ДИРЕКТИВА (ЕС) 2015/2302 НА ЕВРОПЕЙСКИЯ ПАРЛАМЕНТ И НА СЪВЕТА
от 25 ноември 2015 година
относно пакетните туристически пътувания и свързаните пътнически услуги, за изменение на Регламент (ЕО) № 2006/2004 и Директива 2011/83/ЕС на Европейския парламент и на Съвета и за отмяна на Директива 90/314/ЕИО на Съвета
ЕВРОПЕЙСКИЯТ ПАРЛАМЕНТ И СЪВЕТЪТ НА ЕВРОПЕЙСКИЯ СЪЮЗ,
като взеха предвид Договора за функционирането на Европейския съюз, и по-специално член 114 от него,
като взеха предвид предложението на Европейската комисия,
след предаване на проекта на законодателния акт на националните парламенти,
като взеха предвид становището на Европейския икономически и социален комитет (1),
след консултация с Комитета на регионите,
в съответствие с обикновената законодателна процедура (2),
като имат предвид, че:
(1)
Директива 90/314/ЕИО на Съвета (3) регламентира редица важни права на потребителите във връзка с пакетните туристически пътувания, по-специално по отношение на изискванията за информация, отговорността на търговците във връзка с изпълнението на туристическия пакет и защитата при несъстоятелност на организатор или търговец на дребно. Въпреки това е необходимо нормативната уредба да се адаптира спрямо пазарните промени, за да отговаря по-добре на нуждите на вътрешния пазар, да се отстранят неяснотите и да се запълнят празнотите в законодателството.
(2)
Туризмът играе важна роля в икономиката на Съюза, и пакетните пътувания, пакетните туристически ваканции и пакетните туристически обиколки („туристически пакети“) съставляват значителен дял от туристическия пазар. От приемането на Директива 90/314/ЕИО досега този пазар претърпя значителни промени. В допълнение към традиционните дистрибуторски вериги интернет се превръща във все по-важно средство за предлагане и продажба на пътнически услуги. Пътническите услуги се комбинират не само под формата на традиционните предварително установени туристически пакети, но често се комбинират и индивидуализирано. Много от тези комбинации от пътнически услуги или попадат в „сива зона“ от гледна точка на правната им уредба, или определено остават извън обхвата на Директива 90/314/ЕИО. Настоящата директива има за цел да адаптира обхвата на закрилата с оглед на тези промени, да подобри прозрачността и да засили правната сигурност за пътуващите и търговците.
(3)
Член 169, параграф 1 и член 169, параграф 2, буква а) от Договора за функционирането на Европейския съюз (ДФЕС) предвиждат, че Съюзът трябва да допринася за постигането на високо равнище на защита на потребителите посредством мерки, приемани съгласно член 114 ДФЕС.
(4)
Директива 90/314/ЕИО дава голяма свобода на действие на държавите членки по отношение на транспонирането. Поради това между правните уредби на държавите членки остават значителни различия. Различаващата се правна уредба води до по-високи разходи за предприятията и поставя препятствия пред желаещите да осъществяват трансгранична дейност, като по този начин се ограничава изборът на потребителите.
(5)
Съгласно член 26, параграф 2 и член 49 от ДФЕС вътрешният пазар следва да обхваща пространство без вътрешни граници, в което свободното движение на стоки и услуги и свободата на установяване са гарантирани. Хармонизирането на правата и задълженията, произтичащи от договорите за пакетно туристическо пътуване и за свързаните пътнически услуги е необходимо, за да се създаде истински вътрешен пазар за потребителите в тази област, като се намери точният баланс между високото равнище на защита на потребителите и конкурентоспособността на предприятията.
(6)
Трансграничният потенциал на пазара на пакетните туристически пътувания в Съюза понастоящем не се използва напълно. Несъответствията между разпоредбите относно защитата на пътуващите в различните държави членки възпират пътуващите от една държава членка да закупуват в друга държава членка туристически пакети и свързани пътнически услуги и аналогично възпират организаторите и търговците на дребно в дадена държава членка да продават такива услуги в друга държава членка. За да се даде възможност на пътуващите и търговците да се възползват пълноценно от вътрешния пазар, като същевременно се гарантира високо равнище на защита на потребителите навсякъде в Съюза, е необходимо правните уредби на държавите членки, отнасящи се до туристическите пакети и свързани пътнически услуги, да се сближат допълнително.
(7)
По-голямата част от пътуващите, които закупуват туристически пакети или свързани пътнически услуги, са потребители по смисъла на правото на Съюза в областта на защитата на потребителите. В същото време невинаги е лесно да се направи разграничение между потребителите и представителите на малкия бизнес или професионалистите, които резервират пътувания, свързани с тяхната дейност или професия, чрез същите канали за извършване на резервации като потребителите. Този тип пътуващи често се нуждаят от сходно равнище на защита. За разлика от това, съществуват дружества или организации, които се договарят за пътнически услуги въз основа на общо споразумение, което често се сключва за множество пътнически услуги или за определен период, например с туристическа агенция. Този начин за договаряне на пътнически услуги не изисква същото равнище на защита като предвиденото за потребителите. По тази причина настоящата директива следва да се прилага спрямо пътуващите по работа, включително представители на свободните професии, или самостоятелно заети лица или други физически лица, когато те не се договарят за пътнически услуги въз основата на общо споразумение. За да се избегне объркване с определението на понятието „потребител“ в останалото законодателство на Съюза, лицата, защитени по силата на настоящата директива, следва да бъдат наричани „пътуващи“.
(8)
Тъй като пътническите услуги могат да бъдат комбинирани по множество различни начини, за туристически пакети е уместно да се считат всички комбинации от пътнически услуги, имащи характеристики, които пътуващите обикновено асоциират с туристическите пакети, по-специално когато отделните пътнически услуги са комбинирани в единен пътнически продукт, за чието надлежно изпълнение отговорност носи организаторът. Съгласно практиката на Съда на Европейския съюз (4) не би следвало да има значение дали пътническите услуги са комбинирани преди осъществяването на какъвто и да било контакт с пътуващия, по негово искане или според направен от него избор. Следва да се прилагат едни и същи принципи, независимо дали резервацията е направена в офиса на търговец или онлайн.
(9)
От съображения за прозрачност туристическите пакети следва да бъдат разграничени от свързаните пътнически услуги, при които търговци, работещи онлайн или в офис, посредничат на пътуващите при закупуването на пътнически услуги, вследствие на което пътуващият сключва договори с различни доставчици на пътнически услуги, включително чрез свързани процеси за извършване на резервации, които нямат характеристиките на туристически пакет и спрямо които не би било уместно да се прилагат всички задължения, приложими за туристическите пакети.
(10)
С оглед на промените на пазара е уместно определението за туристически пакет да се доразвие, като се приложат алтернативни обективни критерии, които се отнасят предимно до начина на представяне или закупуване на пътническите услуги и при наличието на които пътуващите могат основателно да очакват да получат закрила по силата на настоящата директива. Такъв е например случаят, при който различни видове пътнически услуги се закупуват за целите на едно и също пътуване или ваканция в един-единствен пункт за продажби и тези услуги се избират преди пътуващият да се съгласи да плати, т.е. в рамките на същия процес на извършване на резервации, или когато тези услуги се предлагат, продават или заплащат на пакетна или обща цена, както и когато тези услуги се рекламират или продават под названието „туристически пакет“ или под сходно название, което показва тясна връзка между въпросните пътнически услуги. Такива сходни названия може да бъдат например „комбинирана сделка“, „включени всички разходи“ или „услуга с включени всички разходи“.
(11)
Следва да се поясни също, че пътнически услуги, които са комбинирани след сключването на договор, с които даден търговец дава право на пътуващия да избира измежду подбрани различни видове пътнически услуги, какъвто е например случаят с подаръчен ваучер с възможност за избор на пакетно туристическо пътуване, представляват туристически пакети. Освен това комбинацията от пътнически услуги следва да се счита за туристически пакет, когато името на пътуващия, информацията за плащането от негова страна и адресът на електронната му поща се предават между търговците и когато е сключен друг договор най-късно 24 часа след потвърждаване на резервацията за първата пътническа услуга.
(12)
Наред с това свързаните пътнически услуги следва да бъдат разграничени от пътническите услуги, резервирани самостоятелно от пътуващите, често по различно време, включително за целите на едно и също пътуване или ваканция. Предлаганите онлайн свързани пътнически услуги следва да се разграничават и от свързани уебсайтове, които нямат за цел сключването на договор с пътника, и от електронни връзки, чрез които на пътуващите просто се предоставя обща информация за допълнителни пътнически услуги, например когато хотел или организатор на дадено събитие включва на своя уебсайт списък на всички оператори, предлагащи превозни услуги до местонахождението му, независимо от наличието на резервация, или ако се използват „бисквитки“ или метаданни за поставяне на реклами на уебсайтове.
(13)
Следва да се въведат специални правила както за работещите в офис, така и за работещите онлайн търговци, които помагат на пътуващите - в рамките на едно посещение или един контакт с техния пункт за продажби - в сключването на отделни договори с отделни доставчици на услуги, както и за работещите онлайн търговци, които, например чрез свързани процеси за онлайн резервиране, посредничат целево при закупуването на най-малко една допълнителна пътническа услуга от друг търговец, когато договорът е сключен не повече от 24 часа след потвърждаването на резервацията за първата пътническа услуга. Подобно посредничество често се основава на търговски отношения между търговеца, който посредничи при закупуването на допълнителни пътнически услуги, и другия търговец, които предполагат заплащане, независимо от метода за неговото изчисляване, например въз основа на броя на онлайн влизанията или на оборота. Тези правила ще се прилагат например, когато заедно с потвърждението за резервацията на първата пътническа услуга, като пътуване със самолет или влак, пътуващият получава покана да резервира допълнителна пътническа услуга, която е на разположение в избраната дестинация, например хотелско настаняване, с връзка към уебсайта за резервации на друг доставчик на услуги или посредник. Въпреки че този вид услуги не представляват туристически пакет по смисъла на настоящата директива, съгласно която даден организатор отговаря за надлежното изпълнение на всички пътнически услуги, такива свързани пътнически услуги представляват алтернативен бизнес модел, който често се конкурира сериозно с туристическите пакети.
(14)
За да се гарантира лоялна конкуренция и да се защитят пътуващите, задължението за представяне на достатъчно доказателства за наличието на обезпечение за връщането на платените суми и за репатрирането на пътуващите в случай на несъстоятелност следва да се прилага и спрямо свързаните пътнически услуги.
(15)
Закупуването на пътническа услуга самостоятелно, като единствена пътническа услуга, не следва да представлява нито туристически пакет, нито свързана пътническа услуга.
(16)
За по-голяма яснота за пътуващите и за да им се даде възможност да направят информиран избор във връзка с различните видове пътнически услуги, които се предлагат, от търговците следва да се изисква да посочват по ясен и видим начин дали предлагат туристически пакет или свързана пътническа услуга, както и да предоставят информация за съответстващото ниво на защита, преди пътуващият да се съгласи да плати. Декларацията на търговеца относно правното естество на предлагания на пазара пътнически продукт следва да съответства на реалното правно естество на съответния продукт. Съответните правоприлагащи органи следва да се намесват, когато търговците не предоставят точна информация на пътуващите.
(17)
Когато се определя дали става дума за туристически пакет или за свързана пътническа услуга, следва да се взема под внимание само комбинацията от различни видове пътнически услуги, например настаняване, превоз на пътници с автобусен, железопътен, воден или въздушен транспорт, както и отдаване под наем на автомобили или определени видове мотоциклети. Настаняването за жилищни цели, включително за дългосрочни езикови курсове, не следва да се смята за настаняване по смисъла на настоящата директива. Финансовите услуги, като пътнически застраховки, не следва да се считат за пътнически услуги. Освен това услугите, които са неделима част от друга пътническа услуга, не следва да се считат за туристически услуги сами по себе си. Това включва, например, превоз на багаж при превоз на пътници, малки транспортни услуги - напр. превоз на пътници като част от организирана обиколка с гид или трансфер между хотела и летище или железопътна гара, предоставяне на храни и напитки и почистване при настаняване, или достъп на място до съоръжения - напр. басейн, сауна, спа процедури или тренировъчна зала, предоставяни на всички гости на хотела. Това означава също, че в случаи, в които за разлика от круизите нощувката се предоставя като част от пътнически превоз с шосеен, железопътен, воден или въздушен транспорт, настаняването не следва да се счита само по себе си за пътническа услуга, ако основният компонент очевидно е транспортът.
(18)
Други туристически услуги, които не са неделима част от превоза на пътници, настаняването или отдаването под наем на автомобили или определени видове мотоциклети, могат да бъдат, например, посещение на концерти, спортни събития, екскурзии или тематични паркове, обиколки с гид, ски карти и отдаване под наем на спортно оборудване - напр. ски оборудване, или спа процедури. При все това, ако тези услуги са комбинирани само с една пътническа услуга от друг вид, например настаняване, това следва да доведе до създаването на туристически пакет или свързана пътническа услуга, единствено ако те представляват значителен дял от стойността на пакета или на свързаната пътническа услуга, рекламирани са като съществена характеристика на пътуването или ваканцията или по друг начин представляват съществена характеристика на пътуването или ваканцията. Ако 25 % или повече от стойността на комбинацията представляват други туристически услуги, следва да се счита, че тези услуги са значителна част от стойността на туристическия пакет или свързаната пътническа услуга. Следва да се поясни, че в случаите, в които се добавят други туристически услуги, например към хотелско настаняване, резервирани като отделни услуги след пристигането на пътуващия в хотела, това не следва да съставлява пакет. Това не следва да води до заобикаляне на настоящата директива, като организаторите или търговци на дребно предлагат на пътуващия подбора от допълнителни туристически услуги предварително, а след това предлагат сключване на договор за тези услуги едва след като изпълнението на първата пътническа услуга е започнало.
(19)
Тъй като необходимостта от защита на пътуващите при краткосрочни пътувания е по-малка и за да се избегне ненужната тежест върху търговците, пътуванията с продължителност по-малка от 24 часа, които не включват настаняване, както и туристическите пакети или свързаните пътнически услуги, които се предлагат или се организират не по занятие и с нестопанска цел и единствено за ограничена група пътуващи, следва да бъдат изключени от обхвата на настоящата директива. Последните могат да включват например пътувания, организирани не повече от няколко пъти в годината от благотворителни организации, спортни клубовe или училища за техните членове, без да се предлагат на широката публика. На обществеността следва да се предостави адекватна информация, за да се гарантира, че търговците и пътуващите са информирани по подходящ начин относно изключването на тези туристически пакети или свързани пътнически услуги от обхвата на настоящата директива.
(20)
Настоящата директива не следва да засяга националното договорно право по отношение на аспектите, които не са уредени от нея.
(21)
Прилагането на разпоредбите на настоящата директива в области, които не попадат в нейния обхват, следва да остане в компетентността на държавите членки в съответствие с правото на Съюза. Следователно държавите членки могат да запазят или да въведат национално законодателство, което съответства на разпоредбите на настоящата директива или на някои от нейните разпоредби, по отношение на договори, които не са включени в нейния обхват. Държавите членки могат например да запазят или да въведат съответни разпоредби за някои самостоятелни договори, свързани с единични пътнически услуги (например отдаването под наем на ваканционни жилища), или за туристически пакети и свързани пътнически услуги, предлагани или организирани с нестопанска цел и единствено за ограничена група пътуващи, или за туристически пакети и свързани пътнически услуги, обхващащи период по-кратък от 24 часа, и невключващи настаняване.
(22)
Основната характеристика на туристическия пакет е, че един търговец отговаря като организатор за надлежното изпълнение на пакета като цяло. Само в случаите, когато друг търговец действа като организатор на туристически пакет, търговецът - обикновено пътнически агент, работещ в офис или онлайн - следва да може да действа просто като търговец на дребно или посредник и да не носи отговорност като организатор. Дали даден търговец действа като организатор за конкретен туристически пакет следва да се определя в зависимост от участието на търговеца в създаването на туристическия пакет, а не от описанието, което търговецът дава за дейността си. Когато се преценява дали търговецът е организатор или търговец на дребно, не следва да има значение дали този търговец действа като предлагащ услугата или като агент, действащ от името на пътуващия.
(23)
Директива 90/314/ЕИО предостави на държавите членки правото да определят дали търговците на дребно, организаторите или и търговците на дребно, и организаторите следва да носят отговорност за надлежното изпълнение на пакетното туристическо пътуване. Посочената гъвкавост доведе до неяснота в някои държави членки по въпроса кой търговец носи отговорност за изпълнението на съответните пътнически услуги. Следователно в настоящата директива следва да се поясни, че организаторите носят отговорност за изпълнението на пътническите услуги, включени в договора за пакетно туристическо пътуване, освен ако националното законодателство предвижда отговорност да носят и организаторът, и търговецът на дребно.
(24)
По отношение на туристическите пакети търговците на дребно и организаторът следва да отговарят съвместно за предоставянето на преддоговорна информация. За улесняване на комуникацията, особено при трансгранични случаи, пътуващите следва да разполагат с възможност да се свържат с организатора и чрез търговеца на дребно, чрез който са закупили туристическия пакет.
(25)
Пътуващият следва да получи цялата необходима информация преди закупуването на туристическия пакет, независимо дали той се продава чрез средства за комуникация от разстояние, в търговски обект или чрез друг вид разпространение. При предоставянето на тази информация търговецът следва да вземе под внимание нормално предвидимите от него специфични нужди на пътуващи, които са особено уязвими поради възрастта си или поради физически недостатък.
(26)
Ключовата информация, например за основните характеристики на пътническите услуги или цените, предоставена в реклами, на уебсайта на организатора или в брошури като част от преддоговорната информация, следва да е обвързваща, освен ако организаторът не си е запазил правото да прави промени в тези елементи и подобни промени се съобщават по ясен, разбираем и видим начин на пътуващия преди сключването на договора за пакетно туристическо пътуване. С оглед на новите комуникационни технологии обаче, които дават възможност за лесно актуализиране, вече не е необходимо да се въвеждат специални разпоредби относно брошурите, като същевременно е целесъобразно да се гарантира, че промените в преддоговорната информация се съобщават на пътуващия. Винаги следва да има възможност за въвеждане на промени в преддоговорната информация, ако и двете страни по договора за пакетно туристическо пътуване изразят изрично съгласие за това.
(27)
Установените в настоящата директива изисквания за предоставяне на информация са изчерпателни, но не следва да засягат изискванията за предоставяне на информация, установени в друго приложимо законодателство на Съюза (5).
(28)
Организаторите следва да предоставят обща информация относно визовите изисквания в държавата на местоназначение. Информацията относно приблизителните срокове за получаване на виза може да се предостави като препратка към официалните източници на информация в държавата на местоназначение.
(29)
Предвид специфичните особености на договорите за пакетни туристически пътувания, правата и задълженията на страните по тези договори следва да бъдат регламентирани за времето преди и след започване на изпълнението на туристическия пакет, по-специално за случаите, когато той не се изпълнява надлежно или в случай на промяна в определени обстоятелства.
(30)
Тъй като туристическите пакети често се закупуват много преди изпълнението им, е възможно да настъпят непредвидени събития. По тази причина пътуващият следва да има право да прехвърля договора за пакетно туристическо пътуване на друго пътуващо лице при определени условия. В такива случаи организаторът следва да разполага с възможност да си възстанови направените разходи, например ако подизпълнител изисква заплащането на такса за промяна на името на пътуващия или за анулиране на билет за превоз и издаване на нов билет.
(31)
Пътуващите следва да разполагат и с възможност да прекратят договора за пакетно туристическо пътуване по всяко време преди започване на изпълнението на туристическия пакет срещу заплащане на подходяща и обоснована такса за прекратяването, като се вземат предвид очакваните икономии и приходи от алтернативно реализиране на пътническите услуги. Те следва да имат и право да прекратяват договора за пакетно туристическо пътуване без заплащане на такса за прекратяване, когато изпълнението на туристическия пакет ще бъде засегнато в значителна степен от непредотвратими и извънредни обстоятелства. Това може да включва например война, други сериозни проблеми със сигурността, като терористични актове, значителни рискове за човешкото здраве, като огнище на сериозна болест на мястото на пътуването или природни бедствия, като наводнения или земетресения или атмосферни условия, които правят невъзможно безопасното пътуване до дестинацията, съгласно уговореното в договора за пакетно туристическо пътуване.
(32)
В конкретни ситуации организаторът също следва да разполага с правото да прекрати договора за пакетно туристическо пътуване, преди започване на изпълнението на туристическия пакет и без заплащане на неустойка, например ако минималният брой участници не е достигнат и възможността за такова прекратяване е била предвидена в договора. В този случай организаторът следва да възстанови всички плащания, направени за туристическия пакет.
(33)
В определени случаи на организаторите следва да се позволява да правят едностранни промени в договорите за пакетно туристическо пътуване. Пътуващият обаче следва да разполага с правото да развали договора за пакетно туристическо пътуване, ако измененията променят значително някоя от основните характеристики на пътническите услуги. Това може да е така, ако например се понижи качеството или стойността на пътническите услуги. Промените в часовете на заминаване или пристигане, посочени в договора за пакетно туристическо пътуване, следва да се считат за значителни, например когато биха създали на пътуващия значително неудобство или допълнителни разходи, например реорганизиране на транспорта или настаняването. Увеличения на цените следва да бъдат възможни само ако е настъпила промяна в цената на горивото или на други източници на енергия за превоза на пътници, в данъците или таксите, налагани от трета страна, която не участва пряко в изпълнението на пътническите услуги, включени в договора за пакетно туристическо пътуване, или в обменните курсове, отнасящи се до туристическия пакет, и единствено ако в договора изрично е предвидена възможност за такова увеличение на цената и е предвидено, че пътуващият има право на намаление на цената, съответстващо на намалението на разходите. Ако организаторът предложи увеличение на цената с повече от 8 % от общата цена, пътуващият следва да има правото да прекрати договора за пакетно туристическо пътуване без заплащане на такса за прекратяване.
(34)
Целесъобразно е да се предвидят специални правила относно средствата за защита в случай на липса на съответствие при изпълнението на договора за пакетно туристическо пътуване. Пътуващият следва да има право срещаните от него проблеми да бъдат решени, а когато значителна част от пътническите услуги, включените в договора за пакетно туристическо пътуване, не могат да бъдат предоставени, следва да му бъдат предложени подходящи алтернативни услуги. Ако организаторът не коригира липсата на съответствие в рамките на разумен срок, определен от пътуващия, пътуващият следва да може сам да направи това и да поиска възстановяване на необходимите разходи. В някои случаи не следва да е необходимо определянето на краен срок, по-специално ако се налага незабавна корекция. Това следва да се прилага, например, когато поради закъснение на автобус, осигурен от организатора, пътуващият трябва да вземе такси, за да стигне навреме за полета си. Пътуващите следва да имат право и на намаление на цената, прекратяване на договора за пакетно туристическо пътуване и/или обезщетение за претърпените вреди. Обезщетението следва да покрива и нематериални вреди, например обезщетение за неудовлетвореност от пътуването или от ваканцията поради съществени проблеми при изпълнението на съответните пътнически услуги. Пътуващият следва да бъде задължен да уведоми организатора без забавяне, предвид обстоятелствата по случая, за всяка липса на съответствие, която установи по време на изпълнението на пътническа услуга, включена в договора за пакетно туристическо пътуване. Неспазването на това задължение може да бъде взето предвид при определяне на подходящото намаление на цената или на обезщетението за претърпените вреди, ако подобно уведомление би довело до избягване или намаляване на претърпените вреди.
(35)
С оглед на последователността е целесъобразно разпоредбите на настоящата директива да се приведат в съответствие с международните конвенции, отнасящи се за пътническите услуги, и със законодателството на Съюза в областта на правата на пътниците. Ако организаторът е отговорен за неизпълнение или неточно изпълнение на пътническите услуги, включени в договора за пакетно туристическо пътуване, той следва да има възможност да се позове на ограниченията на отговорността на доставчиците на услуги, установени в тези международни конвенции като Конвенцията от Монреал от 1999 г. за уеднаквяване на някои правила за международния въздушен превоз (6), Конвенцията от 1980 г. за международни железопътни превози (COTIF) (7) и Атинската конвенция от 1974 г. относно превоза на пътници и личния им багаж по море (8). Когато поради непредотвратими и извънредни обстоятелства е невъзможно да се осигури навременното завръщане на пътуващия на мястото на отпътуване, организаторът следва да поеме разходите за настаняване на пътуващите за срок, който не надвишава три нощувки за всеки пътуващ, освен ако не е предвиден по-дълъг срок в съществуващото или бъдещото законодателство на Съюза в областта на правата на пътниците.
(36)
Настоящата директива следва да не засяга правата на пътуващите да предявяват претенции както съгласно настоящата директива, така и съгласно друго приложимо законодателство на Съюза или международни конвенции, така че пътуващите продължават да разполагат с възможността да насочват претенции срещу организатора, превозвача или всяка друга задължена страна или, според случая, срещу няколко страни. Следва да се изясни, че за да се избегне свръхкомпeнсиране, обезщетението или намалението на цената, предоставени съгласно настоящата директива, и обезщетението или намалението на цената, предоставени съгласно друго приложимо законодателство на Съюза или международни конвенции, следва да се извадят едно от друго. Отговорността на организатора не следва да засяга правото му да предявява регресни искове срещу трети страни, включително срещу доставчици на услуги.
(37)
Ако пътуващият изпадне в затруднение по време на пътуването или ваканцията, организаторът следва да бъде задължен да му окаже подходящо съдействие без неоправдано забавяне. Това съдействие следва да се изразява предимно в предоставяне, когато е целесъобразно, на информация по въпроси като услугите в областта на здравеопазването, местните власти и консулските услуги, както и на практическа помощ, например във връзка с осъществяване на комуникация от разстояние и алтернативни пътнически услуги.
(38)
В своето Съобщение от 18 март 2013 г., озаглавено „Защита на пътниците при несъстоятелност на въздушния превозвач“, Комисията представи мерки за подобряване на защитата на пътуващите в случай на несъстоятелност на въздушния превозвач, включително чрез по-добро прилагане на Регламент (ЕО) № 261/2004 на Европейския парламент и на Съвета (9) и на Регламент (ЕО) № 1008/2008, и чрез сътрудничество със заинтересованите страни от отрасъла, като в противен случай може да се предвиди въвеждане на законодателна мярка. Посоченото съобщение се отнася за закупуването на отделен компонент, а именно услуги за въздушен превоз, и следователно не се отнася до защитата в случай на несъстоятелност във връзка с туристически пакети и свързани пътнически услуги.
(39)
Държавите членки следва да гарантират, че пътуващите, които купуват туристически пакет, са напълно защитени в случай на несъстоятелност на организатора. Държавите членки следва да гарантират, че установените на тяхна територия организатори предоставят обезпечение за връщане на всички суми, заплатени от пътуващите или от името на пътуващите, и, доколкото туристическият пакет включва превоз на пътници, за репатриране на пътуващите в случай на несъстоятелност на организаторите. При все това, следва да е възможно да се предложи изпълнението на туристическия пакет да продължи. Като запазват свободата си на преценка относно начина, по който да бъде уредена защитата при несъстоятелност, държавите членки следва да гарантират, че защитата е ефективна. Ефективността означава, че защитата следва да бъде налична веднага щом, в резултат на проблеми на организатора по отношение на ликвидността, пътническите услуги не се извършват, няма да бъдат извършени или ще бъдат извършени само частично или когато доставчиците на услуги изискват от пътуващите да заплатят за тях. Държавите членки следва да могат да изискат от организаторите да предоставят на пътуващите удостоверение, което документира пряко право спрямо предоставящия защита при несъстоятелност.
(40)
За да бъде ефективна защитата в случай на несъстоятелност, тя следва да покрива предвидимите плащания, засегнати от несъстоятелността на организатора, както и, в зависимост от случая, предвидимите разходи за репатриране. Това означава, че защитата следва да бъде достатъчна, за да покрива всички предвидими плащания, направени от пътуващите или от името на пътуващите по отношение на туристически пакети в пиков сезон, като се взема предвид периодът между получаването на тези плащания и приключването на пътуването или ваканцията, както и, когато е приложимо, предвидимите разходи за репатриране. В общия случай това означава, че обезпечението трябва да покрива достатъчно висок процент от оборота на организатора под формата на туристически пакети и може да зависи от фактори като вида на продадените пакети, включително начина на превоз, дестинацията на пътуването, и от всякакви правни ограничения или от ангажимента на организатора по отношение на предплатените суми, които може да приема, и техния срок преди започване на изпълнението на туристическия пакет. Като се има предвид, че необходимото покритие може да се изчисли въз основа на последните данни за стопанската дейност, например оборота за последната финансова година, организаторите следва да са задължени да коригират защитата при несъстоятелност в случай на повишен риск, включително значително увеличение в продажбата на туристически пакети. Ефективната защита при несъстоятелност обаче не следва да взема предвид изключително далечни рискове, например едновременната несъстоятелност на няколко от най-големите организатори, когато това би засегнало непропорционално цената на защитата и по този начин би възпрепятствало нейната ефективност. В тези случаи гаранцията за възстановяването на платените суми може да бъде ограничена.
(41)
Предвид различията в националното право и практика по отношение на страните по договор за пакетно туристическо пътуване и получаването на плащания от пътуващи или от името на пътуващи, държавите членки следва да разполагат с възможността да изискват и от търговците на дребно да имат защита при несъстоятелност.
(42)
В съответствие с Директива 2006/123/ЕО е целесъобразно да се установят правила, така че задълженията за защита при несъстоятелност да не представляват пречка пред свободното движение на услуги и свободата на установяване. Поради това държавите членки следва да бъдат задължени да признават защитата при несъстоятелност, предвидена в законодателството на държавата членка на установяване. За улесняване на административното сътрудничество и упражняването на надзор във връзка със защитата при несъстоятелност върху организаторите и когато е приложимо върху търговците на дребно, извършващи дейност в различни държави членки, държавите членки следва да бъдат задължени да определят централни звена за контакт.
(43)
Търговците, посредничещи при закупуването на свързани пътнически услуги, следва да бъдат задължени да уведомяват пътуващите, че не купуват туристически пакет и че отделните доставчици на пътнически услуги носят самостоятелна отговорност за надлежното изпълнение на своите договори. Освен това търговците, посредничещи при закупуването на свързани пътнически услуги, следва да бъдат задължени да осигуряват защита при несъстоятелност за възстановяването на получени от тях плащания и - доколкото носят отговорност за превоза на пътници - за репатрирането на пътуващите, и съответно да уведомяват пътуващите за това. Спрямо търговците, които носят отговорност за изпълнението на отделните договори, съставляващи част от свързани пътнически услуги, се прилага общото законодателство на Съюза в областта на защитата на потребителите и секторното законодателство на Съюза.
(44)
При определяне на правилата за схемите за защита при несъстоятелност във връзка с туристически пакети и свързани пътнически услуги, държавите членки не следва да бъдат възпрепятствани да отчитат специалното положение на по-малките дружества, като гарантират същото ниво на защита на пътуващите.
(45)
Пътуващите следва да бъдат защитени във връзка с грешките, възникнали в процеса на резервиране на туристически пакети и свързани пътнически услуги.
(46)
Следва да се потвърди, че пътуващите не могат да се отказват от правата, произтичащи от настоящата директива, а организаторите или търговците, посредничещи при закупуването на свързани пътнически услуги, не могат да се освободят от задълженията си, като претендират, че действат само като доставчик на пътническа услуга, посредник или в каквото и да било друго качество.
(47)
Държавите членки следва да въведат правила относно санкциите в случай на нарушаване на националните разпоредби, транспониращи настоящата директива, и да гарантират тяхното прилагане. Тези санкции следва да бъдат ефективни, пропорционални и възпиращи.
(48)
Приемането на настоящата директива води до необходимост от адаптиране на някои законодателни актове на Съюза в областта на защитата на потребителите. По-специално следва да бъде пояснено, че Регламент (ЕО) № 2006/2004 на Европейския парламент и на Съвета (10) се прилага за нарушения на настоящата директива. Също така, като се има предвид фактът, че в настоящия си вид Директива 2011/83/ЕС на Европейския парламент и на Съвета (11) не се прилага спрямо договорите, попадащи в обхвата на Директива 90/314/ЕИО, е необходимо Директива 2011/83/ЕС да бъде изменена, за да се гарантира, че тя продължава да се прилага спрямо отделните пътнически услуги, които са част от свързана пътническа услуга, доколкото тези отделни услуги не са изключени по друг начин от обхвата на Директива 2011/83/ЕС и че някои права на потребителите, установени в посочената директива, се прилагат и за туристическите пакети.
(49)
Настоящата директива не засяга правилата относно защитата на личните данни, предвидени в Директива 95/46/ЕО на Европейския парламент и на Съвета (12) и правилата на Съюза в областта на международното частно право, включително Регламент (ЕО) № 593/2008 на Европейския парламент и на Съвета (13).
(50)
Следва да се поясни, че нормативните изисквания на настоящата директива относно защитата при несъстоятелност и информацията във връзка със свързаните пътнически услуги, следва да се прилагат и спрямо търговци, които не са установени в държава членка, но чиито дейности по смисъла на Регламент (ЕО) № 593/2008 и Регламент (ЕС) № 1215/2012 на Европейския парламент и на Съвета (14) са насочени по един или друг начин към една или повече държави членки.
(51)
Доколкото целта на настоящата директива, а именно да допринесе за правилното функциониране на вътрешния пазар и за постигането на високо и възможно най-единно равнище на защита на потребителите, не могат да бъдат постигнати в достатъчна степен от държавите членки, а поради нейния обхват може да бъде по-добре постигната на равнището на Съюза, Съюзът може да приеме мерки в съответствие с принципа на субсидиарност, уреден в член 5 от Договора за Европейския съюз. В съответствие с принципа на пропорционалност, уреден в същия член, настоящата директива не надхвърля необходимото за постигане на тази цел.
(52)
С настоящата директива се зачитат основните права и съблюдават принципите, признати с Хартата на основните права на Европейския съюз. С настоящата директива се зачита по-специално свободата на стопанска инициатива, уредена в член 16 от Хартата, като същевременно се гарантира високо равнище на защита на потребителите в рамките на Съюза, в съответствие с член 38 от Хартата.
(53)
Съгласно Съвместната политическа декларация на държавите членки и Комисията относно обяснителните документи от 28 септември 2011 г. (15) държавите членки са поели ангажимент в обосновани случаи да прилагат към съобщението за своите мерки за транспониране един или повече документи, обясняващи връзката между елементите на дадена директива и съответстващите им части от националните инструменти за транспониране. По отношение на настоящата директива законодателят смята, че предоставянето на тези документи е обосновано.
(54)
Поради това Директива 90/314/ЕИО следва да бъде отменена,
ПРИЕХА НАСТОЯЩАТА ДИРЕКТИВА:
ГЛАВА I
ПРЕДМЕТ, ОБХВАТ, ОПРЕДЕЛЕНИЯ И СТЕПЕН НА ХАРМОНИЗАЦИЯ
Член 1
Предмет
Целта на настоящата директива е да допринесе за правилното функциониране на вътрешния пазар и за постигането на високо и възможно най-единно равнище на защита на потребителите посредством сближаване на определени аспекти на законовите, подзаконовите и административните разпоредби на държавите членки по отношение на договорите между пътуващи и търговци свързани с пакетни туристически пътувания и свързани пътнически услуги.
Член 2
Обхват
1. Настоящата директива се прилага за туристическите пакети, които се предлагат за продажба или се продават от търговци на пътуващи, както и за свързани пътнически услуги, с посредничеството на търговци за пътуващи.
2. Настоящата директива не се прилага за:
а)
туристически пакети и свързани пътнически услуги, обхващащи период по-кратък от 24 часа, освен ако в тях е включена нощувка;
б)
туристически пакети и свързани пътнически услуги, които се предлагат или организират не по занятие и с нестопанска цел единствено за ограничена група пътуващи;
в)
туристически пакети и свързани пътнически услуги, закупени въз основа на общо споразумение за организирането на служебно пътуване, сключено между търговец и друго физическо или юридическо лице, което действа за цели, свързани с неговата търговия, стопанска дейност, занаят или професия;
3. Настоящата директива не засяга националното общо договорно право, като правилата относно действителността, сключването или действието на договора, доколкото аспектите на общото договорно право не са уредени в настоящата директива.
Член 3
Определения
За целите на настоящата директива се прилагат следните определения:
1)
„пътническа услуга“ означава:
а)
превоз на пътници;
б)
настаняване, което не е неделима част от превоза на пътници и не е за жилищни нужди;
в)
отдаване под наем на автомобили, други моторни превозни средства по смисъла на член 3, параграф 11 от Директива 2007/46/ЕО на Европейския парламент и на Съвета (16) или на мотоциклети, за които се изисква свидетелство за управление категория А съгласно член 4, параграф 3, буква в) от Директива 2006/126/ЕО на Европейския парламент и на Съвета (17);
г)
всяка друга туристическа услуга, която не е неразделна част от пътническа услуга по смисъла на букви а), б) или в);
2)
„туристически пакет“ означава комбинация от най-малко два различни вида пътнически услуги за целите на едно и също пътуване или ваканция, ако:
а)
тези услуги са комбинирани от един търговец, включително по искане или в съответствие с избора на пътуващия, преди сключването на един-единствен договор за всички услуги; или
б)
независимо от това дали се сключват самостоятелни договори с отделни доставчици на пътнически услуги, тези услуги се:
i)
закупуват от един-единствен пункт за продажби и са били подбрани преди пътуващият да се съгласи да плати,
ii)
предлагат, продават или заплащат на пакетна или обща цена,
iii)
рекламират или продават под названието „туристически пакет“ или под сходно название,
iv)
комбинират след сключването на договор, с който търговецът дава право на пътуващия да избере измежду подбрани различни видове пътнически услуги, или
v)
закупуват от отделни търговци посредством свързани процеси за онлайн резервации, при които името на пътуващия, информацията за плащането от негова страна и адресът на електронната му поща се предават от търговеца, с когото е сключен първият договор, на друг търговец или търговци и не по-късно от 24 часа след потвърждаването на резервацията за първата пътническа услуга се сключи договор с другия търговец или търговци.
Комбинация от пътнически услуги, при която не повече от един вид пътническа услуга по смисъла на точка 1, букви а), б) или в) е комбинирана с една или повече туристически услуги по смисъла на точка 1, буква г), не се счита за туристически пакет, ако последните услуги:
а)
не представляват значителен дял от стойността на комбинацията и не са рекламирани като съществена характеристика на комбинацията или по друг начин не представляват съществена характеристика на комбинацията; или
б)
са избрани и закупени едва след като е започнало изпълнението на пътническа услуга, посочена в точка 1, букви а), б) или в);
3)
„договор за пакетно туристическо пътуване“ означава договор за туристическия пакет като цяло или, ако туристическият пакет се предоставя съгласно самостоятелни договори, всички договори, отнасящи се за пътнически услуги, включени в туристическия пакет;
4)
„започване на изпълнението на туристическия пакет“ означава началото на изпълнението на пътническите услуги, включени в туристическия пакет;
5)
„свързани пътнически услуги“ означава най-малко два различни вида пътнически услуги, закупени за целите на едно и също пътуване или ваканция, които не представляват туристически пакет и водят до сключване на самостоятелни договори с отделни доставчици на пътнически услуги, ако търговец посредничи:
а)
при отделния избор и отделното заплащане на всяка пътническа услуга от пътуващите в рамките на едно посещение или един контакт със собствения му пункт за продажби; или
б)
по целенасочен начин при закупуването на поне една допълнителна пътническа услуга от друг търговец, когато договорът с този друг търговец е сключен не по-късно от 24 часа след потвърждаването на резервацията за първата пътническа услуга.
Когато са закупени не повече от един вид пътническа услуга, посочена в точка 1, буква а), б) или в), и една или повече туристически услуги, посочени в точка 1, буква г), те не представляват свързана пътническа услуга, ако тези услуги не представляват значителна част от комбинираната стойност на услугите, не са рекламирани като съществена характеристика на комбинацията и не представляват по друг начин съществена характеристика на пътуването или ваканцията;
6)
„пътуващ“ означава всяко лице, което се стреми да сключи договор, попадащ в обхвата на настоящата директива, или което има право да пътува въз основа на такъв договор;
7)
„търговец“ означава всяко физическо лице или юридическо лице, независимо дали последното е частна или държавна собственост, което действа, включително чрез друго лице, действащо от негово име или за негова сметка, за цели, които влизат в рамките на неговата търговска или стопанска дейност, занаят или професия, във връзка с договори, попадащи в обхвата на настоящата директива, независимо дали действа като организатор, търговец на дребно, търговец, посредничещ за свързана пътническа услуга, или доставчик на пътническа услуга;
8)
„организатор“ означава търговец, който комбинира и продава или предлага за продажба туристически пакети, било то пряко, било то чрез друг търговец или заедно с друг търговец, или търговецът, който предава данните на пътуващия на друг търговец в съответствие с точка 2, буква б, подточка v);
9)
„търговец на дребно“ означава търговец, различен от организатора, който продава или предлага за продажба туристически пакети, комбинирани от организатор;
10)
„установяване“ означава установяване, съгласно определението в член 4, точка 5 от Директива 2006/123/ЕО;
11)
„траен носител“ означава всяко средство, даващо възможност на пътуващия или на търговеца да съхранява информация, изпратена лично до него, по начин, който позволява бъдещото ѝ използване, за срок, съответстващ на целите, за които е предназначена информацията, и което позволява идентичното възпроизвеждане на съхранената информация;
12)
„непредотвратими и извънредни обстоятелства“ означава ситуация извън контрола на страната, която се позовава на тази ситуация, чиито последици не биха могли да бъдат избегнати дори при вземането на всички разумни мерки;
13)
„липса на съответствие“ означава неизпълнение или неточно изпълнение на пътническите услуги, включени в туристически пакет;
14)
„малолетно или непълнолетно лице“ означава лице на възраст под 18 години;
15)
„пункт за продажби“ означава всякакъв обект за търговия на дребно, движим или недвижим, или уебсайт за търговия на дребно или подобна платформа за онлайн продажби, включително когато уебсайтове за продажба на дребно или платформи за онлайн продажба се представят на пътуващите като един-единствен механизъм, в това число телефонна услуга;
16)
„репатриране“ означава връщането на пътуващия на мястото на заминаване или на друго място, за което страните по договора се споразумеят.
Член 4
Степен на хармонизация
Държавите членки не могат да запазват или да въвеждат в своето национално право разпоредби, отклоняващи се от предвидените в настоящата директива, включително повече или по-малко строги разпоредби, с които да се гарантира различно равнище на защита на пътуващите, освен ако в настоящата директива не е предвидено друго.
ГЛАВА II
ЗАДЪЛЖЕНИЯ ЗА ПРЕДОСТАВЯНЕ НА ИНФОРМАЦИЯ И СЪДЪРЖАНИЕ НА ДОГОВОРА ЗА ПАКЕТНО ТУРИСТИЧЕСКО ПЪТУВАНЕ
Член 5
Преддоговорна информация
1. Държавите членки гарантират, че преди пътуващият да бъде обвързан от договор за пакетно туристическо пътуване или от съответна оферта, организаторът, а ако пакетът се продава чрез търговец на дребно, и търговецът на дребно предоставят на пътуващия стандартна информация, като се използва съответният формуляр, съдържащ се в част А или част Б от приложение I, както и следната информация, доколкото е приложима за туристическия пакет:
а)
основните характеристики на пътническите услуги:
i)
дестинацията(ите) на пътуването, маршрута и периодите на престой, с посочване на датите, а когато е включено настаняване, и броя на включените нощувки;
ii)
вида, характеристиките и категориите на средствата за превоз, местата, датите и часовете на отпътуване и връщане, продължителността на междинните спирания и местата, където те се правят, и транспортните връзки.
Когато все още не е определен точен час, организаторът и, когато е приложимо - търговецът на дребно, информира пътуващия за приблизителните часове на отпътуване и връщане;
iii)
местоположението, основните характеристики и, когато е приложимо, туристическата категория на местата за настаняване съгласно правилата на съответната държава на местоназначението;
iv)
предвидените хранения;
v)
посещенията, екскурзията(ите) или другите услуги, включени в общата цена, договорена за туристическия пакет;
vi)
когато от контекста не става ясно дали някои от пътническите услуги ще бъдат предоставени на пътуващия като част от група и, ако това е така - когато е възможно, приблизителния размер на групата;
vii)
когато използването от пътуващия на други туристически услуги зависи от ефективната устна комуникация - езика, на който тези услуги ще бъдат извършени; и
viii)
дали пътуването или ваканцията са като цяло подходящи за лица с ограничена подвижност, както и, при поискване от страна на пътуващия, точна информация дали пътуването или ваканцията са подходящи с оглед на потребностите на пътуващия;
б)
търговските наименования и географските адреси на организатора и на търговеца на дребно, ако има такъв, както и телефонните им номера и, когато е приложимо, адресите на електронните им пощи;
в)
общата цена на пакета с включени данъци, а когато е приложимо и с включени всички допълнителни такси, налози и други разходи или, ако тези разходи не могат да бъдат изчислени в разумна степен преди сключването на договора, посочване на вида допълнителни разходи, които може да се наложи да бъдат заплатени от пътуващия;
г)
условията на плащане, включително всякакви суми или процент от цената, които трябва да бъдат платени като първоначална вноска, и срока за изплащане на остатъка, или финансовите гаранции, които пътуващият трябва да заплати или предостави;
д)
минималния брой участници, необходим за провеждане на предвидения туристически пакет, и крайния срок, посочен в член 12, параграф 3, буква а), за евентуално прекратяване на договора преди започване на изпълнението на туристическия пакет, ако този брой не е набран;
е)
обща информация за паспортните и визовите изисквания, включително приблизителни срокове за получаване на визи, и информация във връзка със здравните изисквания в държавата на местоназначението;
ж)
информация за възможността пътуващият да прекрати договора по всяко време, преди започване на изпълнението на туристическия пакет, и след като заплати подходяща такса за прекратяване, или, когато е приложимо, изискваните от организатора стандартни такси за прекратяване, в съответствие с член 12, параграф 1;
з)
информация за сключването - по желание или задължително - на застрахователна полица за покриване на разходите при прекратяване на договора от страна на пътуващия или на разходите за съдействие, включително репатриране, в случай на злополука, болест или смърт;
За сключените по телефона договори за пакетни туристически пътувания организаторът и, когато е приложимо - търговецът на дребно, предоставят на пътуващия стандартната информация, посочена в приложение I, част Б, и информация, предвидена в букви а) - з) от първата алинея.
2. По отношение на туристическите пакети, определени в член 3, точка 2, буква б), подточка v), организаторът и търговецът, на когото са предадени данните, гарантират, че преди пътуващият да бъде обвързан от договор или друга съответна оферта, всеки от тях му предоставя информацията, посочена в параграф 1, първа алинея, букви а) - з) от настоящия член, доколкото тази информация има отношение към пътническите услуги, които предлагат. Същевременно организаторът предоставя и стандартната информация, посочена в приложение I, част В.
3. Информацията по параграфи 1 и 2 се предоставя по ясен, разбираем и видим начин. Когато тази информация се предоставя в писмена форма, тя трябва да е четливо изписана.
Член 6
Обвързващ характер на преддоговорната информация и сключване на договора за пакетно туристическо пътуване
1. Държавите членки правят необходимото, за да се гарантира, че информацията, предоставена на пътуващия съгласно член 5, параграф 1, първа аления букви а), в), г), д) и ж), съставлява неразделна част от договора за пакетно туристическо пътуване и не може да бъде променяна, освен ако договарящите се страни не се споразумеят изрично за друго. Организаторът и, когато е приложимо - търговецът на дребно, съобщават на пътуващия всички промени на преддоговорната информация по ясен, разбираем и виден начин преди сключването на договора за пакетно туристическо пътуване.
2. Ако организаторът и, когато е приложимо - търговецът на дребно, не са спазили изискванията относно информацията за допълнителните такси, налози или други разходи по член 5, параграф 1, първа алинея, буква в) преди сключването на договора за пакетно туристическо пътуване, пътуващият не заплаща тези такси, налози или други разходи.
Член 7
Съдържание на договора за пакетно туристическо пътуване и документи, които трябва да бъдат представени, преди започване на изпълнението на туристическия пакет
1. Държавите членки гарантират, че договорите за пакетно туристическо пътуване са изготвени на ясен и разбираем език и, доколкото са в писмена форма, са четливо изписани. При сключване на договора за пакетно туристическо пътуване или без необосновано забавяне след това, организаторът или търговецът на дребно предоставя на пътуващия копие от договора или потвърждение на договора на траен носител. Ако договорът за пакетно туристическо пътуване е бил сключен във физическото присъствие на страните по договора, пътуващият има право да поиска хартиен екземпляр.
По отношение на договорите извън търговския обект по смисъла на член 2, точка 8 от Директива 2011/83/ЕС на пътуващия се предоставя копие или потвърждение на договора за пакетно туристическо пътуване на хартия или, ако той се съгласи, на друг траен носител.
2. В договора за пакетно туристическо пътуване или потвърждението на договора се описва цялото съдържание на договореното, което включва цялата информация, посочена в член 5, параграф 1, първа алинея, букви а) - з), както и следната информация:
а)
специалните изисквания на пътуващия, приети от организатора;
б)
информация, че организаторът:
i)
носи отговорност за надлежното изпълнение на всички включени пътнически услуги в съответствие с член 13; и
ii)
е задължен да окаже съдействие в съответствие с член 16, ако пътуващият изпадне в затруднение;
в)
наименованието на образуванието, което отговаря за защитата при несъстоятелност, и неговите данни за връзка, включително географския му адрес, а когато е приложимо и наименованието на компетентния орган, определен от съответната държава членка за тази цел, както и неговите данни за връзка;
г)
наименованието, адреса, телефонния номер, адреса на електронната поща и, когато е приложимо, номера на факса на местния представител на организатора, на звено за контакт или друга служба, които да позволят на пътуващия да осъществи бърза връзка и ефикасна комуникация с организатора, да търси съдействие при затруднение или да подаде оплакване във връзка с установено несъответствие в хода на изпълнението на туристическия пакет;
д)
информация, че от пътуващия се изисква да съобщава за всяка липса на съответствие, която той забележи в хода на изпълнението на туристическия пакет, съгласно член 13, параграф 2;
е)
когато малолетни или непълнолетни лица, непридружавани от родител или друго упълномощено лице, пътуват въз основа на договор за пакетно туристическо пътуване, включващо настаняване, се предоставя информация, която позволява пряк контакт с малолетното или непълнолетното лице или с отговорното за него лице в мястото на престой на малолетното или непълнолетното лице;
ж)
информация за наличните вътрешни процедури за разглеждане на жалби и за алтернативните механизми за разрешаване на спорове („АРС“) съгласно Директива 2013/11/ЕС на Европейския парламент и на Съвета (18) и когато е приложимо - информация за структурата за АРС, в чийто обхват попада търговецът, и за платформата за онлайн решаване на спорове съгласно Регламент (ЕС) № 524/2013 на Европейския парламент и на Съвета (19);
з)
информация за правото на пътуващия да прехвърли договора на друг пътуващ съгласно член 9.
3. По отношение на туристическите пакети, определени в член 3, точка 2, буква б), подточка v), търговецът, на когото са предадени данните, информира организатора за сключването на договора, водещ до създаването на пакет. Търговецът предоставя на организатора информацията, която му е необходима да изпълни задълженията си като такъв.
Веднага щом организаторът бъде информиран за създаването на пакет, той предоставя на пътуващия информацията, посочена в параграф 2, букви а) - з) на траен носител.
4. Информацията по параграфи 2 и 3 се поднася по ясен, разбираем и видим начин.
5. В разумен срок преди започване на изпълнението на туристическия пакет организаторът предоставя на пътуващия необходимите разписки, ваучери и билети, информация за часовете на отпътуване по разписание и, когато е приложимо, информация за крайния срок за регистрация, както и за часовете по разписание на междинните спирания, транспортните връзки и пристигането.
Член 8
Тежест на доказване
По отношение на спазването на изискванията за предоставяне на информация, предвидени в настоящата глава, тежестта на доказване се носи от търговеца.
ГЛАВА III
ПРОМЕНИ В ДОГОВОРА ЗА ПАКЕТНО ТУРИСТИЧЕСКО ПЪТУВАНЕ, ПРЕДИ ЗАПОЧВАНЕ НА ИЗПЪЛНЕНИЕТО НА ТУРИСТИЧЕСКИЯ ПАКЕТ
Член 9
Прехвърляне на договора за пакетно туристическо пътуване на друг пътуващ
1. Държавите членки гарантират, че пътуващият може да прехвърли договора за пакетно туристическо пътуване на лице, което отговаря на всички изисквания, приложими към въпросния договор, след като на траен носител е дал на организатора предизвестие в разумен срок преди започване на изпълнението на туристическия пакет. Предизвестие, дадено не по-късно от седем дни преди започване на изпълнението на туристическия пакет при всички случаи се смята за извършено в разумен срок.
2. Лицето, което прехвърля, и лицето, на което се прехвърля договорът за пакетно туристическо пътуване, са солидарно отговорни за заплащане на оставащата сума по договора и за всички допълнителни такси, налози или други разходи, произтичащи от прехвърлянето. Организаторът информира прехвърлящия за действителните разходи по прехвърлянето. Тези разходи не могат да бъдат неоправдано високи и не могат да превишават действителните разходи, направени от организатора поради прехвърлянето на договора за пакетно туристическо пътуване.
3. Задължение на организатора е да представи на прехвърлящия доказателства за допълнителните такси, налози и други разходи, произтичащи от прехвърлянето на договора за пакетно туристическо пътуване.
Член 10
Промяна на цената
1. Държавите членки правят необходимото, за да се гарантира, че след сключването на договора за пакетно туристическо пътуване цените могат да се повишават само ако в договора изрично е предвидена тази възможност и ако е посочено, че пътуващият има право на намаление на цената по параграф 4. В този случай в договора за пакетно туристическо пътуване се посочва как се изчислява промяната на цената. Увеличаване на цената е възможно по изключение като пряко следствие от промени във:
а)
цената на превоза на пътници в резултат на разходите за гориво или други източници на енергия;
б)
размера на данъците или таксите върху включените в договора пътнически услуги, наложени от трета страна, която не участва пряко в изпълнението на туристическия пакет, включително туристически такси, такси за кацане или такси за отвеждане към или слизане от борда в пристанища и летища; или
в)
обменните курсове, отнасящи се за пакета.
2. Ако увеличението на цената, посочено в параграф 1 от настоящия член, надхвърля 8 % от общата цена на туристическия пакет, се прилага член 11, параграфи 2 и 5.
3. Независимо от неговия размер, увеличение на цената е възможно само ако организаторът е уведомил пътуващия за него ясно и разбираемо, заедно с обосновка за това увеличение и изчисления, представени на траен носител, не по-късно от 20 дни преди започване на изпълнението на туристическия пакет.
4. Ако договорът за пакетно туристическо пътуване предвижда възможността за увеличение на цената, пътуващият има право на намаление на цената, съответстващо на намаление на разходите, посочени в параграф 1, букви а), б) и в), което става след сключването на договора до започване на изпълнението на туристическия пакет.
5. В случай на намаление на цената организаторът има право да приспадне действителните административни разходи, произтичащи от възстановяването на дължимата сума на пътуващия. По искане на пътуващия организаторът представя доказателства за тези административни разходи.
Член 11
Промяна на други клаузи от договора за пакетно туристическо пътуване
1. Държавите членки гарантират, че преди започване на изпълнението на туристическия пакет организаторът не може да изменя едностранно клаузи на договора за пакетно туристическо пътуване, различни от цената, в съответствие с член 10, освен ако:
а)
организаторът си е запазил това право в договора;
б)
промяната е незначителна; и
в)
организаторът информира пътуващия за промяната по ясен, разбираем и видим начин на траен носител.
2. Ако преди започване на изпълнението на туристическия пакет организаторът бъде принуден да промени значително някоя от основните характеристики на пътническите услуги по член 5, параграф 1, първа алинея, буква а) или не може да изпълни някое от специалните изисквания по член 7, параграф 2, буква а), или предложи да увеличи цената на пакета с повече от 8 % съгласно член 10, параграф 2, пътуващият може в посочен от организатора разумен срок:
а)
да приеме предложената промяна или
б)
да прекрати договора без да заплаща такса за прекратяване на договора.
Ако пътуващият прекрати договора за пакетно туристическо пътуване, той може да приеме туристически пакет заместител, когато организаторът предлага такъв, ако е възможно, със същото или по-високо качество.
3. Без необосновано забавяне организаторът информира пътуващия по ясен, разбираем и видим начин на траен носител за:
а)
предложените промени, посочени в параграф 2, и по целесъобразност в съответствие с параграф 4, въздействието им върху цената на туристическия пакет;
б)
разумния срок, в рамките на който пътуващият да уведоми организатора за решението си съгласно параграф 2;
в)
последиците съгласно приложимото национално право, ако пътуващият не реагира в рамките на срока по буква б); и
г)
когато е приложимо, предложеният туристически пакет заместител и неговата цена.
4. Ако измененията на договора за пакетно туристическо пътуване, посочени в параграф 2, първа алинея, или туристическият пакет заместител, посочен в параграф 2, втора алинея, водят до по-ниско качество или стойност на туристическия пакет, пътуващият има право на съответно намаление на цената.
5. Ако договорът за пакетно туристическо пътуване бъде прекратен съгласно параграф 2, първа алинея, буква б) от настоящия член и пътуващият не приеме туристически пакет заместител, организаторът възстановява всички плащания, които е получил от пътуващия или от негово име, без необосновано забавяне и при всички случаи не по-късно от 14 дни след прекратяването на договора. Член 14, параграфи 2, 3, 4, 5 и 6 се прилагат съответно.
Член 12
Прекратяване на договора за пакетно туристическо пътуване и право на отказ от договора преди започване на изпълнението на туристическия пакет
1. Държавите членки гарантират, че пътуващият може да прекрати договора за пакетно туристическо пътуване по всяко време преди започване на изпълнението на туристическия пакет. Когато пътуващият прекрати договора съгласно настоящия параграф, той може да бъде задължен да заплати на организатора подходяща и обоснована такса за прекратяване на договора. В договора за пакетно туристическо пътуване могат да бъдат предвидени разумни по размер стандартни такси за прекратяване на договора, изчислени въз основа на момента, в който се прекратява договорът преди започване на изпълнение на туристическия пакет и очакваните икономии на разходи и приходи от алтернативно реализиране на пътническите услуги. При липсата на стандартни такси за прекратяване на договора, размерът на таксата за прекратяване съответства на цената на туристическия пакет, от която се приспадат икономиите на разходи и приходите от алтернативно реализиране на пътническите услуги. По искане на пътуващия организаторът представя обосновка за размера на таксите за прекратяване на договора.
2. Независимо от параграф 1 пътуващият има право да прекрати договора за пакетно туристическо пътуване преди започване на изпълнението на туристическия пакет, без да заплаща никаква такса за прекратяване на договора в случай на непредотвратими и извънредни обстоятелства, настъпили в мястото на дестинацията или в непосредствена близост до него, които засягат значително изпълнението на туристическия пакет или превоза на пътници до дестинацията. При прекратяване на договора за пакетно туристическо пътуване съгласно настоящия параграф пътуващият има право на пълно възстановяване на всички направени плащания за туристическия пакет, но няма право на допълнително обезщетение.
3. Организаторът може да прекрати договора за пакетно туристическо пътуване и да възстанови на пътуващия изцяло всички плащания, направени за туристическия пакет, без да дължи допълнително обезщетение, ако:
а)
набраният брой участници в туристическия пакет е по-малък от минималния брой, посочен в договора, и организаторът уведомява пътуващия за прекратяването на договора в определения в договора срок, но не по-късно от:
i)
20 дни преди започване на изпълнението на туристическия пакет в случай на пътувания с продължителност по-голяма от шест дни;
ii)
седем дни преди започване на изпълнението на туристическия пакет в случай на пътувания с продължителност от два до шест дни;
iii)
48 часа преди започване на изпълнението на туристическия пакет в случай на пътувания с продължителност по-малка от два дена;
или
б)
организаторът е възпрепятстван да изпълни договора поради непредотвратими и извънредни обстоятелства и е уведомил пътуващия за прекратяването на договора без необосновано забавяне и преди започване на изпълнението на туристическия пакет.
4. Организаторът възстановява всички суми, дължими по параграфи 2 и 3, а по отношение на параграф 1 възстановява всички плащания, направени за пакета от пътуващия или от негово име, след приспадане на съответната такса за прекратяване на договора. Тези дължими суми или плащания се възстановяват на пътуващия без необосновано забавяне и при всички случаи не по-късно от 14 дни след прекратяване на договора за пакетно туристическо пътуване.
5. По отношение на договори извън търговския обект държавите членки могат да предвидят в националното си право, че пътуващият разполага с правото да се откаже от договора за пакетно туристическо пътуване в 14-дневен срок, без да посочва причини за това.
ГЛАВА IV
ИЗПЪЛНЕНИЕ НА ТУРИСТИЧЕСКИЯ ПАКЕТ
Член 13
Отговорност за изпълнението на туристическия пакет
1. Държавите членки гарантират, че организаторът носи отговорност за изпълнението на пътническите услуги, включени в договора за пакетно туристическо пътуване, независимо дали те се извършват от него или от други доставчици на пътнически услуги.
Държавите членки могат да запазят или да въведат в националното си право разпоредби, съгласно които търговецът на дребно също носи отговорност за изпълнението на туристическия пакет. В такъв случай разпоредбите на член 7 и глава III, настоящата глава и глава V, които се прилагат спрямо организатора, се прилагат също mutatis mutandis за търговеца на дребно.
2. Пътуващият уведомява организатора без необосновано забавяне, като се отчитат конкретните за случая обстоятелства, за всяка липса на съответствие, която установи при изпълнението на пътническа услуга, включена в договора за пакетно туристическо пътуване.
3. Ако някоя от пътническите услуги не се изпълнява съгласно предвиденото в договора за пакетно туристическо пътуване, организаторът коригира липсата на несъответствие, освен ако:
а)
това е невъзможно; или
б)
предполага непропорционално високи разходи предвид степента на несъответствието и стойността на засегнатите пътнически услуги.
Ако организаторът, в съответствие с буква а) или буква б) от първа алинея от настоящия параграф, не коригира липсата на съответствие, се прилага член 14.
4. Без да се засягат изключенията по параграф 3, ако организаторът не коригира липсата на съответствие в рамките на разумен срок, определен от пътуващия, последният може сам да направи това и да поиска възстановяване на необходимите разходи. Не е необходимо пътуващият да определя срок, ако организаторът откаже да поправи липсата на съответствие или ако е наложително корекцията да бъде извършена незабавно.
5. Когато значителна част от пътническите услуги не може да бъде изпълнена съгласно уговореното в договора за пакетно туристическо пътуване, организаторът предлага, без допълнителни разходи за пътуващия, подходящи алтернативни услуги, когато е възможно, със същото или по-високо качество от предвидените в договора, за продължаването на изпълнението на туристическия пакет, включително когато връщането на пътуващия до началния пункт на пътуването не е осигурено съгласно договореното.
Ако предложените алтернативни услуги водят до пакет с по-ниско качество от предвиденото в договора за пакетно туристическо пътуване, организаторът предлага на пътуващия подходящо намаление на цената.
Пътуващият може да отхвърли предложените алтернативни услуги само ако същите са несъвместими с уговореното в договора за пакетно туристическо пътуване или ако предложеното намаление на цената е неадекватно.
6. Когато липсата на съответствие съществено засяга изпълнението на туристическия пакет и организаторът не успее да поправи тази липса в рамките на разумен срок, определен от пътуващия, пътуващият може да прекрати договора за пакетно туристическо пътуване без да заплаща такса за прекратяване на договора и, по целесъобразност, да поиска, в съответствие с член 14, намаление на цената и/или обезщетение за претърпените вреди.
Ако е невъзможно да се предложат алтернативни услуги или ако пътуващият отхвърли предложените алтернативни услуги в съответствие с параграф 5, трета алинея от настоящия член, пътуващият има право, при целесъобразност, на намаляване на цената и/или обезщетение за претърпените вреди в съответствие с член 14 без да се прекратява договорът за пакетно туристическо пътуване.
Ако пакетът включва превоз на пътници в случаите, посочени в първа и втора алинея, организаторът осигурява и завръщането на пътуващия с равностоен транспорт без неоснователно забавяне и без допълнителни разходи за него.
7. Доколкото поради непредотвратими и извънредни обстоятелства не е възможно да се гарантира завръщането на пътуващия, както е уговорено в договора за пакетно туристическо пътуване, организаторът поема разходите за необходимото настаняване по възможност от равностойна категория за не повече от три нощувки за всеки пътуващ. Когато в законодателството на Съюза в областта на правата на пътниците са предвидени по-големи срокове по отношение на съответните транспортни средства за връщането на пътуващия, се прилагат тези срокове.
8. Ограничението на разходите по параграф 7 от настоящия член не се прилага по отношение на лицата с ограничена подвижност съгласно определението в член 2, буква а) от Регламент (ЕО) № 1107/2006, както и по отношение на придружаващите ги лица, бременните жени, малолетните и непълнолетните лица без придружител, както и лицата, нуждаещи се от специална медицинска помощ, при условие че организаторът е бил уведомен за особените им нужди най-малко 48 часа преди започване на изпълнението на туристическия пакет. Организаторът не може да се позовава на непредотвратими и извънредни обстоятелства, за да ограничи отговорността по параграф 7 от настоящия член, ако съответният доставчик на услуги за превоз не може да се позовава на такива обстоятелства съгласно приложимото законодателство на Съюза.
Член 14
Намаление на цената и обезщетение за претърпени вреди
1. Държавите членки гарантират, че пътуващият има право на подходящо намаление на цената за времето, през което е имало липса на съответствие, освен ако организаторът докаже, че липсата на съответствие се дължи на пътуващия.
2. Пътуващият има право да получи обезщетение от организатора за всички вреди, претърпени в резултат на липсата на съответствие с договора. Обезщетението се извършва без необосновано забавяне.
3. Пътуващият няма право на обезщетение за претърпени вреди, ако организаторът докаже, че липсата на съответствие:
а)
се дължи на пътуващия;
б)
се дължи на трето лице, несвързано с предоставянето на включените в договора за пакетно туристическо пътуване пътнически услуги, и не може да се предвиди или избегне; или
в)
се дължи на непредотвратими и извънредни обстоятелства.
4. Доколкото международните конвенции, обвързващи Съюза, ограничават размера на обезщетението или условията, при които то се дължи от доставчик, извършващ пътническа услуга, която е част от туристически пакет, същите ограничения се прилагат и за организатора. Доколкото международните конвенции, които не са обвързващи за Съюза, ограничават обезщетението, което се дължи от доставчика на услуги, държавите членки могат да ограничат в съответен размер обезщетението, което трябва да се изплати от организатора. В други случаи в договора за пакетно туристическо пътуване може да се предвижда ограничение за обезщетението, което се дължи от организатора, при условие че това ограничение не се прилага за телесни повреди или вреди, причинени умишлено или поради небрежност, и не възлиза на по-малко от тройния размер на общата цена на пакета.
5. Правото на обезщетение или на намаление на цената съгласно настоящата директива не засяга правата на пътуващите съгласно Регламент (ЕО) № 261/2004, Регламент (ЕО) № 1371/2007, Регламент (ЕО) № 392/2009 на Европейския парламент и на Съвета (20), Регламент (ЕС) № 1177/2010 и Регламент (ЕС) № 181/2011 и съгласно международните конвенции. Пътуващите имат право да предявяват правни претенции съгласно настоящата директива и съгласно посочените регламенти и международни конвенции. Обезщетението или намалението на цената, предоставени съгласно настоящата директива, и обезщетението или намалението на цената, предоставени съгласно посочените регламенти и международни конвенции, се приспадат едно от друго, за да се избегне свръхкомпeнсиране.
6. Давностният срок за предявяване на правните претенции по настоящия член не може да бъде по-кратък от две години.
Член 15
Възможност за осъществяване на контакт с организатора посредством търговеца на дребно
Без да се засяга член 13, параграф 1, втора алинея, държавите членки гарантират възможността пътуващият да отправя съобщения, искания или жалби във връзка с изпълнението на пакета пряко до търговеца на дребно, чрез когото е закупен пакетът. Търговецът на дребно препраща тези съобщения, искания или жалби на организатора без необосновано забавяне.
За целите на спазването на сроковете или давностните срокове получаването на посочените в първа алинея съобщения, искания или жалби от търговеца на дребно се счита за получаване от страна на организатора.
Член 16
Задължение за оказване на съдействие
Държавите членки гарантират, че организаторът без необосновано забавяне оказва подходящо съдействие на изпаднал в затруднение пътуващ, включително при обстоятелствата, посочени в член 13, параграф 7, и по-специално:
а)
като осигури подходяща информация относно услугите в областта на здравеопазването, местните власти и консулските услуги; и
б)
като окаже съдействие на пътуващия да осъществи комуникации от разстояние и като помогне на пътуващия да намери алтернативни пътнически услуги.
Организаторът може да изисква заплащането на разумна такса за такова съдействие, ако затруднението е предизвикано умишлено или по небрежност от страна на пътуващия. Във всички случаи тази такса не може да надвишава действителните разходи, възникнали за организатора.
ГЛАВА V
ЗАЩИТА ПРИ НЕСЪСТОЯТЕЛНОСТ
Член 17
Ефективност и обхват на защитата при несъстоятелност
1. Държавите членки гарантират, че установените на тяхна територия организатори, предоставят обезпечение за възстановяване на всички плащания, направени от пътуващите или от тяхно име, доколкото съответните услуги не са били изпълнени в резултат на несъстоятелност на организатора. Ако превозът на пътници е включен в договора за пакетно туристическо пътуване, организаторите предоставят и обезпечение за репатрирането на пътуващите. Може да бъде предложено продължаване на туристическия пакет.
Организаторите, които не са установени в държава членка и които продават или предлагат за продажба туристически пакети в държава членка или които по някакъв начин насочват подобни дейности към държава членка, са задължени да предоставят обезпечение съгласно правото на тази държава членка.
2. Обезпечението, посочено в параграф 1, е ефективно и покрива разумно предвидими разходи. То покрива размера на плащанията, извършени от пътуващия или от негови име по отношение на туристическите пакети, като се отчита продължителността на периода между първоначалната вноска и последната вноска и изпълнението на туристическия пакет, както и очакваните разходи за репатриране на пътниците при несъстоятелност на организатора.
3. Защитата на организатора при несъстоятелност е в полза на пътуващите независимо от местопребиваването им, мястото на заминаване или на продажба на пакета и независимо от държавата членка, в която се намира образуванието, което отговаря за защита при несъстоятелност.
4. Когато изпълнението на туристическия пакет е засегнато от несъстоятелността на организатора, обезпечението се предоставя безплатно, за да се гарантира репатрирането и при необходимост финансирането на наставянето преди репатрирането.
5. За пътнически услуги, които не са били предоставени, възстановяването на платените суми се извършва без необосновано забавяне по искане на пътуващия.
Член 18
Взаимно признаване на защитата при несъстоятелност и административно сътрудничество
1. Всяка защита при несъстоятелност, предоставена от организатор съгласно разпоредбите за транспониране на член 17 на държавата членка, в която е установен организаторът, се признава от държавите членки за отговаряща на изискванията на собствените им национални разпоредби за транспониране на член 17.
2. Държавите членки определят централни звена за контакт за улесняване на административното сътрудничество и надзора на организаторите, които работят в различни държави членки. Те съобщават координатите за връзка на тези звена за контакт на останалите държави членки и на Комисията.
3. Централните звена за контакт си предоставят едно на друго цялата необходима информация относно националните си изисквания за защита при несъстоятелност и относно образуванието или образуванията, които отговарят за защита при несъстоятелност за отделни организатори, установени на тяхна територия. Тези звена за контакт си предоставят взаимно достъп до наличните списъци на организаторите, които са изпълнили задълженията си във връзка със защитата при несъстоятелност. Всички подобни списъци са публично достъпни, включително онлайн.
4. Ако една държава членка има съмнения относно защитата при несъстоятелност на организатор, тя иска пояснения от държавата членка, в която е установен организаторът. Държавите членки отговарят на запитванията от други държави членки възможно най-бързо в зависимост от спешността и сложността на въпроса. При всички случаи първоначален отговор се дава най-късно в рамките на 15 работни дни от получаването на искането.
ГЛАВА VI
СВЪРЗАНИ ПЪТНИЧЕСКИ УСЛУГИ
Член 19
Защита при несъстоятелност и изисквания за предоставяне на информация при свързани пътнически услуги
1. Държавите членки гарантират, че търговците, които посредничат за свързани пътнически услуги, предоставят обезщетение за възстановяване на всички плащания, получени от пътуващите, доколкото пътническа услуга, която е част от свързана пътническа услуга, не се извършва в резултат на тяхната несъстоятелност. Ако тези търговци са страната, отговорна за превоза на пътниците, обезщетението покрива също тяхното репатриране. Член 17, параграф 1, втора алинея, член 17, параграфи 2-5 и член 18 се прилагат mutatis mutandis.
2. Преди пътуващият да бъде обвързан от какъвто и да било договор, който води до инициирането на свързана пътническа услуга, или от каквато и да било съответна оферта, търговецът, посредничещ за свързани пътнически услуги, включително когато търговецът не е установен в държава членка, но по някакъв начин насочва тези дейности към държава членка, посочва по ясен, разбираем и видим начин, че пътуващият:
а)
няма да се ползва от никое от правата, които по настоящата директива се прилагат изключително за туристически пакети, и че всеки доставчик на услуги ще отговаря единствено за точното изпълнение на предлаганата от него услуга по договора; както и
б)
ще се ползва от защитата при несъстоятелност съгласно параграф 1.
За да спази настоящия параграф, търговецът, посредничещ за свързани пътнически услуги, предоставя на пътуващия посочената информация чрез съответния формуляр за стандартна информация, предвиден в приложение II или, в случаите когато специфичният вид свързана пътническа услуга не е предвиден в никой от формулярите в посоченото приложение, предоставя аналогична на съдържащата се в тях информация.
3. Когато търговецът, който посредничи за свързани пътнически услуги, не спази изискванията по параграфи 1 и 2 от настоящия член, по отношение на пътническите услуги, включени в свързаната пътническа услуга, се прилагат правата и задълженията, посочени в членове 9 и 12 и глава IV.
4. Когато свързана пътническа услуга е резултат от сключването на договор между пътуващ и търговец, който не посредничи за свързаната пътническа услуга, този търговец информира търговеца, посредничещ за свързаната пътническа услуга, за сключването на съответния договор.
ГЛАВА VII
ОБЩИ РАЗПОРЕДБИ
Член 20
Специфични задължения на търговеца на дребно, когато организаторът е установен извън Европейското икономическо пространство
Без да се засяга член 13, параграф 1, втора алинея, когато организаторът е установен извън Европейското икономическо пространство, търговецът на дребно, установен в някоя от държавите членки, е обвързан от задълженията, предвидени за организаторите в глави IV и V, освен ако не представи доказателства, че организаторът е изпълнил изискванията по посочените глави.
Член 21
Отговорност за грешки при извършване на резервация
Държавите членки гарантират, че даден търговец носи отговорност за всички грешки, допуснати в резултат на технически дефекти в системата за резервации, за които той е отговорен, и - когато е приел да уреди резервацията на туристически пакет или на пътнически услуги, които са част от свързани пътнически услуги - за грешките, допуснати в процеса на резервиране.
Търговецът не носи отговорност за грешки при резервацията, които се дължат на пътуващия или са причинени от непредотвратими и извънредни обстоятелства.
Член 22
Регресни права
Когато организатор или, съгласно член 13, параграф 1, втора алинея или член 20, търговец на дребно изплати обезщетение, предостави намаление на цената или изпълни останалите си задължения, произтичащи от настоящата директива, държавите членки гарантират, че организаторът или търговецът на дребно има регресен иск към всяко трето лице, допринесло за събитието, станало причина за предоставяне на обезщетението, намаляването на цената или изпълнението на друго задължение.
Член 23
Императивен характер на директивата
1. Декларирането от страна на организатор на туристически пакет или от страна на търговец, посредничещ за свързана пътническа услуга, че той действа изключително като доставчик на пътническа услуга, като посредник или в каквото и да било друго качество, или че даден туристически пакет или дадена свързана пътническа услуга не представлява туристически пакет или свързана пътническа услуга, не освобождава организатора или търговеца от задълженията, които му налага настоящата директива.
2. Пътуващите не могат да се отказват от правата, предоставени им от националните мерки за транспониране на настоящата директива.
3. Договорните клаузи или изявленията на пътуващия, които пряко или косвено водят до отказ или ограничаване на правата на пътуващите, предоставени им от настоящата директива, или които имат за цел да се заобиколи прилагането на директивата, не са обвързващи за пътуващия.
Член 24
Прилагане
Държавите членки осигуряват наличието на подходящи и ефективни средства за гарантиране на спазването на настоящата директива.
Член 25
Санкции
Държавите членки определят правила за санкциите, приложими при нарушаване на националните разпоредби, приети в изпълнение на настоящата директива, и вземат всички необходими мерки за гарантиране, че тези правила се прилагат. Предвидените санкции трябва да бъдат ефективни, пропорционални и възпиращи.
Член 26
Доклад от Комисията и преглед
В срок до 1 януари 2019 г. Комисията представя доклад на Европейския парламент и Съвета относно разпоредбите на настоящата директива, които се прилагат за резервациите онлайн, направени на различни пунктове за продажби, и определянето на тези резервации като туристически пакети, свързани пътнически услуги или самостоятелни пътнически услуги, и по-специално относно определението на „туристически пакет“ по член 3, точка 2, буква б), подточка v) и дали е целесъобразно да бъде изменено или разширено това определение.
В срок до 1 януари 2021 г. Комисията представя на Европейския парламент и Съвета общ доклад относно прилагането на настоящата директива.
Докладите, посочени в първа и втора алинея се придружават при необходимост от законодателни предложения.
Член 27
Изменение на Регламент (ЕО) № 2006/2004 и на Директива 2011/83/ЕС
1. Точка 5 от приложението към Регламент (ЕО) № 2006/2004 се заменя със следното:
„5.
Директива (ЕС) 2015/2302 на Европейския парламент и на Съвета (21)
2. Член 3, параграф 3, буква ж) от Директива 2011/83/ЕС се заменя със следното:
„ж)
за пакетни туристически пътувания съгласно определението в член 3, точка 2 от Директива (ЕС) 2015/2302 на Европейския парламент и на Съвета (22).
Член 6, параграф 7, член 8, параграфи 2 и 6, членове 19, 21 и 22 от настоящата директива се прилагат mutatis mutandis за туристическите пакети съгласно определението в член 3, точка 2 от Директива (ЕС) 2015/2302 по отношение на пътуващи, съгласно определението в член 3, точка 6 от посочената директива.
ГЛАВА VIII
ЗАКЛЮЧИТЕЛНИ РАЗПОРЕДБИ
Член 28
Транспониране
1. Държавите членки приемат и публикуват не по-късно от 1 януари 2018 г. законовите, подзаконовите и административните разпоредби, необходими, за да се съобразят с настоящата директива. Те незабавно предоставят на Комисията текста на тези разпоредби.
2. Те прилагат тези разпоредби от 1 юли 2018 г.
3. Когато държавите членки приемат тези разпоредби, в тях се съдържа позоваване на настоящата директива или то се извършва при официалното им публикуване. Условията и редът за извършване на позоваването се определят от държавите членки.
4. Държавите членки съобщават на Комисията текста на основните разпоредби от националното законодателство, които приемат в областта, уредена с настоящата директива.
Член 29
Отмяна
Директива 90/314/ЕИО се отменя, считано от 1 юли 2018 г.
Позоваванията на отменената директива се считат за позовавания на настоящата директива и се четат съгласно таблицата на съответствието в приложение III.
Член 30
Влизане в сила
Настоящата директива влиза в сила на двадесетия ден след публикуването ѝ в Официален вестник на Европейския съюз.
Член 31
Адресати
Адресати на настоящата директива са държавите членки.
Съставено в Страсбург на 25 ноември 2015 година.
RICHTLINIE (EU) 2015/2302 DES EUROPÄISCHEN PARLAMENTS UND DES RATES
vom 25. November 2015
über Pauschalreisen und verbundene Reiseleistungen, zur Änderung der Verordnung (EG) Nr. 2006/2004 und der Richtlinie 2011/83/EU des Europäischen Parlaments und des Rates sowie zur Aufhebung der Richtlinie 90/314/EWG des Rates
DAS EUROPÄISCHE PARLAMENT UND DER RAT DER EUROPÄISCHEN UNION -
gestützt auf den Vertrag über die Arbeitsweise der Europäischen Union, insbesondere auf Artikel 114,
auf Vorschlag der Europäischen Kommission,
nach Zuleitung des Entwurfs des Gesetzgebungsakts an die nationalen Parlamente,
nach Stellungnahme des Europäischen Wirtschafts- und Sozialausschusses (1),
nach Anhörung des Ausschusses der Regionen,
gemäß dem ordentlichen Gesetzgebungsverfahren (2),
in Erwägung nachstehender Gründe:
(1)
In der Richtlinie 90/314/EWG des Rates (3) sind eine Reihe wichtiger Verbraucherrechte bei Pauschalreisen - unter anderem Informationspflichten, die Haftung von Unternehmern für Leistungen, die Bestandteil der Pauschalreise sind, und Schutz vor der Insolvenz eines Reiseveranstalters oder Reisevermittlers - festgelegt worden. Der rechtliche Rahmen muss allerdings jetzt den Entwicklungen des Marktes angepasst und besser auf den Binnenmarkt abgestimmt werden; gleichzeitig müssen Unklarheiten ausgeräumt und Regelungslücken geschlossen werden.
(2)
Der Tourismus ist für die Volkswirtschaft der Union von großer Bedeutung; Pauschalreisen, Pauschalurlaubsreisen und Pauschalrundreisen (im Folgenden „Pauschalreisen“) machen einen erheblichen Anteil des Reisemarktes aus. Dieser Markt hat sich seit Erlass der Richtlinie 90/314/EWG stark gewandelt. Zusätzlich zu den traditionellen Vertriebswegen hat das Internet als Mittel zum Angebot oder Verkauf von Reiseleistungen erheblich an Bedeutung gewonnen. Reiseleistungen werden nicht nur in der herkömmlichen Form vorab zusammengestellter Pauschalreisen angeboten, sondern häufig nach den Vorgaben des Kunden zusammengestellt. Viele dieser Kombinationen von Reiseleistungen befinden sich rechtlich gesehen in einer „Grauzone“ oder sind eindeutig vom Anwendungsbereich der Richtlinie 90/314/EWG nicht erfasst. Mit der vorliegenden Richtlinie soll der Schutz solcher Reiseleistungen diesen Entwicklungen angepasst, die Transparenz erhöht und den Reisenden und Unternehmern mehr Rechtssicherheit geboten werden.
(3)
Artikel 169 Absatz 1 und Artikel 169 Absatz 2 Buchstabe a des Vertrags über die Arbeitsweise der Europäischen Union (AEUV) bestimmen, dass die Union durch die Maßnahmen, die sie nach Artikel 114 AEUV erlässt, einen Beitrag zur Erreichung eines hohen Verbraucherschutzniveaus leistet.
(4)
Die Richtlinie 90/314/EWG ließ den Mitgliedstaaten einen breiten Umsetzungsspielraum. Daher bestehen erhebliche Unterschiede im jeweiligen Recht der Mitgliedstaaten. Die unterschiedlichen Regelungen haben für die Unternehmen höhere Kosten zur Folge, was ihre Bereitschaft, ihre Geschäftstätigkeit auf andere Mitgliedstaaten auszuweiten, hemmt und damit die Verbraucher in ihren Wahlmöglichkeiten beschränkt.
(5)
Gemäß Artikel 26 Absatz 2 und Artikel 49 AEUV umfasst der Binnenmarkt einen Raum ohne Binnengrenzen, in dem der freie Verkehr von Waren und Dienstleistungen sowie die Niederlassungsfreiheit gewährleistet sind. Um einen echten Binnenmarkt für Verbraucher bei Pauschalreisen und verbundenen Reiseleistungen zu schaffen, müssen die Rechte und Pflichten, die sich aus Pauschalreiseverträgen und verbundenen Reiseleistungen ergeben, so harmonisiert werden, dass ein ausgewogenes Verhältnis zwischen einem hohen Verbraucherschutzniveau und der Wettbewerbsfähigkeit der Unternehmen dieser Branche gewährleistet ist.
(6)
Die grenzübergreifende Dimension des Pauschalreisemarkts wird in der Union zurzeit nicht voll genutzt. Unterschiede im Reiseschutz zwischen den Mitgliedstaaten halten Reisende davon ab, Pauschalreisen und verbundene Reiseleistungen in anderen Mitgliedstaaten zu kaufen, und nehmen Reiseveranstaltern und Reisevermittlern den Anreiz, ihre Leistungen in anderen Mitgliedstaaten anzubieten. Damit Reisende und Unternehmer die Vorteile des Binnenmarkts in vollem Umfang nutzen können und gleichzeitig unionsweit ein hohes Verbraucherschutzniveau gewahrt ist, müssen die Rechtsvorschriften der Mitgliedstaaten für Pauschalreisen und verbundene Reiseleistungen weiter angeglichen werden.
(7)
Die meisten Reisenden, die Pauschalreisen oder verbundene Reiseleistungen kaufen, sind Verbraucher im Sinne des Verbraucherrechts der Union. Es ist allerdings nicht immer leicht, zwischen Verbrauchern und Vertretern kleiner Unternehmen oder Geschäftsleuten zu unterscheiden, die über dieselben Buchungskanäle wie Verbraucher Reisen zu geschäftlichen oder beruflichen Zwecken buchen. Solche Reisende benötigen häufig einen vergleichbaren Schutz. Allerdings gibt es auch Unternehmen oder Organisationen, die Reisearrangements auf der Grundlage einer allgemeinen Vereinbarung anbieten, die oftmals für eine Vielzahl von Reisearrangements oder für einen benannten Zeitraum geschlossen werden, beispielsweise mit einer Reiseagentur. Reisearrangements dieser Art erfordern nicht dasselbe Maß an Schutz, das Verbraucher benötigen. Daher sollte diese Richtlinie für Geschäftsreisende einschließlich Angehöriger freier Berufe oder Selbstständiger oder anderer natürlicher Personen, gelten, wenn diese nicht auf der Grundlage einer allgemeinen Vereinbarung reisen. Um eine Verwechslung mit der sonst im Unionsrecht verwendeten Definition des Begriffs des Verbrauchers zu vermeiden, sollten die auf der Grundlage der vorliegenden Richtlinie geschützten Personen als „Reisende“ bezeichnet werden.
(8)
Da sich Reiseleistungen auf vielfältige Weise kombinieren lassen, empfiehlt es sich, alle Kombinationen von Reiseleistungen, die Merkmale aufweisen, die Reisende üblicherweise mit Pauschalreisen in Verbindung bringen, als Pauschalreisen zu betrachten, insbesondere wenn einzelne Reiseleistungen zu einem einzigen Reiseprodukt zusammengefasst werden, für dessen ordnungsgemäße Durchführung der Reiseveranstalter haftet. In Übereinstimmung mit der Rechtsprechung des Gerichtshofs der Europäischen Union (4) sollte es keinen Unterschied machen, ob die Reiseleistungen bereits vor einem Kontakt mit dem Reisenden, auf Wunsch des Reisenden oder entsprechend seiner Auswahl zusammengestellt werden. Diese Grundsätze sollten unabhängig davon gelten, ob die Buchung über einen Unternehmer mit einer physischen oder einen Unternehmer mit einer Online-Vertriebsstelle erfolgt.
(9)
Im Interesse der Transparenz sollten Pauschalreisen von verbundenen Reiseleistungen unterschieden werden, bei denen Unternehmer mit einer physischen oder Unternehmer mit einer Online-Vertriebsstelle den Reisenden bei dem Erwerb der Reiseleistung unterstützen und bei denen der Reisende mit verschiedenen Erbringern von Reiseleistungen unter anderem über verbundene Buchungsverfahren Verträge schließt, die nicht die Merkmale einer Pauschalreise aufweisen und für die deshalb nicht die Geltung aller derjenigen Pflichten angemessen ist, denen Pauschalreiseverträge unterliegen.
(10)
Aufgrund der Entwicklungen des Marktes empfiehlt es sich, Pauschalreisen des Weiteren auf der Grundlage alternativer, objektiver Kriterien zu definieren, die sich in erster Linie auf die Art und Weise beziehen, wie Reiseleistungen angeboten oder erworben werden, sowie auf die Umstände, unter denen Reisende nach vernünftigem Ermessen erwarten dürfen, dass sie durch diese Richtlinie geschützt sind. Dies ist beispielsweise dann der Fall, wenn verschiedene Arten von Reiseleistungen von einer einzigen Vertriebsstelle aus für dieselbe Reise erworben werden und wenn diese Reiseleistungen vor der Zustimmung des Reisenden zur Zahlung ausgewählt wurden, d. h. im Rahmen desselben Buchungsvorgangs, oder wenn solche Leistungen zu einem Pauschal- oder Gesamtpreis angeboten, verkauft oder in Rechnung gestellt werden und wenn solche Leistungen unter der Bezeichnung „Pauschalreise“ oder einer ähnlichen Bezeichnung, die auf eine enge Verbindung zwischen den betreffenden Reiseleistungen hinweist, beworben oder verkauft werden. Solche ähnliche Bezeichnungen könnten etwa „Kombireise“, „All-inclusive“ oder „Komplettangebot“ sein.
(11)
Es sollte außerdem klargestellt werden, dass Reiseleistungen, die nach dem Abschluss eines Vertrags kombiniert werden, in dem der Unternehmer den Reisenden dazu berechtigt, eine Auswahl unter verschiedenen Arten von Reiseleistungen - wie bei einer Reise-Geschenkbox - zu treffen, als Pauschalreisevertrag gelten. Als Pauschalreise sollte auch eine Kombination von Reiseleistungen angesehen werden, wenn der Name, die Zahlungsdaten und die E-Mail-Adresse des Reisenden zwischen den Unternehmern übermittelt werden und wenn spätestens 24 Stunden nach Bestätigung der Buchung der ersten Reiseleistung ein weiterer Vertrag geschlossen wird.
(12)
Verbundene Reiseleistungen sollten von Reiseleistungen unterschieden werden, die der Reisende unabhängig voneinander und häufig zu einer anderen Zeit bucht, auch wenn die Leistungen dieselbe Reise betreffen. Online angebotene verbundene Reiseleistungen sollten zudem von verlinkten Websites unterschieden werden, die keinen Vertragsabschluss mit dem Reisenden zum Ziel haben, sowie von elektronischen Links, über die der Reisende lediglich allgemein über weitere Reiseleistungen informiert wird, beispielsweise wenn ein Hotel oder der Organisator einer Veranstaltung auf seiner Website eine Liste aller Betreiber aufführt, die unabhängig von einer Buchung der Veranstaltung eine Beförderung zum Veranstaltungsort anbieten, oder wenn Cookies oder Metadaten zur Platzierung von Werbung auf Webseiten benutzt werden.
(13)
Es sollten besondere Bestimmungen für Unternehmer mit einer physischen und Unternehmer mit einer Online-Vertriebsstelle festgelegt werden, mit deren Hilfe Reisende anlässlich eines einzigen Besuchs in der Vertriebsstelle oder eines einzigen Kontakts mit der Vertriebsstelle separate Verträge mit einzelnen Leistungserbringern schließen, sowie für Unternehmer mit einer Online-Vertriebsstelle, die beispielsweise über verbundene Online-Buchungsverfahren den Erwerb zumindest einer zusätzlichen Reiseleistung von einem anderen Unternehmer gezielt vermitteln, wenn ein Vertrag spätestens 24 Stunden nach Bestätigung der Buchung der ersten Reiseleistung geschlossen wird. Eine solche Vermittlung wird sich oftmals auf einen kommerziellen Link stützen und ein Entgelt zwischen dem Unternehmer, der den Erwerb zusätzlicher Reiseleistungen vermittelt, und dem anderen Unternehmer beinhalten, ungeachtet der hierzu verwendeten Abrechnungsmethode, die sich beispielsweise auf die Anzahl der Klicks oder auf den Umsatz stützen kann. Diese Bestimmungen würden beispielsweise dann Anwendung finden, wenn ein Reisender bei der Bestätigung der Buchung der ersten Reiseleistung wie Flug oder Bahnfahrt zusammen mit einem elektronischen Link zum Buchungsportal eines anderen Leistungserbringers oder Reisevermittlers eine Aufforderung erhält, am Bestimmungsort eine zusätzliche Reiseleistung wie Hotelunterkunft zu buchen. Solche Reiseleistungen sollten zwar keine Pauschalreise im Sinne dieser Richtlinie darstellen, bei der ein Reiseveranstalter für die ordnungsgemäße Durchführung aller Reiseleistungen haftet, jedoch sind solche verbundenen Reiseleistungen ein alternatives Geschäftsmodell, das häufig in enger Konkurrenz zu Pauschalreisen steht.
(14)
Die Verpflichtung, einen ausreichenden Nachweis dafür zu erbringen, dass im Fall einer Insolvenz die Erstattung von Zahlungen und die Rückbeförderung der Reisenden gewährleistet sind, sollte auch für verbundene Reiseleistungen gelten, damit fairer Wettbewerb und der Schutz der Reisenden gewährleistet werden.
(15)
Der alleinige Erwerb einer Reiseleistung als Reiseeinzelleistung sollte weder eine Pauschalreise noch verbundene Reiseleistungen darstellen.
(16)
Im Interesse einer größeren Transparenz und damit sich Reisende bewusst zwischen den verschiedenen Arten von Reisearrangements am Markt entscheiden können, sollten die Unternehmer dazu verpflichtet werden, vor der Zustimmung des Reisenden zur Zahlung genau und deutlich anzugeben, ob sie eine Pauschalreise oder verbundene Reiseleistungen anbieten, und Informationen über das betreffende Schutzniveau zu geben. Die Angabe des Unternehmers zur Rechtsnatur des angebotenen Reiseprodukts sollte der wirklichen Rechtsnatur des betreffenden Produkts entsprechen. Werden die Reisenden nicht zutreffend von dem Unternehmer informiert, sollten die zuständigen Behörden tätig werden.
(17)
Als Kriterium für eine Pauschalreise oder verbundene Reiseleistungen sollte nur die Kombination verschiedener Arten von Reiseleistungen wie Unterbringung, Beförderung von Personen per Bus, Eisenbahn, Schiff oder Flugzeug sowie die Vermietung von Kraftfahrzeugen oder bestimmten Krafträdern herangezogen werden. Eine Unterbringung zu Wohnzwecken, unter anderem im Rahmen von Langzeit-Sprachkursen, sollte nicht als Unterbringung im Sinne dieser Richtlinie gelten. Finanzdienstleistungen wie beispielweise Reiseversicherungen sollten nicht als Reiseleistungen gelten. Zudem sollten Leistungen, die wesensmäßig Bestandteil einer anderen Reiseleistung sind, nicht als eigenständige Reiseleistung angesehen werden. Hierzu zählen beispielsweise eine Gepäckbeförderung im Zuge der Beförderung von Personen, kleinere Beförderungsleistungen - etwa eine Personenbeförderung im Rahmen einer Führung oder ein Transfer zwischen einem Hotel und einem Flughafen oder einem Bahnhof -, Mahlzeiten, Getränke oder Reinigung im Rahmen der Unterbringung oder ein inbegriffener Zugang zu hoteleigenen Einrichtungen wie Schwimmbad, Sauna, Wellnessbereich oder Fitnessraum. Dies bedeutet auch, dass im Fall einer Übernachtung, die als Teil der Beförderung von Personen per Bus, Eisenbahn, Schiff oder Flugzeug angeboten wird, anders als im Fall einer Kreuzfahrt die Unterbringung nicht als eigenständige Reiseleistung gelten sollte, wenn die Beförderung eindeutig den Hauptbestandteil darstellt.
(18)
Andere touristische Leistungen, die nicht wesensmäßig Bestandteil der Beförderung oder Unterbringung von Personen oder der Vermietung von Kraftfahrzeugen oder bestimmten Krafträdern sind, können beispielsweise Folgendes darstellen: Eintrittskarten für Konzerte, Sportveranstaltungen, Ausflüge oder Themenparks, Führungen, Skipässe und die Vermietung von Sportausrüstungen wie etwa Skiausrüstungen, oder Wellnessbehandlungen. Werden derartige Leistungen allerdings mit nur einer anderen Art von Reiseleistung, beispielweise der Unterbringung, kombiniert, so sollte dies nur dann zur Gestaltung einer Pauschalreise oder verbundener Reiseleistungen führen, wenn diese Leistungen einen erheblichen Teil des Werts der Pauschalreise oder der verbundenen Reiseleistungen ausmachen oder wenn sie als wesentliches Merkmal der Reise beworben werden oder in anderer Hinsicht ein wesentliches Merkmal der Reise darstellen. Machen andere touristische Leistungen 25 % oder mehr des Werts der Kombination aus, so sollten diese als Leistungen angesehen werden, die einen erheblichen Teil des Werts der Pauschalreise oder der verbundenen Reiseleistungen darstellen. Es sollte klargestellt werden, dass es nicht als Pauschalreise gilt, wenn andere touristische Leistungen beispielsweise zu einer als eigenständige Leistung gebuchten Hotelunterkunft nach Ankunft des Reisenden im Hotel hinzugefügt werden. Dies sollte nicht zu einer Umgehung dieser Richtlinie führen, bei der Reiseveranstalter oder Reisevermittler dem Reisenden anbieten, zusätzliche touristische Leistungen im Voraus auszuwählen, um ihm den Abschluss eines Vertrags für diese Leistungen erst nach Beginn der Erbringung der ersten Reiseleistung anzubieten.
(19)
Da Reisende bei Kurzreisen weniger Schutz benötigen, sollten Reisen, die weniger als 24 Stunden dauern und keine Unterbringung einschließen, sowie Pauschalreisen oder verbundene Reiseleistungen, die gelegentlich und ohne Gewinnabsicht und nur einer begrenzten Gruppe von Reisenden angeboten oder vermittelt werden, vom Anwendungsbereich der Richtlinie ausgenommen werden, um den Unternehmern unnötigen Aufwand zu ersparen. Zu Letzterem können etwa Reisen gehören, die lediglich wenige Male im Jahr von Wohltätigkeitsorganisationen, Sportvereinen oder Schulen für ihre Mitglieder veranstaltet werden und die nicht öffentlich angeboten werden. Geeignete Informationen über diesen Ausschluss sollten öffentlich zugänglich gemacht werden, um zu gewährleisten, dass Unternehmer und Reisende hinreichend darüber unterrichtet werden, dass Pauschalreisen oder verbundene Reiseleistungen dieser Art nicht von dieser Richtlinie erfasst werden.
(20)
Diese Richtlinie sollte das nationale Vertragsrecht, das jene Aspekte regelt, die nicht von dieser Richtlinie erfasst sind, unberührt lassen.
(21)
Die Mitgliedstaaten sollten im Einklang mit dem Unionsrecht weiterhin befugt sein, diese Richtlinie auf Bereiche anzuwenden, die nicht in deren Anwendungsbereich fallen. Die Mitgliedstaaten können daher den Bestimmungen oder einigen Bestimmungen dieser Richtlinie entsprechende nationale Rechtsvorschriften für Verträge, die nicht in den Geltungsbereich dieser Richtlinie fallen, beibehalten oder einführen. Beispielsweise können die Mitgliedstaaten entsprechende Bestimmungen für eigenständige Verträge über einzelne Reiseleistungen (wie etwa die Vermietung von Ferienwohnungen), für ohne Gewinnabsicht organisierte und einer begrenzten Zahl von Reisenden ausschließlich gelegentlich angebotene oder vermittelte Pauschalreisen und verbundene Reiseleistungen oder für Pauschalreisen und verbundene Reiseleistungen, die weniger als 24 Stunden dauern und die keine Unterbringung einschließen, beibehalten oder einführen.
(22)
Pauschalreisen zeichnen sich vor allem dadurch aus, dass ein Unternehmer als Reiseveranstalter für die ordnungsgemäße Erbringung der Pauschalreise als Ganzes haftet. Nur wenn ein anderer Unternehmer als Veranstalter einer Pauschalreise auftritt, sollte ein Unternehmer - in der Regel ein Unternehmer mit einer physischen oder ein Unternehmer mit einer Online-Vertriebsstelle - als Vermittler handeln können, ohne als Veranstalter haftbar zu sein. Ob ein Unternehmer bei einer bestimmten Pauschalreise als Reiseveranstalter handelt, sollte von der Beteiligung des Unternehmers an der Gestaltung einer Pauschalreise abhängen und nicht davon, wie dieser Unternehmer seine Tätigkeit beschreibt. Bei der Prüfung der Frage, ob ein Unternehmer ein Reiseveranstalter oder ein Reisevermittler ist, sollte es keinen Unterschied machen, ob der betreffende Unternehmer auf der Angebotsseite tätig ist oder als ein im Namen des Reisenden handelnder Vertreter auftritt.
(23)
Die Richtlinie 90/314/EWG überlässt den Mitgliedstaaten die Entscheidung darüber, ob Reiseveranstalter oder Reisevermittler oder sowohl Reiseveranstalter als auch Reisevermittler für die ordnungsgemäße Durchführung einer Pauschalreise haften. Diese Flexibilität hat in manchen Mitgliedstaaten zu Unklarheit darüber geführt, welcher Unternehmer für die Erbringung der betreffenden Reiseleistungen haftet. Daher sollte in dieser Richtlinie klargestellt werden, dass die Reiseveranstalter für die Erbringung der im Pauschalreisevertrag inbegriffenen Reiseleistungen verantwortlich sind, es sei denn, in den nationalen Rechtsvorschriften ist vorgesehen, dass sowohl der Reiseveranstalter als auch der Reisevermittler haftet.
(24)
Die Vermittler von Pauschalreisen sollten gemeinsam mit dem Reiseveranstalter für die Bereitstellung der vorvertraglichen Informationen verantwortlich sein. Um die Kommunikation, vor allem in grenzüberschreitenden Fällen, zu erleichtern, sollten Reisende den Reiseveranstalter auch über den Reisevermittler kontaktieren können, bei dem sie die Pauschalreise erworben haben.
(25)
Der Reisende sollte vor dem Erwerb einer Pauschalreise unabhängig davon, ob er die Reise im Wege der Fernkommunikation, in einer physischen Vertriebsstelle oder über andere Vertriebskanäle erwirbt, alle notwendigen Informationen erhalten. Bei der Bereitstellung dieser Informationen sollte der Unternehmer den Bedürfnissen von Reisenden Rechnung tragen, die, soweit für den Unternehmer vernünftigerweise erkennbar, aufgrund ihres Alters oder einer körperlichen Beeinträchtigung eines besonderen Schutzes bedürfen.
(26)
Basisinformationen beispielsweise zu den wesentlichen Eigenschaften der Reiseleistungen oder zu den Preisen, die in der Werbung, auf der Website des Reiseveranstalters oder in Prospekten als vorvertragliche Informationen enthalten sind, sollten verbindlich sein, es sei denn, der Reiseveranstalter behält sich Änderungen vor und diese Änderungen werden dem Reisenden vor Abschluss des Pauschalreisevertrags klar, verständlich und deutlich mitgeteilt. In Anbetracht der neuen Kommunikationstechniken, die Aktualisierungen problemlos ermöglichen, sind besondere Bestimmungen für Prospekte zwar nicht mehr nötig, es sollte jedoch sichergestellt werden, dass Änderungen der vorvertraglichen Informationen dem Reisenden mitgeteilt werden. Eine Änderung der vorvertraglichen Informationen sollte stets möglich sein, wenn beide Parteien des Pauschalreisevertrags dem ausdrücklich zustimmen.
(27)
Die Informationspflichten dieser Richtlinie sind erschöpfend, sollten jedoch die in anderen anwendbaren Unionsrechtsakten festgelegten Informationspflichten nicht berühren (5).
(28)
Reiseveranstalter sollten allgemeine Informationen über die Visumerfordernisse des Bestimmungslandes geben. Die Informationen über die ungefähren Fristen für die Erlangung von Visa können in der Form eines Verweises auf amtliche Angaben des Bestimmungslandes gegeben werden.
(29)
In Anbetracht der Besonderheiten von Pauschalreiseverträgen sollten die Rechte und Pflichten der Vertragsparteien für die Zeit vor und nach dem Beginn der Pauschalreise festgelegt werden, insbesondere für den Fall, dass der Vertrag nicht ordnungsgemäß erfüllt wird oder dass sich bestimmte Umstände ändern.
(30)
Da Pauschalreisen häufig lange im Voraus erworben werden, können unvorhergesehene Ereignisse eintreten. Der Reisende sollte daher unter bestimmten Voraussetzungen berechtigt sein, den Pauschalreisevertrag auf einen anderen Reisenden zu übertragen. In diesen Fällen sollte der Reiseveranstalter die Erstattung seiner Ausgaben verlangen können, beispielsweise wenn ein Unterauftragnehmer für die Änderung des Namens des Reisenden oder für die Stornierung oder Neuausstellung eines Beförderungsausweises eine Gebühr verlangt.
(31)
Reisende sollten jederzeit vor Beginn der Pauschalreise gegen Zahlung einer angemessenen und vertretbaren Rücktrittsgebühr - unter Berücksichtigung der erwarteten ersparten Aufwendungen sowie der Einnahmen aus einer anderweitigen Verwendung der Reiseleistungen - von dem Pauschalreisevertrag zurücktreten können. Zudem sollten sie ohne Zahlung einer Rücktrittsgebühr vom Pauschalreisevertrag zurücktreten können, wenn die Durchführung der Reise durch unvermeidbare, außergewöhnliche Umstände erheblich beeinträchtigt wird. Dies kann zum Beispiel Kriegshandlungen, andere schwerwiegende Beeinträchtigungen der Sicherheit wie Terrorismus, erhebliche Risiken für die menschliche Gesundheit wie einen Ausbruch einer schweren Krankheit am Reiseziel oder Naturkatastrophen wie Hochwasser oder Erdbeben oder Witterungsverhältnisse, die eine sichere Reise an das im Pauschalreisevertrag vereinbarte Reiseziel unmöglich machen, umfassen.
(32)
In bestimmten Fällen sollte auch der Reiseveranstalter vor Beginn der Pauschalreise zur entschädigungslosen Beendigung des Pauschalreisevertrags berechtigt sein, beispielsweise wenn die Mindestteilnehmerzahl nicht erreicht ist und diese Möglichkeit im Vertrag vorgesehen ist. In diesem Fall sollte der Reiseveranstalter den Reisenden alle im Zusammenhang mit der Pauschalreise geleisteten Zahlungen erstatten.
(33)
In bestimmten Fällen sollte der Reiseveranstalter den Pauschalreisevertrag einseitig ändern können. Reisende sollten allerdings vom Pauschalreisevertrag zurücktreten können, wenn durch die Änderungen eine der wesentlichen Eigenschaften der Reiseleistungen erheblich verändert wird. Dies kann beispielsweise bei einer Verringerung der Qualität oder des Werts der Reiseleistungen der Fall sein. Eine Änderung der im Pauschalreisevertrag angegebenen Abreise- oder Ankunftszeiten sollte beispielsweise dann als erheblich gelten, wenn sie dem Reisenden beträchtliche Unannehmlichkeiten oder zusätzliche Kosten verursachen würde, etwa aufgrund einer Umdisponierung der Beförderung oder Unterbringung. Eine Preiserhöhung sollte nur möglich sein, wenn sich eine Änderung bei den Kosten von Treibstoff oder anderer Energiequellen für die Beförderung von Reisenden, bei Steuern oder Abgaben, die von Dritten erhoben werden, die nicht unmittelbar an der Erbringung der im Pauschalreisevertrag enthaltenen Reiseleistungen mitwirken, oder bei den für die Pauschalreise relevanten Wechselkursen ergeben hat, und nur sofern im Vertrag ausdrücklich eine Möglichkeit einer solchen Preiserhöhung vorbehalten ist und der Vertrag ausdrücklich vorsieht, dass der Reisende ein Recht auf eine Preissenkung hat, die der Senkung dieser Kosten entspricht. Wenn der Reiseveranstalter eine Preiserhöhung um mehr als 8 % des Gesamtpreises vorschlägt, sollte der Reisende berechtigt sein, ohne Zahlung einer Rücktrittsgebühr vom Vertrag zurückzutreten.
(34)
Es sollten besondere Bestimmungen für Abhilfen im Falle einer Vertragswidrigkeit bei Erfüllung des Pauschalreisevertrags festgelegt werden. Der Reisende sollte im Falle von Problemen Abhilfe verlangen können, und wenn ein erheblicher Teil der Reiseleistungen des Pauschalreisevertrags nicht erbracht werden kann, sollten ihm angemessene andere Vorkehrungen angeboten werden. Schafft der Reiseveranstalter innerhalb einer vom Reisenden festgesetzten angemessenen Frist keine Abhilfe gegen die Vertragswidrigkeit, so sollte der Reisende dies selbst tun können und die Erstattung der notwendigen Aufwendungen verlangen können. In bestimmten Fällen sollte eine Fristsetzung nicht erforderlich sein, insbesondere wenn unverzügliche Abhilfe notwendig ist. Dies würde beispielsweise gelten, wenn der Reisende aufgrund der Verspätung des vom Reiseveranstalter vorgesehenen Busses ein Taxi nehmen muss, um seinen Flug rechtzeitig zu erreichen. Reisende sollten ebenfalls Anspruch auf Preisminderung, Rücktritt vom Pauschalreisevertrag und/oder Schadenersatz haben. Der Schadenersatz sollte auch immaterielle Schäden umfassen, wie beispielsweise entgangene Urlaubsfreuden infolge erheblicher Probleme bei der Erbringung der betreffenden Reiseleistungen. Der Reisende sollte verpflichtet sein, dem Reiseveranstalter unverzüglich - unter Berücksichtigung der Umstände des Falls - jede während der Erbringung der Reiseleistungen des Pauschalreisevertrags bemerkte Vertragswidrigkeit mitzuteilen. Tut er dies nicht, so kann dieses Versäumnis bei der Festlegung der angemessenen Preisminderung oder eines angemessenen Schadenersatzes berücksichtigt werden, wenn eine solche Meldung den Schaden verhindert oder verringert hätte.
(35)
Im Interesse der Kohärenz sollten die Bestimmungen dieser Richtlinie den internationalen Übereinkünften über Reiseleistungen und den Unionsvorschriften über Passagierrechte angepasst werden. Haftet der Reiseveranstalter für die Nichterbringung oder die mangelhafte Erbringung der Reiseleistungen des Pauschalreisevertrags, so sollte er sich auf die Haftungsbeschränkungen für Leistungserbringer in internationalen Übereinkünften wie dem Übereinkommen von Montreal von 1999 zur Vereinheitlichung bestimmter Vorschriften über die Beförderung im internationalen Luftverkehr (6), dem Übereinkommen von 1980 über den Internationalen Eisenbahnverkehr (COTIF) (7) und dem Athener Übereinkommen von 1974 über die Beförderung von Reisenden und ihrem Gepäck auf See (8) berufen können. Ist die Sicherstellung der rechtzeitigen Rückbeförderung des Reisenden an den Ort der Abreise aufgrund unvermeidbarer, außergewöhnlicher Umstände unmöglich, so sollte der Reiseveranstalter die Kosten für die notwendige Unterbringung der Reisenden für einen Zeitraum von höchstens drei Nächten pro Reisendem übernehmen, es sei denn, in geltenden oder künftigen Unionsrechtsvorschriften zum Schutz der Fahrgastrechte werden längere Zeiträume festgelegt.
(36)
Die Rechte der Reisenden auf Geltendmachung von Ansprüchen auf der Grundlage dieser Richtlinie und anderer einschlägiger Unionsvorschriften oder internationaler Übereinkünfte sollten von dieser Richtlinie unberührt bleiben, sodass die Reisenden weiterhin die Möglichkeit haben, Ansprüche gegen den Veranstalter, das Beförderungsunternehmen oder gegen eine oder gegebenenfalls mehr als eine andere haftende Partei geltend zu machen. Es sollte klargestellt werden, dass die nach dieser Richtlinie gewährte Schadenersatzzahlung oder Preisminderung von der nach Maßgabe anderer einschlägiger Unionsvorschriften oder internationaler Übereinkünfte gewährten Schadenersatzzahlung oder Preisminderung abgezogen werden sollte und umgekehrt, um eine Überkompensation zu vermeiden. Die Haftung des Reiseveranstalters sollte Regressansprüche gegen Dritte einschließlich Leistungserbringer unberührt lassen.
(37)
Befindet sich der Reisende während seiner Reise in Schwierigkeiten, sollte der Veranstalter verpflichtet sein, unverzüglich angemessenen Beistand zu leisten. Dieser Beistand sollte hauptsächlich - sofern relevant - in der Bereitstellung von Informationen über Aspekte wie Gesundheitsdienste, Behörden vor Ort und konsularischer Beistand sowie von praktischer Hilfe beispielsweise in Bezug auf Fernkommunikationsmittel und Ersatzreisearrangements bestehen.
(38)
In ihrer Mitteilung vom 18. März 2013 mit dem Titel „Schutz der Fluggäste bei Insolvenz des Luftfahrtunternehmens“ erläutert die Kommission, wie sich der Schutz der Reisenden im Fall der Insolvenz eines Luftfahrtunternehmens verbessern lässt, unter anderem durch eine bessere Durchsetzung der Verordnung (EG) Nr. 261/2004 des Europäischen Parlaments und des Rates (9) und der Verordnung (EG) Nr. 1008/2008 sowie mithilfe eines stärkeren Engagements der Branche; sollten diese Maßnahmen erfolglos bleiben, könnte eine gesetzgeberische Maßnahme erwogen werden. Diese Mitteilung bezieht sich auf den Erwerb von Einzelleistungen, nämlich von Flugreiseleistungen, und befasst sich daher nicht mit Insolvenzschutz für Pauschalreisen und verbundene Reiseleistungen.
(39)
Die Mitgliedstaaten sollten gewährleisten, dass Reisende, die eine Pauschalreise erwerben, vor der Insolvenz des Reiseveranstalters in vollem Umfang geschützt sind. Die Mitgliedstaaten, in denen Reiseveranstalter niedergelassen sind, sollten gewährleisten, dass diese Sicherheit für die Erstattung aller im Namen von Reisenden geleisteten Zahlungen und - sofern die Pauschalreise die Beförderung von Personen umfasst - für die Rückbeförderung des Reisenden im Falle der Insolvenz des Reiseveranstalters leisten. Allerdings sollte es möglich sein, dem Reisenden die Fortsetzung der Pauschalreise anzubieten. Es bleibt den Mitgliedstaaten überlassen, wie der Insolvenzschutz auszugestalten ist, sie sollten aber einen wirksamen Schutz gewährleisten. Wirksamkeit bedeutet, dass der Schutz verfügbar ist, sobald infolge der Liquiditätsprobleme des Reiseveranstalters Reiseleistungen nicht durchgeführt werden, nicht oder nur zum Teil durchgeführt werden sollen oder Leistungserbringer von Reisenden deren Bezahlung verlangen. Die Mitgliedstaaten sollten verlangen können, dass Reiseveranstalter den Reisenden eine Bescheinigung ausstellen, mit der ein direkter Anspruch gegen den Anbieter des Insolvenzschutzes dokumentiert wird.
(40)
Damit der Schutz vor Insolvenz wirksam ist, sollte er die vorhersehbaren Zahlungsbeträge, die von der Insolvenz eines Reiseveranstalters betroffen sind, und gegebenenfalls die vorsehbaren Kosten der Rückbeförderungen abdecken. Dies bedeutet, dass der Schutz ausreichen sollte, um alle vorhersehbaren Zahlungen, die von oder im Namen von Reisenden für Pauschalreisen der Hochsaison geleistet werden, unter Berücksichtigung des Zeitraums zwischen dem Eingang dieser Zahlungen und dem Abschluss der Reise sowie gegebenenfalls die vorhersehbaren Kosten für die Rückbeförderung abzudecken. Das wird in der Regel bedeuten, dass die Absicherung einen ausreichend hohen Prozentsatz des Umsatzes des Veranstalters in Bezug auf Pauschalreisen abdecken muss und von Faktoren wie der Art der verkauften Pauschalreisen einschließlich des Verkehrsmittels, dem Reiseziel und gesetzlichen Beschränkungen oder den Verpflichtungen des Reiseveranstalters im Hinblick auf die zulässigen Anzahlungsbeträge und deren Zeitpunkt vor Beginn der Pauschalreise abhängen kann. Die erforderliche Abdeckung kann zwar anhand der aktuellen Geschäftszahlen wie etwa des Umsatzes im vorhergehenden Geschäftsjahr berechnet werden, doch sollten die Veranstalter verpflichtet werden, den Insolvenzschutz im Falle eines erhöhten Risikos einschließlich eines erheblichen Anstiegs des Verkaufs von Pauschalreisen anzupassen. Ein wirksamer Insolvenzschutz sollte jedoch nicht bedeuten, dass sehr unwahrscheinliche Risiken berücksichtigt werden müssen, wie beispielsweise die gleichzeitige Insolvenz mehrerer der größten Reiseveranstalter, wenn dies unverhältnismäßige Auswirkungen auf die Kosten des Schutzes haben und somit seine Wirksamkeit beeinträchtigen würde. In solchen Fällen kann die garantierte Erstattung begrenzt sein.
(41)
Angesichts der Unterschiede im nationalen Recht und in der nationalen Praxis in Bezug auf die Parteien bei einem Pauschalreisevertrag und den Eingang der von oder im Namen von Reisenden geleisteten Zahlungen sollten die Mitgliedstaaten die Möglichkeit haben, auch von Reisevermittlern zu verlangen, einen Insolvenzschutz abzuschließen.
(42)
Im Einklang mit der Richtlinie 2006/123/EG ist es angebracht, Vorschriften festzulegen, um zu verhindern, dass die Verpflichtungen im Hinblick auf den Insolvenzschutz den freien Dienstleistungsverkehr und die Niederlassungsfreiheit behindern. Daher sollten die Mitgliedstaaten zur Anerkennung des nach dem Recht des Niederlassungsmitgliedstaats geltenden Insolvenzschutzes verpflichtet sein. Um die Verwaltungszusammenarbeit und die Aufsicht über die in verschiedenen Mitgliedstaaten tätigen Reiseveranstalter und gegebenenfalls Reisevermittler in Bezug auf den Insolvenzschutz zu erleichtern, sollten die Mitgliedstaaten verpflichtet sein, zentrale Kontaktstellen zu bestimmen.
(43)
Unternehmer, die verbundene Reiseleistungen vermitteln, sollten verpflichtet sein, Reisende darüber zu informieren, dass sie keine Pauschalreise kaufen und dass die jeweiligen Erbringer der Reiseleistungen allein für die ordnungsgemäße Erfüllung ihrer Verträge haften. Unternehmer, die verbundene Reiseleistungen vermitteln, sollten zudem verpflichtet sein, Insolvenzschutz für die Erstattung von Zahlungen, die sie erhalten, und - sofern sie für die Beförderung von Personen verantwortlich sind - für die Rückbeförderung der Reisenden zu bieten, und sollten die Reisenden entsprechend informieren. Unternehmer, die für die Erfüllung der einzelnen Verträge verantwortlich sind, die Teil von verbundenen Reiseleistungen sind, unterliegen den allgemeinen Verbraucherschutzregelungen der Union und den sektorspezifischen Unionsvorschriften.
(44)
Die Mitgliedstaaten sollten nicht daran gehindert werden, bei der Festlegung von Insolvenzschutzregelungen für Pauschalreisen und verbundene Reiseleistungen die besondere Situation kleinerer Unternehmen zu berücksichtigen, wobei allerdings das gleiche Schutzniveau für Reisende zu gewährleisten ist.
(45)
Reisende sollten in Fällen geschützt sein, in denen während des Buchungsvorgangs einer Pauschalreise oder verbundener Reiseleistungen Fehler unterlaufen.
(46)
Es sollte bekräftigt werden, dass Reisende nicht auf ihre Rechte aus dieser Richtlinie verzichten dürfen und dass sich Reiseveranstalter oder Unternehmer, die verbundene Reiseleistungen vermitteln, ihren Pflichten nicht dadurch entziehen dürfen, dass sie geltend machen, lediglich als Erbringer von Reiseleistungen, Vermittler oder in anderer Eigenschaft tätig zu sein.
(47)
Die Mitgliedstaaten sollten Regeln in Bezug auf Sanktionen für Verstöße gegen nationale Vorschriften zur Umsetzung dieser Richtlinie festlegen und deren Durchführung gewährleisten. Diese Sanktionen sollten wirksam, verhältnismäßig und abschreckend sein.
(48)
Der Erlass dieser Richtlinie erfordert die Anpassung bestimmter Unionsrechtsakte zum Verbraucherschutz. Es sollte insbesondere klargestellt werden, dass die Verordnung (EG) 2006/2004 des Europäischen Parlaments und des Rates (10) auf Verstöße gegen diese Richtlinie anwendbar ist. Da darüber hinaus die Richtlinie 2011/83/EU des Europäischen Parlaments und des Rates (11) in ihrer jetzigen Form nicht für Verträge gilt, die von der Richtlinie 90/314/EWG erfasst sind, ist es notwendig, die Richtlinie 2011/83/EU zu ändern, um sicherzustellen, dass sie weiterhin auf Reiseeinzelleistungen, die Teil verbundener Reiseleistungen sind, Anwendung findet, soweit diese Einzelleistungen anderweitig nicht vom Anwendungsbereich der Richtlinie 2011/83/EU ausgenommen sind und bestimmte in der Richtlinie niedergelegte Verbraucherrechte auch für Pauschalreisen gelten.
(49)
Diese Richtlinie lässt die Vorschriften zum Schutz personenbezogener Daten, die in der Richtlinie 95/46/EG des Europäischen Parlaments und des Rates (12) festgelegt sind, und die Unionsvorschriften im Bereich des internationalen Privatrechts, einschließlich der Verordnung (EG) Nr. 593/2008 des Europäischen Parlaments und des Rates (13), unberührt.
(50)
Es sollte präzisiert werden, dass die Vorschriften dieser Richtlinie in Bezug auf den Insolvenzschutz und auf Informationen hinsichtlich verbundener Reiseleistungen auch für nicht in einem Mitgliedstaat niedergelassene Unternehmer gelten sollten, die ihre Tätigkeiten im Sinne der Verordnung (EG) Nr. 593/2008 und der Verordnung (EU) Nr. 1215/2012 des Europäischen Parlaments und des Rates (14) in irgendeiner Weise auf einen oder mehrere Mitgliedstaaten ausrichten.
(51)
Da das Ziel dieser Richtlinie, nämlich zum ordnungsgemäßen Funktionieren des Binnenmarkts und zu einem hohen und möglichst einheitlichen Verbraucherschutzniveau beizutragen, von den Mitgliedstaaten nicht ausreichend verwirklicht werden kann, sondern vielmehr wegen seines Umfangs auf Unionsebene besser zu verwirklichen ist, kann die Union im Einklang mit dem in Artikel 5 des Vertrags über die Europäische Union verankerten Subsidiaritätsprinzip tätig werden. Entsprechend dem in demselben Artikel genannten Grundsatz der Verhältnismäßigkeit geht diese Richtlinie nicht über das zur Erreichung dieses Ziels erforderliche Maß hinaus.
(52)
Diese Richtlinie steht im Einklang mit den Grundrechten und Grundsätzen, wie sie mit der Charta der Grundrechte der Europäischen Union anerkannt wurden. Diese Richtlinie achtet insbesondere die unternehmerische Freiheit gemäß Artikel 16 der Charta und stellt gleichzeitig ein hohes Verbraucherschutzniveau innerhalb der Union nach Artikel 38 der Charta sicher.
(53)
Gemäß der Gemeinsamen Politischen Erklärung der Mitgliedstaaten und der Kommission vom 28. September 2011 zu erläuternden Dokumenten (15) haben sich die Mitgliedstaaten verpflichtet, in begründeten Fällen zusätzlich zur Mitteilung ihrer Umsetzungsmaßnahmen ein oder mehrere Dokumente zu übermitteln, in dem beziehungsweise denen der Zusammenhang zwischen den Bestandteilen einer Richtlinie und den entsprechenden Teilen einzelstaatlicher Umsetzungsinstrumente erläutert wird. In Bezug auf diese Richtlinie hält der Gesetzgeber die Übermittlung derartiger Dokumente für gerechtfertigt.
(54)
Die Richtlinie 90/314/EWG sollte daher aufgehoben werden -
HABEN FOLGENDE RICHTLINIE ERLASSEN:
KAPITEL I
GEGENSTAND, ANWENDUNGSBEREICH, BEGRIFFSBESTIMMUNGEN UND GRAD DER HARMONISIERUNG
Artikel 1
Gegenstand
Der Zweck dieser Richtlinie ist die Angleichung bestimmter Aspekte der Rechts- und Verwaltungsvorschriften der Mitgliedstaaten für Verträge über Pauschalreisen und verbundene Reiseleistungen zwischen Reisenden und Unternehmern, um so zum ordnungsgemäßen Funktionieren des Binnenmarkts und zu einem hohen und möglichst einheitlichen Verbraucherschutzniveau beizutragen.
Artikel 2
Anwendungsbereich
(1) Diese Richtlinie gilt für Pauschalreisen, die Reisenden von Unternehmern zum Verkauf angeboten oder verkauft werden, und für verbundene Reiseleistungen, die Reisenden von Unternehmern vermittelt wurden.
(2) Diese Richtlinie gilt nicht für
a)
Pauschalreisen und verbundene Reiseleistungen, die weniger als 24 Stunden dauern, es sei denn, es ist eine Übernachtung inbegriffen;
b)
Pauschalreisen und verbundene Reiseleistungen, die gelegentlich und ohne Gewinnabsicht und nur einer begrenzten Gruppe von Reisenden angeboten oder vermittelt werden;
c)
Pauschalreisen und verbundene Reiseleistungen, die auf der Grundlage einer allgemeinen Vereinbarung für die Organisation von Geschäftsreisen zwischen einem Unternehmer und einer anderen natürlichen oder juristischen Person, die zu Zwecken handelt, die ihrer gewerblichen, geschäftlichen, handwerklichen oder beruflichen Tätigkeit zugerechnet werden können, erworben werden.
(3) Diese Richtlinie lässt das allgemeine nationale Vertragsrecht wie die Bestimmungen über die Wirksamkeit, das Zustandekommen oder die Wirkungen eines Vertrags, soweit Aspekte des allgemeinen Vertragsrechts in dieser Richtlinie nicht geregelt werden, unberührt.
Artikel 3
Begriffsbestimmungen
Für die Zwecke dieser Richtlinie bezeichnet der Ausdruck
1.
„Reiseleistung“
a)
die Beförderung von Personen;
b)
die Unterbringung, bei der es sich nicht um einen wesensmäßigen Bestandteil der Beförderung von Personen handelt und zu anderen Zwecken als Wohnzwecken;
c)
die Autovermietung oder die Vermietung anderer Kraftfahrzeuge im Sinne des Artikels 3 Nummer 11 der Richtlinie 2007/46/EG des Europäischen Parlaments und des Rates (16) oder von Krafträdern der Führerscheinklasse A gemäß Artikel 4 Absatz 3 Buchstabe c der Richtlinie 2006/126/EG des Europäischen Parlaments und des Rates (17);
d)
jede andere touristische Leistung, die nicht wesensmäßig Bestandteil einer Reiseleistung im Sinne der Buchstaben a, b oder c ist;
2.
„Pauschalreise“ eine Kombination aus mindestens zwei verschiedenen Arten von Reiseleistungen für den Zweck derselben Reise, wenn
a)
diese Leistungen von einem Unternehmer auf Wunsch oder entsprechend einer Auswahl des Reisenden vor Abschluss eines einzigen Vertrags über sämtliche Leistungen zusammengestellt werden oder
b)
diese Leistungen unabhängig davon, ob separate Verträge mit den jeweiligen Erbringern der Reiseleistungen geschlossen werden,
i)
in einer einzigen Vertriebsstelle erworben werden und diese Leistungen vor der Zustimmung des Reisenden zur Zahlung ausgewählt wurden,
ii)
zu einem Pauschal- oder Gesamtpreis angeboten, verkauft oder in Rechnung gestellt werden,
iii)
unter der Bezeichnung „Pauschalreise“ oder einer ähnlichen Bezeichnung beworben oder verkauft werden,
iv)
nach Abschluss eines Vertrags, in dem der Unternehmer den Reisenden dazu berechtigt, eine Auswahl unter verschiedenen Arten von Reiseleistungen zu treffen, zusammengestellt werden oder
v)
von einzelnen Unternehmern über verbundene Online-Buchungsverfahren erworben werden, bei denen der Name des Reisenden, Zahlungsdaten und die E-Mail-Adresse von dem Unternehmer, mit dem der erste Vertrag geschlossen wurde, an einen oder mehrere andere Unternehmer übermittelt werden und ein Vertrag mit Letztgenanntem/n spätestens 24 Stunden nach Bestätigung der Buchung der ersten Reiseleistung abgeschlossen wird.
Eine Kombination von Reiseleistungen, bei denen nicht mehr als eine Art der Reiseleistung im Sinne der Nummer 1 Buchstaben a, b oder c mit einer oder mehr als einer touristischen Leistung im Sinne der Nummer 1 Buchstabe d kombiniert wird, ist keine Pauschalreise, wenn die letztgenannten Leistungen
a)
keinen erheblichen Anteil am Gesamtwert der Kombination ausmachen und nicht als wesentliches Merkmal der Kombination beworben werden und auch nicht sonst ein wesentliches Merkmal der Kombination darstellen oder
b)
erst nach Beginn der Erbringung einer Reiseleistung im Sinne der Nummer 1 Buchstaben a, b oder c ausgewählt und erworben werden;
3.
„Pauschalreisevertrag“ einen Vertrag über eine Pauschalreise als Ganzes oder, wenn die Reise auf der Grundlage separater Verträge angeboten wird, alle Verträge über die in der Pauschalreise zusammengefassten Reiseleistungen;
4.
„Beginn der Pauschalreise“ den Zeitpunkt, zu dem die Erbringung der in einer Pauschalreise zusammengefassten Reiseleistungen beginnt;
5.
„verbundene Reiseleistungen“ mindestens zwei verschiedene Arten von Reiseleistungen, die für den Zweck derselben Reise erworben werden, bei der es sich nicht um eine Pauschalreise handelt, die zu dem Abschluss von separaten Verträgen mit den jeweiligen Erbringern der Reiseleistungen führen, wenn ein Unternehmer Folgendes vermittelt:
a)
anlässlich eines einzigen Besuchs in seiner Vertriebsstelle oder eines einzigen Kontakts mit seiner Vertriebsstelle die getrennte Auswahl und die getrennte Zahlung jeder Reiseleistung durch die Reisenden oder
b)
in gezielter Weise den Erwerb mindestens einer weiteren Reiseleistung eines anderen Unternehmers, sofern ein Vertrag mit diesem anderen Unternehmer spätestens 24 Stunden nach Bestätigung der Buchung der ersten Reiseleistung geschlossen wird.
Wird nicht mehr als eine Art der Reiseleistung im Sinne der Nummer 1 Buchstaben a, b oder c und eine oder mehr als eine touristische Leistung im Sinne der Nummer 1 Buchstabe d erworben, so handelt es sich dabei nicht um verbundene Reiseleistungen, wenn die letztgenannten Leistungen keinen erheblichen Anteil am Wert der Kombination ausmachen und nicht als wesentliches Merkmal der Kombination beworben werden und auch nicht sonst ein wesentliches Merkmal der Reise darstellen;
6.
„Reisender“ jede Person, die auf der Grundlage dieser Richtlinie einen Vertrag schließen möchte oder die zu einer Reise auf der Grundlage eines im Rahmen dieser Richtlinie geschlossenen Vertrags berechtigt ist;
7.
„Unternehmer“ jede natürliche oder juristische Person, unabhängig davon, ob Letztere öffentlicher oder privater Natur ist, die bei von dieser Richtlinie erfassten Verträgen selbst oder durch eine andere Person, die in ihrem Namen oder Auftrag handelt, zu Zwecken tätig wird, die ihrer gewerblichen, geschäftlichen, handwerklichen oder beruflichen Tätigkeit zugerechnet werden können, unabhängig davon, ob sie in ihrer Eigenschaft als Reiseveranstalter, Reisevermittler, Unternehmer, der verbundene Reiseleistungen vermittelt oder als ein Erbringer von Reiseleistungen handelt;
8.
„Reiseveranstalter“ einen Unternehmer, der entweder direkt oder über einen anderen Unternehmer oder gemeinsam mit einem anderen Unternehmer Pauschalreisen zusammenstellt und verkauft oder zum Verkauf anbietet, oder den Unternehmer, der die Daten des Reisenden im Einklang mit Nummer 2 Buchstabe b Ziffer v an einen anderen Unternehmer übermittelt;
9.
„Reisevermittler“ einen anderen Unternehmer als den Reiseveranstalter, der von einem Reiseveranstalter zusammengestellte Pauschalreisen verkauft oder zum Verkauf anbietet;
10.
„Niederlassung“ eine Niederlassung im Sinne des Artikels 4 Nummer 5 der Richtlinie 2006/123/EG;
11.
„dauerhafter Datenträger“ jedes Medium, das es dem Reisenden oder dem Unternehmer gestattet, an ihn persönlich gerichtete Informationen derart zu speichern, dass er sie in der Folge für eine für die Zwecke der Informationen angemessene Dauer einsehen kann, und das die unveränderte Wiedergabe der gespeicherten Informationen ermöglicht;
12.
„unvermeidbare und außergewöhnliche Umstände“ eine Situation außerhalb der Kontrolle der Partei, die eine solche Situation geltend macht, deren Folgen sich auch dann nicht hätten vermeiden lassen, wenn alle zumutbaren Vorkehrungen getroffen worden wären;
13.
„Vertragswidrigkeit“ die Nichterbringung oder mangelhafte Erbringung der in einer Pauschalreise zusammengefassten Reiseleistungen;
14.
„Minderjähriger“ eine Person unter achtzehn Jahren;
15.
„Vertriebsstelle“ alle Gewerberäume, unabhängig davon, ob sie beweglich oder unbeweglich sind, oder Einzelhandels-Webseiten oder ähnliche Online-Verkaufsplattformen, auch wenn die Einzelhandels-Webseiten oder Online-Verkaufsplattformen den Reisenden als einheitliche Plattform präsentiert werden, einschließlich eines Telefondienstes;
16.
„Rückbeförderung“ die Rückkehr des Reisenden an den Ausgangsort oder an einen anderen Ort, auf den sich die Vertragsparteien einigen.
Artikel 4
Grad der Harmonisierung
Sofern diese Richtlinie nichts anderes bestimmt, erhalten die Mitgliedstaaten weder von den Bestimmungen dieser Richtlinie abweichende nationale Rechtsvorschriften aufrecht noch führen sie solche ein; dies gilt auch für strengere oder weniger strenge Rechtsvorschriften zur Gewährleistung eines anderen Schutzniveaus für den Reisenden.
KAPITEL II
INFORMATIONSPFLICHTEN UND INHALT DES PAUSCHALREISEVERTRAGS
Artikel 5
Vorvertragliche Informationen
(1) Die Mitgliedstaaten stellen sicher, dass dem Reisenden, bevor er durch einen Pauschalreisevertrag oder ein entsprechendes Vertragsangebot gebunden ist, von dem Reiseveranstalter und, wenn die Pauschalreise über einen Reisevermittler verkauft wird, auch von dem Reisevermittler die jeweiligen Standardinformationen durch das zutreffende Formblatt gemäß Anhang I Teil A oder B bereitgestellt werden und er, sofern diese Informationen für die betreffende Pauschalreise relevant sind, über Folgendes informiert wird:
a)
die wesentlichen Eigenschaften der Reiseleistungen:
i)
Bestimmungsort(e), Reiseroute und Aufenthaltsdauer mit den jeweiligen Daten und, sofern eine Unterbringung inbegriffen ist, die Zahl der inbegriffenen Übernachtungen;
ii)
Transportmittel, ihre Merkmale und Klasse; Ort, Tag und Zeit der Abreise und Rückreise, Dauer und Orte von Zwischenstationen sowie Anschlussverbindungen;
wenn eine genaue Zeitangabe noch nicht möglich ist, unterrichten der Reiseveranstalter und, sofern einschlägig, der Reisevermittler den Reisenden über die ungefähre Zeit der Abreise und Rückreise;
iii)
Lage, Hauptmerkmale und gegebenenfalls touristische Einstufung der Unterbringung nach den Regeln des jeweiligen Bestimmungslandes;
iv)
Mahlzeiten;
v)
Besichtigungen, Ausflüge oder sonstige im vereinbarten Gesamtpreis der Pauschalreise inbegriffene Leistungen;
vi)
sofern dies nicht aus dem Zusammenhang hervorgeht, die Angabe, ob eine der Reiseleistungen für den Reisenden als Teil einer Gruppe erbracht wird und wenn dies der Fall ist, sofern möglich, die ungefähre Gruppengröße;
vii)
sofern die Nutzung anderer touristischer Leistungen durch den Reisenden von einer wirksamen mündlichen Kommunikation abhängt, die Sprache, in der diese Leistungen erbracht werden, und
viii)
die Angabe, ob die Reise im Allgemeinen für Personen mit eingeschränkter Mobilität geeignet ist, und auf Verlangen des Reisenden genaue Informationen zur Eignung der Reise unter Berücksichtigung der Bedürfnisse des Reisenden;
b)
die Firma und geografische Anschrift des Reiseveranstalters und gegebenenfalls des Reiservermittlers mit Angabe der Telefonnummer und gegebenenfalls E-Mail-Adresse;
c)
den Gesamtpreis der Pauschalreise einschließlich Steuern und gegebenenfalls aller zusätzlichen Gebühren, Entgelte und sonstigen Kosten oder, wenn sich diese Kosten nicht vor Abschluss des Vertrags bestimmen lassen, die Angabe der Art von Mehrkosten, für die der Reisende unter Umständen noch aufkommen muss;
d)
die Zahlungsmodalitäten, einschließlich des Betrags oder Prozentsatzes des Preises, der als Anzahlung zu leisten ist, und des Zeitplans für die Zahlung des Restbetrags oder der finanziellen Sicherheiten, die vom Reisenden zu zahlen oder zu leisten sind;
e)
die für die Durchführung der Pauschalreise erforderliche Mindestteilnehmerzahl mit Angabe der Rücktrittsfrist nach Artikel 12 Absatz 3 Buchstabe a vor Reisebeginn, die eine Beendigung des Vertrags ermöglicht, falls diese Zahl nicht erreicht wird;
f)
allgemeine Pass- und Visumerfordernisse des Bestimmungslands, einschließlich der ungefähren Fristen für die Erlangung von Visa und gesundheitspolizeilichen Formalitäten;
g)
Angaben darüber, dass der Reisende den Vertrag jederzeit vor Beginn der Pauschalreise gemäß Artikel 12 Absatz 1 gegen Zahlung einer angemessenen Rücktrittsgebühr, oder gegebenenfalls der pauschalen Rücktrittsgebühren, die der Reiseveranstalter verlangt, beenden kann;
h)
Angaben über eine fakultative oder obligatorische Reiserücktrittsversicherung des Reisenden oder über eine Versicherung zur Deckung der Kosten einer Unterstützung einschließlich einer Rückbeförderung bei Unfall, Krankheit oder Tod.
Wird der Pauschalreisevertrag telefonisch abgeschlossen, so erhält der Reisende von dem Reiseveranstalter und, sofern einschlägig, von dem Reisevermittler, die Standardinformationen gemäß Anhang I Teil B und die gemäß Unterabsatz 1 Buchstabe a bis h vorgeschriebenen Informationen.
(2) Hinsichtlich von Pauschalreisen im Sinne des Artikels 3 Nummer 2 Buchstabe b Ziffer v gewährleisten der Reiseveranstalter und der Unternehmer, dem die Daten übermittelt werden, dass jeder von ihnen die Angaben gemäß Absatz 1 Unterabsatz 1 Buchstaben a bis h des vorliegenden Artikels - soweit diese die von ihnen angebotenen Reiseleistungen betreffen - bereitstellt, bevor der Reisende durch einen Vertrag oder ein entsprechendes Angebot gebunden wird. Der Reiseveranstalter stellt darüber hinaus gleichzeitig die Standardinformationen durch das Formblatt gemäß Anhang I Teil C zur Verfügung.
(3) Die in den Absätzen 1 und 2 genannten Informationen sind klar, verständlich und deutlich mitzuteilen. Werden diese Informationen schriftlich mitgeteilt, so müssen sie lesbar sein.
Artikel 6
Bindungswirkung der vorvertraglichen Informationen und Abschluss des Pauschalreisevertrags
(1) Die Mitgliedstaaten stellen sicher, dass die dem Reisenden gemäß Artikel 5 Absatz 1 Unterabsatz 1 Buchstaben a, c, d, e und g bereitgestellten Informationen integraler Bestandteil des Pauschalreisevertrags sind und nicht geändert werden, es sei denn, die Vertragsparteien vereinbaren ausdrücklich etwas anderes. Der Reiseveranstalter und, sofern einschlägig, der Reisevermittler teilen dem Reisenden vor Abschluss des Pauschalreisevertrags alle Änderungen der vorvertraglichen Informationen klar, verständlich und deutlich mit.
(2) Haben der Reiseveranstalter und, sofern einschlägig, der Reisevermittler die Vorschriften über die Informationen über die zusätzlichen Gebühren, Entgelte und sonstigen Kosten nach Artikel 5 Absatz 1 Unterabsatz 1 Buchstabe c nicht vor Abschluss des Pauschalreisevertrags eingehalten, so trägt der Reisende die zusätzlichen Gebühren, Entgelte und sonstigen Kosten nicht.
Artikel 7
Inhalt des Pauschalreisevertrags und vor Beginn der Pauschalreise bereitzustellende Unterlagen
(1) Die Mitgliedstaaten stellen sicher, dass Pauschalreiseverträge in einfacher und verständlicher Sprache abgefasst und, soweit sie schriftlich geschlossen werden, lesbar sind. Bei Abschluss des Pauschalreisevertrags bzw. unverzüglich danach stellt der Reiseveranstalter oder Reisevermittler dem Reisenden eine Kopie oder eine Bestätigung des Vertrags auf einem dauerhaften Datenträger zur Verfügung. Der Reisende hat Anspruch auf eine Papierfassung, wenn der Pauschalreisevertrag in gleichzeitiger Anwesenheit der Vertragsparteien geschlossen wurde.
Bei außerhalb von Geschäftsräumen abgeschlossenen Verträgen im Sinne von Artikel 2 Nummer 8 der Richtlinie 2011/83/EU wird dem Reisenden eine Kopie oder die Bestätigung des Pauschalreisevertrags auf Papier oder, sofern der Reisende dem zustimmt, auf einem anderen dauerhaften Datenträger bereitgestellt.
(2) Der Pauschalreisevertrag oder die Bestätigung des Vertrags gibt den gesamten Inhalt der Vereinbarung wieder, einschließlich aller in Artikel 5 Absatz 1 Unterabsatz 1 Buchstaben a bis h genannten Informationen sowie die folgenden Angaben:
a)
besondere Vorgaben des Reisenden, die der Reiseveranstalter akzeptiert hat;
b)
den Hinweis, dass der Reiseveranstalter
i)
gemäß Artikel 13 für die ordnungsgemäße Erbringung aller im Vertrag enthaltenen Reiseleistungen verantwortlich ist und
ii)
gemäß Artikel 16 zum Beistand verpflichtet ist, wenn sich der Reisende in Schwierigkeiten befindet;
c)
den Namen der Einrichtung, die den Insolvenzschutz bietet, und ihre Kontaktdaten einschließlich der geografischen Anschrift, und, sofern einschlägig, den Namen der durch den betreffenden Mitgliedstaat zu diesem Zweck benannten, zuständigen Behörde und ihre Kontaktdaten;
d)
Name, Anschrift, Telefonnummer, E-Mail-Adresse und gegebenenfalls Faxnummer des Vertreters des Reiseveranstalters vor Ort, einer Kontaktstelle oder eines anderen Dienstes, an die bzw. den sich der Reisende wenden kann, um mit dem Reiseveranstalter rasch in Verbindung zu treten und effizient mit ihm zu kommunizieren, um von ihm Unterstützung zu verlangen, wenn der Reisende in Schwierigkeiten ist, oder um sich wegen während der Durchführung der Pauschalreise bemerkter Vertragswidrigkeit einer Leistung zu beschweren;
e)
die Information, dass der Reisende jegliche Vertragswidrigkeit, die er während der Durchführung der Pauschalreise bemerkt, im Einklang mit Artikel 13 Absatz 2 mitteilen muss;
f)
bei Minderjährigen, die ohne Begleitung durch einen Elternteil oder eine andere berechtigte Person auf der Grundlage eines Pauschalreisevertrags, der die Unterbringung umfasst, Angaben darüber, wie eine unmittelbare Verbindung zu dem Minderjährigen oder zu der an dem Aufenthaltsort des Minderjährigen für ihn verantwortlichen Person hergestellt werden kann;
g)
Informationen zu bestehenden internen Beschwerdeverfahren und zu alternativen Streitbeilegungsverfahren (AS) gemäß der Richtlinie 2013/11/EU des Europäischen Parlaments und des Rates (18), und gegebenenfalls zu der AS-Stelle, der der Unternehmer unterliegt, und zur Online-Streitbeilegungsplattform gemäß der Verordnung (EU) Nr. 524/2013 des Europäischen Parlaments und des Rates (19);
h)
Informationen zu dem Recht des Reisenden, den Vertrag gemäß Artikel 9 auf einen anderen Reisenden zu übertragen.
(3) Hinsichtlich von Pauschalreisen im Sinne des Artikels 3 Nummer 2 Buchstabe b Ziffer v unterrichtet der Unternehmer, dem die Daten übermittelt werden, den Reiseveranstalter über den Abschluss des Vertrags, der zum Zustandekommen der Pauschalreise führt. Der Unternehmer stellt dem Reiseveranstalter die Informationen zur Verfügung, die dieser zur Erfüllung seiner Verpflichtungen als Reiseveranstalter benötigt.
Sobald der Reiseveranstalter über das Zustandekommen einer Pauschalreise unterrichtet wurde, übermittelt der Reiseveranstalter dem Reisenden die Informationen gemäß Absatz 2 Buchstaben a bis h auf einem dauerhaften Datenträger.
(4) Die in den Absätzen 2 und 3 genannten Informationen sind klar, verständlich und deutlich mitzuteilen.
(5) Rechtzeitig vor Beginn der Pauschalreise erhält der Reisende vom Reiseveranstalter die notwendigen Buchungsbelege, Gutscheine, Beförderungsausweise und Eintrittskarten, Informationen zu den geplanten Abreisezeiten und gegebenenfalls den Fristen für das Check-in sowie zu den planmäßigen Zwischenstationen, Anschlussverbindungen und Ankunftszeiten.
Artikel 8
Beweislast
Die Beweislast für die Erfüllung der in diesem Kapitel genannten Informationspflichten obliegt dem Unternehmer.
KAPITEL III
ÄNDERUNG DES PAUSCHALREISEVERTRAGS VOR BEGINN DER PAUSCHALREISE
Artikel 9
Übertragung des Pauschalreisevertrags auf einen anderen Reisenden
(1) Die Mitgliedstaaten stellen sicher, dass ein Reisender den Pauschalreisevertrag auf eine Person, die alle Vertragsbedingungen erfüllt, übertragen kann, nachdem er den Reiseveranstalter auf einem dauerhaften Datenträger innerhalb einer angemessenen Frist vor Beginn der Pauschalreise davon in Kenntnis gesetzt hat. Eine Mitteilung spätestens sieben Tage vor Beginn der Pauschalreise gilt in jedem Fall als angemessen.
(2) Der Reisende, der den Pauschalreisevertrag überträgt, und die Person, die in den Vertrag eintritt, haften dem Reiseveranstalter als Gesamtschuldner für den noch ausstehenden Betrag des Reisepreises und die durch die Übertragung entstehenden zusätzlichen Gebühren, Entgelte und sonstigen Kosten. Der Reiseveranstalter unterrichtet den Reisenden, der den Vertrag überträgt, über die tatsächlichen Kosten der Übertragung. Diese Kosten dürfen nicht unangemessen sein und dürfen die tatsächlichen Kosten des Reiseveranstalters infolge der Übertragung des Pauschalreisevertrags nicht übersteigen.
(3) Der Reiseveranstalter stellt dem Reisenden, der den Vertrag überträgt, einen Beleg über die sich aus der Übertragung des Pauschalreisevertrags ergebenden zusätzlichen Gebühren, Entgelte und sonstigen Kosten aus.
Artikel 10
Änderung des Preises
(1) Die Mitgliedstaaten stellen sicher, dass nach Abschluss des Pauschalreisevertrags Preise nur dann erhöht werden dürfen, wenn diese Möglichkeit im Vertrag ausdrücklich vorbehalten ist und wenn im Vertrag angegeben ist, dass der Reisende Anspruch auf Preissenkung gemäß Absatz 4 hat. In diesem Fall ist im Pauschalreisevertrag anzugeben, wie Preisänderungen zu berechnen sind. Eine Preiserhöhung ist nur dann möglich, wenn sie sich unmittelbar ergibt aus einer Änderung
a)
des Preises für die Beförderung von Personen infolge der Kosten von Treibstoff oder anderen Energiequellen;
b)
der Höhe der für Reiseleistungen, die Bestandteil des Vertrags sind, zu entrichtenden Steuern und Abgaben, die von Dritten erhoben werden, die nicht unmittelbar an der Erbringung der Pauschalreise mitwirken, einschließlich Aufenthaltsgebühren, Landegebühren, Ein- oder Ausschiffungsgebühren in Häfen und entsprechender Gebühren auf Flughäfen, oder
c)
der für die betreffende Pauschalreise relevanten Wechselkurse.
(2) Wenn die Preiserhöhung gemäß Absatz 1 des vorliegenden Artikels 8 % des Preises der Pauschalreise übersteigt, findet Artikel 11 Absätze 2 bis 5 Anwendung.
(3) Eine Preiserhöhung ist unabhängig von ihrer Höhe nur dann möglich, wenn der Reiseveranstalter den Reisenden hiervon klar und verständlich spätestens 20 Tage vor Beginn der Pauschalreise auf einem dauerhaften Datenträger unter Angabe von Gründen für die Preiserhöhung und mit einer Berechnung dafür in Kenntnis gesetzt hat.
(4) Ist im Pauschalreisevertrag die Möglichkeit von Preiserhöhungen vorgesehen, so hat der Reisende Anspruch auf eine Preissenkung, die jeglicher Verringerung der in Absatz 1 Buchstaben a, b und c genannten Kosten nach Abschluss des Vertrags vor Beginn der Pauschalreise entspricht.
(5) Im Fall einer Preissenkung hat der Reiseveranstalter das Recht, tatsächliche Verwaltungsausgaben von der dem Reisenden geschuldeten Erstattung abzuziehen. Auf Verlangen des Reisenden belegt der Reiseveranstalter diese Verwaltungskosten.
Artikel 11
Änderung anderer Bedingungen des Pauschalreisevertrags
(1) Die Mitgliedstaaten stellen sicher, dass der Reiseveranstalter vor Beginn der Pauschalreise andere Bedingungen des Pauschalreisevertrags als den Preis (Änderung gemäß Artikel 10) nur dann einseitig ändern kann, wenn
a)
er sich dieses Recht im Vertrag vorbehalten hat;
b)
die Änderung unerheblich ist und
c)
er den Reisenden über die Änderung klar, verständlich und deutlich auf einem dauerhaften Datenträger in Kenntnis setzt.
(2) Ist der Reiseveranstalter vor Beginn der Pauschalreise gezwungen, eine der wesentlichen Eigenschaften der Reiseleistungen im Sinne des Artikels 5 Absatz 1 Unterabsatz 1 Buchstabe a erheblich zu ändern oder kann er die besonderen Vorgaben des Reisenden im Sinne des Artikels 7 Absatz 2 Buchstabe a nicht erfüllen oder schlägt er vor, den Gesamtpreis der Pauschalreise nach Artikel 10 Absatz 2 um mehr als 8 % zu erhöhen, so kann der Reisende innerhalb einer vom Reiseveranstalter festgelegten angemessenen Frist
a)
der vorgeschlagenen Änderung zustimmen oder
b)
den Vertrag ohne Zahlung einer Rücktrittsgebühr beenden.
Beendet der Reisende den Pauschalreisevertrag, so kann der Reisende eine andere Pauschalreise - sofern möglich in gleichwertiger oder höherwertiger Qualität - als Ersatz akzeptieren, sofern ihm der Veranstalter dies anbietet.
(3) Der Reiseveranstalter informiert den Reisenden unverzüglich auf einem dauerhaften Datenträger klar, verständlich und deutlich über
a)
die vorgeschlagenen Änderungen gemäß Absatz 2 und gegebenenfalls gemäß Absatz 4 deren Auswirkungen auf den Preis der Pauschalreise;
b)
eine angemessene Frist, innerhalb der der Reisende den Reiseveranstalter über seine Entscheidung gemäß Absatz 2 zu unterrichten hat;
c)
die Folgen nach geltendem nationalen Recht, sollte der Reisende innerhalb der Frist nach Buchstabe b nicht reagieren, und
d)
die gegebenenfalls als Ersatz angebotene Pauschalreise und deren Preis.
(4) Haben die Änderungen des Pauschalreisevertrags nach Absatz 2 Unterabsatz 1 oder die als Ersatz angebotene Pauschalreise nach Absatz 2 Unterabsatz 2 eine Minderung der Qualität oder Senkung der Kosten der Pauschalreise zur Folge, so hat der Reisende Anspruch auf eine angemessene Preissenkung.
(5) Tritt der Reisende gemäß Absatz 2 Unterabsatz 1 Buchstabe b des vorliegenden Artikels vom Pauschalreisevertrag zurück und akzeptiert keine als Ersatz angebotene Pauschalreise, so erstattet ihm der Reiseveranstalter unverzüglich und in jedem Fall spätestens 14 Tage nach Beendigung des Vertrags alle von dem Reisenden oder in seinem Namen geleisteten Zahlungen. Artikel 14 Absätze 2, 3, 4, 5 und 6 finden entsprechend Anwendung.
Artikel 12
Beendigung des Pauschalreisevertrags und Recht zum Widerruf vor Beginn der Pauschalreise
(1) Die Mitgliedstaaten stellen sicher, dass der Reisende vor Beginn der Pauschalreise jederzeit vom Pauschalreisevertrag zurücktreten kann. Tritt der Reisende gemäß diesem Absatz vom Pauschalreisevertrag zurück, so kann der Reiseveranstalter die Zahlung einer angemessenen und vertretbaren Rücktrittsgebühr verlangen. Im Pauschalreisevertrag können angemessene pauschale Rücktrittsgebühren festgelegt werden, die sich nach dem Zeitpunkt des Rücktritts vom Vertrag und der Dauer bis zum Beginn der Pauschalreise und den erwarteten ersparten Aufwendungen und Einnahmen aus anderweitigen Verwendungen der Reiseleistungen bemessen. In Ermangelung pauschaler Rücktrittsgebühren entspricht die Rücktrittsgebühr dem Preis der Pauschalreise abzüglich der ersparten Aufwendungen und Einnahmen aus anderweitigen Verwendungen der Reiseleistungen. Auf Ersuchen des Reisenden begründet der Reiseveranstalter die Höhe der Rücktrittsgebühren.
(2) Ungeachtet des Absatzes 1 hat der Reisende das Recht, vor Beginn der Pauschalreise ohne Zahlung einer Rücktrittsgebühr vom Pauschalreisevertrag zurückzutreten, wenn am Bestimmungsort oder in dessen unmittelbarer Nähe unvermeidbare, außergewöhnliche Umstände auftreten, die die Durchführung der Pauschalreise oder die Beförderung von Personen an den Bestimmungsort erheblich beeinträchtigen. Im Fall des Rücktritts vom Pauschalreisevertrag gemäß diesem Absatz hat der Reisende Anspruch auf volle Erstattung aller für die Pauschalreise getätigten Zahlungen, jedoch auf keine zusätzliche Entschädigung.
(3) Der Reiseveranstalter kann den Pauschalreisevertrag beenden und dem Reisenden alle für die Pauschalreise getätigten Zahlungen voll erstatten, ohne jedoch eine zusätzliche Entschädigung leisten zu müssen, wenn
a)
sich für die Pauschalreise weniger Personen als die im Vertrag angegebene Mindestteilnehmerzahl angemeldet haben und der Reiseveranstalter den Reisenden innerhalb der im Vertrag gesetzten Frist vom Rücktritt vom Vertrag in Kenntnis setzt, jedoch spätestens:
i)
20 Tage vor Beginn der Pauschalreise bei Reisen von mehr als sechs Tagen,
ii)
sieben Tage vor Beginn der Pauschalreise bei Reisen zwischen zwei und sechs Tagen,
iii)
48 Stunden vor Beginn der Pauschalreise, bei Reisen, die weniger als zwei Tage dauern,
oder
b)
der Reiseveranstalter aufgrund unvermeidbarer, außergewöhnlicher Umstände an der Erfüllung des Vertrags gehindert ist und er den Reisenden unverzüglich vor Beginn der Pauschalreise von der Beendigung des Vertrags in Kenntnis setzt.
(4) Der Reiseveranstalter leistet alle Erstattungen gemäß den Absätzen 2 und 3 oder zahlt dem Reisenden gemäß Absatz 1 alle von dem Reisenden oder in seinem Namen für die Pauschalreise geleisteten Beträge abzüglich einer angemessenen Rücktrittsgebühr zurück. Der Reisende erhält diese Erstattungen oder Rückzahlungen unverzüglich und in jedem Fall innerhalb von spätestens 14 Tagen nach Beendigung des Pauschalreisevertrags.
(5) In Bezug auf außerhalb von Geschäftsräumen geschlossene Verträge können die Mitgliedstaaten in ihren nationalen Rechtsvorschriften bestimmen, dass der Reisende das Recht hat, den Pauschalreisevertrag innerhalb einer Frist von 14 Tagen ohne Angabe von Gründen zu widerrufen.
KAPITEL IV
ERBRINGUNG DER VERTRAGLICHEN PAUSCHALREISELEISTUNGEN
Artikel 13
Haftung für die Erbringung der vertraglichen Pauschalreiseleistungen
(1) Die Mitgliedstaaten stellen sicher, dass der Reiseveranstalter für die Erbringung der in dem Pauschalreisevertrag enthaltenen Reiseleistungen haftet, unabhängig davon, ob diese Leistungen vom Reiseveranstalter oder anderen Erbringern von Reiseleistungen zu erbringen sind.
Die Mitgliedstaaten können in ihren nationalen Rechtsvorschriften Bestimmungen beibehalten oder einführen, wonach auch der Reisevermittler für die Erbringung der vertraglichen Pauschalreiseleistungen haftet. In diesem Falle gelten alle Bestimmungen des Artikels 7 und des Kapitels III, des vorliegenden Kapitels und des Kapitels V, die für den Reiseveranstalter gelten, auch für den Reisevermittler entsprechend.
(2) Der Reisende teilt dem Veranstalter jede während der Erbringung der in dem Pauschalreisevertrag enthaltenen Reiseleistungen bemerkte Vertragswidrigkeit unter Berücksichtigung der jeweiligen Umstände unverzüglich mit.
(3) Bei Vertragswidrigkeit einer Reiseleistung hilft der Reiseveranstalter dem Mangel ab, es sei denn, dies ist
a)
unmöglich oder
b)
unter Berücksichtigung des Ausmaßes des Mangels und des Werts der betroffenen Reiseleistung mit unverhältnismäßigen Kosten verbunden.
Hilft der Reiseveranstalter dem Mangel gemäß Unterabsatz 1 Buchstaben a und b des vorliegenden Absatzes nicht ab, so gilt Artikel 14.
(4) Schafft der Reiseveranstalter unbeschadet der Ausnahmen nach Absatz 3 innerhalb einer vom Reisenden festgesetzten angemessenen Frist keine Abhilfe für die Vertragswidrigkeit, so kann dies der Reisende selbst tun und die Rückzahlung der erforderlichen Ausgaben verlangen. Eine Fristsetzung durch den Reisenden ist nicht erforderlich, wenn der Reiseveranstalter sich weigert, Abhilfe für die Vertragswidrigkeit zu schaffen, oder wenn unverzügliche Abhilfe notwendig ist.
(5) Kann ein erheblicher Teil der Reiseleistungen nicht dem Pauschalreisevertrag gemäß erbracht werden, so bietet der Reiseveranstalter ohne Mehrkosten für den Reisenden angemessene andere Vorkehrungen zur Fortsetzung der Pauschalreise an, die nach Möglichkeit den vertraglich vereinbarten Leistungen qualitativ gleichwertig oder höherwertig sind; dies gilt auch dann, wenn der Reisende nicht wie vereinbart an den Ort der Abreise zurückbefördert wird.
Haben die vorgeschlagenen anderen Vorkehrungen eine Pauschalreise von geringerer Qualität als die in dem Pauschalreisevertrag vereinbarte Leistung zur Folge, so gewährt der Reiseveranstalter dem Reisenden eine angemessene Preisminderung.
Der Reisende kann die vorgeschlagenen anderen Vorkehrungen nur dann ablehnen, wenn diese nicht mit den in dem Pauschalreisevertrag vereinbarten Leistungen vergleichbar sind oder die gewährte Preisminderung nicht angemessen ist.
(6) Hat die Vertragswidrigkeit erhebliche Auswirkungen auf die Erbringung der vertraglichen Pauschalreiseleistungen und hat der Reiseveranstalter es versäumt, innerhalb einer vom Reisenden gesetzten angemessenen Frist Abhilfe zu schaffen, so kann der Reisende ohne Zahlung einer Rücktrittsgebühr vom Pauschalreisevertrag zurücktreten und gegebenenfalls gemäß Artikel 14 eine Preisminderung und/oder Schadenersatz verlangen.
Können keine anderen Vorkehrungen angeboten werden oder lehnt der Reisende die vorgeschlagenen anderen Vorkehrungen gemäß Absatz 5 Unterabsatz 3 des vorliegenden Artikels ab, so hat der Reisende gegebenenfalls Anspruch auf Preisminderung und/oder Schadenersatz gemäß Artikel 14 auch ohne Beendigung des Pauschalreisevertrags.
Ist die Beförderung von Personen Bestandteil der Pauschalreise, so sorgt der Reiseveranstalter in den Fällen gemäß den Unterabsätzen 1 und 2 außerdem für die unverzügliche Rückbeförderung des Reisenden mit einem gleichwertigen Beförderungsdienst ohne Mehrkosten für den Reisenden.
(7) Ist die in dem Pauschalreisevertrag vereinbarte Rückbeförderung des Reisenden aufgrund unvermeidbarer, außergewöhnlicher Umstände nicht möglich, so übernimmt der Reiseveranstalter die Kosten für die notwendige Unterbringung, nach Möglichkeit in einer gleichwertigen Kategorie, für einen Zeitraum von höchstens drei Nächten pro Reisendem. Sind in den Unionsvorschriften über Passagierrechte für das die Rückbeförderung des Reisenden betreffende Beförderungsmittel längere Zeiträume vorgesehen, so gelten diese Zeiträume.
(8) Die Kostenbeschränkung gemäß Absatz 7 des vorliegenden Artikels gilt nicht für Personen mit eingeschränkter Mobilität im Sinne des Artikels 2 Buchstabe a der Verordnung (EG) Nr. 1107/2006 und deren Begleitpersonen, Schwangere und unbegleitete Minderjährige sowie Personen, die besondere medizinische Betreuung benötigen, sofern der Reiseveranstalter mindestens 48 Stunden vor Beginn der Pauschalreise von ihren besonderen Bedürfnissen in Kenntnis gesetzt wurde. Zur Beschränkung der Haftung nach Absatz 7 kann der Reiseveranstalter keine unvermeidbaren, außergewöhnlichen Umstände geltend machen, wenn sich der betreffende Beförderer nach geltendem Unionsrecht nicht auf solche Umstände berufen kann.
Artikel 14
Preisminderung und Schadenersatz
(1) Die Mitgliedstaaten stellen sicher, dass der Reisende Anspruch auf eine angemessene Preisminderung für jeden Zeitraum hat, in dem eine Vertragswidrigkeit vorlag, es sei denn, der Reiseveranstalter belegt, dass die Vertragswidrigkeit dem Reisenden zuzurechnen ist.
(2) Der Reisende hat gegen den Reiseveranstalter Anspruch auf angemessenen Ersatz des Schadens, den er infolge der Vertragswidrigkeit erlitten hat. Der Schadenersatz ist unverzüglich zu leisten.
(3) Der Reisende hat keinen Anspruch auf Schadenersatz, wenn der Reiseveranstalter nachweist, dass die Vertragswidrigkeit
a)
dem Reisenden zuzurechnen ist,
b)
einem Dritten zuzurechnen ist, der an der Erbringung der in dem Pauschalreisevertrag inbegriffenen Reiseleistungen nicht beteiligt ist, und die Vertragswidrigkeit weder vorhersehbar noch vermeidbar war oder
c)
durch unvermeidbare, außergewöhnliche Umstände bedingt war.
(4) Soweit der Umfang des Schadenersatzes oder die Bedingungen, unter denen ein Erbringer einer Reiseleistung, die Bestandteil einer Pauschalreise ist, Schadenersatz zu leisten hat, durch für die Union verbindliche völkerrechtliche Übereinkünfte eingeschränkt werden, gelten diese Einschränkungen auch für den Reiseveranstalter. Soweit der von einem Leistungserbringer zu leistende Schadenersatz durch für die Union nicht verbindliche völkerrechtliche Übereinkünfte eingeschränkt wird, können die Mitgliedstaaten den vom Reiseveranstalter zu leistenden Schadenersatz entsprechend einschränken. In anderen Fällen kann der vom Reiseveranstalter zu leistende Schadenersatz im Pauschalreisevertrag eingeschränkt werden, sofern diese Einschränkung nicht für Personenschäden oder vorsätzlich oder fahrlässig herbeigeführte Schäden gilt und nicht weniger beträgt als das Dreifache des Gesamtreisepreises der Pauschalreise.
(5) Das Recht auf Schadenersatz oder Preisminderung nach Maßgabe dieser Richtlinie lässt die Rechte von Reisenden nach der Verordnung (EG) Nr. 261/2004, der Verordnung (EG) Nr. 1371/2007, der Verordnung (EG) Nr. 392/2009 des Europäischen Parlaments und des Rates (20), der Verordnung (EU) Nr. 1177/2010 und der Verordnung (EU) Nr. 181/2011 und nach Maßgabe internationaler Übereinkünfte unberührt. Die Reisenden sind berechtigt, Forderungen nach dieser Richtlinie und den genannten Verordnungen und nach internationalen Übereinkünften geltend zu machen. Die nach dieser Richtlinie gewährte Schadenersatzzahlung oder Preisminderung wird von der nach Maßgabe der genannten Verordnungen und nach internationalen Übereinkünften gewährten Schadenersatzzahlung oder Preisminderung abgezogen und umgekehrt, um eine Überkompensation zu verhindern.
(6) Die Verjährungsfrist für Ansprüche nach diesem Artikel darf nicht weniger als zwei Jahre betragen.
Artikel 15
Möglichkeit zur Kontaktaufnahme über den Reisevermittler
Unbeschadet des Artikels 13 Absatz 1 Unterabsatz 2 stellen die Mitgliedstaaten sicher, dass der Reisende Nachrichten, Ersuchen oder Beschwerden bezüglich der Erbringung der vertraglichen Pauschalreiseleistungen direkt an den Reisevermittler richten kann, bei dem er die Pauschalreise erworben hat. Der Reisevermittler leitet diese Nachrichten, Ersuchen oder Beschwerden unverzüglich an den Reiseveranstalter weiter.
Für die Zwecke der Einhaltung von Fristen und Verjährungsfristen gilt der Eingang von in Unterabsatz 1 genannten Nachrichten, Ersuchen und Beschwerden beim Reisevermittler als Eingang beim Reiseveranstalter.
Artikel 16
Beistandspflicht
Die Mitgliedstaaten stellen sicher, dass der Reiseveranstalter einem Reisenden in Schwierigkeiten - wozu auch die in Artikel 13 Absatz 7 genannten Umstände zählen - unverzüglich in angemessener Weise Beistand leistet, insbesondere durch
a)
die Bereitstellung geeigneter Informationen über Gesundheitsdienste, Behörden vor Ort und konsularischen Beistand, und
b)
Unterstützung des Reisenden bei der Herstellung von Fernkommunikationsverbindungen und bei der Suche nach Ersatzreisearrangements.
Der Reiseveranstalter kann für seinen Beistand eine angemessene Vergütung verlangen, wenn der Reisende die Schwierigkeiten vorsätzlich oder fahrlässig selbst herbeigeführt hat. Diese Vergütung überschreitet auf keinen Fall die Kosten, die dem Veranstalter tatsächlich entstanden sind.
KAPITEL V
SCHUTZ BEI INSOLVENZ
Artikel 17
Wirksamkeit und Umfang des Insolvenzschutzes
(1) Die Mitgliedstaaten stellen sicher, dass in ihrem Hoheitsgebiet niedergelassene Reiseveranstalter Sicherheit für die Erstattung aller von Reisenden oder in deren Namen geleisteten Zahlungen leisten, sofern die betreffenden Leistungen infolge der Insolvenz des Reiseveranstalters nicht erbracht werden. Soweit die Beförderung von Personen im Pauschalreisevertrag inbegriffen ist, leisten die Reiseveranstalter auch Sicherheit für die Rückbeförderung der Reisenden. Eine Fortsetzung der Pauschalreise kann angeboten werden.
Reiseveranstalter, die nicht in einem Mitgliedstaat niedergelassen sind und die in einem Mitgliedstaat Pauschalreisen verkaufen oder zum Verkauf anbieten oder in irgendeiner Weise solche Tätigkeiten auf einen Mitgliedstaat ausrichten, sind verpflichtet, nach dem Recht dieses Mitgliedstaats Sicherheit zu leisten.
(2) Die Sicherheit gemäß Absatz 1 muss wirksam sein und die nach vernünftigem Ermessen vorhersehbaren Kosten abdecken. Sie muss die Beträge der Zahlungen abdecken, die von Reisenden oder in ihrem Namen in Bezug auf Pauschalreisen geleistet wurden, unter Berücksichtigung der Dauer des Zeitraums zwischen den Anzahlungen und endgültigen Zahlungen und der Beendigung der Pauschalreisen sowie der geschätzten Kosten einer Rückbeförderung im Fall der Insolvenz des Veranstalters.
(3) Die Insolvenzabsicherung eines Veranstalters kommt Reisenden ungeachtet ihres Wohnsitzes, des Orts der Abreise oder des Verkaufsorts der Pauschalreise und unabhängig von dem Mitgliedstaat, in dem die Einrichtung, die für die Insolvenzabsicherung zuständig ist, ansässig ist, zugute.
(4) Wird die Erbringung der vertraglichen Pauschalreiseleistungen durch die Insolvenz des Veranstalters beeinträchtigt, so steht die Sicherheit kostenlos zur Verfügung, um Rückbeförderungen und, falls erforderlich, die Finanzierung von Unterkünften vor der Rückbeförderung sicherzustellen.
(5) Für nicht erbrachte Reiseleistungen wird die Erstattung unverzüglich nach der Beantragung durch den Reisenden vorgenommen.
Artikel 18
Gegenseitige Anerkennung des Insolvenzschutzes und Verwaltungszusammenarbeit
(1) Die Mitgliedstaaten erkennen jede Insolvenzabsicherung, die ein Reiseveranstalter nach Maßgabe der Maßnahmen seines Niederlassungsmitgliedstaats zur Umsetzung des Artikels 17 leistet, als Erfüllung der Anforderungen ihrer nationalen Maßnahmen an.
(2) Die Mitgliedstaaten bestimmen zentrale Kontaktstellen zur Erleichterung der Verwaltungszusammenarbeit und der Aufsicht über die in verschiedenen Mitgliedstaaten tätigen Reiseveranstalter. Sie teilen die Kontaktdaten dieser Stellen allen anderen Mitgliedstaaten und der Kommission mit.
(3) Die zentralen Kontaktstellen stellen einander alle notwendigen Informationen über die Anforderungen ihrer nationalen Insolvenzschutzsysteme und die Einrichtung oder Einrichtungen, die für die Insolvenzabsicherung spezifischer Reiseveranstalter in ihrem Hoheitsgebiet zuständig sind, zur Verfügung. Die zentralen Kontaktstellen gewähren einander Zugang zu allen verfügbaren Verzeichnissen, in denen die Reiseveranstalter aufgeführt sind, die ihrer Pflicht zur Insolvenzabsicherung nachgekommen sind. Alle diese Verzeichnisse sind öffentlich zugänglich, auch online.
(4) Hat ein Mitgliedstaat Zweifel an der Insolvenzabsicherung eines Reiseveranstalters, so wendet er sich zwecks Klärung an den Niederlassungsmitgliedstaat des Reiseveranstalters. Die Mitgliedstaaten beantworten Ersuchen aus anderen Mitgliedstaaten unter Berücksichtigung der Dringlichkeit und Komplexität der Angelegenheit so rasch wie möglich. In jedem Fall wird eine erste Antwort spätestens innerhalb von 15 Arbeitstagen nach Eingang des Ersuchens erteilt.
KAPITEL VI
VERBUNDENE REISELEISTUNGEN
Artikel 19
Insolvenzschutz und Informationspflichten bei verbundenen Reiseleistungen
(1) Die Mitgliedstaaten stellen sicher, dass Unternehmer, die verbundene Reiseleistungen vermitteln, Sicherheit für die Erstattung aller Zahlungen bieten, die sie von Reisenden erhalten, soweit eine Reiseleistung, die Teil von verbundenen Reiseleistungen ist, infolge ihrer Insolvenz nicht erbracht wird. Ist ein solcher Unternehmer für die Beförderung von Personen verantwortlich, so deckt die Sicherheit auch die Rückbeförderung des Reisenden ab. Artikel 17 Absatz 1 Unterabsatz 2, Artikel 17 Absätze 2 bis 5 sowie Artikel 18 gelten entsprechend.
(2) Bevor der Reisende durch einen Vertrag, der zum Zustandekommen verbundener Reiseleistungen führt, oder ein entsprechendes Vertragsangebot gebunden ist, informiert ihn der Unternehmer, der verbundene Reiseleistungen vermittelt, auch wenn er nicht in einem Mitgliedstaat niedergelassen ist, solche Tätigkeiten jedoch auf einen Mitgliedstaat ausrichtet, klar, verständlich und deutlich darüber, dass
a)
der Reisende keine Rechte in Anspruch nehmen kann, die ausschließlich für Pauschalreisen nach dieser Richtlinie gelten, und dass jeder Leistungserbringer lediglich für die vertragsgemäße Erbringung seiner Leistung haftet und
b)
dem Reisenden der Insolvenzschutz gemäß Absatz 1 zugutekommt.
Um diesem Absatz nachzukommen, erteilt der Unternehmer, der verbundene Reiseleistungen vermittelt, dem Reisenden diese Informationen unter Verwendung des entsprechenden in Anhang II wiedergegebenen standardisierten Formblatts, oder er erteilt, sofern die spezielle Art der verbundenen Reiseleistungen von keinem der in Anhang II enthaltenen Formblätter abgedeckt wird, die darin enthaltenen Informationen.
(3) Für den Fall, dass ein Unternehmer, der verbundene Reiseleistungen vermittelt, die in den Absätzen 1 und 2 des vorliegenden Artikels angeführten Anforderungen nicht erfüllt, gelten die Rechte und Pflichten gemäß den Artikeln 9 und 12 sowie Kapitel IV im Hinblick auf die in verbundenen Reiseleistungen inbegriffenen Reiseleistungen.
(4) Wenn verbundene Reiseleistungen das Ergebnis eines Vertragsabschlusses zwischen einem Reisenden und einem Unternehmer sind, der nicht verbundene Reiseleistungen vermittelt, so informiert dieser Unternehmer den Unternehmer, der verbundene Reiseleistungen vermittelt, über den Abschluss des betreffenden Vertrags.
KAPITEL VII
ALLGEMEINE BESTIMMUNGEN
Artikel 20
Besondere Pflichten des Reisevermittlers im Falle eines außerhalb des Europäischen Wirtschaftsraums niedergelassenen Reiseveranstalters
Hat der Reiseveranstalter seinen Sitz außerhalb des Europäischen Wirtschaftsraums, so unterliegt der in einem Mitgliedstaat niedergelassene Reisevermittler unbeschadet des Artikels 13 Absatz 1 Unterabsatz 2 den in den Kapiteln IV und V für Reiseveranstalter geltenden Pflichten, es sei denn, der Reisevermittler weist nach, dass der Veranstalter den Bestimmungen dieser Kapitel nachkommt.
Artikel 21
Haftung für Buchungsfehler
Die Mitgliedstaaten stellen sicher, dass der Unternehmer für Fehler aufgrund technischer Mängel im Buchungssystem, die diesem Unternehmer zuzurechnen sind, haftet, und in dem Fall, dass er sich bereit erklärt hat, die Buchung einer Pauschalreise oder von Reiseleistungen, die Teil verbundener Reiseleistungen sind, zu veranlassen, auch für Fehler, die er während des Buchungsvorgangs macht, haftet.
Ein Unternehmer haftet nicht für Buchungsfehler, die dem Reisenden zuzurechnen sind oder die durch unvermeidbare, außergewöhnliche Umstände verursacht werden.
Artikel 22
Regressansprüche
In Fällen, in denen ein Reiseveranstalter oder gemäß Artikel 13 Absatz 1 Unterabsatz 2 oder Artikel 20 ein Reisevermittler Schadenersatz leistet, eine Preisminderung gewährt oder die sonstigen sich aus dieser Richtlinie ergebenden Pflichten erfüllt, stellen die Mitgliedstaaten sicher, dass der Reiseveranstalter oder -vermittler das Recht hat, bei Dritten, die zu dem Ereignis beigetragen haben, das den Schadenersatz, die Preisminderung oder sonstige Pflichten begründet, Regress zu nehmen.
Artikel 23
Unabdingbarkeit der Richtlinie
(1) Die Erklärung eines Veranstalters einer Pauschalreise oder eines Unternehmers, der verbundene Reiseleistungen vermittelt, dass er ausschließlich als Erbringer einer Reiseleistung, als Vermittler oder in anderer Eigenschaft handelt oder dass eine Pauschalreise oder verbundene Reiseleistungen keine Pauschalreise bzw. keine verbundenen Reiseleistungen darstellt, entbindet diesen Reiseveranstalter oder Unternehmer nicht von den Pflichten, die ihm aus dieser Richtlinie obliegen.
(2) Reisende dürfen nicht auf die Rechte verzichten, die ihnen aus den nationalen Maßnahmen zur Umsetzung dieser Richtlinie zustehen.
(3) Vertragliche Vereinbarungen oder Erklärungen des Reisenden, die einen Verzicht auf die sich aus dieser Richtlinie ergebenden Rechte oder deren Einschränkung unmittelbar oder mittelbar bewirken oder die darauf gerichtet sind, die Anwendung dieser Richtlinie zu umgehen, sind für den Reisenden nicht bindend.
Artikel 24
Durchsetzung
Die Mitgliedstaaten stellen sicher, dass angemessene und wirksame Mittel vorhanden sind, mit denen die Einhaltung dieser Richtlinie sichergestellt wird.
Artikel 25
Sanktionen
Die Mitgliedstaaten legen Sanktionen für Verstöße gegen die aufgrund dieser Richtlinie erlassenen innerstaatlichen Vorschriften fest und treffen die erforderlichen Maßnahmen, um die Anwendung dieser Sanktionen sicherzustellen. Die Sanktionen müssen wirksam, verhältnismäßig und abschreckend sein.
Artikel 26
Berichterstattung durch die Kommission und Überprüfung
Die Kommission legt dem Europäischen Parlament und dem Rat bis 1. Januar 2019 einen Bericht vor, der sich mit den Bestimmungen dieser Richtlinie, die für Online-Buchungen an verschiedenen Vertriebsstellen und die Einstufung solcher Buchungen als Pauschalreise, verbundene Reiseleistungen oder eigenständige Reiseleistung gelten, und insbesondere mit der Begriffsbestimmung der Pauschalreise in Artikel 3 Nummer 2 Buchstabe b Ziffer v und mit der Frage befasst, ob diese Begriffsbestimmung angepasst oder erweitert werden sollte.
Die Kommission legt dem Europäischen Parlament und dem Rat bis 1. Januar 2021 einen allgemeinen Bericht über die Anwendung dieser Richtlinie vor.
Den Berichten gemäß den Absätzen 1 und 2 werden erforderlichenfalls Gesetzgebungsvorschläge beigefügt.
Artikel 27
Änderung der Verordnung (EG) Nr. 2006/2004 und der Richtlinie 2011/83/EU
(1) Nummer 5 des Anhangs der Verordnung (EG) Nr. 2006/2004 erhält folgende Fassung:
„5.
Richtlinie (EU) 2015/2302 des Europäischen Parlaments und des Rates (21).
(2) Artikel 3 Absatz 3 Buchstabe g der Richtlinie 2011/83/EU erhält folgende Fassung:
„(g)
über Pauschalreisen im Sinne des Artikels 3 Nummer 2 der Richtlinie (EU) 2015/2302 des Europäischen Parlaments und des Rates (22).
Artikel 6 Absatz 7, Artikel 8 Absätze 2 und 6 und Artikel 19, Artikel 21 und Artikel 22 der vorliegenden Richtlinie gelten für Pauschalreisen im Sinne des Artikels 3 Nummer 2 der Richtlinie (EU) 2015/2302 in Bezug auf Reisende im Sinne des Artikels 3 Nummer 6 der genannten Richtlinie entsprechend.
KAPITEL VIII
SCHLUSSBESTIMMUNGEN
Artikel 28
Umsetzung
(1) Die Mitgliedstaaten erlassen und veröffentlichen bis 1. Januar 2018 die Rechts- und Verwaltungsvorschriften, die erforderlich sind, um dieser Richtlinie nachzukommen. Sie teilen der Kommission unverzüglich den Wortlaut dieser Maßnahmen mit.
(2) Sie wenden diese Maßnahmen ab 1. Juli 2018 an.
(3) Bei Erlass dieser Maßnahmen nehmen die Mitgliedstaaten in den Vorschriften selbst oder durch einen Hinweis bei der amtlichen Veröffentlichung auf diese Richtlinie Bezug. Die Mitgliedstaaten regeln die Einzelheiten der Bezugnahme.
(4) Die Mitgliedstaaten teilen der Kommission den Wortlaut der wichtigsten innerstaatlichen Rechtsvorschriften mit, die sie auf dem unter diese Richtlinie fallenden Gebiet erlassen.
Artikel 29
Aufhebung
Die Richtlinie 90/314/EWG wird mit Wirkung vom 1. Juli 2018 aufgehoben.
Bezugnahmen auf die aufgehobene Richtlinie gelten als Bezugnahmen auf die vorliegende Richtlinie und sind nach Maßgabe der Entsprechungstabelle in Anhang III zu lesen.
Artikel 30
Inkrafttreten
Diese Richtlinie tritt am zwanzigsten Tag nach ihrer Veröffentlichung im Amtsblatt der Europäischen Union in Kraft.
Artikel 31
Adressaten
Diese Richtlinie ist an die Mitgliedstaaten gerichtet.
Geschehen zu Straßburg am 25. November 2015.