ДИРЕКТИВА 2014/63/ЕС НА ЕВРОПЕЙСКИЯ ПАРЛАМЕНТ И НА СЪВЕТА
от 15 май 2014 година
за изменение на Директива 2001/110/ЕО на Съвета относно меда
ЕВРОПЕЙСКИЯТ ПАРЛАМЕНТ И СЪВЕТЪТ НА ЕВРОПЕЙСКИЯ СЪЮЗ,
като взеха предвид Договора за функционирането на Европейския съюз, и по-специално член 43, параграф 2 от него,
като взеха предвид предложението на Европейската комисия,
след предаване на проекта на законодателния акт на националните парламенти,
като взеха предвид становището на Европейския икономически и социален комитет (1),
в съответствие с обикновената законодателна процедура (2),
като имат предвид, че:
(1)
Директива 2001/110/ЕО на Съвета (3) определя меда като естествен сладък продукт, произвеждан от медоносни пчели Apis mellifera („пчели“). Медът се състои основно от различни захари, предимно фруктоза и глюкоза, както и от други вещества, като органични киселини, ензими и твърди частици, получавани при неговото събиране. Директива 2001/110/ЕО ограничава човешката намеса, която би могла да промени състава на меда, и във връзка с това позволява запазването на естествения характер на меда. По-специално Директива 2001/110/ЕО забранява добавянето в меда на хранителни съставки, включително хранителни добавки, и добавянето на друго освен мед. По същия начин директивата забранява отстраняването на съставните елементи, характерни за меда, включително полена, освен ако това отстраняване не може да се избегне при пречистване на меда от чужди примеси. Тези изисквания са в съответствие със стандарта Кодекс алиментариус за меда (Codex Stan 12-1981).
(2)
Поленът е част от критериите за състава на меда, определени в Директива 2001/110/ЕО. Наличните доказателства, включително емпирични и научни данни, потвърждават, че наличието на полен в меда се дължи на медоносните пчели. Поленовите зърна падат в нектара, събиран от медоносните пчели. В кошера пчелите превръщат събрания нектар, съдържащ поленови зърна, в мед. Според наличните данни в меда може да попадне допълнително полен от полена, който се намира по власинките на пчелите, от полена във въздуха вътре в кошера и от полена, събран от пчелите в килийките, които случайно може да се отворят при извличането на меда от стопанските субекти в хранителната промишленост. Следователно поленът попада в кошера в резултат на дейността на пчелите и присъства по естествен път в меда, независимо дали стопанските субекти в хранителната промишленост извличат меда или не. Освен това, няма съзнателно добавяне на полен в меда от страна на стопанските субекти в хранителната промишленост, тъй като това е забранено от Директива 2001/110/ЕО.
(3)
Регламент (ЕС) № 1169/2011 на Европейския парламент и на Съвета (4) определя като „съставка“ всяко вещество, използвано за производство или приготвяне на храна и все още налична в крайния продукт, дори и в изменен вид. Това определение предполага съзнателна употреба на вещество за производството или приготвянето на храна. Като се отчита фактът, че медът е естествен продукт, и по-специално, естественият произход на наличието в меда на съставни елементи, характерни за меда, поленът, който е естествен съставен елемент, характерен за меда, не следва да се счита за „съставка“ на меда по смисъла на Регламент (ЕС) № 1169/2011.
(4)
Настоящата директива не засяга прилагането на Регламент (ЕО) № 1829/2003 на Европейския парламент и на Съвета (5) по отношение на меда, който съдържа генетично модифициран полен, тъй като този мед представлява храна, произведена от генетично модифицирани организми по смисъла на този регламент. По дело С-442/09 (6), Карл Хайнц Баблок и други/Фрайщат Байерн, Съдът на Европейския съюз постанови, че определящият критерий за прилагането на Регламент (ЕО) № 1829/2003, както е посочено в съображение 16 от посочения регламент, е дали материалът, получен от генетично модифицирания изходен материал, присъства в храната. Следователно медът, съдържащ генетично модифициран полен, следва да се разглежда като „храна, (частично) произведена от ГМО“ по смисъла на член 3, параграф 1, буква в) от Регламент (ЕО) № 1829/2003. Следователно предвиждането на разпоредба, предвиждаща, че поленът не е съставка на меда, не засяга заключението на Съда на Европейския съюз по споменатото дело С-442/09, че медът, съдържащ генетично модифициран полен, е обект на Регламент (ЕО) № 1829/2003, по-специално на изискванията на същия, отнасящи се до даване на предварително разрешение за пускане на пазара, надзор и - когато е приложимо - етикетиране.
(5)
Съгласно изискванията за етикетиране по Регламент (ЕО) № 1829/2003 няма задължение наличието на генетично модифициран полен в меда да бъде указано на етикетите за мед, ако са изпълнени следните условия: този полен не надвишава 0,9 % от меда, а присъствието му в меда е случайно или технически неизбежно. Следва да се припомни, че Директива 2001/18/ЕО на Европейския парламент и на Съвета (7) предвижда, че държавите-членки могат да вземат подходящи мерки, за да избегнат случайното наличие на генетично модифицирани организми в меда.
(6)
Съгласно Директива 2001/110/ЕО, ако медът произхожда от повече от една държава членка или трета страна, задължителното указание за страните на произход може да бъде заменено с едно от следните указания, по целесъобразност: „смес от видове мед с произход от ЕС“, „смес от видове мед с произход извън ЕС“, „смес от видове мед с произход от ЕС и извън него“. След влизането в сила на Договора от Лисабон Европейският съюз замени и наследи Европейската общност. Следователно е целесъобразно да се изяснят съответните изисквания за етикетиране, като позоваването на „ЕО“ се замени с „ЕС“.
(7)
С Директива 2001/110/ЕО се предоставят правомощия на Комисията за изпълнение на някои от нейните разпоредби, по-специално правомощия да приема мерки, необходими за изпълнението на разпоредбите, свързани с адаптирането към техническия прогрес и привеждането на посочената директива в съответствие с общото законодателство на Съюза в областта на храните. Освен това Директива 2001/110/ЕО предоставя правомощия на Комисията да приема методи, позволяващи да се проверява съответствието на меда с посочената директива. Необходимо е да се преразгледа обхватът на тези правомощия.
(8)
С цел да се гарантират справедливи търговски практики, да се защитават интересите на потребителите и да се даде възможност за установяване на съответните методи за анализ, на Комисията следва да бъде делегирано правомощието да приема актове в съответствие с член 290 от Договора за функционирането на Европейския съюз, за да се определят количествени параметри за критерия „основно“ по отношение на цветния или растителния произход на меда и минималното количество полен във филтрирания мед след отстраняване на чуждите неорганични или органични вещества. От особена важност е по време на подготвителната си работа Комисията да проведе подходящи консултации, включително на експертно равнище. При подготовката и изготвянето на делегираните актове Комисията следва да осигури едновременното и своевременно предаване на съответните документи по подходящ начин на Европейския парламент и на Съвета.
(9)
След приемането на Регламент (ЕО) № 178/2002 на Европейския парламент и на Съвета (8), който се прилага за всички етапи на производството, преработката и разпространението на храни и фуражи на равнището на Съюза и на национално равнище, общите разпоредби на Съюза относно хранителните продукти се прилагат пряко към продуктите, обхванати от Директива 2001/110/ЕО. Следователно вече не е необходимо Комисията да разполага с правомощия за привеждане в съответствие на разпоредбите на посочената директива към общото законодателство на Съюза в областта на храните. Поради това разпоредбите, предоставящи такива правомощия, следва да бъдат заличени.
(10)
След приемането на Регламент (ЕС) № 182/2011 на Европейския парламент и на Съвета (9) е целесъобразно да се адаптират съответните разпоредби на Директива 2001/110/ЕО към посочения регламент.
(11)
С цел да се позволи на държавите-членки да приемат националните законови, подзаконови и административни разпоредби, необходими за постигане на съответствие с Директива 2001/110/ЕО, така, както е изменена с настоящата директива, следва да се определи срок от 12 месеца за транспониране. По време на този период изискванията на Директива 2001/110/ЕО, без измененията, въведени с настоящата директива, остават приложими.
(12)
С цел да бъдат отчетени интересите на стопанските субекти в хранителната промишленост, които пускат на пазара или етикетират своите продукти в съответствие с изискванията, приложими преди прилагането на националните разпоредби, транспониращи Директива 2001/110/ЕО, така, както е изменена с настоящата директива, е необходимо да се установят целесъобразни преходни мерки. Следователно следва да е възможно продуктите, които са пуснати на пазара или са етикетирани преди прилагането на тези разпоредби, да продължат да бъдат предлагани на пазара до изчерпване на запасите.
(13)
Поради това Директива 2001/110/ЕО следва да бъде съответно изменена.
(14)
Тъй като измененията, свързани с предоставянето на правомощия на Комисията, се отнасят само до правомощията на Комисията, не е необходимо те да бъдат транспонирани от държавите-членки.
(15)
Тъй като целите на настоящата директива, а именно да предвиди, че поленът като естествен съставен елемент, характерен за меда, не следва да се счита за съставка на меда, да разясни изискванията за етикетиране в случаите, когато медът произхожда от повече от една държава членка или трета страна, както и да преразгледа обхвата на съществуващите правомощия, предоставени на Комисията, не могат да бъдат постигнати в задоволителна степен от държавите-членки, а могат да бъдат постигнати по-добре на равнището на Съюза, Съюзът може да приеме мерки, в съответствие с принципа на субсидиарност, посочен в член 5 от Договора за Европейския съюз. В съответствие с принципа на пропорционалност, посочен в същия член, настоящата директива не надхвърля необходимото за постигането на тези цели,
ПРИЕХА НАСТОЯЩАТА ДИРЕКТИВА:
Член 1
Изменения
Директива 2001/110/ЕО се изменя, както следва:
1)
В член 2, параграф 4 буква а) се заменя със следното:
„а)
страната или страните на произход, където е бил добит медът, се посочват върху етикета.
Независимо от първата алинея, ако медът произхожда от повече от една държава членка или трета страна, указанието за страните на произход може да бъде заменено с едно от следните указания, по целесъобразност:
-
„смес от видове мед с произход от ЕС“,
-
„смес от видове мед с произход извън ЕС“,
-
„смес от видове мед с произход от ЕС и извън него“.“
2)
В член 2 се добавя следната точка:
„5.
Поленът, в качеството си на естествен съставен елемент, характерен за меда, не се счита за съставка - по смисъла на член 2, параграф 2, буква е) от Регламент (ЕС) № 1169/2011на Европейския парламент и на Съвета (10) - на продуктите, посочени в приложение I към настоящата директива.
(10) Регламент (ЕС) № 1169/2011 на Европейския парламент и на Съвета от 25 октомври 2011 г. за предоставянето на информация за храните на потребителите, за изменение на регламенти (ЕО) № 1924/2006 и (ЕО) № 1925/2006 на Европейския парламент и на Съвета и за отмяна на Директива 87/250/ЕИО на Комисията, Директива 90/496/ЕИО на Съвета, Директива 1999/10/ЕО на Комисията, Директива 2000/13/ЕО на Европейския парламент и на Съвета, директиви 2002/67/ЕО и 2008/5/ЕО на Комисията и на Регламент (ЕО) № 608/2004 на Комисията (ОВ L 304, 22.11.2011 г., стр. 18).“" 						
3)
Член 4 се заменя със следното:
„Член 4
1. За целите на член 9, втора алинея от настоящата директива Комисията може, като отчита международните стандарти и техническия напредък, чрез актове за изпълнение, които са в съответствие с Регламент (ЕО) № 882/2004 на Европейския парламент и на Съвета (11), да установи методи за анализ, позволяващи да се проверява съответствието на меда с разпоредбите на настоящата директива. Тези актове за изпълнение се приемат в съответствие с процедурата по разглеждане, посочена в член 7, параграф 2 от настоящата директива. До приемането на тези методи на анализ, за проверка на спазването на разпоредбите на настоящата директива държавите-членки използват, винаги когато е възможно, международно признати валидирани методи за анализ, като например методите, одобрени от Кодекс алиментариус.
2. За целите на гарантиране на лоялни търговски практики и на защита на интересите на потребителите и за да се даде възможност за установяване на съответните методи за анализ, на Комисията се предоставят правомощия за приемане на делегирани актове в съответствие с член 6 за допълване на настоящата директива чрез определяне на количествените параметри, свързани със следното:
а)
критерий за „основно“ по отношение на цветния или растителния произход на меда съобразно посоченото в член 2, параграф 2, буква б), първо тире; както и
б)
минималното съдържание на полен във филтрирания мед след отстраняване на чуждите неорганични или органични примеси, посочени в приложение I, точка 2, буква б), подточка viii).
В тези делегирани актове Комисията предвижда подходящи преходни мерки за продуктите, пуснати на пазара преди дата на прилагане на посочените делегирани актове.
(11) Регламент (ЕО) № 882/2004 на Европейския парламент и на Съвета от 29 април 2004 г. относно официалния контрол, провеждан с цел осигуряване на проверка на съответствието със законодателството в областта на фуражите и храните и правилата за опазване здравето на животните и хуманното отношение към животните (ОВ L 165, 30.4.2004 г., стр. 1).“" 						
4)
Член 6 се заменя със следното:
„Член 6
1. Правомощието да приема делегирани актове се предоставя на Комисията при спазване на предвидените в настоящия член условия.
2. Правомощието да приема делегираните актове, посочени в член 4, параграф 2, се предоставя на Комисията за срок от пет години, считано от 23 юни 2014 г. Комисията изготвя доклад относно делегирането на правомощия не по-късно от девет месеца преди изтичането на петгодишния срок. Делегирането на правомощия се продължава мълчаливо за срокове с еднаква продължителност, освен ако Европейският парламент или Съветът не възразят срещу подобно продължаване не по-късно от три месеца преди изтичането на всеки срок.
3. Делегирането на правомощия, посочено в член 4, параграф 2, може да бъде оттеглено по всяко време от Европейския парламент или от Съвета. С решението за оттегляне се прекратява посоченото в него делегиране на правомощия. То поражда действие в деня след публикуването на решението в Официален вестник на Европейския съюз или на по-късна, посочена в решението дата. Решението не засяга валидността на делегираните актове, които вече са влезли в сила.
4. Веднага след като приеме делегиран акт, Комисията нотифицира акта едновременно на Европейския парламент и на Съвета.
5. Делегиран акт, приет съгласно член 4, параграф 2, влиза в сила единствено ако нито Европейският парламент, нито Съветът са представили възражения в срок от два месеца след нотифицирането на акта на Европейския парламент и Съвета или ако преди изтичането на този срок и Европейският парламент, и Съветът са уведомили Комисията, че няма да представят възражения. Този срок се удължава с два месеца по инициатива на Европейския парламент или на Съвета.“
5)
Член 7 се заменя със следното:
„Член 7
1. Комисията се подпомага от Постоянния комитет по хранителната верига и здравето на животните („комитета“), създаден с член 58, параграф 1 от Регламент (ЕО) № 178/2002 на Европейския парламент и на Съвета (12). Този комитет е комитет по смисъла на Регламент (ЕС) № 182/2011 на Европейския парламент и на Съвета. (13)
2. При позоваване на настоящия параграф се прилага член 5 от Регламент (ЕС) № 182/2011.
Когато комитетът не даде становище, Комисията не приема проекта на акт за изпълнение и се прилага член 5, параграф 4, трета алинея от Регламент (ЕС) № 182/2011).
(12) Регламент (ЕО) № 178/2002 на Европейския парламент и на Съвета от 28 януари 2002 г. за установяване на общите принципи и изисквания на законодателството в областта на храните, за създаване на Европейски орган за безопасност на храните и за определяне на процедури относно безопасността на храните (ОВ L 31, 1.2.2002 г., стр. 1)." 						
(13) Регламент (ЕС) № 182/2011 на Европейския парламент и на Съвета от 16 февруари 2011 г. за установяване на общите правила и принципи относно реда и условията за контрол от страна на държавите-членки върху упражняването на изпълнителните правомощия от страна на Комисията (ОВ L 55, 28.2.2011 г., стр. 13).“" 						
6)
В приложение II третата алинея се заменя със следното:
„Без да се засяга приложение I, точка 2, буква б), подточка viii), не трябва да се отстраняват нито поленът, нито другите съставни елементи, характерни за меда, освен когато това не може да се избегне при пречистването на меда от чужди неорганични или органични примеси.“
Член 2
Транспониране
1. Държавите-членки въвеждат в сила законовите, подзаконовите и административните разпоредби, необходими, за да се съобразят с член 1, точки 1, 2 и 6 и с член 3. Те незабавно съобщават на Комисията текста на тези мерки.
Когато държавите-членки приемат тези мерки, в тях се съдържа позоваване на настоящата директива или то се извършва при официалното им публикуване. Условията и редът на позоваване се определят от държавите-членки.
2. Държавите-членки прилагат мерките, посочени в параграф 1, считано от 24 юни 2015 г.
Член 3
Преходни мерки
Продуктите, които са пуснати на пазара или етикетирани преди 24 юни 2015 г. в съответствие с Директива 2001/110/ЕО, могат да продължат да бъдат предлагани на пазара до изчерпване на запасите.
Член 4
Влизане в сила
Настоящата директива влиза в сила на двадесетия ден след публикуването ѝ в Официален вестник на Европейския съюз.
Член 5
Адресати
Адресати на настоящата директива са държавите-членки.
Съставено в Брюксел на 15 май 2014 година.
RICHTLINIE 2014/63/EU DES EUROPÄISCHEN PARLAMENTS UND DES RATES
vom 15. Mai 2014
zur Änderung der Richtlinie 2001/110/EG des Rates über Honig
DAS EUROPÄISCHE PARLAMENT UND DER RAT DER EUROPÄISCHEN UNION -
gestützt auf den Vertrag über die Arbeitsweise der Europäischen Union, insbesondere auf Artikel 43 Absatz 2,
auf Vorschlag der Europäischen Kommission,
nach Zuleitung des Entwurfs des Gesetzgebungsakts an die nationalen Parlamente,
nach Stellungnahme des Europäischen Wirtschafts- und Sozialausschusses (1),
gemäß dem ordentlichen Gesetzgebungsverfahren (2),
in Erwägung nachstehender Gründe:
(1)
Die Richtlinie 2001/110/EG des Rates (3) definiert Honig als den natursüßen Stoff, der von Bienen der Art Apis mellifera (im Folgenden „Bienen“) erzeugt wird. Honig besteht im Wesentlichen aus verschiedenen Zuckerarten, insbesondere aus Fructose und Glucose, sowie aus anderen Stoffen wie organischen Säuren, Enzymen und beim Honigsammeln aufgenommenen festen Partikeln. Die Richtlinie 2001/110/EG begrenzt Eingriffe des Menschen, durch die die Zusammensetzung von Honig verändert werden könnte, und ermöglicht dadurch die Wahrung des natürlichen Charakters von Honig. Insbesondere untersagt die Richtlinie 2001/110/EG, dem Honig Lebensmittelzutaten, einschließlich Lebensmittelzusatzstoffe, und jegliche andere Stoffe als Honig beizugeben. Ebenso untersagt die Richtlinie, dem Honig honigeigene Bestandteile, einschließlich Pollen, zu entziehen, es sei denn, dass dies beim Entziehen von Fremdstoffen unvermeidbar ist. Diese Anforderungen stehen im Einklang mit der Codex-Alimentarius-Norm für Honig (Codex Stan 12-1981).
(2)
Pollen ist Teil der Zusammensetzungsmerkmale für Honig, die in der Richtlinie 2001/110/EG festgelegt sind. Die vorhandenen Beweise, einschließlich empirischer und wissenschaftlicher Daten, bestätigen, dass das Vorkommen von Pollen im Honig auf die Bienen zurückzuführen ist. Pollenkörner fallen in den Nektar, der von den Bienen gesammelt wird. Im Bienenstock wird der gesammelte, Pollenkörner enthaltende Nektar von den Bienen in Honig umgewandelt. Nach den verfügbaren Daten kann zusätzlicher Pollen im Honig von Pollen auf den Haaren der Bienen, Pollen in der Luft im Bienenstock und Pollen, der von Bienen in Waben eingelagert wurde, die bei der Gewinnung des Honigs durch Lebensmittelunternehmer unbeabsichtigt geöffnet wurden, stammen. Es kann somit festgestellt werden, dass Pollen infolge der Tätigkeit der Bienen in den Bienenstock gelangt und natürlich im Honig vorhanden ist, unabhängig davon, ob Lebensmittelunternehmer den Honig gewinnen. Außerdem ist die absichtliche Beigabe von Pollen zu Honig durch Lebensmittelunternehmer gemäß der Richtlinie 2001/110/EG untersagt.
(3)
In der Verordnung (EU) Nr. 1169/2011 des Europäischen Parlaments und des Rates (4) wird als „Zutat“ jeder Stoff definiert, der bei der Herstellung oder Zubereitung eines Lebensmittels verwendet wird und der - gegebenenfalls in veränderter Form - im Enderzeugnis vorhanden bleibt. Diese Definition impliziert die absichtliche Verwendung eines Stoffes bei der Herstellung oder Zubereitung eines Lebensmittels. Angesichts der Tatsache, dass Honig ein natürliches Produkt ist, und insbesondere angesichts der Tatsache, dass das Vorhandensein von honigeigenen Bestandteilen natürlichen Ursprungs ist, sollte Pollen nicht als Zutat von Honig im Sinne der Verordnung (EU) Nr. 1169/2011 angesehen werden, da er natürlicher honigeigener Bestandteil ist.
(4)
Diese Richtlinie lässt die Anwendung der Verordnung (EG) Nr. 1829/2003 des Europäischen Parlaments und des Rates (5) auf Honig, der genetisch veränderten Pollen enthält, unberührt, da entsprechender Honig ein Lebensmittel aus gentechnisch veränderten Organismen im Sinne jener Verordnung darstellt. In der Rechtssache C-442/09 (6), Karl Heinz Bablok u. a./Freistaat Bayern, urteilte der Gerichtshof der Europäischen Union, dass das entscheidende Kriterium für die Anwendung der Verordnung (EG) Nr. 1829/2003 darin bestehe, ob das Lebensmittel einen aus dem genetisch veränderten Ausgangsmaterial hergestellten Stoff enthält, wie in Erwägungsgrund 16 jener Verordnung ausgeführt wird. Honig, der genetisch veränderten Pollen enthält, sollte daher als Lebensmittel, das (teilweise) aus gentechnisch veränderten Organismen hergestellt wird, im Sinne von Artikel 3 Absatz 1 Buchstabe c der Verordnung (EG) Nr. 1829/2003 gelten. Der Erlass einer Bestimmung dahingehend, dass Pollen keine Zutat von Honig ist, wirkt sich daher nicht auf die Schlussfolgerung des Gerichtshofs in der Rechtssache C-442/09 aus, wonach Honig, der genetisch veränderten Pollen enthält, der Verordnung (EG) Nr. 1829/2003 und insbesondere den darin festgelegten Anforderungen in Bezug auf die Zulassung vor dem Inverkehrbringen, die Überwachung und gegebenenfalls die Kennzeichnung unterliegt.
(5)
Gemäß den Kennzeichnungsbestimmungen der Verordnung (EG) Nr. 1829/2003 muss das Vorhandensein von genetisch verändertem Pollen in Honig nicht auf dem Etikett für Honig angegeben werden, wenn folgende Bedingungen erfüllt sind: Der Anteil genetisch veränderter Pollen im Honig beträgt höchstens 0,9 %, und das Vorhandensein solcher Pollen im Honig ist zufällig oder technisch unvermeidbar. Es sei daran erinnert, dass die Richtlinie 2001/18/EG des Europäischen Parlaments und des Rates (7) vorsieht, dass die Mitgliedstaaten geeignete Maßnahmen ergreifen können, um das unbeabsichtigte Vorhandensein von genetisch veränderten Organismen in Honig zu verhindern.
(6)
Hat der Honig seinen Ursprung in mehr als einem Mitgliedstaat oder Drittland, so kann - gemäß der Richtlinie 2001/110/EG - die obligatorische Angabe der Ursprungsländer durch eine der folgenden Angaben ersetzt werden: „Mischung von Honig aus EG-Ländern“, „Mischung von Honig aus Nicht-EG-Ländern“, „Mischung von Honig aus EG-Ländern und Nicht-EG-Ländern“. Infolge des Inkrafttretens des Vertrags von Lissabon ist die Europäische Union an die Stelle der Europäischen Gemeinschaft getreten. Daher sollten die einschlägigen Kennzeichnungsbestimmungen angepasst werden, indem „EG“ durch „EU“ ersetzt wird.
(7)
Gemäß der Richtlinie 2001/110/EG wird der Kommission die Befugnis zur Durchführung einiger Bestimmungen jener Richtlinie übertragen, insbesondere die Befugnis, Maßnahmen zu ergreifen, die zur Durchführung von Bestimmungen im Hinblick auf die Anpassung an den technischen Fortschritt und im Hinblick auf die Anpassung jener Richtlinie an die allgemeinen Lebensmittelvorschriften der Union erforderlich sind. Ferner wird der Kommission mit der Richtlinie 2001/110/EG die Befugnis übertragen, Verfahren zu erlassen, mit denen überprüft werden kann, ob Honig den Bestimmungen jener Richtlinie entspricht. Der Umfang dieser Befugnis muss überprüft werden.
(8)
Damit die Lauterkeit des Geschäftsverkehrs sichergestellt wird, Verbraucherinteressen geschützt werden und die Einführung einschlägiger Analyseverfahren ermöglicht wird, sollte der Kommission die Befugnis zum Erlass von Rechtsakten gemäß Artikel 290 des Vertrags über die Arbeitsweise der Europäischen Union übertragen werden, um quantitative Parameter für das Kriterium „überwiegend“ im Hinblick auf die Herkunft von Honig aus Blüten oder Pflanzenteilen und den Minimalgehalt an Pollen in gefiltertem Honig nach dem Entziehen von anorganischen oder organischen Fremdstoffen festzulegen. Es ist von besonderer Bedeutung, dass die Kommission im Zuge ihrer Vorbereitungsarbeit angemessene Konsultationen, auch auf der Ebene von Sachverständigen, durchführt. Bei der Vorbereitung und Ausarbeitung delegierter Rechtsakte sollte die Kommission gewährleisten, dass die einschlägigen Dokumente dem Europäischen Parlament und dem Rat gleichzeitig, rechtzeitig und auf angemessene Weise übermittelt werden.
(9)
Nach Erlass der Verordnung (EG) Nr. 178/2002 des Europäischen Parlaments und des Rates (8), die für alle Produktions-, Verarbeitungs- und Vertriebsstufen von Lebensmitteln und Futtermitteln auf Unionsebene und einzelstaatlicher Ebene gilt, sind allgemeine lebensmittelrechtliche Vorschriften der Union unmittelbar auf die unter die Richtlinie 2001/110/EG fallenden Erzeugnisse anwendbar. Folglich ist es nicht mehr erforderlich, dass die Kommission über die Befugnis verfügt, diese Richtlinie an das allgemeine Lebensmittelrecht der Europäischen Union anzupassen. Die Bestimmungen, mit denen eine solche Befugnis übertragen wird, sind daher zu streichen.
(10)
Nach Erlass der Verordnung (EU) Nr. 182/2011 des Europäischen Parlaments und des Rates (9) sollten die einschlägigen Bestimmungen der Richtlinie 2001/110/EG an jene Verordnung angepasst werden.
(11)
Damit die Mitgliedstaaten die erforderlichen nationalen Rechts- und Verwaltungsvorschriften erlassen können, um der Richtlinie 2001/110/EG in der durch diese Richtlinie geänderten Fassung nachzukommen, sollte eine Übergangsfrist von zwölf Monaten festgelegt werden. Während dieser Frist bleiben die Anforderungen der Richtlinie 2001/110/EG ohne die durch die vorliegende Richtlinie eingeführten Änderungen anwendbar.
(12)
Um die Interessen der Lebensmittelunternehmer zu berücksichtigen, die ihre Erzeugnisse gemäß den Anforderungen in Verkehr bringen oder etikettieren, die vor der Anwendung der nationalen Vorschriften zur Umsetzung der Richtlinie 2001/110/EG gelten, müssen angemessene Übergangsmaßnahmen festgelegt werden. Daher sollten Erzeugnisse, die vor der Anwendung dieser Bestimmungen in Verkehr gebracht oder etikettiert wurden, bis zur Erschöpfung der Lagerbestände weiter vertrieben werden können.
(13)
Die Richtlinie 2001/110/EG sollte deshalb entsprechend geändert werden.
(14)
Da die Änderungen im Hinblick auf die Übertragung von Befugnissen auf die Kommission nur Befugnisse der Kommission betreffen, müssen sie von den Mitgliedstaaten nicht in nationales Recht umgesetzt werden.
(15)
Da die Ziele dieser Richtlinie, nämlich festzulegen, dass Pollen als natürlicher honigeigener Bestandteil nicht als Zutat von Honig angesehen werden sollte, die Kennzeichnungsbestimmungen für Fälle, in denen Honig seinen Ursprung in mehr als einem Mitgliedstaat oder Drittland hat, klarzustellen und den Umfang der derzeit auf die Kommission übertragenen Befugnisse zu überprüfen, von den Mitgliedstaaten nicht ausreichend verwirklicht werden können, sondern vielmehr auf Unionsebene besser zu verwirklichen sind, kann die Union im Einklang mit dem in Artikel 5 des Vertrags über die Europäische Union verankerten Subsidiaritätsprinzip tätig werden. Entsprechend dem in demselben Artikel genannten Grundsatz der Verhältnismäßigkeit geht diese Richtlinie nicht über das für die Verwirklichung dieser Ziele erforderliche Maß hinaus -
HABEN FOLGENDE RICHTLINIE ERLASSEN:
Artikel 1
Änderungsbestimmungen
Die Richtlinie 2001/110/EG wird wie folgt geändert:
(1)
Artikel 2 Absatz 4 Buchstabe a erhält folgende Fassung:
„a)
Das Ursprungsland bzw. die Ursprungsländer, in dem bzw. denen der Honig erzeugt wurde, ist bzw. sind auf dem Etikett anzugeben.
Hat der Honig seinen Ursprung in mehr als einem Mitgliedstaat oder Drittland, so kann - ungeachtet des Unterabsatzes 1 - die Angabe der Ursprungsländer durch eine der folgenden Angaben ersetzt werden:
-
‚Mischung von Honig aus EU-Ländern‘;
-
‚Mischung von Honig aus Nicht-EU-Ländern‘;
-
‚Mischung von Honig aus EU-Ländern und Nicht-EU-Ländern‘.“
(2)
In Artikel 2 wird folgender Absatz angefügt:
„(5)
Pollen ist ein natürlicher Bestandteil von Honig und ist nicht als Zutat im Sinne von Artikel 2 Absatz 2 Buchstabe f der Verordnung (EU) Nr. 1169/2011 des Europäischen Parlaments und des Rates (10) der in Anhang I dieser Richtlinie definierten Erzeugnisse zu betrachten.
(10) Verordnung (EU) Nr. 1169/2011 des Europäischen Parlaments und des Rates vom 25. Oktober 2011 betreffend die Information der Verbraucher über Lebensmittel und zur Änderung der Verordnungen (EG) Nr. 1924/2006 und (EG) Nr. 1925/2006 des Europäischen Parlaments und des Rates und zur Aufhebung der Richtlinie 87/250/EWG der Kommission, der Richtlinie 90/496/EWG des Rates, der Richtlinie 1999/10/EG der Kommission, der Richtlinie 2000/13/EG des Europäischen Parlaments und des Rates, der Richtlinien 2002/67/EG und 2008/5/EG der Kommission und der Verordnung (EG) Nr. 608/2004 der Kommission (ABl. L 304 vom 22.11.2011, S. 18).“" 						
(3)
Artikel 4 erhält folgende Fassung:
„Artikel 4
(1) Für die Zwecke von Artikel 9 Absatz 2 dieser Richtlinie kann die Kommission - unter Berücksichtigung internationaler Normen und des technischen Fortschritts - im Wege von Durchführungsrechtsakten, die im Einklang mit der Verordnung (EG) Nr. 882/2004 des Europäischen Parlaments und des Rates (11) stehen, Analyseverfahren festlegen, mit denen überprüft werden kann, ob Honig den Bestimmungen dieser Richtlinie entspricht. Diese Durchführungsrechtsakte werden gemäß dem in Artikel 7 Absatz 2 dieser Richtlinie genannten Prüfverfahren erlassen. Bis zur Einführung solcher Verfahren wenden die Mitgliedstaaten zur Überprüfung der Einhaltung dieser Richtlinie nach Möglichkeit international anerkannte, validierte Analyseverfahren an, beispielsweise die vom Codex Alimentarius gebilligten Verfahren.
(2) Damit die Lauterkeit des Geschäftsverkehrs sichergestellt wird und Verbraucherinteressen geschützt werden und die Festlegung einschlägiger Analysemethoden ermöglicht wird, wird der Kommission die Befugnis übertragen, gemäß Artikel 6 delegierte Rechtsakte zur Ergänzung dieser Richtlinie zu erlassen, in denen sie quantitative Parameter im Hinblick auf folgende Punkte festlegt:
a)
das Kriterium ‚überwiegend‘ im Hinblick auf die Herkunft von Honig aus Blüten oder Pflanzenteilen gemäß Artikel 2 Absatz 2 Buchstabe b Gedankenstrich 1; und
b)
den Minimalgehalt an Pollen in gefiltertem Honig nach dem Entziehen von anorganischen oder organischen Fremdstoffen gemäß Anhang I Nummer 2 Buchstabe b Ziffer viii.
Die Kommission sieht in diesen delegierten Rechtsakten geeignete Übergangsregelungen für Erzeugnisse vor, die vor dem Zeitpunkt des Beginns der Anwendung dieser delegierten Rechtsakte in Verkehr gebracht wurden.
(11) Verordnung (EG) Nr. 882/2004 des Europäischen Parlaments und des Rates vom 29. April 2004 über amtliche Kontrollen zur Überprüfung der Einhaltung des Lebensmittel- und Futtermittelrechts sowie der Bestimmungen über Tiergesundheit und Tierschutz (ABl. L 165 vom 30.4.2004, S. 1).“" 						
(4)
Artikel 6 erhält folgende Fassung:
„Artikel 6
(1) Die Befugnis zum Erlass delegierter Rechtsakte wird der Kommission unter den in diesem Artikel genannten Bedingungen übertragen.
(2) Die Befugnis zum Erlass delegierter Rechtsakte gemäß Artikel 4 Absatz 2 wird der Kommission für einen Zeitraum von fünf Jahren ab dem 23. Juni 2014 übertragen. Die Kommission erstellt spätestens neun Monate vor Ablauf des Zeitraums von fünf Jahren einen Bericht über die Befugnisübertragung. Die Befugnisübertragung verlängert sich stillschweigend um Zeiträume gleicher Länge, es sei denn, das Europäische Parlament oder der Rat widersprechen einer solchen Verlängerung spätestens drei Monate vor Ablauf des jeweiligen Zeitraums.
(3) Die Befugnisübertragung gemäß Artikel 4 Absatz 2 kann vom Europäischen Parlament oder vom Rat jederzeit widerrufen werden. Der Beschluss über den Widerruf beendet die Übertragung der in diesem Beschluss angegebenen Befugnis. Er wird am Tag nach seiner Veröffentlichung im Amtsblatt der Europäischen Union oder zu einem im Beschluss über den Widerruf angegebenen späteren Zeitpunkt wirksam. Die Gültigkeit von delegierten Rechtsakten, die bereits in Kraft sind, wird von dem Beschluss über den Widerruf nicht berührt.
(4) Sobald die Kommission einen delegierten Rechtsakt erlässt, übermittelt sie ihn gleichzeitig dem Europäischen Parlament und dem Rat.
(5) Ein delegierter Rechtsakt, der gemäß Artikel 4 Absatz 2 erlassen wurde, tritt nur in Kraft, wenn weder das Europäische Parlament noch der Rat innerhalb einer Frist von zwei Monaten nach Übermittlung dieses Rechtsakts an das Europäische Parlament und den Rat Einwände erhoben haben oder wenn vor Ablauf dieser Frist das Europäische Parlament und der Rat beide der Kommission mitgeteilt haben, dass sie keine Einwände erheben werden. Auf Initiative des Europäischen Parlaments oder des Rates wird diese Frist um zwei Monate verlängert.“
(5)
Artikel 7 erhält folgende Fassung:
„Artikel 7
(1) Die Kommission wird von dem Ständigen Ausschuss für die Lebensmittelkette und Tiergesundheit (im Folgenden ‚Ausschuss‘), der durch Artikel 58 Absatz 1 der Verordnung (EG) Nr. 178/2002 des Europäischen Parlaments und des Rates (12) eingesetzt wurde, unterstützt. Dieser Ausschuss ist ein Ausschuss im Sinne der Verordnung (EU) Nr. 182/2011 des Europäischen Parlaments und des Rates (13).
(2) Wird auf diesen Absatz Bezug genommen, so gilt Artikel 5 der Verordnung (EU) Nr. 182/2011.
Gibt der Ausschuss keine Stellungnahme ab, so erlässt die Kommission den Durchführungsrechtsakt nicht und Artikel 5 Absatz 4 Unterabsatz 3 der Verordnung (EU) Nr. 182/2011 findet Anwendung.
(12) Verordnung (EG) Nr. 178/2002 des Europäischen Parlaments und des Rates vom 28. Januar 2002 zur Festlegung der allgemeinen Grundsätze und Anforderungen des Lebensmittelrechts, zur Errichtung der Europäischen Behörde für Lebensmittelsicherheit und zur Festlegung von Verfahren zur Lebensmittelsicherheit (ABl. L 31 vom 1.2.2002, S. 1)." 						
(13) Verordnung (EU) Nr. 182/2011 des Europäischen Parlaments und des Rates vom 16. Februar 2011 zur Festlegung der allgemeinen Regeln und Grundsätze, nach denen die Mitgliedstaaten die Wahrnehmung der Durchführungsbefugnisse durch die Kommission kontrollieren (ABl. L 55 vom 28.2.2011, S. 13).“" 						
(6)
Anhang II Absatz 3 erhält folgende Fassung:
„Unbeschadet des Anhangs I Nummer 2 Buchstabe b Ziffer viii dürfen dem Honig weder Pollen noch andere honigeigene Bestandteile entzogen werden, es sei denn, dass dies beim Entziehen von anorganischen oder organischen Fremdstoffen unvermeidbar ist.“
Artikel 2
Umsetzung
(1) Die Mitgliedstaaten erlassen die erforderlichen Rechts- und Verwaltungsvorschriften, um Artikel 1 Nummern 1, 2 und 6 sowie Artikel 3 nachzukommen. Sie teilen der Kommission unverzüglich den Wortlaut dieser Vorschriften mit.
Bei Erlass dieser Vorschriften nehmen die Mitgliedstaaten in den Vorschriften selbst oder durch einen Hinweis bei der amtlichen Veröffentlichung auf diese Richtlinie Bezug. Die Mitgliedstaaten regeln die Einzelheiten dieser Bezugnahme.
(2) Die Mitgliedstaaten wenden die in Absatz 1 genannten Vorschriften ab dem 24. Juni 2015 an.
Artikel 3
Übergangsmaßnahmen
Erzeugnisse, die vor dem 24. Juni 2015 im Einklang mit der Richtlinie 2001/110/EG in Verkehr gebracht oder etikettiert werden, dürfen bis zur Erschöpfung der Lagerbestände weiter vertrieben werden.
Artikel 4
Inkrafttreten
Diese Richtlinie tritt am zwanzigsten Tag nach ihrer Veröffentlichung im Amtsblatt der Europäischen Union in Kraft.
Artikel 5
Adressaten
Diese Richtlinie ist an die Mitgliedstaaten gerichtet.
Geschehen zu Brüssel am 15. Mai 2014.