РЕГЛАМЕНТ (ЕС) № 662/2014 НА ЕВРОПЕЙСКИЯ ПАРЛАМЕНТ И НА СЪВЕТА
от 15 май 2014 година
за изменение на Регламент (ЕС) № 525/2013 по отношение на техническото изпълнение на Протокола от Киото към Рамковата конвенция на ООН по изменение на климата
(текст от значение за ЕИП)
ЕВРОПЕЙСКИЯТ ПАРЛАМЕНТ И СЪВЕТЪТ НА ЕВРОПЕЙСКИЯ СЪЮЗ,
като взеха предвид Договора за функционирането на Европейския съюз, и по-специално член 192, параграф 1 от него,
като взеха предвид предложението на Европейската комисия,
след предаване на проекта на законодателния акт на националните парламенти,
като взеха предвид становището на Европейския икономически и социален комитет (1),
след консултация с Комитета на регионите,
в съответствие с обикновената законодателна процедура (2),
като имат предвид, че:
(1)
На 8 декември 2012 г., на Осмата сесия на Конференцията на страните по Рамковата конвенция на ООН по изменение на климата („РКООНИК“), служеща като Среща на страните по Протокола от Киото, прие изменението от Доха, с което се установява втори период на задължения по Протокола от Киото, който започва на 1 януари 2013 г. и приключва на 31 декември 2020 г. (наричано по-долу „изменението от Доха“).
(2)
Член 4 от Протокола от Киото предвижда възможността страните по него да изпълняват задълженията си по член 3 от Протокола от Киото съвместно. При приемането на изменението от Доха Съюзът и неговите държави членки, заедно с Хърватия и Исландия, заявиха, че количествените задължения за намаляване или ограничаване на емисиите за Съюза, неговите държави членки, Хърватия и Исландия за втория период на задължения по Протокола от Киото са основани на разбирането, че ще бъдат изпълнени съвместно в съответствие с член 4 от Протокола от Киото. Тази декларация е отразена в доклада от Конференцията и беше одобрена от Съвета на 17 декември 2012 г.
(3)
Протоколът от Киото изисква от страните, които са постигнали споразумение да изпълняват задълженията си по член 3 от Протокола от Киото съвместно, да определят в посоченото споразумение съответното равнище на емисиите, разпределено за всяка от тях. Протоколът от Киото изисква от страните по споразумението за съвместно изпълнение да уведомят секретариата на РКООНИК за условията по това споразумение на датата на депозиране на техните документи за приемане.
(4)
Сключването на изменението от Доха, изпълнението на придружаващите го решения на Конференцията на страните по РКООНИК, служеща като Среща на страните по Протокола от Киото, и споразумение за съвместно изпълнение ще наложат установяването на правила, за да се гарантира техническото изпълнение на втория период на задължения по Протокола от Киото в Съюза, включително преходът от първия към втория период на задължения, да се даде възможност за ефективното функциониране на дадено споразумение за съвместно изпълнение и да се гарантира съответствието му с функционирането на схемата на Съюза за търговия с емисии („СТЕ на ЕС“), създадена с Директива 2003/87/ЕО на Европейския парламент и на Съвета (3) и с Решение № 406/2009/ЕО на Европейския парламент и на Съвета (4).
(5)
По време на първия период на задължения по Протокола от Киото международно договорените изисквания за отчитане и управление на емисиите и единиците и съвместното изпълнение от Съюза и неговите държави членки бяха изпълнявани в съответствие с Решение № 280/2004/ЕО на Европейския парламент и на Съвета (5), на Регламент (ЕО) № 2216/2004 на Комисията (6) и Регламент (ЕС) № 920/2010 на Комисията (7). Регламенти (ЕО) № 2216/2004 и (ЕО) № 920/2010 бяха заменени с Регламент (ЕС) № 389/2013 на Комисията (8), който съдържа разпоредби за управлението на единици във връзка с прилагането и функционирането на СТЕ на ЕС и Решение № 406/2009/ЕО. Наскоро приетият Регламент (ЕС) № 525/2013 на Европейския парламент и на Съвета (9), който отмени и замени Решение № 280/2004/ЕО, не съдържа правното основание, което би позволило на Комисията да приеме необходимите правила за техническото изпълнение на втория период на задължения по Протокола от Киото в съответствие с условията на изменението от Доха, решенията на Конференцията на страните по РКООНИК, служеща като Среща на страните по Протокола от Киото, и условията на споразумение за съвместно изпълнение.
(6)
Когато някоя държава членка се окаже в силно неравностойно положение поради специфични и извънредни обстоятелства, включително несъответствия в отчитането при съпоставяне на изпълнението на законодателството на Съюза с правилата, договорени в рамките на Протокола от Киото, без да се засяга изпълнението на задълженията на държавата членка съгласно Решение № 406/2009/ЕО, Комисията следва, при наличието на единици в края на втория период на задължения по Протокола от Киото, да приеме мерки за регулиране на тези обстоятелства чрез прехвърляне на сертифицирани единици редуцирани емисии (СЕРЕ), единици редуцирани емисии (ЕРЕ) или предписани емисионни единици (ПЕЕ), държани в регистъра на Съюза, към регистъра на въпросната държава членка.
(7)
За да се осигурят еднакви условия за изпълнението на член 10, параграф 7 от Регламент (ЕС) № 525/2013,на Комисията следва да бъдат предоставени изпълнителни правомощия. Тези правомощия следва да бъдат упражнявани в съответствие с Регламент (ЕС) № 182/2011 на Европейския парламент и на Съвета (10).
(8)
Решение 1/CMP.8 на Конференцията на страните по РКООНИК, служеща като Среща на страните по Протокола от Киото („Решение 1/CMP.8“) изменя правилата за определяне на критериите за допустимост за участие в гъвкавите механизми по време на втория период на задължения по Протокола от Киото. В него също така са определени ограниченията за пренасяне на единици от първия към втория период на задължения и е включено изискване към всяка страна да създаде партида за резерв за излишък от предходен период. Освен това посоченото решение предвижда налог в размер на 2 % от приходите от първото международно прехвърляне на ПЕЕ и върху издаването на ЕРЕ за проектите за съвместно изпълнение, веднага след преобразуването в ЕРЕ на ПЕЕ или на единици погълнати емисии (ЕПЕ), притежавани преди това от страните. Понастоящем в процес на договаряне са допълнителни правила за изпълнението на втория период на задължения по Протокола от Киото.
(9)
В делегираните актове, които трябва да се приемат в съответствие с настоящия регламент, Комисията следва да предвиди процес на уравняване в края на втория период на задължения по Протокола от Киото, при който всяко нетно прехвърляне на годишно разпределено количество емисии в съответствие с Решение № 406/2009/ЕО и всяко нетно прехвърляне на квоти с трети държави, участващи в СТЕ на ЕС, които не са страни по споразумение за съвместно изпълнение със Съюза и неговите държави членки, се следват от прехвърляне на съответен брой ПЕЕ.
(10)
Съответните международни правила за отчитане на емисиите и на напредъка към изпълнението на задълженията се очаква да бъдат приети на следващата конференция по климата в Лима през декември 2014 г. Съюзът и неговите държави членки следва да работят с трети държави, за да подпомогнат постигането на тази цел.
(11)
Съгласно Решение 1/CMP.8, което изисква страните да преразгледат най-късно до 2014 г. задълженията си за втория период на задължения, може да се обмисли анулирането на определен брой ПЕЕ, СЕРЕ и ЕРЕ, за да се повиши нивото на амбиция на техните задължения.
(12)
С цел да се установят съгласувани правила за гарантиране на техническото изпълнение на втория период на задължения по Протокола от Киото в Съюза, включително прехода от първия към втория период на задължения, да се даде възможност за ефективното функциониране на съвместното изпълнение на задълженията на Съюза, неговите държави членки и Исландия за втория период на задължения и да се гарантира съответствието му с функционирането на СТЕ на ЕС и с Решение № 406/2009/ЕО, на Комисията следва да бъде делегирано правомощието да приема делегирани актове в съответствие с член 290 от Договора за функционирането на Европейския съюз, считано от датата на сключването от Съюза на изменението от Доха до края на допълнителния период за изпълнение на задълженията в рамките на втория период на задължения по Протокола от Киото. От особена важност е по време на подготвителната си работа Комисията да проведе подходящи консултации, включително на експертно равнище. При подготовката и изготвянето на делегираните актове Комисията следва да осигури едновременното и своевременно предаване на съответните документи по подходящ начин на Европейския парламент и Съвета, както и тяхната съгласуваност с международно приетите правила за отчитане, с всяко споразумение за съвместно изпълнение, сключено между Съюза, неговите държави членки и трети държави по членове 3 и 4 от Протокола от Киото, и със съответното законодателство на Съюза.
(13)
В заключенията на Съвета от 9 март 2012 г. се посочва, че количествената цел на Съюза за ограничаване и намаляване на емисиите през втория период на задължения се определя въз основа на общото за Съюза позволено равнище на емисии на парникови газове за периода 2013-2020 г. съгласно законодателния пакет на Съюза в областта на климата и енергетиката, като по този начин се отразява едностранният ангажимент на Съюза за намаление от 20 % до 2020 г., и във връзка с това се потвърждава, че с този подход задълженията за намаляване на емисиите на отделните държави членки не следва да надвишават задълженията им, приети в законодателството на Съюза.
(14)
Следва да се осигури спазване на ограниченията, установени със съответните решения на органите на РКООНИК или на Протокола от Киото относно пренасянето на ЕРЕ и СЕРЕ от първия към втория период на задължения.
(15)
Регламент (ЕС) № 525/2013 следва да бъде съответно изменен,
ПРИЕХА НАСТОЯЩИЯ РЕГЛАМЕНТ:
Член 1
Регламент (ЕС) № 525/2013 се изменя, както следва:
1)
В член 3 се вмъкват следните точки:
„13a)
„резерв за периода на задължения“ или „РПЗ“ означава резерв, създаден съгласно приложението към Решение 11/СМР.1 или други съответни решения на органите на РКООНИК или на Протокола от Киото;
13б)
„резерв за излишък от предходен период“ или „РИПП“ означава партидата, създадена съгласно Решение 1/СМР.8 на Конференцията на страните по РКООНИК, служеща като Среща на страните по Протокола от Киото („Решение 1/CMP.8“) или други съответни решения на органите на РКООНИК или на Протокола от Киото;
13в)
„споразумение за съвместно изпълнение“ означава споразумение в съответствие с член 4 от Протокола от Киото, сключено между Съюза, неговите държави членки и трета държава с цел да изпълняват съвместно задълженията си по член 3 от Протокола от Киото през втория период на задължения;“.
2)
Член 10 се изменя, както следва:
а)
в параграф 1 се добавя следната алинея:
„Съюзът и държавите членки поотделно, в съответните си регистри, създадени съгласно първата алинея, отчитат съответните си предписани количества през втория период на задължения по Протокола от Киото и извършват трансакциите по първата алинея, в съответствие с Решение 1/СМР.8 или други съответни решения на органите на РКООНИК или на Протокола от Киото и в съответствие със споразумение за съвместно изпълнение. За тази цел Съюзът и всяка държава членка поотделно и в съответните си регистри:
-
създават и управляват партиди за налични емисионни единици на страна, включително партида за депозиране, и издават количество ПЕЕ, отговарящо на съответните им предписани количества за втория период на задължения по Протокола от Киото в тези партиди за налични емисионни единици на страна;
-
отчитат издаването, притежаването, прехвърлянето, придобиването, анулирането, отмяната, замяната или промяната на срока на валидност на ПЕЕ, ЕПЕ, ЕРЕ, СЕРЕ, вСЕРЕ и дСЕРЕ, в зависимост от случая, държани в съответните им регистри за втория период на задължения по Протокола от Киото;
-
създават и поддържат резерв за периода на задължения;
-
пренасят ПЕЕ, СЕРЕ и ЕРЕ, държани в съответните им регистри, от първия към втория период на задължения по Протокола от Киото, както и създават резерв за излишък от предходен период и управляват наличните в него ПЕЕ;
-
отчитат прехвърлянето на ПЕЕ или ЕРЕ като дял от приходите вследствие на издаването на ЕРЕ и при първото международно прехвърляне на ПЕЕ.“;
б)
добавят се следните параграфи:
„5. На Комисията се предоставя също правомощието да приема делегирани актове в съответствие с член 25, с цел да се даде ход, чрез регистрите на Съюза и на държавите членки, на необходимото техническо изпълнение на Протокола от Киото съгласно Решение 1/СМР.8, или други съответни решения на органите на РКООНИК или на Протокола от Киото и споразумение за съвместно изпълнение, в съответствие с параграф 1.
6. На Комисията се предоставя и правомощието да приема делегирани актове в съответствие с член 25, с цел да се гарантира, че:
-
всяко нетно прехвърляне на годишно разпределено количество емисии в съответствие с Решение № 406/2009/ЕО и всяко нетно прехвърляне на квоти с трети държави, участващи в установената с Директива 2003/87/ЕО схема за търговия с квоти за емисии на парникови газове в рамките на Съюза, които не са страни по споразумение за съвместно изпълнение, се следват от прехвърляне на съответен брой ПЕЕ чрез процес на уравняване в края на втория период на задължения по Протокола от Киото;
-
се осъществяват трансакциите, необходими за обвързване на прилагането на ограниченията, въведени с решения на органите на РКООНИК или на Протокола от Киото, за пренасяне на ЕРЕ и СЕРЕ от първия към втория период на задължения по Протокола от Киото, с прилагането на член 11а от Директива 2003/87/ЕО; тези трансакции не засягат способността на държавите членки да пренасят и други ЕРЕ и СЕРЕ от първия към втория период на задължения за други цели, при условие че не се надхвърлят ограниченията за пренасяне на ЕРЕ и СЕРЕ от първия към втория период на задължения по Протокола от Киото.
7. Когато някоя държава членка се окаже в силно неравностойно положение поради специфични и извънредни обстоятелства, включително несъответствия в отчитането при съпоставяне на изпълнението на законодателството на Съюза с правилата, договорени в рамките на Протокола от Киото, Комисията може, при наличието на единици в края на втория период на задължения по Протокола от Киото, да приеме мерки за регулиране на тези обстоятелства. За тази цел на Комисията се предоставя правомощието да приема актове за изпълнение за прехвърляне на ПЕЕ, ЕРЕ или СЕРЕ, държани в регистъра на Съюза, към регистъра на въпросната държава членка. Тези актове за изпълнение се приемат в съответствие с процедурата по разглеждане, посочена в член 26, параграф 2. Правомощието да приема тези актове за изпълнение се предоставя на Комисията, считано от датата на сключването от страна на Съюза на изменението от Доха към Протокола от Киото.
8. При приемането на делегираните актове по параграфи 5 и 6, Комисията гарантира съответствие с Директива 2003/87/ЕО и Решение 406/2009/ЕО и последователно прилагане на международно приетите правила за отчитане, оптимизира прозрачността и гарантира точността на отчитането на ПЕЕ, ЕПЕ, ЕРЕ, СЕРЕ, вСЕРЕ и дСЕРЕ от страна на Съюза и държавите членки, като същевременно, доколкото е възможно, избягва административната тежест и разходите, включително разходите, свързани с дяла от приходите и развитието и поддръжката на информационни технологии. Особено важно е преди приемането на тези делегирани актове, Комисията да следва обичайната си практика и да провежда консултации на експертно равнище, включително с експерти от държавите членки.“
3)
В член 11 се добавя следният параграф:
„3. Съюзът и държавите членки поотделно, в края на втория период на задължения по Протокола от Киото и в съответствие с Решение 1/СМР.8 или други съответни решения на органите на РКООНИК или на Протокола от Киото, и споразумение за съвместно изпълнение, отменят от съответните си регистри ПЕЕ, ЕПЕ, ЕРЕ, СЕРЕ, вСЕРЕ или дСЕРЕ, равностойни на емисиите на парникови газове от източници и отстраняване от поглътители, обхванати от съответните им предписани количества.“
4)
Член 25 се изменя, както следва:
а)
в параграф 2 първото изречение се заменя със следното:
„Правомощието да приема делегирани актове, посочено в членове 6, 7 и член 10, параграф 4 се предоставя на Комисията за срок от пет години, считано от 8 юли 2013 г.“;
б)
вмъква се следният параграф:
„2а. Правомощието да приема делегирани актове, посочено в член 10, параграфи 5 и 6, се предоставя на Комисията, считано от датата на сключване от Съюза на изменението от Доха на Протокола от Киото до края на допълнителния период за изпълнение на задълженията в рамките на втория период на задължения по Протокола от Киото.“
5)
В член 26 се добавя следният параграф:
„3. В случая на член 10, параграф 7, когато комитетът не даде становище, Комисията не приема проекта за акт за изпълнение и се прилага член 5, параграф 4, трета алинея от Регламент (ЕС) № 182/2011.“
Член 2
Настоящият регламент влиза в сила на двадесетия ден след публикуването му в Официален вестник на Европейския съюз.
Настоящият регламент е задължителен в своята цялост и се прилага пряко във всички държави членки.
Съставено в Брюксел на 15 май 2014 година.
VERORDNUNG (EU) Nr. 662/2014 DES EUROPÄISCHEN PARLAMENTS UND DES RATES
vom 15. Mai 2014
zur Änderung der Verordnung (EU) Nr. 525/2013 in Bezug auf die technische Umsetzung des Kyoto-Protokolls zum Rahmenübereinkommen der Vereinten Nationen über Klimaänderungen
(Text von Bedeutung für den EWR)
DAS EUROPÄISCHE PARLAMENT UND DER RAT DER EUROPÄISCHEN UNION -
gestützt auf den Vertrag über die Arbeitsweise der Europäischen Union, insbesondere auf Artikel 192 Absatz 1,
auf Vorschlag der Europäischen Kommission,
nach Zuleitung des Entwurfs des Gesetzgebungsakts an die nationalen Parlamente,
nach Stellungnahme des Europäischen Wirtschafts- und Sozialausschusses (1),
nach Anhörung des Ausschusses der Regionen,
gemäß dem ordentlichen Gesetzgebungsverfahren (2),
in Erwägung nachstehender Gründe:
(1)
Die als Tagung der Vertragsparteien des Kyoto-Protokolls dienende Konferenz der Vertragsparteien des Rahmenübereinkommens der Vereinten Nationen über Klimaänderungen („UNFCCC“ für „United Nations Framework Convention on Climate Change“), hat auf ihrer achten Sitzung am 8. Dezember 2012 die Doha-Änderung angenommen, mit der ein zweiter Verpflichtungszeitraum des Kyoto-Protokolls, der am 1. Januar 2013 begann und am 31. Dezember 2020 endet, festgelegt wurde („Doha-Änderung“).
(2)
In Artikel 4 des Kyoto-Protokolls ist die Möglichkeit vorgesehen, dass Vertragsparteien ihre Verpflichtungen nach Artikel 3 des Kyoto-Protokolls gemeinsam erfüllen können. Zum Zeitpunkt der Annahme der Doha-Änderung haben die Union und ihre Mitgliedstaaten gemeinsam mit Kroatien und Island erklärt, dass die quantifizierten Emissionsbegrenzungs- und -reduktionsverpflichtungen für die Union, ihre Mitgliedstaaten sowie Kroatien und Island für den zweiten Verpflichtungszeitraum des Kyoto-Protokolls auf die Annahme gestützt sind, dass diese gemäß Artikel 4 des Kyoto-Protokolls gemeinsam erfüllt werden. Diese Erklärung spiegelt sich in dem Bericht der Konferenz wider und wurde vom Rat am 17. Dezember 2012 gebilligt.
(3)
Nach dem Kyoto-Protokoll müssen Vertragsparteien, die eine Vereinbarung getroffen haben, ihre Verpflichtungen gemäß Artikel 3 des Kyoto-Protokolls gemeinsam zu erfüllen, in dieser Vereinbarung das jeder Partei der Vereinbarung zugeteilte Emissionsniveau festlegen. Nach dem Kyoto-Protokoll sind die Parteien einer Vereinbarung über die gemeinsame Erfüllung auch verpflichtet, dem Sekretariat des UNFCCC die Bestimmungen der Vereinbarung am Tag der Hinterlegung ihrer Annahmeurkunde zu notifizieren.
(4)
Der Abschluss der Doha-Änderung, die Umsetzung der begleitenden Beschlüsse der als Tagung der Vertragsparteien des Kyoto-Protokolls dienenden Konferenz der Vertragsparteien der UNFCCC und eine Vereinbarung über die gemeinsame Erfüllung machen es erforderlich, Vorschriften für die technische Umsetzung des zweiten Verpflichtungszeitraums des Kyoto-Protokolls in der Union, einschließlich des Übergangs vom ersten zum zweiten Verpflichtungszeitraum, zu erlassen, um die wirksame Umsetzung einer Vereinbarung über die gemeinsame Erfüllung und die Übereinstimmung mit dem Emissionshandelssystem der EU (dem „EU-EHS“) zu gewährleisten, das mit der Richtlinie 2003/87/EG des Europäischen Parlaments und des Rates (3) und der Entscheidung Nr. 406/2009/EG des Europäischen Parlaments und des Rates (4) eingerichtet wurde.
(5)
Im ersten Verpflichtungszeitraum des Kyoto-Protokolls wurde den international vereinbarten Anforderungen für die Verbuchung und Verwaltung von Emissionen und Einheiten und die gemeinsame Erfüllung durch die Union und ihre Mitgliedstaaten im Rahmen der Entscheidung Nr. 280/2004/EG des Europäischen Parlaments und des Rates (5) und der Verordnung (EG) Nr. 2216/2014 der Kommission (6) und der Verordnung (EU) Nr. 920/2010 der Kommission (7) nachgekommen. Die Verordnungen (EG) Nr. 2216/2004 und (EU) Nr. 920/2010 wurden durch die Verordnung (EU) Nr. 389/2013 der Kommission (8) ersetzt, die nun Bestimmungen für die Verwaltung von Einheiten im Kontext der Durchführung und des Funktionierens des EU-EHS und der Entscheidung Nr. 406/2009/EG enthält. Die kürzlich erlassene Verordnung (EG) Nr. 525/2013 des Europäischen Parlaments und des Rates (9), mit der die Entscheidung Nr. 280/2004/EG aufgehoben und ersetzt wurde, enthält nicht die Rechtsgrundlage, die es der Kommission ermöglichen würde, die erforderlichen technischen Durchführungsvorschriften für den zweiten Verpflichtungszeitraum des Kyoto-Protokolls gemäß den Bestimmungen der Doha-Änderung, den Beschlüssen der als Tagung der Vertragsparteien des Kyoto-Protokolls dienenden Konferenz der Vertragsparteien der UNFCCC und einer Vereinbarung über die gemeinsame Erfüllung zu erlassen.
(6)
Wird ein Mitgliedstaat durch eine spezifische und außergewöhnliche Situation, einschließlich Unstimmigkeiten bei der Verbuchung im Zusammenspiel zwischen der Durchführung der Rechtsvorschriften der Union und der im Rahmen des Kyoto-Protokolls vereinbarten Vorschriften, unbeschadet der Erfüllung seiner Verpflichtungen im Rahmen der Entscheidung Nr. 406/2009/EG erheblich benachteiligt, so sollte die Kommission - vorbehaltlich der Verfügbarkeit von Einheiten am Ende des zweiten Verpflichtungszeitraums des Kyoto-Protokolls - Maßnahmen zur Behebung dieser Situation durch Übertragung von zertifizierten Emissionsreduktionen (im Folgenden „CER“ für „certified emission reductions“), Emissionsreduktionseinheiten (im Folgenden „ERU“ für „emission reduction units“) und zugeteilten Emissionsrechten (im Folgenden „AAU“ für „assigned amount units“) aus dem Unionsregister in das Register dieses Mitgliedstaats erlassen.
(7)
Zur Gewährleistung einheitlicher Bedingungen für die Durchführung des Artikels 10 Absatz 7 der Verordnung (EU) Nr. 525/2013 sollten der Kommission Durchführungsbefugnisse übertragen werden. Diese Befugnisse sollten im Einklang mit der Verordnung (EU) Nr. 182/2011 des Europäischen Parlaments und des Rates (10) ausgeübt werden.
(8)
Mit dem Beschluss 1/CMP.8 der als Tagung der Vertragsparteien des Kyoto-Protokolls dienenden Konferenz der Vertragsparteien der UNFCCC (im Folgenden „Beschluss 1/CMP.8“) werden die Vorschriften für die Feststellung der Teilnahmeberechtigung für die flexiblen Mechanismen während des zweiten Verpflichtungszeitraums des Kyoto-Protokolls geändert. Außerdem werden Grenzen für den Übertrag von Einheiten vom ersten auf den zweiten Verpflichtungszeitraum gesetzt, und ferner wird von jeder Vertragspartei verlangt, ein Konto für die Reserve für Überschüsse aus dem vorigen Verpflichtungszeitraum einzurichten. Darüber hinaus sieht der Beschluss vor, dass auf die Erlöse aus den ersten internationalen Übertragungen von AAU und aus der Vergabe von ERU für Projekte der gemeinsamen Durchführung, sobald AAU oder Gutschriften aus Senken (im Folgenden „RMU“ für „removal units“), die sich bereits vorher im Besitz von Vertragsparteien befanden, in ERU umgewandelt werden, eine Abgabe von 2 % erhoben wird. Über weitere Vorschriften für die Umsetzung des zweiten Verpflichtungszeitraums des Kyoto-Protokolls wird derzeit verhandelt.
(9)
In den gemäß dieser Verordnung zu erlassenden delegierten Rechtsakten sollte die Kommission am Ende des zweiten Verpflichtungszeitraums des Kyoto-Protokolls einen Verrechnungsvorgang vorsehen, bei dem im Anschluss an Nettoübertragungen von jährlichen Emissionszuweisungen gemäß der Entscheidung Nr. 406/2009/EG und Nettoübertragungen von Zertifikaten unter Beteiligung von Drittländern, die am EU-EHS teilnehmen und keine Vertragspartei einer mit der Union und ihren Mitgliedstaaten geschlossenen Vereinbarung über die gemeinsame Erfüllung sind, eine Übertragung einer entsprechenden Anzahl von AAU erfolgt.
(10)
Die einschlägigen internationalen Vorschriften über die Verbuchung von Emissionen und die Fortschritte hinsichtlich der Verwirklichung der Verpflichtungen werden voraussichtlich auf der nächsten Klimakonferenz angenommen, die in Lima im Dezember 2014 stattfinden wird. Die Union und ihre Mitgliedstaaten sollten mit Drittländern zusammenarbeiten, um einen Beitrag hierzu zu leisten.
(11)
Entsprechend dem Beschluss 1/CMP.8, der vorsieht, dass die Vertragsparteien ihre Verpflichtungen für den zweiten Verpflichtungszeitraum spätestens bis 2014 überprüfen müssen, könnte in Betracht gezogen werden, eine Reihe von AAU, CER und ERU zu löschen, um die Verpflichtungen der Vertragsparteien ambitionierter zu gestalten.
(12)
Um zwecks Sicherstellung der technischen Umsetzung des zweiten Verpflichtungszeitraums des Kyoto-Protokolls in der Union, einschließlich des Übergangs vom ersten zum zweiten Verpflichtungszeitraum, ein kohärentes Regelwerk einzuführen, die wirksame gemeinsame Erfüllung der Verpflichtungen der Union, ihrer Mitgliedstaaten und Islands für den zweiten Verpflichtungszeitraum zu gewährleisten und die Übereinstimmung mit dem EU-EHS und der Entscheidung Nr. 406/2009/EG zu gewährleisten, sollte der Kommission die Befugnis übertragen werden, gemäß Artikel 290 des Vertrags über die Arbeitsweise der Europäischen Union delegierte Rechtsakte zu erlassen, und zwar ab dem Zeitpunkt des Abschlusses der Doha-Änderung durch die Union bis zum Ende des zusätzlichen Zeitraums für die Erfüllung der Verpflichtungen im Rahmen des zweiten Verpflichtungszeitraums des Kyoto-Protokolls. Es ist von besonderer Bedeutung, dass die Kommission im Zuge ihrer Vorbereitungsarbeit angemessene Konsultationen, auch auf der Ebene von Sachverständigen, durchführt. Die Kommission sollte bei der Vorbereitung und Ausarbeitung delegierter Rechtsakte gewährleisten, dass die relevanten Dokumente dem Europäischen Parlament und dem Rat gleichzeitig, rechtzeitig und auf angemessene Weise übermittelt werden und dass die delegierten Rechtsakte mit international vereinbarten Verbuchungsvorschriften, einer Vereinbarung über die gemeinsame Erfüllung, die die Union, ihre Mitgliedstaaten und Drittländer nach den Artikeln 3 und 4 des Kyoto-Protokolls geschlossen haben, und den einschlägigen Rechtsvorschriften der Union vereinbar sind.
(13)
In den Schlussfolgerungen des Rates vom 9. März 2012 heißt es, dass die quantifizierte Emissionsbegrenzungs- und -reduktionsverpflichtung der Union im zweiten Verpflichtungszeitraum auf der Grundlage der im Rahmen ihres Gesetzgebungspakets „Klima und Energie“ im Zeitraum 2013-2020 zulässigen gesamten Treibhausgasemissionen der Union festgelegt wird und damit die einseitige Verpflichtung der Union zu einer Reduzierung um 20 % bis zum Jahr 2020 widerspiegelt; in diesem Zusammenhang wird darin ferner bekräftigt, dass die Emissionsreduktionsverpflichtungen der einzelnen Mitgliedstaaten ihre in den Rechtsvorschriften der Union festgelegten Verpflichtungen nicht übersteigen sollten.
(14)
Es sollte sichergestellt werden, dass die durch die relevanten Beschlüsse der Gremien des UNFCCC oder des Kyoto-Protokolls festgelegten Obergrenzen für den Übertrag von ERU und CER vom ersten auf den zweiten Verpflichtungszeitraum eingehalten werden.
(15)
Die Verordnung (EU) Nr. 525/2013 sollte daher entsprechend geändert werden -
HABEN FOLGENDE VERORDNUNG ERLASSEN:
Artikel 1
Die Verordnung (EU) Nr. 525/2013 wird wie folgt geändert:
1.
In Artikel 3 werden die folgenden Nummern eingefügt:
„(13a)
’Reserve für den Verpflichtungszeitraum (CPR)‘ eine Reserve, die gemäß dem Anhang zum Beschluss 11/CMP.1 oder anderer relevanter Beschlüsse der Gremien des UNFCCC oder des Kyoto-Protokolls eingerichtet wird;
(13b)
’Reserve für Überschüsse aus dem vorigen Verpflichtungszeitraum (PPSR)‘ das Konto, das gemäß dem Beschluss 1/CMP.8 der als Tagung der Vertragsparteien des Kyoto-Protokolls dienenden Konferenz der Vertragsparteien der UNFCCC (im Folgenden „Beschluss 1/CMP.8“) oder anderer relevanter Beschlüsse der Gremien des UNFCCC oder des Kyoto-Protokolls eingerichtet wird;
(13c)
’Vereinbarung über die gemeinsame Erfüllung‘ die Bestimmungen einer Vereinbarung gemäß Artikel 4 des Kyoto-Protokolls zwischen der Union, ihren Mitgliedstaaten und Drittländern, um ihre Verpflichtungen gemäß Artikel 3 des Kyoto-Protokolls für den zweiten Verpflichtungszeitraum gemeinsam zu erfüllen;“.
2.
Artikel 10 wird wie folgt geändert:
a)
In Absatz 1 wird folgender Unterabsatz angefügt:
„Die Union und ihre Mitgliedstaaten verbuchen in ihren jeweiligen, gemäß Unterabsatz 1 eingerichteten Registern ihre jeweils zugeteilten Mengen im zweiten Verpflichtungszeitraum des Kyoto-Protokolls und führen die Transaktionen nach Unterabsatz 1 gemäß dem Beschluss 1/CMP.8 oder anderen relevanten Beschlüssen der Gremien des UNFCCC oder des Kyoto-Protokolls und einer Vereinbarung über die gemeinsame Erfüllung aus. Hierzu verfahren die Union und die einzelnen Mitgliedstaaten in ihren jeweiligen Registern wie folgt:
-
Sie errichten und verwalten Besitzkonten der Vertragsparteien, einschließlich eines Depot-Kontos, und vergeben eine Menge an AAU, die ihren jeweils zugeteilten Mengen für den zweiten Verpflichtungszeitraum des Kyoto-Protokolls entspricht, und registrieren diese in den betreffenden Besitzkonten der Vertragsparteien;
-
sie verbuchen die Vergabe, den Besitz, die Übertragung, den Erwerb, die Löschung, die Ausbuchung, die Ersetzung bzw. die Änderung der Gültigkeitsfrist von AAU, RMU, ERU, CER, tCER und lCER, die in ihren jeweiligen Registern für den zweiten Verpflichtungszeitraum des Kyoto-Protokolls geführt werden;
-
sie richten eine Reserve für den Verpflichtungszeitraum ein und unterhalten diese;
-
sie übertragen AAU, CER und ERU, die in ihren jeweiligen Registern geführt werden, vom ersten auf den zweiten Verpflichtungszeitraum des Kyoto-Protokolls und richten eine Reserve für Überschüsse aus dem vorigen Verpflichtungszeitraum ein und verwalten die darin geführten AAU;
-
sie verbuchen die Übertragung von AAU oder ERU in Form eines Anteils an den Erlösen aus der Vergabe von ERU und der ersten internationalen Übertragung von AAU.“
b)
Die folgenden Absätze werden angefügt:
„(5) Der Kommission wird außerdem die Befugnis übertragen, gemäß Artikel 25 delegierte Rechtsakte zu erlassen, um mittels der Register der Union und der Mitgliedstaaten die notwendige technische Umsetzung des Kyoto-Protokolls gemäß dem Beschluss 1/CMP.8 oder anderen relevanten Beschlüssen der Gremien des UNFCCC oder des Kyoto-Protokolls und einer Vereinbarung über die gemeinsame Erfüllung gemäß Absatz 1 sicherzustellen.
(6) Der Kommission wird ferner die Befugnis übertragen, gemäß Artikel 25 delegierte Rechtsakte zu erlassen, um sicherzustellen, dass
-
im Anschluss an Nettoübertragungen von jährlichen Emissionszuweisungen gemäß der Entscheidung Nr. 406/2009/EG und Nettoübertragungen von Zertifikaten unter Beteiligung von Drittländern, die an dem mit der Richtlinie 2003/87/EG eingeführten System für den Handel mit Treibhausgasemissionszertifikaten in der Union teilnehmen und keine Vertragspartei einer Vereinbarung über die gemeinsame Erfüllung sind, eine Übertragung einer entsprechenden Anzahl von AAU durch einen Verrechnungsvorgang am Ende des zweiten Verpflichtungszeitraums des Kyoto-Protokolls erfolgt;
-
diejenigen Transaktionen durchgeführt werden, die erforderlich sind, um die Anwendung der durch die Beschlüsse von Gremien des UNFCCC oder des Kyoto-Protokolls festgesetzten Grenzen für den Übertrag von ERU und CER vom ersten auf den zweiten Verpflichtungszeitraum des Kyoto-Protokolls mit der Durchführung von Artikel 11a der Richtlinie 2003/87/EG in Einklang zu bringen; diese Transaktionen berühren nicht die Möglichkeit der Mitgliedstaaten, weitere ERU und CER zu anderen Zwecken vom ersten auf den zweiten Verpflichtungszeitraum zu übertragen, sofern die Grenzen für den Übertrag von ERU und CER vom ersten auf den zweiten Verpflichtungszeitraum des Kyoto-Protokolls nicht überschritten werden.
(7) Wenn ein Mitgliedstaat durch eine spezifische und außergewöhnliche Situation, einschließlich Unstimmigkeiten bei der Verbuchung im Zusammenspiel zwischen der Durchführung der Rechtsvorschriften der Union und der im Rahmen des Kyoto-Protokolls vereinbarten Vorschriften, erheblich benachteiligt ist, kann die Kommission - vorbehaltlich der Verfügbarkeit von Einheiten am Ende des zweiten Verpflichtungszeitraums des Kyoto-Protokolls - Maßnahmen zur Behebung dieser Situation erlassen. Zu diesem Zweck wird der Kommission die Befugnis übertragen, Durchführungsrechtsakte zu erlassen, um CER, ERU oder AAU aus dem Unionsregister in das Register dieses Mitgliedstaats zu übertragen. Diese Durchführungsrechtsakte werden gemäß dem in Artikel 26 Absatz 2 genannten Prüfverfahren erlassen. Die Befugnis zum Erlass dieser Durchführungsrechtsakte wird der Kommission ab dem Zeitpunkt des Abschlusses der Doha-Änderung zum Kyoto-Protokoll durch die Union übertragen.
(8) Beim Erlass der delegierten Rechtsakte gemäß den Absätzen 5 und 6 sorgt die Kommission für Kohärenz mit der Richtlinie 2003/87/EG und der Entscheidung 406/2009/EG sowie für eine einheitliche Anwendung der international vereinbarten Verbuchungsvorschriften, für optimale Transparenz und für die genaue Verbuchung von AAU, RMU, ERU, CER, tCER und lCER durch die Union und die Mitgliedstaaten und stellt dabei gleichzeitig sicher, dass möglichst keine Verwaltungslasten und -kosten, auch nicht solche im Zusammenhang mit dem Erlösanteil und der IT-Entwicklung und -Instandhaltung, entstehen. Es ist von besonderer Bedeutung, dass die Kommission ihrer üblichen Praxis folgt und vor dem Erlass dieser delegierten Rechtsakte Konsultationen mit Sachverständigen, auch mit Sachverständigen der Mitgliedstaaten, durchführt.“
3.
In Artikel 11 wird folgender Absatz angefügt:
„(3) Die Union und die Mitgliedstaaten buchen am Ende des zweiten Verpflichtungszeitraums des Kyoto-Protokolls gemäß dem Beschluss 1/CMP.8 oder anderen relevanten Beschlüssen der Gremien des UNFCCC oder des Kyoto-Protokolls und einer Vereinbarung über die gemeinsame Erfüllung AAU, RMU, ERU, CER, tCER oder lCER in einer Menge, die den Emissionen von Treibhausgasen aus Quellen und dem Abbau dieser Gase durch Senken im Rahmen ihrer jeweils zugeteilten Mengen entspricht, aus ihren jeweiligen Registern aus.“
4.
Artikel 25 wird wie folgt geändert:
a)
In Absatz 2 erhält der erste Satz folgende Fassung:
„Die Befugnis zum Erlass delegierter Rechtsakte gemäß den Artikeln 6 und 7 sowie Artikel 10 Absatz 4 wird der Kommission für einen Zeitraum von fünf Jahren ab dem 8. Juli 2013 übertragen“.
b)
Folgender Absatz wird eingefügt:
„(2a) Die Befugnis zum Erlass delegierter Rechtsakte gemäß Artikel 10 Absätze 5 und 6 wird der Kommission ab dem Zeitpunkt des Abschlusses der Doha-Änderung des Kyoto-Protokolls durch die Union bis zum Ende des zusätzlichen Zeitraums für die Erfüllung der Verpflichtungen im Rahmen des zweiten Verpflichtungszeitraums des Kyoto-Protokolls übertragen.“
5.
In Artikel 26 wird folgender Absatz angefügt:
„(3) Im Falle des Artikels 10 Absatz 7 gilt Folgendes: Gibt der Ausschuss keine Stellungnahme ab, so erlässt die Kommission den Durchführungsrechtsakt nicht und Artikel 5 Absatz 4 Unterabsatz 3 der Verordnung (EU) Nr. 182/2011 findet Anwendung.“
Artikel 2
Diese Verordnung tritt am zwanzigsten Tag nach ihrer Veröffentlichung im Amtsblatt der Europäischen Union in Kraft.
Diese Verordnung ist in allen ihren Teilen verbindlich und gilt unmittelbar in jedem Mitgliedstaat.
Geschehen zu Brüssel am 15. Mai 2014.