасяни продукти
(175)
Както е посочено в съображение 16 и следващите (57), считано от 1 януари 1996 г., вноската бе наложена върху продукти, изпращани в други държави-членки, въпреки че през 2001 г. бе въведено частично възстановяване на тази вноска. Според съдебната практика на Съда на ЕС тази вноска би могла да доведе до дискриминация спрямо износителите, ако дейностите, финансирани от вноската, не са предназначени за тях и не компенсират понасяната от тези износители тежест (58). Необходимо е следователно да се докаже, че предназначението на приходите от тази вноска не е поставила в по-благоприятно положение националните продукти, пускани на пазара във Франция, за сметка на изнасяните национални продукти.
(176)
Действията, отнасящи се конкретно до изнасяните животни и продукти, са били по-специално рекламни операции (като например: международни изложения, дейности за браншова информация и връзки с обществеността, зелена седмица в Берлин, курсове за обучение по разфасовка в чужбина).
(177)
Дейностите, отнасящи се до всички животни и продукти, за които и пазари да са били предназначени във Франция и извън Франция, са били по-специално рекламни дейности, като кампании за „качественото европейско говеждо“, карантията, „породите за месо“, и някои изследвания във връзка с безопасността на храните, благосъстоянието на животните, управлението на качеството, характеризирането на продукта, сертифицирането или проследяването на говеждото и телешкото месо, резултатите от които са широко разпространени както във Франция, така и извън Франция.
i) Месо и животни, изпращани в други държави-членки
(178)
Според френските власти дейностите, от които са се възползвали продуктите и животните, изпращани в други държави-членки, изключително или съвместно с националните продукти, не са обхващали всички дейности, финансирани от доброволните задължителни вноски.
(179)
Целесъобразно е да се установи по години и общо дали продуктите, изпращани в други държави-членки, са се облагодетелствали от дейностите на междубраншовата организация.
(180)
В следващата таблица е показано разпределението на приходите в евро, постъпващи от доброволните задължителни вноски, между различните дейности на Interbev, разбити по години, както и процентът на дейностите, предназначени изключително за изнасяните меса и животни или заедно с националните продукти и животни.
Година
Дейности в полза на всички продукти
Дейности в полза само на продуктите във Франция
Дейности в полза само на изнасяните продукти
Общо за дейностите през годината
В % от всички финансирани дейности
(закръглено)
1996 г.
5 517 088,95
13 308 769,70
2 101 111,35
20 926 970,00
36
1997 г.
9 244 861,43
8 723 278,25
2 104 379,32
20 072 518,99
56
1998 г.
8 995 703,14
11 214 605,23
927 146,63
21 137 455,00
46
1999 г.
9 780 064,41
10 308 559,00
1 058 778,36
21 447 401,76
50
2000 г.
8 245 970,18
10 126 453,50
991 754,32
19 264 178,00
47
2001 г.
9 447 359,23
15 115 169,26
1 720 267,50
26 282 796,00
42
2002 г.
10 553 240,96
24 553 282,92
4 326 569,12
39 433 093,00
37
2003 г.
12 626 096,22
21 010 195,68
3 761 566,70
37 398 458,60
43
2004 г.
11 288 281,00
20 527 149,24
4 045 129,24
35 860 559,48
42
(181)
От таблицата излиза, че за целия разглеждан период в полза на изнасяните продукти са били около 44 % от всички дейности, финансирани от доброволните задължителни вноски. Следва да се уточни, че според данни на френските власти за същия период общите приходи от събраните вноски за изнасяните продукти са били 15 % (59). Освен това френските власти посочиха, че делът от 15 % е средна стойност и предоставиха числени данни за всяка година, от които се вижда, че размерът на вноските, събрани за изнасяните продукти, не е бил никога над 18 %.
ii) Съвместимост с член 110 от ДФЕС
(182)
Като взе предвид последиците от решението на Съда на ЕС по дело Nygard (60), както и факта, че мерките, финансирани от таксата, представляват държавна помощ по смисъла на член 107 от ДФЕС и че таксата няма дискриминационен характер в противоречие с член 110 от ДФЕС, тъй като е била наложена също върху изнасяните продукти и животни, които са се възползвали пропорционално от свързаните с нея предимства, Комисията счита, че приходите от таксата върху изнасяните продукти, предназначена за финансиране на дейностите на Interbev, представляват финансиране на помощта, съвместимо с разпоредбите на ДФЕС, и по-специално на член 107 от него, и че следователно финансираната по този начин държавна помощ е съвместима с посочения договор.
2.6.2. Вноските в полза на НФЖ
2.6.2.1. Внасяни животни
(183)
Според френските власти до 2003 г. вноските, събирани в полза на НФЖ, са можели да бъдат приложени и към животни, отгледани извън националната френска територия, но вкарани във Франция, за да бъдат заклани там.
(184)
В отговор на изразените от Комисията съмнения френските власти заявиха, че са изменили текста на междубраншовото споразумение, с оглед да бъде изключена всяка вноска за вносните или вкараните във Франция животни. Според френските власти тези вноски се прилагат само за животните, които са отгледани и заклани във Франция.
(185)
Комисията не бе уведомена за измененията на това междубраншово споразумение. Представено бе само указанието с циркулярно писмо от 2 февруари 2005 г. (вж. съображение 87), в което се посочва, че вноските в полза на НФЖ се прилагат само за всяко месо от животни, заклани на националната територия и отгледани във Франция.
(186)
Следователно през периода от 1 януари 1996 г. и 30 септември 2004 г. вноската за месото е била налагана и за месото от животни, заклани във Франция, но отгледани извън националната територия.
(187)
Френските власти не можаха да докажат, че дейностите, финансирани от тези вноски, са били от полза за животновъдите, които са осъществявали своята дейност извън националната територия. Всъщност задължените да заплащат доброволната задължителна вноска, които са изнасяли продуктите си, не са се ползвали от никакво възстановяване или намаление, въпреки че не са получавали всички облаги от съответните дейности. Що се отнася до изследователските и развойните дейности, както и за техническата помощ, те могат по принцип да бъдат от полза само за националните продукти (месо и животни, отгледани и заклани във Франция).
(188)
Фактът, че вносът на живи животни е бил по онова време много ограничен (61) и че на практика вносителите на живи животни са имали възможността, ако искат, да декларират тонажа на внесените животни, за да намалят основата за начисляване на вноската и да подадат заявление за възстановяване, няма преки последици за оценката на Комисията по същество. Освен това всяка дискриминация, дори и най-малката, попада в обхвата на член 110 от ДФЕС.
(189)
Като взе предвид последиците от решението на Съда на ЕС по дело Nygard (62), както и факта, че мерките, финансирани от таксата, представляват държавна помощ по смисъла на член 107 от ДФЕС и че таксата има дискриминационен характер в противоречие с член 110 от ДФЕС, тъй като е била прилагана за продукти от другите държави-членки, които обаче не са се възползвали изцяло от свързаните с нея предимства, Комисията счита, че приходите от таксата върху изнасяните продукти, предназначена за финансиране на дейностите на Interbev, представляват финансиране на помощта, несъвместимо с вътрешния пазар съгласно Договора, и по-специално член 107 от него, и че следователно финансираната по този начин държавна помощ е несъвместима с посочения договор.
2.6.2.2. Изнасяни животни
(190)
Тъй като вноските в полза на НФЖ се прилагат за животните, отгледани и заклани във Франция, Комисията може да достигне до заключението, че изпращаните продукти не подлежат сами по себе си на вноска в полза на НФЖ и следователно се изключват от обхвата на настоящото решение.
3. НЕПРАВОМЕРНОСТ НА ПОМОЩТА
(191)
Комисията подчертава, както бе вече посочено в решението за откриване на процедура, че не е била уведомена от Франция в съответствие с член 108, параграф 3 от ДФЕС относно постановленията за разширение, придали задължителен характер на доброволните вноски, и за дейностите, които те финансират, преди тяхното прилагане (вж. съображение 2 от настоящото решение).
(192)
Член 1, буква е) от Регламент (ЕО) № 659/1999 определя точно понятието „неправомерна помощ“ като нова помощ, която е приведена в действие в нарушение на член 108, параграф 3 от ДФЕС. Задължението за уведомяване на Комисията за държавна помощ е установено в член 2 от цитирания регламент.
(193)
Що се отнася преди всичко до характера на разследваните тук вноски, Комисията отбелязва, че те изискват акт на държавен орган, за да имат пълно въздействие. Поради това Комисията счита, че в конкретния случай става въпрос за парафискални такси, т.е. за държавни ресурси.
(194)
Доколкото доброволните задължителни вноски са държавни ресурси (както е посочено в съображение 106 и следващите), представляващи съставна част от схема за помощ (съображение 171 и следващите), и са били използвани за финансиране на предимства в полза на предприятията от сектора на месото, уведомяването на Комисията за тях представлява задължение по силата на член 108, параграф 3 от Договора.
(195)
Както е посочено в съображения 123 и 124, тъй като мерките, приведени в действие от Франция, съдържат елементи на държавна помощ, следва, че става въпрос за нова помощ, за която Комисията не е уведомена, и поради това тя е неправомерна по смисъла на Договора.
(196)
Съгласно Съобщението на Комисията за определяне на приложимите правила при оценка на неправомерната държавна помощ (63), всяка неправомерна помощ по смисъла на член 1, буква е) от Регламент (ЕО) № 659/1999 трябва да се оценява в съответствие с правилата и насоките, действащи към момента, в който помощта е предоставена.
V. ЗАКЛЮЧЕНИЯ
(197)
В контекста на гореизложеното Комисията счита, че финансирането на тази схема чрез доброволни задължителни вноски не поражда възражения, доколкото те се прилагат за националните продукти и за изнасяните продукти и животни (в конкретния случай „вноските за месото“ през периода 1996-2004 г.).
(198)
Тъй като вноски се събират и за вносните животни (в конкретния случай за животните в полза на НФЖ през периода 1996-2004 г.), от гореизложените съображения следва, че системата на доброволни задължителни вноски е несъвместима с вътрешния пазар поради неспазване на член 110 от ДФЕС, защото Франция не можа да докаже, че и вносните продукти са се възползвали от помощта по същия начин, както националните продукти.
(199)
Освен това за разследваната тук помощ не е била уведомена Комисията по смисъла на член 108, параграф 3 от ДФЕС и поради това тя съставлява неправомерна помощ по смисъла на член 1, буква е) от Регламент (ЕО) № 659/1999.
(200)
Комисията изразява съжаление, че Френската република е привела в действие посочената помощ в нарушение на член 108, параграф 3 от ДФЕС.
(201)
Тъй като става въпрос за привеждане в действие на помощ, без да се изчака окончателното решение на Комисията, уместно е да се напомни, че поради задължителния характер на процедурните правила, изложени в член 108, параграф 3 от ДФЕС - правила, чието пряко действие Съдът на Европейския съюз е признал в редица решения (64), неправомерността на въпросната помощ не може да бъде коригирана с обратна сила (65).
(202)
Съдът на ЕС припомни, че когато една мярка за помощ, чийто начин на финансиране е съставна част от нея, се прилага, без да се изпълни задължението за уведомяване, националните съдилища са длъжни по принцип да разпоредят възстановяването на таксите или вноските, събрани специално за финансирането на тази помощ. Той припомня също, че националните съдилища са тези, които трябва да защитават правата на лицата, които могат да бъдат подведени под съдебна отговорност, срещу евентуално незачитане от страна на националните власти на забраната за привеждане в действие на помощи, която е посочена в член 108, параграф 3, последно изречение от ДФЕС, и има пряк ефект. Подобно незачитане, съобщено от страна на лицата, които могат да бъдат подведени под съдебна отговорност, на което те могат да се позоват и което е установено от националните съдилища, следва да води до това последните да носят всички последствия от него съгласно своето национално право, що се отнася както до валидността на актовете, включващи привеждането в действие на въпросните мерки за помощ, така и до възстановяването на предоставеното финансово подпомагане (66).
(203)
Комисията счита за уместно в конкретния случай да приеме условно решение, като използва възможността, предоставена от член 7, параграф 4 от Регламент (ЕО) № 659/1999, според който Комисията може да прибави към решението си условия, съгласно които дадена помощ може да се счита за съвместима с вътрешния пазар, и може да определи задължения, които да ѝ позволят да контролира спазването на своето решение.
(204)
С цел да коригира нарушението на член 110 от ДФЕС и по този начин да премахне дискриминацията със задна дата, Франция трябва да възстанови частта от таксата, събрана за вносните продукти (вноски за животните в полза на НФЖ през периода 1996-2004 г.), пропорционално на предимствата от помощта, които те не са получили. Коригирането на това нарушение ще направи въпросната помощ съвместима с член 107 от ДФЕС.
(205)
Комисията определя условията, които трябва да бъдат спазени при горепосоченото възстановяване. Франция трябва да възстанови на задължените лица частта от таксата за горепосочените продукти, внесени през периода от въвеждането на таксата до 30 септември 2004 г., при пълно спазване на следните условия:
а)
ако могат да представят доказателство, че доброволните задължителни вноски са били събирани за вносните продукти, задължените с тази такса лица могат да изискат да им бъде възстановена пропорционална част от приходите от таксата, предназначена за финансиране на дейностите, извършени в полза изключително на националните продукти, в срок, определен в съответствие с националното право, но в никакъв случай не по-малко от шест месеца, считано от публикуването на настоящото решение;
б)
Франция ще установи степента на евентуалната дискриминация, на която са подложени вносните продукти. За тази цел Франция ще провери за референтния период паричната равностойност между общо събраните суми от разглежданата такса за националните продукти и предимствата, от които се ползват изключително тези продукти;
в)
възстановяването трябва да стане в срок от максимум шест месеца, считано от датата на подаване на молбата;
г)
възстановените суми следва да бъдат актуализирани, като се вземат предвид лихвите, считано от датата на събирането на тези суми до датата на тяхното действително възстановяване. Лихвите се изчисляват на базата на референтния лихвен процент на Комисията, предвиден по метода на определяне на референтните и сконтовите лихвени проценти;
д)
френските власти трябва да приемат всякакви разумни доказателства от страна на задължените лица, които доказват сумата, платена от тях за таксата върху продукти, произхождащи от други държави-членки;
е)
правото на възстановяване не може да бъде предмет на други условия, по-специално на условието таксата да не е била прехвърляна;
ж)
когато задълженото лице още не е платило таксата, френските власти категорично трябва да откажат плащането на пропорционалната част от нея, наложена върху продуктите, внесени от други държави-членки, за която е доказано, че е предназначена за финансиране на част от помощта, която е в полза изключително на националните продукти. Те трябва да откажат плащането и на свързаните с нея евентуални лихви за забава;
з)
при поискване от страна на Комисията, Франция се задължава да представи пълен отчет, доказващ правилното изпълнение на мярката за възстановяване;
и)
ако в друга държава-членка е била наложена сходна такса върху същите продукти, които са били облагани с таксата във Франция, френските власти поемат задължението да върнат на задължените лица частта от таксата върху продуктите, произхождащи от тази друга държава-членка;
й)
Франция поема задължението да сведе настоящото решение до знанието на всички потенциално задължени с тази такса лица,
ПРИЕ НАСТОЯЩОТО РЕШЕНИЕ:
Член 1
1. Държавната помощ за насърчаване, реклама, техническа помощ, изследователска и развойна дейност, приведена неправомерно в действие от Франция в нарушение на член 108, параграф 3 от ДФЕС, и финансирана чрез парафискална такса (доброволна задължителна вноска за месото и живите животни, изпращани в други държави-членки през периода 1996-2004 г., и за живите животни, внасяни през периода 1996-2004 г.), е държавна помощ, съвместима с вътрешния пазар в съответствие с член 107, параграф 3, буква в) от ДФЕС, що се отнася до периода от датата на влизане в сила на таксата до 30 септември 2004 г., при условие че Франция спазва условията, изложени в параграф 2 на настоящия член.
2. Франция трябва да възстанови на задължените лица частта от таксата за горепосочените продукти, внесени през периода от въвеждането на таксата до 30 септември 2004 г., при пълно спазване на следните условия:
а)
ако могат да представят доказателство, че доброволните задължителни вноски са били събирани за вносните продукти, задължените с тази такса лица могат да изискат да им бъде възстановена пропорционална част от приходите от таксата, предназначена за финансиране на дейностите, извършени в полза изключително на националните продукти, в срок, определен в съответствие с националното право, но в никакъв случай не по-малко от шест месеца, считано от публикуването на настоящото решение;
б)
Франция ще установи степента на евентуалната дискриминация, на която са подложени вносните продукти. За тази цел Франция ще провери за референтния период паричната равностойност между общо събраните суми от разглежданата такса за националните продукти и предимствата, от които се ползват изключително тези продукти;
в)
възстановяването трябва да стане в срок от максимум шест месеца, считано от датата на подаване на молбата;
г)
възстановените суми следва да бъдат актуализирани, като се вземат предвид лихвите, считано от датата на събирането на тези суми до датата на тяхното действително възстановяване. Лихвите се изчисляват на базата на референтния лихвен процент на Комисията, предвиден по метода на определяне на референтните и сконтовите лихвени проценти;
д)
френските власти трябва да приемат всякакви разумни доказателства от страна на задължените лица, които доказват сумата, платена от тях за таксата върху продукти, произхождащи от други държави-членки;
е)
правото на възстановяване не може да бъде предмет на други условия, по-специално на условието таксата да не е била прехвърляна;
ж)
когато задълженото лице още не е платило таксата, френските власти категорично трябва да откажат плащането на пропорционалната част от нея, наложена върху продуктите, внесени от други държави-членки, за която е доказано, че е предназначена за финансиране на част от помощта, която е в полза изключително на националните продукти. Те трябва да откажат плащането и на свързаните с нея евентуални лихви за забава;
з)
при поискване от страна на Комисията Франция се задължава да представи пълен отчет, доказващ правилното изпълнение на мярката за възстановяване;
и)
ако в друга държава-членка е била наложена сходна такса върху същите продукти, които са били облагани с таксата във Франция, френските власти поемат задължението да върнат на задължените лица частта от таксата върху продуктите, произхождащи от тази друга държава-членка;
й)
Франция поема задължението да сведе настоящото решение до знанието на всички потенциално задължени с тази такса лица.
Член 2
Франция уведомява Комисията в срок от два месеца от датата на уведомлението за настоящото решение за мерките, предприети от нея за неговото спазване.
Член 3
Адресат на настоящото решение е Френската република.
Съставено в Брюксел на 13 юли 2011 година.
DECIZIA COMISIEI
din 13 iulie 2011
privind cotizațiile în favoarea Interbev
[notificată cu numărul C(2011) 4923]
(Numai textul în limba franceză este autentic)
(2012/131/UE)
COMISIA EUROPEANĂ,
având în vedere Tratatul privind funcționarea Uniunii Europene, în special articolul 108 alineatul (2) primul paragraf (1),
după ce părțile interesate au fost invitate să-și prezinte observațiile în conformitate cu articolul 108 alineatul (2) primul paragraf din TFUE și având în vedere observațiile acestora,
întrucât:
I. PROCEDURĂ
(1)
Ca urmare a unor informații primite cu privire la măsura în cauză, Comisia Europeană a adresat autorităților franceze întrebări în legătură cu aceasta prin scrisoarea din 2 octombrie 2001. Reprezentanța Permanentă a Franței pe lângă Uniunea Europeană a răspuns Comisiei prin scrisoarea din 9 noiembrie 2001.
(2)
Având în vedere că măsura a fost pusă în aplicare fără aprobarea prealabilă a Comisiei, aceasta a fost înscrisă în registrul ajutoarelor nenotificate, cu numărul NN 39/03.
(3)
Comisia a inițiat procedura prevăzută la articolul 108 alineatul (2) din TFUE privind ajutorul în cauză, prin scrisoarea nr. C(2003) 2057 final din 9 iulie 2003.
(4)
Decizia de a iniția procedura a fost publicată în Jurnalul Oficial al Uniunii Europene (2). Comisia a invitat celelalte state membre și părțile terțe interesate să își prezinte observațiile cu privire la ajutoarele în cauză. Comisia nu a primit observații din partea terților. Autoritățile franceze și-au prezentat comentariile prin scrisorile din 8 și 10 octombrie 2003, 13 septembrie și 29 noiembrie 2005.
(5)
La 25 februarie 2011, a fost trimisă Franței o cerere de informații suplimentare; la 29 martie 2011 a avut loc o reuniune.
(6)
Autoritățile franceze au răspuns prin scrisoarea din 24 mai 2011.
II. DESCRIEREA MĂSURII ÎN CAUZĂ
1. COTIZAȚII ÎN FAVOAREA INTERBEV
1.1. ASOCIAȚIILE INTERPROFESIONALE („IPO”) ȘI SISTEMUL DE COTIZAȚII VOLUNTARE DEVENITE OBLIGATORII
(7)
Asociațiile interprofesionale (Interprofessions, IPO) sunt grupări care cuprind, pe filiere, familiile profesionale cele mai reprezentative din sectorul producției agricole și, după caz, al prelucrării, comercializării și distribuției și care au fost recunoscute ca organizații interprofesionale de către autoritatea administrativă competentă. Existența, misiunile și funcționarea acestora sunt reglementate de articolele L.631-1 și următoarele din Codul rural. Pentru ca o astfel de grupare să fie recunoscută, autoritățile competente trebuie să verifice dacă sunt îndeplinite diferite criterii, în special dacă statutul acesteia este în conformitate cu legea (articolul L.632-1 din Codul rural) și dacă organizațiile constitutive ale IPO în cauză sunt reprezentative.
(8)
IPO au drept obiectiv realizarea unor acțiuni în interesul tuturor segmentelor unei filiere și pot încheia acorduri în acest scop. Astfel de acorduri și colectarea cotizațiilor voluntare destinate finanțării acțiunilor prevăzute de acordurile respective pot deveni apoi obligatorii (pot fi „extinse”), prin ordin interministerial, pentru toți actorii filierei, indiferent dacă aderă sau nu la o organizație profesională membră a IPO, cu condiția ca acestea să fie în conformitate cu unele obiective enumerate în lege. Acordurile vizează în principal promovarea cunoașterii pieței, relațiile între profesioniști, calitatea și promovarea produselor. Codul rural nu permite extinderea acordurilor decât atunci când acestea vizează „un interes comun” întemeiat pe acțiuni „în conformitate cu interesul general și compatibile cu normele politicii agricole comune” (cf. articolul L.632-3 din Codul rural).
(9)
Modalitățile de colectare și de repartizare a cotizațiilor voluntare devenite obligatorii sunt stabilite individual, prin fiecare acord IPO.
1.2. ROLUL STATULUI
(10)
Deși IPO sunt persoane juridice de drept privat, iar finanțarea lor este asigurată de cotizațiile din sectorul în cauză, funcționarea sistemului de cotizații voluntare obligatorii necesită intervenția statului, în special în următoarele moduri:
(a)
în prealabil oricărei cereri de extindere, IPO trebuie să fie recunoscută de autoritățile publice și să respecte obiectivele politicii agricole naționale și ale politicii agricole comune (a se vedea considerentele 7 și 8);
(b)
odată ce au fost recunoscute, IPO pot solicita statului ca, printr-un ordin interministerial de extindere, să dispună ca acordurile lor să devină obligatorii. Astfel, fiecare operator din zona de producție respectivă devine plătitor al cotizației voluntare obligatorii percepute de o IPO reprezentativă (a se vedea considerentul 8);
(c)
în temeiul articolului L.632-8-1 din Codul rural, autoritățile competente primesc rapoarte de activitate ale fiecărei IPO și bilanțuri de aplicare ale fiecărui acord extins.
2. OBIECTIVUL AJUTORULUI
(11)
Obiectivul ajutorului în cauză constă în promovarea acțiunilor de cercetare și dezvoltare, de asistență tehnică și de promovare (publicitate) în beneficiul sectorului creșterii animalelor.
2.1. COTIZAȚIILE INSTITUITE DE INTERBEV
(12)
Două tipuri de cotizații interprofesionale, făcute obligatorii de către autoritățile publice, fac obiectul prezentei decizii. Pe de o parte, este vorba despre cotizația pe carne și organe provenind de la animalele din speciile bovine și ovine destinate consumului uman și pe animalele vii din speciile bovine și ovine expediate către țările din UE sau exportate („cotizația pe carne”) și, pe de altă parte, de cotizația în beneficiul Fondului național pentru creșterea animalelor (Fonds National de l’Élevage, FNE) - „cotizația FNE”.
(13)
Acordurile interprofesionale de instituire a cotizațiilor în beneficiul Interbev care constituie obiectul prezentei decizii sunt următoarele:
Cotizații pe carne
Cotizații în beneficiul Fondului național pentru creșterea animalelor (FNE)
Acorduri IPO
Ordin de extindere
Acord IPO
Ordin de extindere
25.7.1995
18.12.1995
15.6.1994
18.12.1995
12.6.2001
19.9.2001
19.4.2001
(14)
Asociația națională interprofesională pentru creșterea animalelor și producția de carne (Association Nationale Interprofessionnelle du Bétail et des Viandes, Interbev) este organizația interprofesională franceză pentru sectorul creșterii animalelor și al cărnii. Aceasta a fost fondată la 9 octombrie 1979 la inițiativa organizațiilor reprezentative ale filierei animalelor și cărnii din sectoarele creșterii bovinelor, ovinelor și cabalinelor și este recunoscută prin ordinul din 18 noiembrie 1980 (3). Rolul său este de a apăra și valorifica interesele comune ale creșterii animalelor și ale activităților industriale, artizanale și comerciale ale filierei. Interbev a fost recunoscută în 1980 ca organizație interprofesională pentru sectorul creșterii animalelor și al cărnii. Aceasta este compusă din treisprezece organizații profesionale naționale reprezentând diferitele meserii din sectorul economic al creșterii animalelor și al cărnii: crescători de animale, comercianți de animale vii, măcelari, angrosiști, industriași, distribuitori.
(15)
Cele două misiuni principale ale Interbev constau în încheierea de acorduri interprofesionale și comunicarea colectivă. Acestora li se adaugă programe de cercetare în sectorul cărnii. Acordurile interprofesionale semnate în cadrul asociației definesc regulile care guvernează activitatea filierei. Acordurile pot fi înaintate autorităților publice în cadrul procedurii de extindere. După promulgarea extinderii prin ordin comun al Ministerelor Agriculturii și Economiei, măsurile prevăzute de un acord interprofesional dobândesc caracter obligatoriu pentru toți operatorii filierei.
2.2. COTIZAȚIA PE CARNE
(16)
Prin acordul interprofesional din 25 iulie 1995, care a făcut obiectul unei extinderi prin ordinul din 18 decembrie 1995 (4), Interbev a instituit o cotizație pe carnea și organele destinate consumului uman provenite de la animalele din speciile bovine și ovine, precum și pe animalele vii din speciile bovine și ovine expediate către țările din UE sau exportate.
(17)
Cotizația viza trei categorii de carne și/sau de animale, stabilite după cum urmează:
(a)
Cotizația pe carnea și organele destinate consumului uman, provenite de la animalele sacrificate în Franța: fixată la 0,084 franci francezi („FRF”) (5) pe kilogram de carcasă și plătită de persoana fizică sau juridică, proprietar sau coproprietar al animalului în momentul sacrificării acestuia;
(b)
Cotizația pe carnea introdusă sau importată pentru a fi consumată în Franța: fixată la 0,042 FRF/kg și plătită de persoana fizică sau juridică, primul proprietar sau coproprietar al cărnii pe teritoriul național;
(c)
Cotizația pe animalele vii din speciile bovine și ovine expediate către o țară din UE sau exportate: fixată la 7 FRF/cap de animal și plătită de persoana fizică sau juridică, ultimul proprietar sau coproprietar al animalelor pe teritoriul național.
(18)
Acordul interprofesional din 25 iulie 1995 a fost înlocuit de un alt acord interprofesional din 12 iunie 2001, care a făcut obiectul unei extinderi prin ordinul din 19 septembrie 2001 (6). Articolul 1 din ordin prevede că acordul este extins pentru o perioadă care ia sfârșit după trei ani de la data publicării ordinului respectiv, și anume la 30 septembrie 2004.
(19)
Acordul interprofesional din 12 iunie 2001 prevedea menținerea situației anterioare în ceea ce privește categoria din care fac parte carnea și/sau animalele vizate, cu creșteri ale valorii cotizației: 0,1574 FRF (0,024 EUR) pentru carnea și organele destinate consumului uman provenite de la animalele sacrificate în Franța; 0,0656 FRF (0,010 EUR) pentru carnea introdusă sau importată pentru a fi consumată în Franța; 11,15 FRF (1,7 EUR) pentru animalele vii din speciile bovine și ovine expediate către o țară din UE sau exportate.
(20)
Acordul din 12 iunie 2001 introducea, de asemenea, posibilitatea de rambursare parțială a cotizației pe carne în momentul expedierii acesteia către o țară din UE sau al exportării către țări terțe. Rata de rambursare era de 0,0656 FRF/kg (0,010 EUR).
(21)
Extinderile intervenite în 1995 și 2001 au exclus din dispozitiv cotizația pe carnea introdusă sau importată pentru a fi consumată în Franța. Prin urmare, aceste produse nu fac obiectul cotizației obligatorii pe carne.
2.3. COTIZAȚIA FNE
(22)
Prin acordul interprofesional din 15 iunie 1994, extins prin ordinul din 18 decembrie 1995 (7) și prin ordinul din 19 septembrie 2001 (8), Interbev a instituit o cotizație în beneficiul Fondului național pentru creșterea animalelor (FNE). Acest ultim ordin prevede că acordul este extins pentru o perioadă care ia sfârșit după trei ani de la data publicării ordinului respectiv, și anume la 30 septembrie 2004.
(23)
Acest fond profesional, gestionat în cadrul Confederației naționale a sectorului creșterii animalelor (Confédération Nationale de l’Élevage, CNE), a fost creat pentru a răspunde următoarelor două obiective majore: pe de o parte, de a promova restructurarea organizațiilor de servicii și a favoriza adaptarea acestora la nevoile viitoare ale crescătorilor de animale, din ce în ce mai puțin numeroși și confruntați cu politicile comunitare de limitare a producțiilor; și, pe de altă parte, de a contribui la dezvoltarea continuă a instrumentelor colective destinate progresului genetic și cercetării aplicate, care vor rămâne, în viitor, factorii cheie ai competitivității în sectorul creșterii animalelor.
(24)
O cotizație destinată finanțării acestui fond este percepută de la persoanele fizice sau juridice, proprietare sau coproprietare ale animalelor din speciile bovine și ovine sacrificate în Franța. Conform ultimelor date comunicate de autoritățile franceze, cotizația era fixată la 0,02 FRF/kg (0,003 EUR) greutate netă a carcasei de carne obținută după sacrificare (sau 7 FRF/cap de animal pentru bovinele mari, 2,40 FRF/cap de animal pentru viței și 0,36 FRF/cap de animal pentru ovine - 1,05 EUR, 0,36 EUR și, respectiv, 0,054 EUR).
(25)
Potrivit autorităților franceze, veniturile din această cotizație sunt utilizate pentru ameliorarea genetică, sistemul informatic genetic, biotehnologie și studii economice.
2.4. ACȚIUNILE FINANȚATE DIN COTIZAȚII
(26)
Resursele Interbev care provin din cotizațiile pe carne sunt utilizate în trei tipuri de acțiuni, în special:
(a)
comunicare și promovare în beneficiul sectorului;
(b)
asistență tehnică;
(c)
cercetare și experimentare.
(27)
În ceea ce privește comunicarea și promovarea, este vorba în special despre finanțarea campaniilor pe diverse teme legate de produsele din carne de calitate, inclusiv a campaniilor generice la televiziune și radio în favoarea cărnii de vită, precum și a acțiunilor care vizează relațiile publice. De asemenea, sunt finanțate acțiuni de promovare pe piețele externe, inclusiv de participare la saloane profesionale și de promovare.
(28)
Acțiunile vizând asistența tehnică sunt legate în special de certificarea și calificarea fermelor, în special în scopul de a face față constrângerilor cu care sunt confruntați operatorii implicați în astfel de demersuri. De asemenea, Interbev elaborează caiete de sarcini colective în beneficiul filierelor, participă la difuzarea și la punerea în aplicare a cartei bunelor practici de creștere a animalelor și a codului de bune practici în domeniul prelucrării cărnii și, în sfârșit, participă la clarificarea tranzacțiilor de-a lungul întregii filiere.
(29)
Acțiunile vizând cercetarea și experimentarea sunt cele mai adaptate necesităților filierei, axându-se, în special, pe siguranța alimentară, managementul calității și bunăstarea animalelor.
(30)
Resursele Interbev care provin din cotizațiile FNE sunt utilizate pentru următoarele acțiuni:
(a)
acțiuni colective vizând ameliorarea genetică;
(b)
sistem informatizat de gestiune a sistemelor informatice ale fermelor;
(c)
lucrări de cercetare aplicată;
(d)
studii economice;
(e)
acțiuni diverse.
3. DURATA MĂSURII ÎN CAUZĂ
(31)
Prezenta decizie se referă la perioada 1996-2004, anul de expirare a ultimului acord interprofesional care face obiectul prezentei proceduri.
4. BENEFICIARI
(32)
Beneficiarii măsurii de ajutor în cauză sunt crescătorii de animale din speciile bovine și ovine.
(33)
Principalii destinatari finali ai măsurii de ajutor în cauză sunt producătorii, prelucrătorii și distribuitorii de produse agricole. Se prevede că unele dintre activități pot fi întreprinse în numele acestora din urmă de întreprinderi private.
(34)
Prezenta decizie nu aduce atingere poziției Comisiei în ceea ce privește compatibilitatea procedurii de selecție a furnizorilor de servicii cărora le este încredințată realizarea activităților Interbev cu normele privind achizițiile publice.
5. MOTIVE CARE AU CONDUS LA INIȚIEREA PROCEDURII (9)
(35)
Mai întâi, în ceea ce privește natura cotizațiilor în speță, Comisia a subliniat că guvernul francez a hotărât ca acestea să devină obligatorii în cadrul unei proceduri de extindere a acordurilor interprofesionale. Extinderea acordurilor a fost făcută prin adoptarea unui ordin publicat în Jurnalul Oficial al Republicii Franceze (Journal officiel de la République française). Rezultă că aceste cotizații au necesitat un act de autoritate publică pentru a-și produce pe deplin efectul. Din acest motiv, în momentul inițierii procedurii de investigare, Comisia a considerat că era vorba, în speță, despre taxe parafiscale, reprezentând resurse publice, și că ajutoarele respective erau ilegale deoarece nu erau notificate.
(36)
În conformitate cu punctul 194 din Orientările comunitare privind ajutoarele de stat în sectorul agricol și forestier 2007-2013 (10) (denumite în continuare „orientările agricole”), orice ajutor ilegal trebuie să fie evaluat conform normelor și orientărilor în vigoare la momentul în care ajutorul este acordat. Orientările agricole se aplică începând cu 1 ianuarie 2007. Orientările precedente, și anume Orientările comunitare privind ajutoarele de stat în sectorul agricol (2000-2006) (11), se aplicau de la 1 ianuarie 2000. Prin urmare, orice ajutor acordat după această dată trebuie evaluat prin prisma orientărilor din 2000. În schimb, orice ajutor acordat înaintea acestei date trebuie apreciat prin prisma dispozițiilor și a practicilor aplicabile înainte de 1 ianuarie 2000. Ajutoarele în cauză au fost acordate din 1996.
(37)
Fiind vorba de ajutoare de stat finanțate prin intermediul unei taxe parafiscale, acțiunile finanțate din ajutoare, ca și finanțarea ajutoarelor în sine, trebuie să fie investigate de către Comisie.
5.1. AJUTOARELE
5.1.1. Acțiunile de promovare
(38)
Comisia a amintit că compatibilitatea ajutoarelor acordate înainte de 1 ianuarie 2002 trebuia verificată prin prisma Cadrului privind ajutoarele naționale acordate publicității produselor agricole și anumitor produse neincluse în anexa II la Tratatul CEE (12), iar compatibilitatea ajutoarelor acordate după această dată, prin prisma Orientărilor privind ajutoarele de stat acordate publicității produselor menționate în anexa I la Tratatul CE și anumitor produse neincluse în anexa I (13). În esență, cele două texte au în comun aceleași principii, prevăzând în special criterii negative și pozitive care trebuie să fie respectate. În ceea ce privește plafonarea ajutoarelor, aceste acțiuni trebuie să fie finanțate de sector în procent de minim 50 % din costuri. În speță, măsurile au fost în totalitate finanțate prin taxe parafiscale, iar eforturile financiare ale profesioniștilor ating, prin definiție, acest nivel. Prin urmare, în faza inițierii procedurii de investigare, Comisia a considerat că toate condițiile impuse erau respectate.
5.1.2. Acțiunile vizând asistența tehnică
(39)
Comisia a amintit că compatibilitatea ajutoarelor acordate înainte de 1 ianuarie 2000 trebuia verificată prin prisma practicii Comisiei inspirate de propunerea de măsuri utile în ceea ce privește ajutoarele acordate de statele membre în sectorul creșterii animalelor și al produselor de origine animală (14), iar compatibilitatea ajutoarelor acordate după această dată trebuia verificată prin prisma orientărilor agricole. Practica Comisiei aplicabilă înainte de 2000 și orientările agricole au în comun, în esență, aceleași principii. Astfel, ajutoarele acordate în proporție de 100 % din cheltuielile eligibile sunt autorizate pentru acest tip de acțiuni. În plus, ajutoarele trebuie să fie accesibile tuturor profesioniștilor potențial interesați. Prin urmare, în faza inițierii procedurii de investigare, Comisia a considerat că toate condițiile impuse erau respectate.
5.1.3. Acțiunile vizând cercetarea și experimentarea
(40)
Comisia a amintit că compatibilitatea acestor ajutoare trebuia verificată prin prisma Cadrului comunitar privind ajutoarele de stat pentru cercetare și dezvoltare (15) și a Comunicării Comisiei privind modificarea cadrului menționat (16). Astfel, este compatibil cu piața internă un ajutor cu intensitatea de până la 100 %, numai în cazul în care sunt îndeplinite următoarele patru condiții: ajutorul prezintă un interes general pentru sector; informația este publicată în ziare adecvate; rezultatele activităților sunt furnizate în mod echitabil, atât în ceea ce privește costul, cât și timpul; ajutorul corespunde criteriilor comerciale internaționale pe care UE s-a angajat să le respecte. Prin urmare, în faza inițierii procedurii de investigare, Comisia a considerat că toate condițiile impuse erau respectate.
5.1.4. Acțiunile finanțate din cotizația FNE
(41)
Comisia și-a exprimat rezervele cu privire la natura precisă a acțiunilor finanțate din cotizația FNE, al cărei scop era de a promova restructurarea organizațiilor de servicii și de a favoriza adaptarea acestora la nevoile viitoare ale crescătorilor de animale, precum și de a contribui la dezvoltarea continuă a instrumentelor colective destinate progresului genetic și cercetării aplicate. Potrivit autorităților franceze, veniturile din această cotizație ar fi fost utilizate pentru ameliorarea genetică, sistemul informatic genetic, biotehnologie și studii economice. Aceste informații erau insuficiente pentru a permite Comisiei să constate compatibilitatea acțiunilor cu eventualele dispoziții comunitare în vigoare. Prin urmare, în faza inițierii procedurii de investigare, Comisia nu era în măsură să hotărască dacă acțiunile finanțate din cotizația FNE erau compatibile cu Tratatul CE (17).
5.2. FINANȚAREA AJUTOARELOR
5.2.1. Cotizația pe carne
(42)
De la 1 ianuarie 1996, cotizația are ca obiect, printre altele, animalele vii din speciile bovine și ovine expediate către alte state membre, precum și produsele din carne de vită și de oaie expediate către alte state membre, deși, pentru acestea din urmă, a fost introdusă o rambursare parțială a cotizației în 2001. Conform unei hotărâri a Curții de Justiție a Uniunii Europene (denumită în continuare „Curtea de Justiție”) (18), se consideră că o taxă constituie o încălcare a interdicției de discriminare prevăzută la articolul 110 din TFUE dacă avantajele pe care le presupune utilizarea veniturilor obținute din această taxă sunt în special în beneficiul acelora dintre produsele naționale supuse impunerii care sunt prelucrate sau comercializate pe piața națională, compensând parțial sarcina suportată de acestea și defavorizând astfel produsele naționale exportate.
(43)
În faza procedurii de investigare, Comisia a considerat că veniturile provenite din taxa pe produsele și pe animalele vii expediate către alte state membre, destinată finanțării acțiunilor vizând promovarea, asistența tehnică, precum și cercetarea și experimentarea întreprinse de Interbev, puteau constitui o finanțare a ajutorului incompatibilă cu piața internă în conformitate cu tratatul, în special cu articolul 107, și, în consecință, că ajutoarele de stat astfel finanțate ar fi fost incompatibile cu tratatul menționat. Într-adevăr, taxa putea defavoriza creșterea animalelor în vederea exportării lor către alte state membre, deoarece utilizarea veniturilor era, prin natura sa, susceptibilă a favoriza producția națională comercializată în Franța în detrimentul producției naționale exportate, iar nivelul taxei nu ținea cont de profiturile diferite aduse de produsele naționale în urma comercializării acestora în Franța sau în afara Franței.
5.2.2. Cotizația FNE
(44)
Pe baza informațiilor disponibile la momentul inițierii procedurii de investigare, Comisia nu dispunea, în faza procedurii de investigare, de elemente care să indice că această cotizație afectase importurile sau expedierea de animale către alte state membre.
6. COMPATIBILITATEA COTIZAȚIILOR VOLUNTARE OBLIGATORII CU SISTEMUL ORGANIZĂRII COMUNE A PIEțELOR
(45)
În ceea ce privește problema compatibilității cotizațiilor voluntare obligatorii cu sistemul organizării comune a piețelor (denumit în continuare „OCP”) în contextul hotărârii din 22 mai 2003 Freskot (19), Comisia considera că, în speță, cotizațiile voluntare obligatorii nu interferau, direct sau indirect, cu prețurile produselor finale în cauză, deoarece cotizațiile nu influențează prețul produselor, acesta fiind determinat de piața liberă. Astfel, sarcina aplicată producției de carne și creșterii animalelor este neutralizată de avantajul pe care îl constituie activitățile finanțate. În consecință, se poate considera că efectele cotizațiilor colectate asupra prețului sunt foarte limitate sau inexistente.
III. COMENTARIILE FRANȚEI
(46)
Prin scrisorile din 8 și 10 octombrie 2003, autoritățile franceze și-au prezentat observațiile referitoare la decizia Comisiei de a iniția procedura prevăzută la articolul 108 alineatul (2) din TFUE cu privire la măsura în cauză.
(47)
Prin scrisorile din 13 septembrie și 29 noiembrie 2005, autoritățile franceze au prezentat observații suplimentare ca răspuns la cererile de informații suplimentare trimise de către Comisie.
(48)
În urma cererii de informații suplimentare trimisă de Comisie la 25 februarie 2011 și a reuniunii din 29 martie 2011, autoritățile franceze au prezentat observații suplimentare prin scrisoarea din 24 mai 2011.
(49)
Autoritățile franceze iau notă de aprecierea Comisiei potrivit căreia resursele care provin din astfel de cotizații interprofesionale, devenite obligatorii, sunt asimilabile unor taxe parafiscale care pot genera denaturări ale concurenței pe piața internă. De asemenea, autoritățile franceze iau notă de faptul că măsurile ar fi trebuit notificate. Acestea au semnalat apoi următoarele:
1. DOMENIUL DE APLICARE A INVESTIGAȚIEI COMISIEI, POTRIVIT AUTORITĂȚILOR FRANCEZE
(50)
În ceea ce privește cotizațiile percepute prin aplicarea acordurilor interprofesionale din 15 iunie 1994 în beneficiul fondului pentru creșterea animalelor și din 18 decembrie 1995 în beneficiul Interbev, autoritățile franceze considerau că Comisia a început investigarea prin scrisorile din 16 ianuarie 1995 (ajutorul NN 34/95) și din 18 martie 1996 și a încheiat-o prin scrisoarea (SG (96) D/6396) din 15 iulie 1996, concluzionând că „măsurile în cauză intră exclusiv în domeniul de aplicare a Regulamentului CEE nr. 2328/91 al Consiului și trebuie să facă obiectul unei investigări în temeiul regulamentului menționat. Într-adevăr, articolul 35 alineatul (2) din regulament exclude aplicarea articolelor 92 și 93 din tratat”.
(51)
Drept răspuns Comisiei, care susținea că în momentul respectiv nu s-a pronunțat asupra celorlalte acțiuni întreprinse de Interbev (deoarece dosarul NN 34/95 nu se referea decât la investiții care vizau restructurarea fermelor de bovine care alăptează), autoritățile franceze au afirmat că, în răspunsul la o scrisoare a Comisiei din 18 martie 1996, se exprimaseră în termenii următori: „fondul național pentru creșterea animalelor este destinat, efectiv, […] ameliorării selecției în sectorul creșterii animalelor și susținerii cercetării, în special celei genetice. […]” (scrisoarea din 13 septembrie 2005).
(52)
Prin urmare, autoritățile franceze estimează că Comisia era perfect informată cu privire la existența unor acțiuni vizând comunicarea, promovarea, cercetarea și experimentarea finanțate de Interbev și ar fi putut, în cadrul acestui dosar, să adreseze autorităților franceze cereri de informații suplimentare. Având în vedere faptul că Comisia nu a avut nicio reacție în urma acestei comunicări, acestea au tras concluzia că informațiile comunicate au fost considerate satisfăcătoare de către Comisie.
(53)
Într-un răspuns ulterior către Comisie, care susținea că s-a trimis o cerere de informații suplimentare (30 mai 1996) la scrisoarea menționată mai sus, autoritățile franceze, pe de o parte, au afirmat că nu au primit niciodată vreo cerere de informații suplimentare și, pe de altă parte, că acestea considerau că lipsa de acțiune a Comisiei între 30 mai 1996 și 2 octombrie 2001 constituia o acceptare implicită a compatibilității acțiunilor pe care aceasta le luase la cunoștință.
(54)
În plus, autoritățile franceze afirmă că Comisia era informată cu privire la acțiunile de comunicare întreprinse de Interbev în cadrul dosarului C 18/95 privind acțiuni în beneficiul filierei ovine.
(55)
În consecință, având în vedere faptul că, de atunci, Comisia nu a continuat investigarea acordurilor respective, autoritățile franceze estimează că au considerat în mod legitim că Comisia nu se opune aplicării acestora.
(56)
În aceste condiții, autoritățile franceze considerau că procedura viza exclusiv acordul interprofesional din 12 iunie 2001.
(57)
În cele din urmă, prin scrisoarea din 24 mai 2011 și cu ocazia reuniunii din 29 martie 2011, autoritățile franceze au transmis Comisiei datele privind întreaga perioadă vizată.
2. MOTIVUL CARE JUSTIFICĂ NENOTIFICAREA AJUTORULUI, POTRIVIT AUTORITĂȚILOR FRANCEZE
(58)
În ceea ce privește acțiunile întreprinse pe baza resurselor care provin din cotizațiile percepute prin aplicarea noilor acorduri interprofesionale datând din 12 iunie 2001, în beneficiul Interbev și al FNE, autorităților franceze nu li s-a părut necesar să le notifice deoarece acestea sunt finanțate numai din resurse private percepute în cadrul filierei în cauză.
3. ACȚIUNILE ÎNTREPRINSE DE INTERBEV
(59)
În ceea ce privește acțiunile întreprinse de Interbev, autoritățile franceze iau notă de faptul că, în urma analizării informațiilor pe care le-au acestea furnizat prin scrisoarea din 9 noiembrie 2001, Comisia le consideră compatibile cu Orientările comunitare privind ajutoarele de stat în sectorul agricol (2000-2006) și cu Orientările comunitare privind ajutoarele de stat acordate publicității produselor agricole și anumitor produse neincluse în anexa I. Autoritățile franceze confirmă faptul că, în perioada vizată de prezenta decizie, Interbev a finanțat astfel de acțiuni de publicitate, asistență tehnică, cercetare și experimentare, în aceleași condiții cu cele expuse anterior, în scrisoarea din 9 noiembrie 2001.
4. ACȚIUNILE VIZÂND CERCETAREA ȘI ASISTENȚA TEHNICĂ ÎNTREPRINSE PRIN FNE
(60)
În ceea ce privește FNE, prin scrisoarea de răspuns la decizia de inițiere a procedurii (8 și 10 octombrie 2003), autoritățile franceze au furnizat următoarele explicații.
(61)
Acțiunile derulate pe baza resurselor FNE sunt acțiuni vizând asistența tehnică și cercetarea aplicată. Autoritățile franceze au confirmat că acestea sunt concepute în conformitate cu punctele 14 și 17 din Orientările comunitare privind ajutoarele de stat în sectorul agricol (2000-2006).
(62)
Mai întâi, se precizează că resursele colectate de FNE au fost folosite pentru următoarele acțiuni:
(a)
acțiuni colective vizând ameliorarea genetică;
(b)
sistem informatizat de gestiune și sistem informatic al fermelor;
(c)
lucrări de cercetare aplicată;
(d)
studii economice;
(e)
acțiuni diverse.
4.1. DOMENIUL GENETIC
(63)
În domeniul genetic, participarea FNE este strict limitată la sprijinirea anumitor acțiuni colective desfășurate în cadrul Dispozitivului Național de Ameliorare Genetică și definite de Comisia Națională de Ameliorare Genetică (CNAG), care grupează reprezentanți ai statului, ai profesiilor, ai sectorului cercetării și ai învățământului.
(64)
Finanțările acordate de FNE sunt destinate în principal sprijinirii acțiunilor departamentului genetic al Institutului de Creștere a Animalelor, a cărui misiune este în principal: sprijinirea organizațiilor locale care contribuie la progresul genetic al rumegătoarelor; elaborarea, menținerea și actualizarea caietelor de sarcini care definesc procedurile pe teren; controlul procedurilor de valorificare și de înregistrare în lanțurile informatice colective a datelor necesare pentru evaluarea genetică a animalelor reproducătoare; adaptarea procedurilor de indexare în parteneriat cu INRA (L’Institut national de la recherche agronomique - Institutul Național de Cercetare Agronomică), punerea în aplicare a procedurilor de schimb de date pe plan internațional și difuzarea indexurilor oficiale în Franța.
4.2. MODERNIZAREA ȘI DEZVOLTAREA SISTEMELOR INFORMATICE PENTRU SECTORUL CREȘTERII ANIMALELOR
(65)
În temeiul acțiunii sale de modernizare și dezvoltare a sistemelor informatice pentru sectorul creșterii animalelor, FNE participă la modernizarea sistemului informatic genetic (SIG). Începută în 1995, această modernizare a fost necesară pentru actualizarea unui sistem informatic colectiv instituit de mai bine de 20 de ani și pentru unificarea acestuia cu scopul de a asigura o gestionare mai eficientă a datelor genetice, permițând în același timp integrarea noilor funcționalități necesare indexării și reducerea costurilor.
(66)
De asemenea, FNE a participat la studiul de fezabilitate economică, tehnică și juridică privind un proiect de sistem informatic profesional pentru sectorul creșterii animalelor (SPIE), al cărui obiectiv este de a asigura valorificarea profesională și interprofesională a datelor oficiale de identificare și a celorlalte date care pot fi obținute.
4.3. INTERVENȚII ÎN DOMENIUL CERCETĂRII APLICATE
(67)
Mai multe programe de cercetare aplicată au primit sprijin din partea FNE, al cărui obiectiv este de a continua să participe la studii care au ca obiect subiecte de interes general pentru filiera creșterii animalelor, de exemplu susținerea programului de cercetare aplicată și de transfer al biotehnologiilor de reproducere (transfer embrionar, determinarea sexului, fecundare in vitro, clonare). Aceste acțiuni privesc noile tehnici din embriologie, deosebit de interesante din perspectiva utilizării viitoare a markerilor moleculari și a operațiunilor de selectare asistată prin markeri. Programul s-a concretizat printr-o ameliorare semnificativă a randamentului transferului embrionar clasic, punerea la punct și optimizarea metodei franceze de determinare a sexului embrionilor, punerea la punct a metodei de puncție ovocitară sub ecografie, ameliorarea tehnicii de fecundare in vitro.
(68)
De asemenea, FNE a participat la proiectul pilot de cercetare privind recombinarea omologă. Proiectul, desfășurat de INRA și utilizând metoda transgenezei, a vizat o modificare controlată a genomului animalelor, orientând inserarea unei trans-gene într-o anumită poziție din ADN. Această orientare este destinată să deschidă calea către înlocuirea unei gene cu o alta, fără a utiliza organisme genetic modificate.
(69)
În plus, FNE a participat la programul IDEA în ceea ce privește identificarea electronică a bovinelor și ovinelor. De asemenea, acesta a contribuit la finanțarea proiectelor naționale selectate în cadrul programului comunitar IDEA care vizează ameliorarea fiabilității identificării animalelor, folosind noile tehnici de utilizare electronică.
4.4. ACȚIUNI CONSTÂND ÎN STUDII ECONOMICE
(70)
FNE a decis să participe la finanțarea studiilor economice indispensabile organizațiilor de creștere a animalelor, în special pentru a răspunde problemelor puse de reformele succesive ale PAC, de extinderea UE, de crizele din ultimii ani și de evoluția contextului internațional.
(71)
Toate aceste studii sunt realizate sub conducerea unui grup numit „Groupe Économique du Bétail” (GEB), pilotat de Institutul de Creștere a Animalelor, care garantează coerența diferitelor acțiuni solicitate de sectorul în cauză și complementaritatea acestora cu studiile existente deja.
(72)
Acțiunile realizate se concretizează prin urmărirea evoluției filierelor laptelui și cărnii, în Franța și în Europa, prin dosare economice lunare care analizează în profunzime unele aspecte ale economiei producției animaliere din Franța, din Europa și din lume, prin acțiuni specifice cum ar fi monitorizarea prețurilor, a costurilor de producție, a negocierilor comunitare și ale OMC.
(73)
Observatorul economic instituit în cadrul GEB integrează cunoștințele concrete cu privire la funcționarea exploatațiilor deținute de rețelele de ferme și asigură sinergia între abordarea macroeconomică și cea microeconomică.
4.5. ACȚIUNI DIVERSE
(74)
În plus, FNE are misiunea de a susține punctual lansarea de noi proiecte unificatoare destinate să faciliteze adaptarea sectorului creșterii animalelor la evoluțiile socio-economice, cum ar fi punerea în aplicare a cartei bunelor practici de creștere a animalelor, care se impune drept cel mai important demers colectiv de acest tip din Europa, și lansarea proiectului de comunicare privind meseria de crescător de animale, ca urmare a celei de-a doua crize a encefalopatiei spongiforme bovine (ESB), pentru restabilirea bunelor relații dintre crescătorii de animale și cetățeni.
4.6. CADRUL COMUNITAR
(75)
Autoritățile franceze au subliniat că toate acțiunile finanțate au un caracter de interes general pentru toți crescătorii de bovine sau de ovine; nu este vorba niciodată despre acțiuni al căror beneficiu ar fi limitat la operatori individuali, nici la grupuri de operatori particulari.
(76)
Participarea financiară a FNE este, de cele mai multe ori, mai mică de 50 % din costul acestor acțiuni și cercetări. Aceasta poate fi mai mare de 50 % în anumite proiecte punctuale, dar intensitatea ajutorului nu depășește în niciun caz 100 %.
4.6.1. Asistență tehnică
(77)
Studiile economice sunt finanțate cu respectarea, pe de o parte, a limitei de 100 000 EUR de fermier pe o perioadă de trei ani și, pe de altă parte, a regulii privind accesul tuturor fermierilor la rezultatele acestora.
4.6.2. Cercetare aplicată
(78)
Autoritățile franceze au confirmat că datele din fiecare studiu economic, precum și cele colectate după încheierea fiecărui program de cercetare, odată definitive, fac obiectul unei difuzări pe scară largă. În mod sistematic, se realizează publicarea și difuzarea rezultatelor tuturor acțiunilor sprijinite din fond, pentru ca fermierii și organizațiile locale ale acestora să poată beneficia și să aibă acces la ele fără discriminare.
(79)
Sunt utilizate două canale mari de difuzare: cel al organizațiilor profesionale de creștere a animalelor și cel al Institutului de Creștere a Animalelor, prin publicații tehnice și economice cu difuzare largă în rândul fermierilor și tehnicienilor.
(80)
Ținând cont de caracterul de interes general al acțiunilor, nu este prevăzută nicio exploatare comercială a rezultatelor. Beneficiarii reali ai acțiunilor sunt toți crescătorii de bovine și de ovine, cărora le sunt comunicate rezultatele teoretice și practice ale lucrărilor.
(81)
Studiile finanțate nu conduc la nicio plată directă către producători, nici către prelucrători.
5. COTIZAȚII PE ANIMALELE ȘI PE CARNEA IMPORTATĂ
5.1. DESPRE COTIZAȚIILE INTERBEV
(82)
În ceea ce privește taxarea cărnii introduse în Franța și care provine din ferme din alte state membre sau din țări terțe, conform informațiilor transmise în mod repetat de autoritățile franceze, Comisia a putut să constate că ordinele interministeriale de extindere a acordurilor interprofesionale din 1995 și 2001 au exclus întotdeauna din domeniul de aplicare cotizațiile pe carnea importată.
5.2. DESPRE COTIZAȚIILE FNE
(83)
În sfârșit, Comisia a evidențiat faptul că cotizația percepută în beneficiul FNE era susceptibilă de a fi aplicată unor animale crescute în afara teritoriului național, dar introduse în Franța pentru a fi sacrificate.
(84)
În scrisoarea din 6 octombrie 2003, autoritățile franceze au recunoscut pertinența acestei obiecții la nivelul principiilor dreptului comunitar. Prin urmare, acestea s-au angajat să modifice textul acordului în vederea excluderii oricărei cotizații pentru animalele crescute în afara teritoriului național și introduse în Franța pentru a fi sacrificate. Autoritățile franceze își propuneau să trimită Comisiei noul text, imediat ce noul acord ar fi fost formalizat și semnat.
(85)
În aceste condiții, autoritățile franceze adăugau că, în practică, importul de animale vii are un caracter marginal și nu prezintă riscul de a produce denaturări ale concurenței. Potrivit serviciilor vamale, numărul de „bovine mari grase” importate a fost de 24 933 de capete în 2001 și, respectiv, de 22 250 de capete în 2002. Sacrificările naționale sunt de ordinul a 4 milioane de capete, importurile de animale vii nereprezentând deci decât 0,58 % din totalul de animale sacrificate. În plus, mai mult de 70 % din aceste importuri au în vedere animale cu o conformație deosebită și preț ridicat, destinate unui segment de consum specific nordului Franței. Ținând cont de prețurile medii de import ale acestor animale (potrivit serviciilor vamale: 1,50 EUR/kg viu, reprezentând echivalentul a 2,5 EUR/kg net), cotizația FNE percepută pentru acestea trebuia să fie de ordinul a o miime din valoarea animalului.
(86)
Potrivit autorităților franceze, cotizațiile voluntare obligatorii colectate au fost, pe de o parte, minime, întrucât neplata pentru animalele importate era frecventă, devenind apoi sistematică și, pe de altă parte, valoarea cotizației voluntare obligatorii în cauză, raportată la valoarea animalelor, era atât de mică încât nu putea conduce la denaturarea concurenței. În scrisoarea din 24 mai 2011, autoritățile franceze au transmis exemple de imprimate de calcul al cotizațiilor și declarații făcute de întreprinderi care demonstrează că practica de rambursare putea avea loc în anumite cazuri, fără a fi totuși obligatorie.
(87)
Prin scrisorile din 13 septembrie 2005 și din 24 mai 2011, autoritățile franceze au confirmat că, începând din 2003, cotizația FNE nu viza decât animalele crescute și sacrificate în Franța (20).
6. COTIZAȚII PE ANIMALELE ȘI CARNEA EXPEDIATE CĂTRE ALTE STATE MEMBRE
6.1. DESPRE COTIZAȚIILE INTERBEV
(88)
În ceea ce privește cotizația care se aplică cărnii expediate către alte state membre, Comisia a invocat un risc de discriminare legat de sistemul de cotizație, care nu ar fi ținut cont de expedierea în afara teritoriului național a unora dintre produsele supuse cotizației, și se teme că o astfel de măsură ar favoriza producțiile naționale comercializate în Franța.
(89)
Astfel cum s-a arătat în considerentul 16 și următoarele, carnea expediată către alte state membre făcea obiectul unei cotizații voluntare obligatorii de 0,0126 EUR/kg, iar, după încheierea acordului interprofesional din 12 iunie 2001, unei cotizații voluntare obligatorii de 0,024 EUR/kg În plus, conform acordului menționat mai sus, era prevăzut un sistem de rambursare de 0,010 EUR/kg
(90)
În ceea ce privește cotizațiile voluntare obligatorii care se aplică animalelor expediate către alte state membre, în scrisoarea din 24 mai 2011 autoritățile franceze au furnizat explicații pentru a demonstra că respectivele cotizații voluntare obligatorii erau proporționale cu beneficiile obținute din acțiunile finanțate din astfel de cotizații.
(91)
Autoritățile franceze au explicat că expedierile de animale vii vizau vițeii de până în nouă luni crescuți prin alăptare de către mamele lor pe pășune (broutards). Astfel cum s-a arătat în considerentul 17 și următoarele, aceste animale erau supuse unei cotizații voluntare obligatorii care era calculată pe cap de animal și nu pe kilogram de carne.
(92)
La acel moment, autoritățile franceze au transmis un calcul care permite evaluarea echivalenței între greutatea pe cap de animal și pe kilogram. Într-adevăr, acordul interprofesional din 25 iulie 1995 indica faptul că cotizația voluntară obligatorie la sacrificare era de 0,084 FRF/kg de carcasă, iar cotizația voluntară obligatorie la expedierea animalelor vii era de 7 FRF pe cap de bovină mare (articolul 4). Or, un „broutard” cântărește între 250 și 280 kg viu, care echivalează cu o greutate medie de carne (pondere de 65 %) de 163 kg Astfel, cotizația de 7 FRF pe cap de animal echivala cu o cotizație de 0,042 FRF/kg, comparabilă cu jumătate din cotizația datorată pe carne.
(93)
Acordul interprofesional din 12 iunie 2001 a menținut dispozitivul, respectând aceeași echivalență. Sumele (în EUR) erau următoarele: o cotizație voluntară obligatorie la sacrificare de 0,024 EUR/kg de carcasă (articolul 2 și o cotizație voluntară obligatorie la expedierea animalelor vii de 1,7 EUR/cap de bovină mare (articolul 4. Cotizația de 1,7 EUR/cap de bovină mare echivala cu o cotizație de 0,0104 EUR/kg, comparabilă cu jumătate din cotizația datorată pe carne.
(94)
Autoritățile franceze estimează că totalul veniturilor (38 136 670 EUR) provenite din cotizația voluntară obligatorie percepută pe produsele expediate către alte state membre (animale vii și carne) reprezenta 15 % din valoarea totală a veniturilor provenite din toate cotizațiile voluntare obligatorii percepute de Interbev în perioada 1995-2004 (și anume 252 855 282 EUR). Adoptând o abordare globală pentru perioada 1995-2004, autoritățile franceze consideră că veniturile menționate sunt stabilite proporțional cu acțiunile de care ar fi beneficiat produsele expediate către alte state membre.
(95)
În plus, autoritățile franceze arată că animalele și carnea expediate în afara Franței au beneficiat, pe de o parte, de acțiunile întreprinse în afara teritoriului național, reprezentând 21 490 848 EUR și, pe de altă parte, de acțiuni utile pentru totalitatea animalelor și produselor, indiferent de destinația acestora. Autoritățile franceze consideră că, din această sumă de acțiuni utile pentru totalitatea animalelor și produselor, care se ridică la 91 231 075 EUR, este corectă estimarea că numai 28 280 000 EUR au finanțat acțiuni desfășurate în afara teritoriului național.
(96)
Acțiunile care vizau în mod specific animalele și produsele exportate erau în special operațiuni de promovare (de exemplu: saloane internaționale, acțiuni vizând informările profesionale și relațiile publice, săptămâna verde de la Berlin, cursuri de formare pentru măcelari în străinătate). Acțiunile care vizau toate animalele și produsele, indiferent de piața de desfacere a acestora, în Franța sau în afara Franței, erau în special acțiunile publicitare precum campaniile despre „carnea de vită europeană de calitate”, despre organe, despre „rasele de carne” și o serie de acțiuni vizând cercetarea cu privire la siguranța alimentară, bunăstarea animalelor, managementul calității, caracterizarea produsului, demersurile de certificare sau de trasabilitate a cărnii de vită, ale căror rezultate au fost difuzate pe scară largă atât în Franța, cât și în afara Franței.
(97)
Per total, autoritățile franceze consideră că produsele expediate în afara Franței au beneficiat de acțiuni ale asociației interprofesionale în valoare de 49 770 000 EUR. Această sumă trebuie comparată cu cotizațiile voluntare obligatorii care au trebuit achitate, și anume 38 136 670 EUR. Partea de cotizații voluntare obligatorii achitată de producția franceză exportată în perioada 1995-2004 era echilibrată în raport cu beneficiile pe care le-a obținut din acțiunile finanțate de Interbev.
6.2. DESPRE COTIZAȚIILE FNE
(98)
În scrisoarea din 13 septembrie 2005, autoritățile franceze au confirmat că produsele expediate nu făceau, ca atare, obiectul unei cotizații în cadrul FNE.
IV. EVALUAREA AJUTORULUI
(99)
Articolele 107 și 108 din TFUE se aplică tuturor produselor agricole din anexa I, supuse unei organizări comune a pieței (toate produsele agricole, cu excepția cărnii de cal, a mierii, a cafelei, a alcoolului de origine agricolă, a oțetului derivat din alcool și a plutei), în conformitate cu diferitele regulamente care stabilesc organizările comune ale piețelor respective.
1. EXISTENȚA UNUI AJUTOR ÎN TEMEIUL ARTICOLULUI 107 ALINEATUL (1) DIN TFUE
(100)
În conformitate cu dispozițiile articolului 107 alineatul (1) din TFUE, cu excepția derogărilor prevăzute de tratat, sunt incompatibile cu piața internă, în măsura în care afectează comerțul între statele membre, ajutoarele acordate de stat sau prin resursele statului în orice formă care denaturează sau amenință să denatureze concurența prin favorizarea anumitor întreprinderi sau a producției anumitor bunuri.
(101)
La data faptelor, articolele 107 și 109 din TFUE erau aplicabile în sectorul cărnii de vită în temeiul articolului 40 din Regulamentul (CE) nr. 1254/99 al Consiliului (21) de instituire a unei organizări comune a pieței pentru aceste produse. Înainte de adoptarea acestui regulament, articolele menționate erau aplicabile în același sector în temeiul articolului 24 din Regulamentul (CEE) nr. 805/68 al Consiliului din 27 iunie 1968 de instituire a unei organizări comune a pieței în sectorul cărnii de vită (22). În sectorul cărnii de oaie și de capră, erau aplicabile în temeiul articolului 23 din Regulamentul (CE) nr. 2529/2001 al Consiliului din 19 decembrie 2001 de instituire a unei organizări comune a pieței în sectorul cărnii de oaie și de capră (23). Înainte de adoptarea acestuia din urmă, erau aplicabile în același sector în temeiul articolului 22 din Regulamentul (CE) nr. 2467/98 al Consiliului din 3 noiembrie 1998 de instituire a unei organizări comune a pieței în sectorul cărnii de oaie și de capră (24) și, înainte de adoptarea acestuia, în temeiul articolului 27 din Regulamentul (CEE) nr. 3013/89 al Consiliului din 25 septembrie 1989, de instituire a unei organizări comune a pieței în sectorul cărnii de oaie și de capră (25).
(102)
În prezent, articolele 107 și 109 din TFUE sunt aplicabile, pentru cele două sectoare menționate în considerentul 32 și următoarele din prezenta decizie, în temeiul articolului 180 din Regulamentul (CE) nr. 1234/2007 al Consiliului din 22 octombrie 2007 de instituire a unei organizări comune a pieței în sectorul agricol și privind dispoziții specifice referitoare la anumite produse agricole („Regulamentul unic OCP”) (26), (27).
1.1. EXISTENȚA UNUI AVANTAJ SELECTIV
(103)
Potrivit Curții de Justiție, sunt considerate ajutoare de stat intervențiile care, sub orice formă, pot favoriza direct sau indirect anumite întreprinderi sau care trebuie să fie considerate un avantaj economic pe care întreprinderea beneficiară nu l-ar fi putut obține în condiții de piață normale (28). În speță, sprijinul acordat a favorizat anumite întreprinderi care își desfășoară activitatea în sectorul creșterii animalelor din specia bovină sau ovină prin realizarea unor acțiuni susceptibile a aduce beneficii producătorilor sau sectoarelor filierelor reprezentate de Interbev.
(104)
În plus, în conformitate cu jurisprudența Curții de Justiție, sunt considerate ajutoare măsurile de stat care, sub diferite forme, reduc taxele care sunt incluse în mod normal în bugetul unei întreprinderi și care, astfel, fără a fi subvenții în accepțiunea strictă a termenului, au un caracter similar și produc același efect (29).
(105)
În ceea ce privește existența avantajului, aceasta trebuie stabilită la nivelul beneficiarilor potențiali ai acțiunilor în favoarea filierei cărnii, precum și al cotizațiilor interprofesionale în cauză și al finanțării lor. În speță, sprijinul acordat a favorizat anumite întreprinderi care își desfășoară activitatea în sectorul creșterii animalelor din specia bovină și ovină prin realizarea de acțiuni susceptibile a aduce beneficii producătorilor din această filieră.
1.2. AJUTORUL ACORDAT DE STAT SAU DIN RESURSELE STATULUI
(106)
În conformitate cu jurisprudența Curții de Justiție, pentru ca un avantaj să poată fi calificat drept ajutor de stat, trebuie, în primul rând, ca acesta să se acorde direct sau indirect din resursele statului și, în al doilea rând, să fie imputabil statului (30).
(107)
În ceea ce privește natura cotizațiilor în speță (cotizații voluntare obligatorii), Comisia consideră că este vorba despre taxe parafiscale, reprezentând resurse publice. Comisia și-a fondat aprecierea pe următoarele considerații.
(108)
Mai întâi, trebuie subliniat că, potrivit unei jurisprudențe constante, în special punctului 139 din hotărârea Salvat (31), distincția dintre organismele private și cele publice nu este „un element determinant pentru aplicarea tratatului în ceea ce privește ajutoarele de stat”. În plus, hotărârea Ladbroke (32) confirmă în mod foarte clar că articolul 107 alineatul (1) din TFUE „cuprinde toate mijloacele pecuniare pe care autoritățile publice le pot utiliza în mod efectiv pentru a susține anumite întreprinderi, fără a fi relevant dacă aceste mijloace aparțin sau nu aparțin în mod permanent patrimoniului acestor autorități publice. În consecință, chiar dacă sumele (…) nu sunt permanent în posesia autorităților publice, faptul că rămân în mod constant sub control public și, așadar, la dispoziția autorităților naționale competente este suficient pentru calificarea acestora drept resurse de stat și pentru ca respectiva măsură să intre sub incidența articolului 107 alineatul (1) din tratat”.
(109)
Mai întâi, în temeiul acestei jurisprudențe, Comisia consideră că faptul că cotizațiile voluntare obligatorii în cauză constau în contribuții ale sectorului privat și nu sunt la dispoziția permanentă a statului nu este suficient pentru a concluziona că acestea nu intră sub incidența articolului 107 alineatul (1) din TFUE. În acest scop, Comisia trebuie să analizeze de asemenea nivelul de control al statului în raport cu veniturile obținute din cotizațiile voluntare obligatorii în cauză și capacitatea statului de a orienta utilizarea resurselor pentru a finanța măsurile de ajutor.
(110)
În cazul analizat, Comisia menționează că aprobarea guvernului, prin recunoașterea acordată Interbev, constituie o condiție prealabilă pentru instituirea cotizațiilor voluntare obligatorii. Prin urmare, chiar dacă Interbev este o entitate de drept privat, capacitatea sa de a institui cotizații voluntare obligatorii în sectorul său de activitate este subordonată aprobării de către stat a funcționării și obiectivelor sale (a se vedea considerentul 14 din prezenta decizie).
(111)
Codul rural prevede, de asemenea, că cotizațiile devin obligatorii pentru toți membrii profesiei în cauză odată ce sunt extinse printr-un ordin interministerial (a se vedea considerentul 10 din prezenta decizie). Prin urmare, acest tip de cotizații necesită un un act de autoritate publică pentru a-și produce pe deplin efectul (33).
(112)
Pe baza acestor fapte, Comisia constată că cotizațiile voluntare obligatorii examinate pot fi considerate ca fiind sub controlul statului și drept resurse de stat.
(113)
În al doilea rând, utilizarea venitului din cotizațiile voluntare obligatorii este determinată de obiectivele și cadrul de funcționare al asociației interprofesionale, astfel cum sunt definite în Codul rural (a se vedea considerentele 7-10). Astfel, statul are capacitatea de a orienta utilizarea venitului obținut din cotizațiile voluntare obligatorii pentru a finanța măsurile de ajutor realizate de Interbev. Prin urmare, avantajele acordate de Interbev pot fi considerate imputabile statului.
(114)
În plus, trebuie amintit că, în cauza C-345/02, Pearle (34), Curtea de Justiție a identificat anumite indicii care permit să se determine sau nu dacă taxele parafiscale trebuie să fie considerate sau nu resurse de stat imputabile statului atunci când sunt colectate în principal de o organizație interprofesională în beneficiul membrilor săi.
(115)
Conform testului propus de Curtea de Justiție în această cauză, cotizațiile obligatorii colectate de un organism intermediar reprezentând întreprinderile din anumite sectoare economice nu sunt considerate resurse de stat în cazul în care sunt îndeplinite cumulativ condițiile următoare:
(a)
măsura în cauză este stabilită de corpul profesional care reprezintă întreprinderile și angajații din sector și nu servește drept instrument pentru punerea în aplicare a politicilor de stat;
(b)
obiectivele măsurii în cauză sunt în totalitate finanțate din cotizațiile întreprinderilor din sector;
(c)
modalitățile de finanțare și procentul/cantitatea de cotizații sunt stabilite în cadrul corpului profesional de către reprezentanții angajatorilor și ai angajaților, fără nicio intervenție a statului;
(d)
cotizațiile sunt utilizate obligatoriu pentru finanțarea măsurii, fără ca statul să aibă posibilitatea să intervină.
(116)
Or, este evident că măsura în speță nu îndeplinește toate condițiile din hotărârea Pearle. Mai întâi, existența, misiunile și funcționarea Interbev sunt reglementate de legislația națională (a se vedea considerentele 10 și 14), iar finanțarea sa prin cotizația voluntară obligatorie necesită intervenția statului (a se vedea considerentul 10). În plus, articolul 632-2-1 din Codul rural prevede că asociațiile interprofesionale contribuie la punerea în aplicare a unor politici economice naționale și ale Uniunii Europene și pot beneficia de priorități în atribuirea ajutoarelor publice. Prin urmare, Interbev poate fi considerat ca un instrument pentru punerea în aplicare a unei politici sprijinite de stat, realizând activități în interesul general al asociației interprofesionale (a se vedea considerentele 40 și 61 și următoarele). În plus, astfel cum s-a stabilit în statutul Interbev, bugetele asociației interprofesionale pot fi alimentate dintr-o subvenție directă a statului. În sfârșit, având în vedere interesul general al activităților de cercetare finanțate (a se vedea considerentul 10), nu se poate stabili cu certitudine faptul că, în speță, beneficiarii ajutoarelor sunt întotdeauna cei care plătesc taxele.
(117)
Având în vedere considerațiile de mai sus, Comisia concluzionează că măsurile în cauză sunt imputabile statului și sunt finanțate din resurse de stat.
1.3. AFECTAREA SCHIMBURILOR COMERCIALE ȘI DENATURAREA CONCURENȚEI
(118)
Pentru a intra sub incidența articolului 107 alineatul (1) din TFUE, ajutoarele trebuie, în plus, să afecteze concurența și schimburile comerciale între statele membre. Acest criteriu presupune ca beneficiarii ajutoarelor să exercite o activitate economică.
(119)
Pentru a stabili dacă ajutorul în cauză intră sub incidența articolului 107 alineatul (1) din TFUE, trebuie, în ultimul rând, să se determine dacă ajutorul este susceptibil de a afecta schimburile comerciale între statele membre și de a crea denaturări ale concurenței.
(120)
Curtea de Justiție a constatat că, atunci când un avantaj acordat de un stat membru consolidează poziția unei categorii de întreprinderi în raport cu alte întreprinderi concurente în schimburile comerciale intracomunitare, acestea din urmă trebuie să fie considerate ca fiind influențate de acest avantaj (35), ceea ce este suficient pentru a demonstra existența unor denaturări ale concurenței.
(121)
Faptul că există schimburi comerciale între statele membre în sectorul cărnii este suficient demonstrat de existența unei organizări comune a pieței în acest sector (36). De exemplu, schimburile comerciale intracomunitare cu produse din carne în Franța au reprezentat aproximativ 15 % din totalul schimburilor comerciale din Uniune privind produsele respective (37).
(122)
Prin urmare, ajutoarele acordate sunt susceptibile a afecta schimburile comerciale între statele membre în măsura în care favorizează producția națională în detrimentul producției din celelalte state membre. Într-adevăr, la data derulării faptelor la care se referă prezenta decizie, sectorul cărnii era extrem de deschis concurenței la nivel comunitar și, prin urmare, foarte sensibil la orice măsură în favoarea producției dintr-un stat membru sau altul.
1.4. CONCLUZII CU PRIVIRE LA CARACTERUL DE „AJUTOR” ÎN SENSUL ARTICOLULUI 107 ALINEATUL (1) DIN TFUE
(123)
În temeiul considerațiilor de mai sus, Comisia consideră că măsurile instituite în speță în favoarea beneficiarilor le conferă acestora un avantaj de care alți operatori nu pot beneficia și denaturează sau amenință să denatureze concurența favorizând anumite întreprinderi și anumite producții, fapt care este susceptibil a afecta comerțul între statele membre.
(124)
Din aceste motive, Comisia concluzionează că măsura în cauză face obiectul articolului 107 alineatul (1) din TFUE și constituie ajutor de stat.
2. APRECIEREA COMPATIBILITĂȚII AJUTOARELOR
2.1. DOMENIUL DE APLICARE A DECIZIEI
(125)
Autoritățile franceze consideră că prezenta decizie ar trebui să se aplice numai acordului interprofesional din 12 iunie 2001, astfel cum s-a explicat mai sus (a se vedea considerentul 56).
(126)
În cazul ajutorului NN 34/95, Comisia nu dispunea de informații în ceea ce privește cotizațiile FNE sau sistemul de finanțare a ajutoarelor la care se referă dosarul respectiv (38). În plus, poziția sa nu privea decât ajutoarele pentru investiții în favoarea anumitor crescători de animale, în special în vederea primei achiziționări de animale. Comisia nu luase poziție nici cu privire la sistemul de cotizație voluntară obligatorie sau la ajutoarele pentru ameliorarea genetică, sistemul informatic genetic, biotehnologia sau studiile economice sau la acțiunile vizând promovarea, asistența tehnică, cercetarea și experimentarea finanțate din cotizațiile Interbev, care nu au făcut obiectul vreunei notificări în sensul articolului 108 alineatul (3) din TFUE.
(127)
Aceste acțiuni au fost menționate de Franța în scrisoarea din 29 aprilie 1996 în cadrul dosarului NN 49/96, dar numai în ceea ce privește activitățile care țin de FNE.
(128)
Ca răspuns la scrisoarea respectivă, Comisia solicitase totuși informații suplimentare prin scrisoarea din 30 mai 1996 (VI/021559), pentru a înțelege natura și domeniul de aplicare a instrumentelor financiare care facilitează restructurarea organismelor de creștere a animalelor implicate în identificarea și selectarea animalelor, precum și acțiunile de dezvoltare. De asemenea, Comisia solicitase completarea unei fișe descriptive. Cu toate acestea, autoritățile franceze nu au răspuns acestei scrisori, iar Comisia nu s-a pronunțat niciodată cu privire la compatibilitatea activităților în cauză cu piața internă. Comisia a inițiat procedura prevăzută la articolul 108 alineatul (2) din TFUE cu privire la ajutorul în cauză, prin scrisoarea din 9 iulie 2003 (39).
(129)
Prin urmare, acordurile interprofesionale din 15 iunie 1994 în beneficiul Fondului național pentru creșterea animalelor și din 18 decembrie 1995 în beneficiul Interbev, precum și ajutoarele de stat finanțate de aceste acorduri ar trebui să fie evaluate prin prisma reglementărilor privind ajutoarele de stat, în măsura în care acestea nu au făcut obiectul unei aprobări de către Comisie.
(130)
În consecință, prezenta decizie privește atât acordul din 15 iunie 1994 în beneficiul FNE, cât și acordul din 18 decembrie 1995 în beneficiul Interbev. În momentul analizării acestor acorduri, Comisia nu s-a pronunțat cu privire la acțiunile finanțate din cotizațiile interprofesionale menționate.
(131)
Astfel cum s-a arătat în considerentul 57, autoritățile franceze au acceptat implicit această interpretare.
2.2. APLICAREA ARTICOLULUI 107 ALINEATUL (3) DIN TFUE
(132)
Articolul 107 din TFUE prevede excepții de la principiul general al incompatibilității ajutoarelor de stat cu TFUE, deși unele dintre acestea nu sunt aplicabile în mod evident, în special cele prevăzute în alineatul (2). Excepțiile nu au fost invocate nici de autoritățile franceze.
(133)
În ceea ce privește derogările prevăzute la articolul 107 alineatul (3), acestea trebuie să fie interpretate cu strictețe atunci când se examinează orice program de ajutor cu finalitate regională sau sectorială sau orice caz individual de aplicare a sistemelor de ajutor generale. În special, acestea nu pot fi acordate decât în cazul în care Comisia ar putea să stabilească faptul că ajutorul este necesar pentru realizarea unuia dintre obiectivele în cauză. Acordarea beneficiului derogărilor amintite unor ajutoare care nu implică o astfel de compensație ar însemna să se permită prejudicii aduse schimburilor comerciale între statele membre și denaturări ale concurenței nejustificate de interesul comunitar și, prin urmare, avantaje necuvenite pentru operatorii din anumite state membre.
(134)
Comisia consideră că ajutoarele în cauză nu sunt destinate să favorizeze dezvoltarea economică a unei regiuni în care nivelul de viață este anormal de scăzut sau în care există un grad de ocupare a forței de muncă extrem de scăzut în sensul articolului 107 alineatul (3) litera (a). De asemenea, acestea nu sunt destinate să promoveze realizarea unui proiect important de interes european comun sau să remedieze perturbări grave ale economiei unui stat membru în conformitate cu articolul 107 alineatul (3) litera (b). Ajutoarele în cauză nu sunt destinate nici să promoveze cultura sau conservarea patrimoniului în sensul articolului 107 alineatul (3) litera (d).
(135)
Articolul 107 alineatul (3) litera (c) prevede totuși că pot fi considerate ca fiind compatibile cu piața internă ajutoarele destinate să faciliteze dezvoltarea anumitor activități sau a anumitor regiuni economice, în cazul în care acestea nu aduc modificări condițiilor schimburilor comerciale într-o măsură care contravine interesului comun. Pentru a putea beneficia de derogarea prevăzută în articolul amintit, ajutoarele trebuie să contribuie la dezvoltarea sectorului în discuție.
2.3. STABILIREA ORIENTĂRILOR APLICABILE MĂSURILOR NENOTIFICATE
(136)
În conformitate cu punctul 194 din Orientările comunitare privind ajutoarele de stat în sectorul agricol și forestier și cu Comunicarea Comisiei privind stabilirea normelor aplicabile pentru evaluarea ajutoarelor de stat acordate ilegal (40), ajutoarele ilegale, în conformitate cu articolul 1 litera (f) din Regulamentul (CE) nr. 659/1999 al Consiliului (41), trebuie să fie evaluate prin prisma regulilor și orientărilor în vigoare la data când au fost acordate (42).
(137)
Orientări specifice pentru sectorul agricol se aplică de la 1 ianuarie 2000. Prin urmare, orice ajutor acordat după această dată trebuie să fie evaluat prin prisma orientărilor aplicabile în perioada în cauză. Între 1 ianuarie 2000 și 31 decembrie 2006 se aplicau Orientările comunitare privind ajutoarele de stat în sectorul agricol. Începând cu 1 ianuarie 2007 se aplică Orientările comunitare privind ajutoarele de stat în sectorul agricol și forestier 2007-2013.
(138)
În schimb, orice ajutor acordat înaintea acestei date trebuie, dacă este cazul, să fie evaluat prin prisma dispozițiilor și practicii aplicabile înainte de 1 ianuarie 2000.
2.4. COMPATIBILITATEA COTIZAȚIILOR VOLUNTARE OBLIGATORII CU SISTEMUL OCP
(139)
În ceea ce privește problema compatibilității cotizațiilor voluntare obligatorii cu sistemul OCP, în contextul hotărârii Freskot din 22 mai 2003 (43), Comisia consideră că, în speță, cotizațiile voluntare obligatorii nu interferează, direct sau indirect, cu prețul produselor finale în cauză, deoarece cotizațiile colectate nu influențează prețul produselor, acesta fiind determinat de piața liberă. Astfel, taxa aplicată creșterii animalelor și producției de carne este neutralizată de avantajul pe care îl constituie activitățile finanțate. În consecință, se poate considera că efectele cotizațiilor colectate asupra prețului sunt foarte limitate.
(140)
Având în vedere informațiile furnizate, finanțarea acestui sistem nu ridică obiecții.
2.5. ANALIZA ACȚIUNILOR PE BAZA DISPOZIȚIILOR APLICABILE
2.5.1. Acțiuni realizate prin intermediul cotizațiilor pe carne
2.5.1.1. Promovare
(141)
În ceea ce privește ajutoarele pentru promovare, compatibilitatea ajutoarelor acordate înainte de 1 ianuarie 2002 trebuie verificată prin prisma Cadrului privind ajutoarele naționale acordate publicității produselor agricole și anumitor produse neincluse în anexa II la Tratatul CEE (44), iar compatibilitatea ajutoarelor acordate după această dată, prin prisma Orientărilor privind ajutoarele de stat acordate publicității produselor menționate în anexa I la Tratatul CE și anumitor produse neincluse în anexa I (45).
(142)
Cadrul din 1987, precum și orientările din 2002 au în comun, în esență, aceleași principii. Ambele prevăd criterii negative și pozitive care trebuie să fie respectate de toate sistemele de ajutor naționale. Astfel, nu trebuie să fie vorba de acțiuni de publicitate care să contravină articolului 34 din TFUE sau dreptului comunitar derivat, nici de acțiuni orientate în funcție de întreprinderi determinate. Conform informațiilor trimise de autoritățile franceze, este posibil să se concluzioneze că obiectivele măsurilor în cauză sunt conforme cu mai multe criterii pozitive reținute de cadrul și de orientările menționate, deoarece unele se înscriu în obiectivul de reducere a producțiilor agricole excedentare, iar altele, în obiectivul de dezvoltare a unor produse de înaltă calitate și pentru o alimentație sănătoasă.
(143)
În plus, autoritățile franceze au explicat că mesajele transmise prin acțiunile publicitare nu vor avea drept obiectiv să îi determine pe consumatori să nu cumpere produse din alte state membre sau să denigreze produsele menționate și nu vor aduce beneficii vreunei mărci a unei întreprinderi private sau a unui producător individual.
(144)
În ceea ce privește plafonul ajutoarelor, acțiunile de publicitate pot fi finanțate în proporție de 50 % din resurse de stat, restul trebuind să fie furnizat de organizațiile profesionale și de asociațiile interprofesionale beneficiare fie prin contribuții voluntare, fie prin colectarea de taxe parafiscale sau de contribuții obligatorii. În speță, măsurile sunt finanțate în totalitate prin taxe parafiscale, iar eforturile financiare ale profesioniștilor în aceste campanii ajung, prin definiție, la 50 % din costurile acestora.
(145)
Comisia consideră că ajutoarele publice plătite pentru a finanța acțiunile de promovare în speță au respectat criteriile stabilite în legislația comunitară aplicabilă în domeniu.
2.5.1.2. Asistență tehnică
(146)
Compatibilitatea ajutoarelor pentru asistență tehnică acordate înainte de 1 ianuarie 2000 trebuie verificată prin prisma practicii Comisiei inspirate de propunerea de măsuri utile în ceea ce privește ajutoarele acordate de statele membre în sectorul creșterii animalelor și al produselor de origine animală (46), iar compatibilitatea ajutoarelor acordate după această dată, prin prisma orientărilor agricole (47).
(147)
Practica Comisiei aplicabilă înainte de 2000 și orientările agricole adoptate în 2000 au în comun, în esență, aceleași principii. Astfel, sunt autorizate ajutoare acordate în proporție de 100 % din cheltuielile eligibile, în special în ceea ce privește acțiunile vizând asistența tehnică prin informare și asistență contabilă, acțiunile privind popularizarea noilor tehnici, precum și cele referitoare la formarea lucrătorilor agricoli.
(148)
Odată cu adoptarea orientărilor din 2000 a fost adăugată o nouă condiție, în sensul că ajutoarele trebuie să fie accesibile tuturor persoanelor eligibile care își exercită activitatea în zona în cauză, în condiții definite în mod obiectiv, iar valoarea totală a ajutorului acordat nu poate depăși 100 000 EUR de beneficiar pe o perioadă de trei ani sau, în cazul IMM-urilor, 50 % din cheltuielile eligibile, aplicându-se valoarea cea mai mare. Autoritățile franceze au explicat că criteriul de acces la acțiunile realizate de toți profesioniștii potențial interesați este pe deplin îndeplinit. Pe baza informațiilor transmise de autoritățile franceze în special în privința numărului foarte ridicat de beneficiari, Comisia consideră că este îndeplinit criteriul privind plafonul ajutorului.
(149)
Comisia consideră că ajutoarele publice acordate în speță pentru finanțarea de acțiuni vizând asistența tehnică au respectat criteriile stabilite de reglementările comunitare aplicabile în domeniu.
2.5.1.3. Cercetare și experimentare
(150)
În ceea ce privește acțiunile vizând cercetarea și experimentarea, compatibilitatea ajutoarelor acordate înainte de 1 ianuarie 2000 trebuie verificată prin prisma Cadrului comunitar privind ajutoarele de stat pentru cercetare și dezvoltare și a Comunicării Comisiei privind modificarea cadrului menționat, iar pentru ajutoarele acordate după această dată, prin prisma orientărilor agricole care, la punctul 17, fac trimitere la cadrul menționat.
(151)
Cadrul comunitar precizează că este compatibilă cu piața internă o intensitate a ajutorului de până la 100 %, inclusiv în cazul în care cercetarea și dezvoltarea ar fi executate de întreprinderi, numai dacă următoarele patru condiții sunt îndeplinite cumulativ:
(a)
ajutorul prezintă un interes general pentru sectorul în cauză, fără a provoca denaturarea concurenței în alte sectoare;
(b)
informația trebuie să fie publicată în ziare adecvate, cu distribuție cel puțin națională și care nu este limitată la membrii unei organizații anume, astfel încât să garanteze că orice operator potențial interesat de această activitate poate fi ușor informat dacă aceasta este sau a fost pusă în aplicare și că rezultatele sunt sau vor fi furnizate, la cerere, oricărei părți interesate. Această informație se publică la o dată care nu va fi ulterioară oricărei informații care poate fi dată membrilor unei organizații anume;
(c)
rezultatele acțiunilor sunt furnizate, pentru a fi exploatate, tuturor părților interesate, inclusiv beneficiarului ajutorului, potrivit unui criteriu de egalitate, atât în ceea ce privește costul, cât și timpul;
(d)
ajutorul corespunde condițiilor prevăzute în anexa II „Sprijin intern: baza de exceptare de la angajamentele de reducere” la Acordul pentru agricultură încheiat în timpul negocierilor comerciale multilaterale ale Rundei Uruguay (48).
(152)
În acest sens, autoritățile franceze au explicat că acțiunile vizând cercetarea și experimentarea tehnică ale Interbev sunt realizate în beneficiul tuturor actorilor filierei. În plus, asociația difuzează cunoștințele dobândite și recomandările tehnice organizând cursuri de formare și distribuind documentație, instrucțiuni, rezumate, pliante de informare, inclusiv pe suport electronic. Orice crescător de animale, sacrificator, măcelar, prelucrător sau vânzător din filiera cărnii bovine și ovine poate fi informat cu privire la rezultate și poate accede la rezumatele cercetărilor, fără discriminare, în același moment cu toți ceilalți și la simpla cerere. În sfârșit, autoritățile franceze dau asigurări că acțiunile în cauză nu conduc la nicio plată directă către producători sau prelucrători și corespund criteriilor comerciale internaționale la care aderă Uniunea Europeană.
(153)
Comisia consideră că ajutoarele publice acordate în speță pentru a finanța acțiunile vizând cercetarea și experimentarea au respectat criteriile stabilite de reglementările comunitare aplicabile în domeniu.
2.5.2. Acțiuni realizate de FNE
2.5.2.1. Asistența tehnică
(154)
În ceea ce privește ajutoarele pentru asistență tehnică, compatibilitatea ajutoarelor acordate înainte de 1 ianuarie 2000 trebuie verificată prin prisma practicii Comisiei inspirate de propunerea de măsuri utile în ceea ce privește ajutoarele acordate de statele membre în sectorul creșterii animalelor și al produselor de origine animală (49), iar în ceea ce privește ajutoarele acordate după această dată, prin prisma orientărilor agricole (50).
(155)
Practica Comisiei aplicabilă înainte de 2000 și orientările agricole adoptate în 2000 au în comun, în esență, aceleași principii. Astfel, sunt autorizate ajutoare acordate în proporție de 100 % din cheltuielile eligibile, în special în ceea ce privește acțiunile vizând asistența tehnică prin informare și asistență contabilă, acțiunile privind popularizarea noilor tehnici, precum și cele referitoare la formarea lucrătorilor agricoli.
(156)
Odată cu adoptarea orientărilor din 2000, a fost adăugată o nouă condiție, în sensul că ajutoarele trebuie să fie accesibile tuturor persoanelor eligibile care își exercită activitatea în zona în cauză, în condiții definite în mod obiectiv, iar valoarea totală a ajutorului acordat nu poate depăși 100 000 EUR de beneficiar pe o perioadă de trei ani sau, în cazul IMM-urilor, 50 % din cheltuielile eligibile, aplicându-se valoarea cea mai mare.
(157)
Autoritățile franceze au subliniat că toate acțiunile finanțate au un caracter de interes general pentru toți crescătorii de bovine sau de ovine; nu este vorba niciodată de acțiuni al căror beneficiu ar fi limitat la operatori individuali sau la grupuri de operatori particulari.
(158)
Participarea financiară a FNE este de cele mai multe ori mai mică de 50 % din costul acestor acțiuni și cercetări. Aceasta poate fi mai mare de 50 % în cazul anumitor proiecte punctuale, dar intensitatea ajutorului nu depășește în niciun caz 100 %.
(159)
Studiile economice sunt finanțate cu respectarea, pe de o parte, a limitei de 100 000 EUR per crescător de animale pe o perioadă de trei ani și, pe de altă parte, a regulii de acces a tuturor crescătorilor de animale la rezultatele acestora.
(160)
Comisia consideră că ajutoarele publice acordate în speță pentru a finanța acțiunile vizând asistența tehnică au respectat criteriile stabilite de reglementările comunitare aplicabile în domeniu.
2.5.2.2. Cercetare și experimentare
(161)
În ceea ce privește acțiunile vizând cercetarea și experimentarea, compatibilitatea ajutoarelor acordate înainte de 1 ianuarie 2000 trebuie verificată prin prisma Cadrului comunitar privind ajutoarele de stat pentru cercetare și dezvoltare și a Comunicării Comisiei privind modificarea cadrului menționat, iar pentru ajutoarele acordate după această dată, prin prisma orientărilor agricole, care, la punctul 17, fac trimitere la cadrul menționat.
(162)
Cadrul comunitar precizează că este compatibilă cu piața internă o intensitate a ajutorului de până la 100 %, inclusiv în cazul în care cercetarea și dezvoltarea ar fi executate de întreprinderi, numai dacă următoarele patru condiții sunt îndeplinite cumulativ:
(a)
ajutorul prezintă un interes general pentru sectorul particular în cauză, fără a provoca denaturarea concurenței în alte sectoare;
(b)
informația trebuie să fie publicată în ziare adecvate, cu distribuție cel puțin națională și care nu este limitată la membrii unei organizații anume, astfel încât să garanteze că orice operator potențial interesat de această activitate poate fi ușor informat dacă aceasta este sau a fost pusă în aplicare și că rezultatele sunt sau vor fi furnizate, la cerere, oricărei părți interesate. Această informație se publică la o dată care nu va fi ulterioară oricărei informații care poate fi dată membrilor unei organizații anume;
(c)
rezultatele acțiunilor sunt furnizate, pentru a fi exploatate, tuturor părților interesate, inclusiv beneficiarului ajutorului, potrivit unui criteriu de egalitate, atât în ceea ce privește costul, cât și timpul;
(d)
ajutorul corespunde condițiilor prevăzute în anexa II „Sprijin intern: baza de exceptare de la angajamentele de reducere” la Acordul pentru agricultură încheiat în timpul negocierilor comerciale multilaterale ale Rundei Uruguay.
(163)
În cazul în speță, datele din fiecare studiu economic, precum și cele colectate la încheierea fiecărui program de cercetare, odată definitivate, fac obiectul unei difuzări la scară largă. Într-adevăr, s-a procedat sistematic la publicarea și difuzarea rezultatelor tuturor acțiunilor sprijinite prin intermediul fondului, pentru ca fermierii și organizațiile locale ale acestora să poată beneficia și să aibă acces la ele fără discriminare.
(164)
Sunt utilizate două canale mari de difuzare: cel al organizațiilor profesionale de creștere a animalelor și cel al Institutului de Creștere a Animalelor, prin publicații tehnice și economice cu difuzare largă în rândul fermierilor și tehnicienilor.
(165)
Ținând cont de caracterul de interes general al acțiunilor, nu este prevăzută nicio exploatare comercială a rezultatelor. Prin urmare, nu se pune problema costului de cesionare a unui drept de exploatare sau a condițiilor de acces la un drept de exploatare. Beneficiarii reali ai acțiunilor sunt toți crescătorii de bovine și de ovine, cărora le sunt comunicate rezultatele teoretice și practice ale acțiunilor.
(166)
Studiile finanțate nu conduc la nicio plată directă către producători, nici către prelucrători. Acestea corespund criteriilor generale și specifice enunțate în anexa II „Sprijin intern: baza de exceptare de la angajamentele de reducere” la Acordul pentru agricultură încheiat la Marrakech în timpul negocierilor comerciale multilaterale ale Rundei Uruguay.
(167)
Comisia consideră că ajutoarele publice acordate în speță pentru a finanța acțiunile vizând cercetarea și experimentarea au respectat criteriile stabilite de reglementările comunitare aplicabile în domeniu.
2.6. FINANȚAREA AJUTORULUI
(168)
Întrucât ajutorul de stat este finanțat dintr-o taxă parafiscală (cotizațiile voluntare obligatorii), Comisia trebuie să examineze în același timp atât măsurile finanțate, și anume ajutorul, cât și modul în care acestea sunt finanțate. Potrivit Curții de Justiție (51), atunci când modul de finanțare a ajutorului, în special atunci când este vorba despre cotizații obligatorii, face parte integrantă din măsura de ajutor, Comisia trebuie să țină cont de modul de finanțare atunci când examinează ajutorul.
(169)
Pentru a determina dacă modul de finanțare face parte integrantă din măsura de ajutor, trebuie avute în vedere mai multe elemente: produsul taxei trebuie să fie rezervat finanțării ajutorului și trebuie neapărat să fie alocat pentru finanțarea ajutorului (52), taxa trebuie să fie destinată măsurii de ajutor respectând reglementarea națională în cauză (53), iar valoarea taxei trebuie să aibă un efect direct asupra valorii ajutorului de stat (54).
(170)
Aplicarea acestor criterii la măsurile în cauză determină Comisia să ia act de următoarele elemente. În primul rând, baza juridică a măsurilor în cauză, și anume acordurile interprofesionale, extinse prin ordin, definesc colectările obligatorii. Aceasta înseamnă că fiecare colectare se face exclusiv în beneficiul fondului în cauză, fără a fi destinată bugetului general al Interbev sau al statului. Prin urmare, colectarea trebuie să fie considerată ca fiind rezervată pentru finanțarea ajutorului și alocată finanțării ajutorului, în baza reglementării naționale în vigoare. În al doilea rând, măsurile de ajutor sunt finanțate exclusiv de colectările sectoriale. Interbev nu recurge deloc la celelalte surse de finanțare ale sale pentru a completa finanțarea acțiunilor prevăzute. În consecință, se poate concluziona că valoarea taxei are un efect direct asupra valorii ajutorului de stat.
(171)
Pe baza acestor elemente, Comisia a concluzionat că modul de finanțare a ajutorului, în speță cotizațiile voluntare obligatorii, face parte integrantă din măsura de ajutor și, prin urmare, trebuie luat în considerare în momentul examinării compatibilității ajutorului. Deoarece acest mod de finanțare poate să contravină articolului 110 din TFUE, Comisia nu poate afirma că sistemul de ajutor este compatibil dacă stabilește o discriminare între produsele importate și produsele naționale (55) sau între produsele exportate și produsele naționale (56).
(172)
În speță, colectarea s-a aplicat producției naționale și, de asemenea, cărnii și animalelor exportate (în cadrul cotizațiilor voluntare obligatorii pe carne) și importate (în cadrul cotizațiilor voluntare obligatorii percepute de FNE).
(173)
Verificarea Comisiei se referă la anumite aspecte legate de cotizațiile pe carne și de cotizația FNE, în măsura în care comerțul intracomunitar ar putea fi afectat de cotizațiile respective.
2.6.1. Cotizațiile pe carne (cotizații Interbev)
2.6.1.1. Carne importată
(174)
Astfel cum s-a menționat în considerentul 82, între 1996 și 2004, în conformitate cu legislația franceză, cotizația pe carnea importată nu era obligatorie. Prin urmare, aceasta este exclusă din domeniul de aplicare a prezentei decizii, neconstituind, ca atare, un ajutor de stat. Într-adevăr, lipsește unul dintre elementele determinante menționate în considerentul 10, și anume caracterul obligatoriu. În consecință, și pe baza celor menționate mai sus, măsurile finanțate din taxa impusă pe produsele importate nu constituie un ajutor de stat și, în consecință, nu fac obiectul prezentei decizii.
2.6.1.2. Produse exportate
(175)
Astfel cum s-a menționat în considerentul 16 și următoarele (57), începând cu 1 ianuarie 1996 cotizația se aplică produselor expediate către alte state membre, deși în 2001 a fost introdusă o rambursare parțială a acesteia. Conform jurisprudenței Curții de Justiție, această cotizație ar putea da naștere unei discriminări în ceea ce privește exportatorii, în cazul în care acțiunile finanțate din cotizație nu le sunt destinate și nu compensează taxa suportată de aceștia din urmă (58). Prin urmare, trebuie să se demonstreze că utilizarea veniturilor din cotizația respectivă nu a favorizat producția națională comercializată în Franța în detrimentul producției naționale exportate.
(176)
Acțiunile care au avut în vedere în mod specific animalele și produsele exportate au fost în special operațiuni de promovare (de exemplu, saloane internaționale, acțiuni vizând informările profesionale și relațiile publice, săptămâna verde de la Berlin, cursuri de formare pentru măcelari în străinătate).
(177)
Acțiunile care au avut în vedere toate animalele și produsele, indiferent de piața de desfacere a acestora, în Franța și în afara Franței, au fost în special acțiuni publicitare, precum campaniile privind „carnea de vită europeană de calitate”, organele, „rasele de carne” și un anumit număr de acțiuni vizând cercetarea cu privire la siguranța alimentară, bunăstarea animalelor, managementul calității, caracterizarea produsului, demersurile de certificare sau de trasabilitate a cărnii de vită, ale căror rezultate au fost difuzate pe scară largă atât în Franța, cât și în afara Franței.
(i) Carnea și animalele expediate către alte state membre
(178)
Potrivit autorităților franceze, acțiunile care au adus beneficii produselor și animalelor expediate către alte state membre, exclusiv sau în comun cu produsele naționale, nu au reprezentat totalitatea acțiunilor finanțate din cotizațiile voluntare obligatorii.
(179)
Trebuie stabilit, pentru fiecare an și global, dacă produsele expediate către alte state membre au beneficiat de acțiunile asociației interprofesionale.
(180)
Tabelul următor prezintă repartizarea veniturilor în EUR provenind din cotizațiile voluntare obligatorii între diferitele acțiuni ale Interbev, pentru fiecare an, precum și procentul acțiunilor destinate cărnii și animalelor exportate, exclusiv sau în comun cu produsele și animalele naționale.
An
Acțiuni în beneficiul tuturor produselor
Acțiuni exclusiv în beneficiul produselor din Franța
Acțiuni exclusiv în beneficiul produselor exportate
Totalul acțiunilor pe an
În % din totalul acțiunilor finanțate
(rotunjit)
1996
5 517 088,95
13 308 769,70
2 101 111,35
20 926 970,00
36
1997
9 244 861,43
8 723 278,25
2 104 379,32
20 072 518,99
56
1998
8 995 703,14
11 214 605,23
927 146,63
21 137 455,00
46
1999
9 780 064,41
10 308 559,00
1 058 778,36
21 447 401,76
50
2000
8 245 970,18
10 126 453,50
991 754,32
19 264 178,00
47
2001
9 447 359,23
15 115 169,26
1 720 267,50
26 282 796,00
42
2002
10 553 240,96
24 553 282,92
4 326 569,12
39 433 093,00
37
2003
12 626 096,22
21 010 195,68
3 761 566,70
37 398 458,60
43
2004
11 288 281,00
20 527 149,24
4 045 129,24
35 860 559,48
42
(181)
Din tabel reiese că, pentru toată perioada avută în vedere, produsele exportate au beneficiat în medie de aproximativ 44 % din totalul acțiunilor finanțate de cotizațiile voluntare obligatorii. Trebuie precizat că autoritățile franceze au subliniat că, pentru aceeași perioadă, totalul veniturilor provenind din cotizațiile percepute pe produsele exportate a fost de 15 % (59). În plus, autoritățile franceze au arătat că procentul de 15 % reprezenta o medie și au comunicat cifrele pentru fiecare an, de unde reiese că volumul cotizațiilor percepute pe produsele exportate nu depășea niciodată 18 %.
(ii) Compatibilitatea cu articolul 110 din TFUE
(182)
Ținând cont de consecințele hotărârii Nygard (60) a Curții de Justiție, precum și de faptul că măsurile finanțate din taxă constituie un ajutor de stat în sensul articolului 107 din TFUE și că taxa nu prezintă un caracter discriminatoriu care să contravină articolului 110 din TFUE în măsura în care a fost aplicată și produselor și animalelor exportate, care au beneficiat proporțional de avantajele generate de aceasta, Comisia consideră că veniturile provenite din taxa pe produsele exportate destinată finanțării acțiunilor Interbev constituie o finanțare a ajutorului compatibilă în ceea ce privește normele din TFUE, în special articolul 107, și, în consecință, că ajutoarele de stat astfel finanțate sunt compatibile cu tratatul menționat.
2.6.2. Cotizațiile FNE
2.6.2.1. Animale importate
(183)
Potrivit autorităților franceze, până în 2003 cotizațiile percepute în beneficiul FNE erau susceptibile de a fi aplicate și animalelor crescute în afara teritoriului național francez, dar introduse în Franța pentru a fi sacrificate.
(184)
Ca urmare a îndoielilor prezentate de Comisie, autoritățile franceze au afirmat că au modificat textul acordului interprofesional în vederea excluderii oricărei cotizații pe animalele importate sau introduse în Franța. Potrivit autorităților franceze, aceste cotizații se aplică exclusiv animalelor crescute și sacrificate în Franța.
(185)
Modificările aduse acordului interprofesional nu au fost comunicate Comisiei. A fost transmisă numai instrucțiunea din 2 februarie 2005 (a se vedea considerentul 87), care precizează că cotizațiile în beneficiul FNE nu se aplică decât pentru carnea provenind din toate operațiunile de sacrificare pe teritoriul metropolitan a animalelor crescute în Franța.
(186)
În consecință, între 1 ianuarie 1996 și 30 septembrie 2004, cotizația pe carne se aplica și cărnii provenind de la animalele sacrificate în Franța, dar crescute în afara teritoriului național.
(187)
Autoritățile franceze nu au putut demonstra că acțiunile finanțate din aceste cotizații au adus beneficii crescătorilor de animale care își exercitau activitatea în afara teritoriului național. Într-adevăr, contribuabilii supuși la plata cotizației voluntare obligatorii care își exportau produsele nu beneficiau de nicio rambursare sau reducere, nici nu primeau întregul profit realizat în urma acțiunilor în cauză. În ceea ce privește acțiunile vizând cercetarea și dezvoltarea și asistența tehnică, aceste acțiuni, din principiu, nu pot aduce beneficii decât produselor naționale (carne de bovine crescute și sacrificate în Franța).
(188)
Faptul că importurile de animale vii aveau, la acel moment, un caracter marginal (61) și că, numai în practică, importatorii de animale vii aveau posibilitatea, dacă doreau, să declare tonajele animalelor importate pentru a le deduce din baza cotizației și a solicita rambursarea, nu are consecințe directe în ceea ce privește aprecierea pe fond a Comisiei. În plus, orice discriminare, chiar minimă, intră sub incidența articolului 110 din TFUE.
(189)
Ținând cont de consecințele hotărârii Nygard (62) a Curții de Justiție, precum și de faptul că măsurile finanțate din taxă constituie un ajutor de stat în sensul articolului 107 din TFUE și că taxa prezintă un caracter discriminatoriu care contravine articolului 110 din TFUE în măsura în care a fost aplicată și produselor provenind din celelalte state membre care nu au beneficiat în totalitate de avantajele generate de aceasta, Comisia consideră că veniturile provenite din taxa pe animalele importate din celelalte state membre destinată finanțării acțiunilor FNE constituie o finanțare a ajutorului incompatibilă cu piața internă în ceea ce privește tratatul, în special articolul 107, și, în consecință, că ajutoarele de stat astfel finanțate sunt incompatibile cu tratatul menționat.
2.6.2.2. Animale exportate
(190)
Deoarece cotizațiile FNE se aplică animalelor crescute sau sacrificate în Franța, Comisia poate concluziona că produsele expediate nu fac obiectul, ca atare, al unei cotizații în cadrul FNE și, prin urmare, sunt excluse din domeniul de aplicare a prezentei decizii.
3. ILEGALITATEA AJUTOARELOR
(191)
Astfel cum s-a arătat deja în decizia de inițiere a procedurii, Comisia subliniază că Franța nu a informat-o, în conformitate cu articolul 108 alineatul (3) din TFUE, cu privire la ordinele de extindere care fac obligatorii cotizațiile voluntare și cu privire la acțiunile pe care le finanțează, înainte punerea în aplicare a acestora (a se vedea considerentul 2 din prezenta decizie).
(192)
Articolul 1 litera (f) din Regulamentul (CE) nr. 659/1999 definește cu precizie ajutorul ilegal ca un ajutor nou pus în aplicare prin încălcarea articolului 108 alineatul (3) din TFUE. Obligația de a notifica un ajutor de stat este instituită în articolul 2 din regulamentul menționat.
(193)
În ceea ce privește mai întâi natura cotizațiilor în cauză, Comisia notează că acestea necesită un act de autoritate publică pentru a-și produce pe deplin efectul. Din acest motiv, Comisia consideră că este vorba, în speță, despre taxe parafiscale, reprezentând resurse publice.
(194)
În măsura în care cotizațiile voluntare obligatorii reprezintă resurse publice (astfel cum s-a arătat în considerentul 106 și următoarele) care fac integral parte dintr-un sistem de ajutor (considerentul 171 și următoarele), iar acestea au fost utilizate pentru a finanța avantaje în favoarea întreprinderilor din sectorul cărnii, notificarea acestora către Comisie constituie o obligație care rezultă din articolul 108 alineatul (3) din tratat.
(195)
Astfel cum s-a arătat în considerentele 123 și 124, dat fiind faptul că măsurile puse în aplicare de Franța conțin elemente de ajutor de stat, acestea constituie ajutoare noi, nenotificate Comisiei și, din acest motiv, ilegale în sensul tratatului.
(196)
În conformitate cu Comunicarea Comisiei privind stabilirea normelor aplicabile pentru evaluarea ajutoarelor de stat acordate ilegal (63), ajutoarele ilegale, în conformitate cu articolul 1 litera (f) din Regulamentul (CE) nr. 659/1999, trebuie să fie evaluate prin prisma regulilor și orientărilor în vigoare la data când au fost acordate.
V. CONCLUZII
(197)
Având în vedere cele de mai sus, Comisia consideră că finanțarea sistemului prin cotizații voluntare obligatorii nu presupune obiecții, în măsura în care acestea sunt aplicate produselor naționale și produselor și animalelor exportate (în speță, „cotizațiile pe carne” în perioada 1996-2004).
(198)
Având în vedere că sunt percepute cotizații și pentru animalele importate (în speță, cotizațiile pe animale în beneficiul FNE în perioada 1996-2004), din considerațiile de mai sus rezultă că sistemul de cotizații voluntare obligatorii este incompatibil cu piața internă din cauza încălcării articolului 110 din TFUE, întrucât Franța nu a putut să demonstreze că produsele importate au beneficiat la rândul lor de ajutoare în aceeași măsură ca și produsele naționale.
(199)
În plus, ajutoarele în cauză nu au fost notificate Comisiei în sensul articolului 108 alineatul (3) din TFUE și, din acest motiv, constituie ajutoare ilegale în sensul articolului 1 litera (f) din Regulamentul (CE) nr. 659/1999.
(200)
Comisia regretă că Republica Franceză a pus în aplicare ajutoarele menționate încălcând articolul 108 alineatul (3) din TFUE.
(201)
În ceea ce privește ajutoarele puse în aplicare fără a se aștepta decizia finală a Comisiei, trebuie amintit că, dat fiind caracterul imperativ al modalităților procedurale care figurează în articolul 108 alineatul (3) din TFUE, modalități al căror efect direct a fost recunoscut de Curtea de Justiție în mai multe hotărâri (64), ilegalitatea ajutorului respectiv nu poate fi remediată a posteriori (65).
(202)
Curtea de Justiție a amintit că atunci când o măsură de ajutor din care modul de finanțare face parte integrantă a fost pusă în aplicare fără respectarea obligației de notificare, instanțele naționale sunt obligate, în principiu, să dispună rambursarea taxelor sau a cotizațiilor percepute special pentru finanțarea acestui ajutor. Curtea amintește, de asemenea, că instanțele naționale au datoria de a proteja drepturile justițiabililor față de o eventuală încălcare de către autoritățile naționale a interdicției de punere în aplicare a ajutoarelor, care este vizată la articolul 108 alineatul (3) ultima teză din TFUE și are un efect direct. O astfel de încălcare, invocată de justițiabilii care se pot prevala de aceasta și constatată de instanțele naționale, trebuie să le conducă pe acestea din urmă la a acționa în consecință, în conformitate cu dreptul lor național, în ceea ce privește atât validitatea actelor care cuprind punerea în aplicare a măsurilor de ajutor în cauză, cât și acoperirea ajutoarelor financiare acordate (66).
(203)
În cazul în speță, Comisia a considerat potrivit să adopte o decizie condițională utilizând posibilitatea oferită de articolul 7 alineatul (4) din Regulamentul (CE) nr. 659/1999, conform căruia Comisia poate include în decizia sa condiții care să îi permită să recunoască compatibilitatea cu piața internă și obligații care să îi permită să controleze respectarea deciziei sale.
(204)
Pentru a compensa încălcarea articolului 110 din TFUE și, astfel, a elimina retroactiv discriminarea, Franța trebuie să procedeze la rambursarea părții din taxă aplicate produselor importate (cotizații pe animale în beneficiul FNE în perioada 1996-2004), proporțional cu avantajele ajutoarelor de care nu au beneficiat acestea. Compensarea încălcării ar face ca ajutoarele în cauză să fie compatibile cu articolul 107 din TFUE.
(205)
Comisia stabilește condițiile care trebuie îndeplinite pentru rambursarea menționată. Astfel, Franța trebuie să ramburseze persoanelor care au plătit taxa acea parte din taxă care s-a aplicat produselor importate menționate mai sus de la data inițierii aplicării taxei până la 30 septembrie 2004, cu respectarea strictă a condițiilor următoare:
(a)
în cazul în care pot dovedi că cotizațiile voluntare obligatorii au fost aplicate produselor importate, persoanele care au plătit taxa pot să pretindă returnarea unei părți proporționale din produsul taxei, destinată a finanța serviciile de care beneficiază exclusiv produsele naționale, într-un termen stabilit conform legislației naționale și în niciun caz mai mic de șase luni, începând de la data notificării prezentei decizii;
(b)
Franța va stabili gradul de eventuală discriminare care se aplică produselor importate. În acest scop, Franța trebuie să verifice, pe durata unei perioade de referință, echivalența financiară dintre sumele încasate global din taxa analizată aplicată produselor naționale și avantajele de care aceste produse beneficiază exclusiv;
(c)
rambursarea trebuie să fie efectuată în termen de cel mult șase luni începând de la data prezentării cererii;
(d)
sumele rambursate trebuie să fie actualizate ținând cont de dobânzi, calculate de la data încasării sumelor până la data rambursării efective. Dobânzile se calculează pe baza ratei de referință a Comisiei, prevăzută în metoda de stabilire a ratelor de referință și de actualizare;
(e)
autoritățile franceze acceptă orice dovezi rezonabile prezentate de către persoanele care au plătit taxa, pentru a demonstra sumele pe care le-au plătit acestea reprezentând taxa care s-a aplicat produselor provenind din alte state membre;
(f)
drepturile de rambursare nu pot fi supuse altor condiții, în special celei ca taxa să nu fi fost repercutată;
(g)
în cazul în care un contribuabil nu a plătit încă taxa, autoritățile franceze renunță formal la plata părții proporționale a acesteia care se aplică produselor importate din alte state membre pentru care s-a demonstrat că este destinată a finanța partea de ajutor care aduce beneficii exclusiv produselor naționale. De asemenea, acestea renunță la eventualele dobânzi de întârziere aferente;
(h)
la solicitarea Comisiei, Franța se angajează să prezinte un raport complet care să facă dovada bunei executări a măsurii de rambursare;
(i)
în cazul în care într-un alt stat membru a fost aplicată o taxă similară acelorași produse care au fost supuse taxei în Franța, autoritățile franceze se angajează să ramburseze persoanelor care au plătit taxa acea parte din taxă care s-a aplicat produselor provenite din statul membru respectiv;
(j)
Franța se angajează să facă cunoscută prezenta decizie tuturor potențialilor plătitori ai taxei,
ADOPTĂ PREZENTA DECIZIE:
Articolul 1
(1) Ajutoarele de stat pentru promovare, publicitate, asistență tehnică, cercetare și dezvoltare, puse în aplicare ilegal de către Franța cu încălcarea articolului 108 alineatul (3) din TFUE, finanțate dintr-o taxă parafiscală (cotizație voluntară obligatorie pe carne și animale vii expediate către alte state membre în perioada 1996-2004 și pe animalele vii importate în perioada 1996-2004) sunt ajutoare de stat compatibile cu piața internă în temeiul articolului 107 alineatul (3) litera (c) din TFUE în ceea ce privește perioada cuprinsă între data punerii în aplicare a taxei și 30 septembrie 2004, cu condiția ca Franța să respecte condițiile enunțate în alineatul (2) din prezentul articol.
(2) Franța trebuie să ramburseze persoanelor care au plătit taxa acea parte din taxă care s-a aplicat produselor importate de la data inițierii aplicării taxei până la 30 septembrie 2004, cu respectarea strictă a condițiilor următoare:
(a)
în cazul în care pot dovedi că cotizațiile voluntare obligatorii au fost aplicate produselor importate, persoanele care au plătit taxa pot să pretindă returnarea unei părți proporționale din produsul taxei, destinată a finanța serviciile de care beneficiază exclusiv produsele naționale, într-un termen stabilit conform legislației naționale și în niciun caz mai mic de șase luni, începând de la data notificării prezentei decizii;
(b)
Franța va stabili gradul de eventuală discriminare care se aplică produselor importate. În acest scop, Franța trebuie să verifice, pe durata unei perioade de referință, echivalența financiară dintre sumele încasate global din taxa analizată aplicată produselor națonale și avantajele de care aceste produse beneficiază exclusiv;
(c)
rambursarea trebuie să fie efectuată în termen de cel mult șase luni începând de la data prezentării cererii;
(d)
sumele rambursate trebuie să fie actualizate ținând cont de dobânzi, calculate de la data încasării sumelor până la data rambursării efective. Dobânzile se calculează pe baza ratei de referință a Comisiei, prevăzută în metoda de stabilire a ratelor de referință și de actualizare;
(e)
autoritățile franceze acceptă orice dovezi rezonabile prezentate de către persoanele care au plătit taxa, pentru a demonstra sumele pe care le-au plătit acestea reprezentând taxa care s-a aplicat produselor provenind din alte state membre;
(f)
drepturile de rambursare nu pot fi supuse altor condiții, în special celei ca taxa să nu fi fost repercutată;
(g)
în cazul în care un contribuabil nu a plătit încă taxa, autoritățile franceze renunță formal la plata părții proporționale a acesteia care se aplică produselor importate din alte state membre pentru care s-a demonstrat că este destinată a finanța partea de ajutor care aduce beneficii exclusiv produselor naționale. De asemenea, acestea renunță la eventualele dobânzi de întârziere aferente;
(h)
la solicitarea Comisiei, Franța se angajează să prezinte un raport complet care să facă dovada bunei executări a măsurii de rambursare;
(i)
în cazul în care într-un alt stat membru a fost aplicată o taxă similară acelorași produse care au fost supuse taxei în Franța, autoritățile franceze se angajează să ramburseze persoanelor care au plătit taxa acea parte din taxă care s-a aplicat produselor provenite din statul membru respectiv;
(j)
Franța se angajează să facă cunoscută prezenta decizie tuturor potențialilor plătitori ai taxei.
Articolul 2
Franța informează Comisia, în termen de două luni începând de la data notificării prezentei decizii, cu privire la măsurile luate pentru îndeplinirea acesteia.
Articolul 3
Prezenta decizie se adresează Republicii Franceze.
Adoptată la Bruxelles, 13 iulie 2011.