РЕШЕНИЕ 2011/210/ОВППС НА СЪВЕТА
от 1 април 2011 година
относно военна операция на Европейския съюз в подкрепа на операциите за хуманитарна помощ, в отговор на кризисното положение в Либия („EUFOR Libya“)
СЪВЕТЪТ НА ЕВРОПЕЙСКИЯ СЪЮЗ,
като взе предвид Договора за Европейския съюз, и по-специално член 28 и член 43, параграф 2 от него,
като взе предвид предложението на върховния представител на Съюза по въпросите на външните работи и политиката на сигурност,
като има предвид, че:
(1)
В своята резолюция относно мира и сигурността в Африка, приета на 26 февруари 2011 г. (Резолюция 1970 (2011) на ССООН), Съветът за сигурност на ООН (Съвета за сигурност) изрази дълбокото си безпокойство от положението в Либия и осъди насилието и употребата на сила срещу граждански лица. Освен това Съветът за сигурност призова всички държави-членки на Организацията на обединените нации да осигурят хуманитарна и друга сродна помощ в Либия.
(2)
В своята резолюция относно положението в Либия, приета на 17 март 2011 г. (Резолюция 1973 (2011) на ССООН), Съветът за сигурност припомни Резолюция 1970 (2011) на ССООН и изрази решимостта си да гарантира защитата на гражданското население и на населените с граждански лица области, както и бързото и безпрепятствено преминаване на хуманитарната помощ и безопасността на хуманитарните служители. Съветът за сигурност на ООН приветства и реакцията на съседни държави, и по-конкретно Тунис и Египет, в отговор на нуждите на бежанците и чуждестранните работници и призова международната общност да подкрепи тези усилия.
(3)
Освен това Съветът за сигурност оправомощи държави членки, които са нотифицирали генералния секретар на ООН и които действат индивидуално или чрез регионални организации или договорености и в сътрудничество с него и с държавите, членуващи в Лигата на арабските държави, да предприемат всички необходими мерки за защита на гражданското население и населените с граждански лица области в Либия, застрашени от нападение, като същевременно се изключва присъствието на чуждестранна окупационна сила на либийска територия под каквато и да е форма.
(4)
В заключенията си от 21 март 2011 г. Съветът изрази загрижеността си във връзка с положението в Либия и осъди грубото и систематично нарушаване на правата на човека, насилието и бруталните репресии на режима срещу либийския народ. Съветът изрази задоволство от приемането на Резолюция 1973 (2011) на ССООН и подчерта решимостта на Съюза да допринесе за нейното изпълнение и да действа колективно и решително за тази цел заедно с всички международни партньори, по-специално с Лигата на арабските държави и други регионални заинтересовани страни. Съветът потвърди, че основната цел на Съюза е защитата на гражданското население и оказването на подкрепа на либийския народ да осъществи стремежите си към демократично общество.
Съветът изрази също готовността на Съюза да окаже, в рамките на общата политика за сигурност и отбрана, подкрепа за хуманитарната помощ в отговор на искането на Службата на ООН за координация по хуманитарни въпроси (OCHA) и с координационната роля на ООН.
(5)
На 24 март 2011 г. Съветът одобри концепция за управление на кризи в отговор на кризата в Либия. По-нататъшното планиране следва да се съсредоточи върху подкрепата за предоставянето на хуманитарна помощ. По-специално операцията няма да се отрази върху неутралността или безпристрастността на участващите в хуманитарните дейности. Всяко решение за започване на операцията трябва да бъде предшествано от искане на ОСНА и трябва да бъде взето с оглед на настоящата оценка на риска и на заплахата.
(6)
С правителствата на Египет и Тунис се провеждат дейности за съгласуване и консултиране, за да се осигури тяхното разрешение за възможно военно присъствие на Съюза в техните страни.
(7)
Комитетът по политика и сигурност (КПС) следва да упражнява, под ръководството на Съвета и на върховния представител на Съюза по въпросите на външните работи и политиката на сигурност (върховният представител), политически контрол върху военната операция на Съюза, да ѝ осигурява стратегическо ръководство и да приема необходимите решения в съответствие с член 38, трета алинея от Договора за Европейския съюз (ДЕС).
(8)
Необходимо е да се договорят и сключат международни споразумения за участието на трети държави в операции на Съюза и за статута на силите и личния състав на Съюза.
(9)
Произтичащите от настоящото решение оперативни разходи с военни или отбранителни последици следва да се поемат от държавите-членки в съответствие с член 41, параграф 2 от ДЕС и в съответствие с Решение 2008/975/ОВППС на Съвета от 18 декември 2008 г. за създаване на механизъм за администриране на финансирането на общите разходи за операциите на Европейския съюз с военни и отбранителни последици (Athena) (1).
(10)
Член 28, параграф 1 от ДЕС дава правомощия на Съвета да приема решения за определяне на средствата, които трябва да се предоставят на Съюза. Референтната сума на общите разходи за военната операция на Европейския съюз за първоначалния четиримесечен срок представлява най-добрата оценка към настоящия момент и не засяга окончателните стойности за включване в бюджета, който трябва да се одобри в съответствие с правилата, предвидени в Athena.
(11)
В съответствие с член 5 от Протокола относно позицията на Дания, приложен към Договора за Европейския съюз и към Договора за функционирането на Европейския съюз (ДФЕС), Дания не участва в изготвянето и изпълнението на решения и действия на Съюза, свързани с въпросите на отбраната. Поради това Дания не участва във финансирането на настоящата операция,
ПРИЕ НАСТОЯЩОТО РЕШЕНИЕ:
Член 1
Мисия
1. С цел укрепване на мандатите, предоставени с резолюции 1970 и 1973 (2011) на Съвета за сигурност на ООН, Съюзът, при отправено искане от Службата за координация по хуманитарните въпроси на ООН (OCHA), провежда в рамките на общата политика за сигурност и отбрана военна операция, наричана по-долу „EUFOR Libya“, в подкрепа на хуманитарната помощ в региона. Операцията се провежда при пълно зачитане на Насоките относно използването на военни и граждански сили и средства за защита при подкрепа на хуманитарните действия на ООН при сложни извънредни ситуации и Ръководството относно използването на чуждестранни военни средства при подкрепа за хуманитарните операции в контекста на настоящата криза в Северна Африка.
2. В подкрепа на тази политическа цел EUFOR Libya, при отправено искане от OCHA и при пълно зачитане на Ръководството и Насоките, посочени в параграф 1:
-
ще допринася за безопасното движение и евакуиране на разселени лица,
-
ще оказва с конкретни способности подкрепа за дейността на хуманитарните организации.
Член 2
Назначаване на командващ операцията на ЕС
За командващ операцията на Европейския съюз EUROF Libya се назначава контраадмирал Claudio GAUDIOSI.
Член 3
Определяне на щаба на операцията на ЕС
Оперативният щаб на EUFOR Libya се установява в Рим.
Член 4
Планиране и започване на операцията
Решението за започване на военната операция на Европейския съюз се приема от Съвета, с оглед на настоящата оценка на риска и заплахата, след одобрение на оперативния план и правилата за участие.
Член 5
Политически контрол и стратегическо ръководство
1. Под ръководството на Съвета и на върховния представител КПС упражнява политически контрол и стратегическо ръководство на EUFOR Libya. Съветът упълномощава КПС да взема необходимите решения в съответствие с член 38, трета алинея от ДЕС. Това упълномощаване включва правомощия за изменение на документите за планиране, включително оперативния план, командната верига и правилата за участие. То включва и правомощия за вземане на решения относно назначаването на командващ операцията на Европейския съюз и на командващ силите на Европейския съюз. Правото за вземане на решения по отношение на целите и прекратяването на EUFOR Libya остава в компетентност на Съвета.
2. КПС докладва редовно на Съвета.
3. КПС получава редовно доклади от председателя на Военния комитет на Европейския съюз (ВКЕС) относно провеждането на EUFOR Libya. КПС може според случая да кани на свои заседания командващия операцията на Европейския съюз или командващия силите на Европейския съюз.
Член 6
Военно ръководство
1. ВКЕС наблюдава правилното изпълнение на EUFOR Libya, провеждана под ръководството на командващия операцията на Европейския съюз.
2. ВКЕС получава редовно доклади от командващия операцията на Европейския съюз. Комитетът може според случая да кани на свои заседания командващия операцията или командващия силите на Европейския съюз.
3. Председателят на ВКЕС действа като основно лице за контакт с командващия операцията на Европейския съюз.
Член 7
Изпълнение и съгласуваност на действията на Съюза
1. Върховният представител осигурява изпълнението на настоящото решение и съгласуваността му с външната дейност на Съюза като цяло, включително дейността на Съюза в областта на хуманитарната помощ.
2. Командващият операцията на Европейския съюз подпомага върховния представител в изпълнението на настоящото решение.
Член 8
Сътрудничество с други участници
1. Планирането и провеждането на операцията се осъществяват в тясно сътрудничество и взаимно допълване с OCHA, която координира цялостно хуманитарната дейност, с Организацията на северноатлантическия договор и с други участници.
2. EUFOR Libya си сътрудничат тясно с определения(те) координатор(и) на ООН и с определения(те) координатор(и) на Лигата на арабските държави и членуващите в нея държави.
3. Провеждат се консултации с Африканския съюз съобразно необходимостта.
Член 9
Участие на трети държави
1. Без да се засяга независимостта на Съюза при вземането на решения или единната институционална рамка и съгласно съответните насоки на Европейския съвет, трети държави, и по-конкретно членуващите в Лигата на арабските държави, могат да бъдат поканени да участват в операцията.
2. Съветът упълномощава КПС да покани трети държави да предоставят принос и да взема съответните решения относно приемането на предложения за принос по препоръка на командващия операцията на Европейския съюз и ВКЕС.
3. Конкретните условия за участието на трети държави са предмет на споразумения, които се сключват съгласно член 37 от ДЕС и в съответствие с процедурата, предвидена в член 218 от ДФЕС. Когато Съюзът и трета държава са сключили споразумение, установяващо рамката за нейното участие в операции на Съюза за управление на кризи, разпоредбите на това споразумение се прилагат по отношение на настоящата операция.
4. Трети държави със съществен военен принос към EUFOR Libya имат същите права и задължения по отношение на текущото управление на операцията като държавите-членки, участващи в операцията.
5. Съветът упълномощава КПС да вземе необходимите решения за създаване на Комитет на участващите държави, ако трети държави имат съществен военен принос.
Член 10
Статут на силите на Съюза и личния им състав
Статутът на силите на Съюза и личния им състав, включително привилегиите, имунитетите и други гаранции, необходими за осъществяването и безпрепятственото изпълнение на тяхната мисия, могат да бъдат предмет на споразумения, сключени съгласно член 37 от ДЕС, и в съответствие с процедурата, предвидена в член 218, параграф 3 от ДФЕС.
Член 11
Финансови разпоредби
1. Общите разходи за EUFOR Libya се управляват в съответствие с Решение 2008/975/ОВППС.
2. Референтната сума за общите разходи на EUFOR Libya възлиза на 7 900 000 евро. Процентът от референтната сума, посочена в член 25, параграф 1 от Решение 2008/975/ОВППС, е 30 %.
Член 12
Предоставяне на информация на трети страни
1. Върховният представител се упълномощава да предоставя на Африканския съюз, Египет, Лигата на арабските държави, Организацията на обединените нации, Тунис и на други трети страни, свързани с настоящото решение, класифицирана информация и класифицирани документи на Съюза, изготвени за целите на EUFOR Libya, до съответното ниво на класификация и съгласно разпоредбите относно сигурността на Съвета (2).
2. Върховният представител е упълномощен да предоставя на Африканския съюз, Египет, Лигата на арабските държави, ООН, Тунис и на други трети страни, свързани с настоящото решение, некласифицирани документи на Съюза, свързани с разискванията на Съвета относно EUFOR Libya, по отношение на които съществува задължение за служебна тайна съгласно член 6, параграф 1 от Процедурния правилник на Съвета (3).
Член 13
Влизане в сила и прекратяване
1. Настоящото решение влиза в деня на приемането му.
2. EUFOR Libya се прекратява най-късно четири месеца след достигане на първоначална оперативна готовност, освен ако Съветът не реши друго.
3. Настоящото решение се отменя на по-късната от двете дати - датата на закриване на щаба на операцията на Европейския съюз или на щаба на въоръжените сили, в съответствие с одобрените планове за прекратяване на EUFOR Libya и без да се засягат съответните процедури по отношение на одита и представянето на счетоводните отчети за нея, установени в Решение 2008/975/ОВППС.
Съставено в Брюксел на 1 април 2011 година.
DECIZIA 2011/210/PESC A CONSILIULUI
din 1 aprilie 2011
privind o operație militară a Uniunii Europene în sprijinul operațiilor de asistență umanitară ca urmare a situației de criză din Libia („EUFOR Libia”)
CONSILIUL UNIUNII EUROPENE,
având în vedere Tratatul privind Uniunea Europeană, în special articolul 28 și articolul 43 alineatul (2),
având în vedere propunerea Înaltului Reprezentant al Uniunii pentru afaceri externe și politica de securitate,
întrucât:
(1)
În Rezoluția privind pacea și securitatea în Africa adoptată la 26 februarie 2011 [RCSONU 1970 (2011)], Consiliul de Securitate al Organizației Națiunilor Unite (Consiliul de Securitate) și-a exprimat profunda preocupare cu privire la situația din Libia și a condamnat violența și utilizarea forței împotriva civililor. De asemenea, Consiliul de Securitate a solicitat tuturor statelor membre ale Organizației Națiunilor Unite să pună la dispoziție asistență umanitară și conexă în Libia.
(2)
În Rezoluția privind situația din Libia adoptată la 17 martie 2011 [RCSONU 1973 (2011)], Consiliul de Securitate a reamintit RCSONU 1970 (2011) și și-a exprimat hotărârea de a asigura protecția civililor și a zonelor locuite de civili, precum și trecerea rapidă și neîngrădită a asistenței umanitare și siguranța personalului umanitar. Consiliul de Securitate a salutat de asemenea răspunsul statelor învecinate, în special al Tunisiei și al Egiptului, în vederea abordării nevoilor refugiaților și ale lucrătorilor străini și a solicitat comunității internaționale să sprijine aceste eforturi.
(3)
De asemenea, Consiliul de Securitate a autorizat statele membre care au informat în acest sens Secretarul General al Organizației Națiunilor Unite, acționând la nivel național sau prin intermediul unor organizații sau acorduri regionale și în cooperare cu Secretarul General al Organizației Națiunilor Unite și cu statele membre ale Ligii Statelor Arabe, să ia toate măsurile necesare în vederea protejării civililor și a zonelor locuite de civili din Libia aflate sub amenințarea atacurilor, excluzând totodată orice formă de forță de ocupare străină pe orice parte a teritoriului libian.
(4)
În concluziile sale din 21 martie 2011, Consiliul și-a exprimat preocuparea față de situația din Libia și a condamnat încălcarea flagrantă și sistematică a drepturilor omului, violența și represaliile brutale ale regimului împotriva poporului libian. Consiliul și-a exprimat satisfacția în ceea ce privește adoptarea RCSONU 1973 (2011) și a subliniat hotărârea Uniunii de a contribui la punerea în aplicare a acesteia și de a acționa în acest scop în mod colectiv și hotărât, alături de toți partenerii internaționali, în special Liga Statelor Arabe și alți factori interesați la nivel regional. Acesta a confirmat faptul că obiectivul principal al Uniunii îl constituie protejarea populației civile și sprijinul acordat poporului libian pentru ca acesta să își poată îndeplini aspirațiile către o societate democratică.
Consiliul a afirmat de asemenea că Uniunea este pregătită să ofere sprijin pentru asistență umanitară în cadrul politicii de securitate și apărare comune, ca urmare a unei solicitări din partea Oficiului Organizației Națiunilor Unite pentru coordonarea afacerilor umanitare (OCHA) și cu respectarea rolului de coordonare al Organizației Națiunilor Unite.
(5)
La 24 martie 2011 Consiliul a aprobat un concept de gestionare a crizelor drept răspuns la criza din Libia. Planificarea ulterioară ar trebui să se concentreze pe sprijinul acordat asistenței umanitare. În special, operația nu va avea impact asupra neutralității sau imparțialității actorilor umanitari. Orice decizie de a lansa operația trebuie să fie precedată de o solicitare din partea OCHA și trebuie să fie luată în lumina unei evaluări curente a riscurilor și a amenințărilor.
(6)
Se desfășoară o coordonare și o consultare strânsă cu guvernele Egiptului și Tunisiei în vederea obținerii din partea lor a autorizației pentru o posibilă prezență militară a Uniunii în țările lor.
(7)
Comitetul politic și de securitate (COPS) ar trebui să exercite, sub responsabilitatea Consiliului și a Înaltului Reprezentant al Uniunii pentru afaceri externe și politica de securitate (Înaltul Reprezentant), controlul politic asupra operației militare a Uniunii, să îi asigure orientarea strategică și să ia deciziile relevante în conformitate cu articolul 38 paragraful al treilea din Tratatul privind Uniunea Europeană (TUE).
(8)
Este necesar să se negocieze și să se încheie acordurile internaționale referitoare la participarea statelor terțe la operațiile Uniunii și la statutul forțelor și al personalului Uniunii.
(9)
Cheltuielile operaționale aferente prezentei decizii, care au implicații militare sau de apărare, ar trebui să fie suportate de statele membre în temeiul articolului 41 alineatul (2) din TUE și în conformitate cu Decizia 2008/975/PESC a Consiliului din 18 decembrie 2008 de înființare a unui mecanism de gestionare a finanțării costurilor comune ale operațiilor Uniunii Europene care au implicații militare sau de apărare („ATHENA”) (1).
(10)
Articolul 28 alineatul (1) din TUE împuternicește Consiliul să adopte decizii de stabilire a mijloacelor care urmează să fie puse la dispoziția Uniunii. Valoarea de referință financiară pentru o perioadă inițială de patru luni pentru costurile comune ale operației militare a Uniunii Europene constituie cea mai bună estimare actuală și nu aduce atingere cifrelor definitive care urmează să fie incluse într-un buget aprobat în conformitate cu normele stabilite în ATHENA.
(11)
În conformitate cu articolul 5 din Protocolul privind poziția Danemarcei, anexat la TUE și la Tratatul privind funcționarea Uniunii Europene (TFUE), Danemarca nu participă la elaborarea și la punerea în aplicare a deciziilor și a acțiunilor Uniunii care au implicații în materie de apărare. Danemarca nu participă, prin urmare, la finanțarea acestei operații,
ADOPTĂ PREZENTA DECIZIE:
Articolul 1
Misiune
(1) Pentru a susține mandatele prevăzute de rezoluțiile Consiliului de Securitate al Organizației Națiunilor Unite 1970 (2011) și 1973 (2011), Uniunea, în cazul unei solicitări din partea Oficiului Organizației Națiunilor Unite pentru coordonarea afacerilor umanitare (OCHA), desfășoară în cadrul politicii de securitate și apărare comună o operație militară, denumită în continuare „EUFOR Libia”, în vederea sprijinirii asistenței umanitare în regiune. Operația va respecta pe deplin Liniile directoare privind folosirea resurselor militare și de protecție civilă în vederea sprijinirii activităților umanitare ale Organizației Națiunilor Unite în situații de urgență complexe și Orientările privind folosirea resurselor militare străine pentru a sprijini operațiile umanitare în contextul crizei actuale din Africa de Nord.
(2) În sprijinul acestui obiectiv politic, în cazul unei solicitări din partea OCHA, EUFOR Libia, respectând pe deplin liniile directoare și orientările menționate la alineatul (1):
-
contribuie la mutarea și evacuarea în condiții de siguranță a persoanelor strămutate;
-
sprijină, cu capacități specifice, agențiile umanitare în activitățile lor.
Articolul 2
Numirea comandantului operației UE
Contraamiralul Claudio GAUDIOSI este numit comandantul operației Uniunii Europene EUFOR Libia.
Articolul 3
Desemnarea comandamentului operațional al UE
Comandamentul operațional al EUFOR Libia este situat la Roma.
Articolul 4
Planificarea și lansarea operației
Decizia privind lansarea operației militare a Uniunii Europene se adoptă de către Consiliu, în lumina unei evaluări curente a riscurilor și a amenințărilor, în urma aprobării planului de operații și a regulilor de angajare.
Articolul 5
Controlul politic și conducerea strategică
(1) Sub responsabilitatea Consiliului și a Înaltului Reprezentant, COPS exercită controlul politic și conducerea strategică a EUFOR Libia. Consiliul autorizează COPS să ia deciziile relevante, în conformitate cu articolul 38 paragraful al treilea din TUE. Această autorizare include competențe de modificare a documentelor de planificare, inclusiv a planului de operații, a lanțului de comandă și a regulilor de angajare. Autorizarea se referă, de asemenea, la competențele necesare pentru luarea de decizii privind numirea comandantului operației Uniunii Europene și a comandantului forței Uniunii Europene. Competențele de decizie în ceea ce privește obiectivele și încheierea operației militare a EUFOR Libia îi revin în continuare Consiliului.
(2) COPS raportează Consiliului la intervale regulate.
(3) COPS primește periodic din partea președintelui Comitetului Militar al Uniunii Europene (CMUE) rapoarte privind desfășurarea EUFOR Libia. COPS poate să invite comandantul operației Uniunii Europene sau comandantul forței Uniunii Europene la întrunirile sale, după caz.
Articolul 6
Conducerea militară
(1) CMUE supraveghează executarea corespunzătoare a EUFOR Libia desfășurată sub responsabilitatea comandantului operației Uniunii Europene.
(2) CMUE primește periodic rapoarte din partea comandantului operației Uniunii Europene. CMUE poate să îl invite pe acesta sau pe comandantul forței Uniunii Europene la întrunirile sale, după caz.
(3) Președintele CMUE acționează ca principal punct de contact cu comandantul operației Uniunii Europene.
Articolul 7
Punerea în aplicare și coerența reacției Uniunii
(1) Înaltul Reprezentant asigură punerea în aplicare a prezentei decizii, precum și coerența acesteia cu acțiunea externă a Uniunii în general, inclusiv cu activitățile Uniunii în domeniul ajutorului umanitar.
(2) Comandantul operației Uniunii Europene asistă Înaltul Reprezentant în punerea în aplicare a prezentei decizii.
Articolul 8
Cooperarea cu alți actori
(1) Planificarea și desfășurarea operației se efectuează în strânsă cooperare și complementaritate cu OCHA, care coordonează răspunsul umanitar global, cu Organizația Tratatului Atlanticului de Nord și cu alți actori.
(2) EUFOR Libia cooperează îndeaproape cu coordonatorul (coordonatorii) desemnat (desemnați) de către Organizația Națiunilor Unite, precum și cu coordonatorul (coordonatorii) desemnat (desemnați) de Liga Statelor Arabe și cu statele membre ale acesteia.
(3) După caz, vor avea loc consultări cu Uniunea Africană.
Articolul 9
Participarea statelor terțe
(1) Fără a aduce atingere autonomiei decizionale a Uniunii sau cadrului instituțional unic și în conformitate cu orientările relevante ale Consiliului European, statele terțe, în special statele membre ale Ligii Statelor Arabe, pot fi invitate să participe la operație.
(2) Consiliul autorizează COPS să invite statele terțe să ofere contribuții și să adopte, la recomandarea comandantului operației Uniunii Europene și a CMUE, deciziile corespunzătoare privind acceptarea contribuțiilor propuse.
(3) Dispozițiile detaliate privind participarea statelor terțe fac obiectul unor acorduri încheiate în temeiul articolului 37 din TUE și în conformitate cu procedura prevăzută la articolul 218 din TFUE. În cazul în care Uniunea și un stat terț au încheiat un acord prin care se instituie un cadru pentru participarea statului terț respectiv la operații ale Uniunii de gestionare a crizelor, dispozițiile respectivului acord se aplică în cadrul prezentei operații.
(4) Statele terțe care aduc contribuții militare importante la EUFOR Libia au aceleași drepturi și obligații în ceea ce privește gestionarea curentă a operației ca și statele membre care participă la operație.
(5) Consiliul autorizează COPS să adopte deciziile relevante cu privire la instituirea unui comitet al țărilor contribuitoare, în cazul în care statele terțe ar aduce contribuții militare importante.
Articolul 10
Statutul forțelor și al personalului aflate sub comanda Uniunii
Statutul forțelor aflate sub comanda Uniunii și al personalului acestora, incluzând privilegiile, imunitățile și alte garanții necesare îndeplinirii și bunei desfășurări a operației acestora, poate face obiectul unor acorduri încheiate în temeiul articolului 37 din TUE și în conformitate cu procedura prevăzută la articolul 218 alineatul (3) din TFUE.
Articolul 11
Dispoziții financiare
(1) Costurile comune ale EUFOR Libia sunt gestionate în conformitate cu Decizia 2008/975/PESC.
(2) Suma de referință financiară pentru costurile comune ale EUFOR Libia este de 7 900 000 EUR. Procentajul valorii de referință menționate la articolul 25 alineatul (1) din Decizia 2008/975/PESC se stabilește la 30 %.
Articolul 12
Comunicarea de informații către părțile terțe
(1) Înaltul Reprezentant este autorizat să comunice Egiptului, Ligii Statelor Arabe, Organizației Națiunilor Unite, Tunisiei, Uniunii Africane, precum și altor părți terțe asociate la prezenta decizie informații și documente clasificate ale Uniunii, întocmite pentru EUFOR Libia, până la nivelul de clasificare corespunzător pentru fiecare dintre acestea și în conformitate cu normele de securitate al Consiliului (2).
(2) Înaltul Reprezentant este autorizat să comunice Egiptului, Ligii Statelor Arabe, Organizației Națiunilor Unite, Tunisiei, Uniunii Africane, precum și altor părți terțe asociate la prezenta decizie documente neclasificate ale Uniunii legate de deliberările Consiliului referitoare la EUFOR Libia și care fac obiectul obligației de păstrare a secretului profesional în temeiul articolului 6 alineatul (1) din Regulamentul de procedură al Consiliului (3).
Articolul 13
Intrarea în vigoare și încheierea
(1) Prezenta decizie întră în vigoare la data adoptării sale.
(2) În cazul în care Consiliul nu decide altfel, EUFOR Libia se încheie cel târziu la patru luni de la atingerea capacității operaționale inițiale.
(3) Prezenta decizie se abrogă de la ultima dintre data închiderii comandamentului operațional al Uniunii Europene și data închiderii comandamentului forțelor, în conformitate cu planurile aprobate pentru încheierea EUFOR Libia și fără a aduce atingere procedurilor relevante privind auditul și prezentarea situațiilor financiare ale acesteia, prevăzute în Decizia 2008/975/PESC.
Adoptată la Bruxelles, 1 aprilie 2011.