РЕШЕНИЕ 2014/129/ОВППС НА СЪВЕТА
от 10 март 2014 година
за популяризиране на европейската мрежа от независими експертни центрове по въпросите на неразпространението в подкрепа на изпълнението на Стратегията на ЕС срещу разпространението на оръжия за масово унищожение
СЪВЕТЪТ НА ЕВРОПЕЙСКИЯ СЪЮЗ,
като взе предвид Договора за Европейския съюз, и по-специално член 26, параграф 2 и член 31, параграф 1 от него,
като има предвид, че:
(1)
На 12 декември 2003 г. Европейският съвет прие стратегията на ЕС срещу разпространението на оръжия за масово унищожение (наричана по-нататък „стратегията на ЕС за неразпространение на ОМУ“), глава III от която съдържа списък с мерките, които трябва да се предприемат както в Съюза, така и в трети държави за борба с разпространението на такива оръжия.
(2)
Съюзът активно изпълнява стратегията на ЕС за неразпространение на ОМУ и прилага мерките, изброени в глава III от нея, сред които изграждането на необходимите структури в рамките на Съюза.
(3)
На 8 декември 2008 г. Съветът прие своите заключения и документ със заглавие „Нови насоки за действие от страна на Европейския съюз в борбата срещу разпространението на оръжия за масово унищожение и системите за тяхната доставка“ (наричани по-нататък „нови насоки за действие“), в който се посочва, че разпространението на ОМУ продължава да бъде едно от най-големите предизвикателства пред сигурността и че политиката на неразпространение е съществена част от общата външна политика и политика на сигурност (ОВППС).
(4)
В новите насоки за действие Съветът призовава компетентните състави и органи на Съвета, Комисията, други институции и държавите-членки да вземат конкретни мерки във връзка с посочения документ.
(5)
В новите насоки за действие Съветът подчертава, че в действията на Съюза за противодействие на разпространението може да се използва подкрепата, предоставяна от неправителствена мрежа за неразпространение, която обединява институции в сферата на външната политика и научноизследователски центрове, специализирани в стратегически области на Съюза, като същевременно се доразвиват съществуващи полезни мрежи. Тази мрежа може да се разшири и да обхване институции в трети държави, с които Съюзът провежда конкретен диалог във връзка с неразпространението.
(6)
На 15 и 16 декември 2005 г. Европейският съвет прие стратегията на ЕС за борба с незаконното натрупване и трафика на малки оръжия и леки въоръжения (МОЛВ) и боеприпаси за тях (наричана по-нататък „стратегията на ЕС за МОЛВ“), в която се задават насоки за действията на Съюза по отношение на малките оръжия и леките въоръжения. В стратегията на ЕС за МОЛВ е застъпено виждането, че незаконното натрупване и трафикът на МОЛВ и боеприпаси за тях представляват сериозна заплаха за международния мир и сигурност.
(7)
Сред целите на стратегията на ЕС за МОЛВ са необходимостта от насърчаване на ефективен многостранен подход за изграждане на механизми, на международно или регионално равнище, както и на равнище на Съюза и неговите държави-членки, за противодействие на доставките и дестабилизиращото разпространение на МОЛВ и боеприпаси за тях.
(8)
На 26 юли 2010 г. Съветът прие Решение 2010/430/ОВППС (1), с което се създаде европейската мрежа от независими експертни центрове и което предвижда, че техническото изпълнение на посоченото решение трябва да се осъществи от Консорциума на ЕС по неразпространението (по-нататък „консорциумът“).
(9)
Избирането на Консорциума за единствен бенефициер на безвъзмездна помощ в този случай е обосновано от волята на Съюза, с подкрепата на неговите държави-членки, да продължи плодотворното сътрудничество с мрежа от европейски експертни центрове, което допринася за създаването на обща европейска култура на неразпространение и разоръжаване и подпомага Съюза в дейността му по разработването и оформянето на неговите политики в тези области, както и за по-видимо присъствие на дейността на Съюза. В конкретния случай е необходимо да се осигури финансиране в размер на 100 %, предвид специфичния характер на Консорциума, който дължи съществуването си на Съюза и зависи изцяло от подкрепата на Съюза. Консорциумът не разполага с независими финансови ресурси или с юридически правомощия да набира други средства. Освен това, извън четирите управляващи експертни центъра, Консорциумът е създал мрежа, свързваща повече от 60 експертни и изследователски центъра, което обединява почти целия неправителствен експертен опит в Съюза.
(10)
До този момент Консорциумът е организирал два експертни семинара в рамките на Съюза, в Брюксел през май 2011 г. и през юни 2013 г., и две големи международни конференции по въпросите на неразпространението, в Брюксел през февруари 2012 г. и през септември/октомври 2013 г., в допълнение към 31 специализирани ориентационни документа, публикувани на уебсайта на Консорциума. Уебсайтът започна да функционира през пролетта на 2011 г. и оттогава насам се актуализира редовно, включително чрез публикуването на двумесечен електронен бюлетин: nonproliferation.eu. Към Консорциума са се присъединили повече от 60 европейски независими експертни центъра от началото на съществуването му.
(11)
С РЕШЕНИЕ 2010/799/ОВППС на Съвета (2) и РЕШЕНИЕ 2012/422/ОВППС на Съвета (3) на Консорциума беше възложено да организира два семинара за „насърчаване на изграждането на доверие и в подкрепа на процес на установяване в Близкия изток на зона, свободна от ОМУ и от средствата за тяхната доставка“, състояли се в Брюксел през юли 2011 г. и през ноември 2012 г. Освен това с Решение 2013/43/ОВППС на Съвета (4), на Консорциума беше възложено да организира и два закрити семинара с оглед на успешното приключване на преговорите по Договора за търговията с оръжие на конференцията на ООН през март 2013 г.
ПРИЕ НАСТОЯЩОТО РЕШЕНИЕ:
Член 1
1. С цел да се допринесе за по-ефикасното изпълнение на стратегията на ЕС за неразпространение на ОМУ, която се основава на принципите на ефективния многостранен подход, предотвратяването и сътрудничеството с трети държави, дейността по продължаващото популяризиране и подкрепа за работата на европейската мрежа от независими експертни центрове по въпросите на неразпространението се удължава с 3 години, с оглед на изпълнението на следните цели:
а)
да насърчи политическия диалог и диалога по въпросите на сигурността, както и обсъждането в дългосрочен план на мерките за борба с разпространението на ОМУ и системите за тяхната доставка, в рамките на гражданското общество, и по-специално в експертните, научните и академичните среди;
б)
да осигури възможност на участващите в съответните подготвителни групи на Съвета да провеждат консултации с мрежата по въпроси, свързани с неразпространението, и да позволи на представителите на държавите-членки да участват в заседанията на мрежата;
в)
да служи като полезно подготвително звено за действията на Съюза и международната общност, свързани с неразпространението, по-специално като представя доклади и/или препоръки на представителите на върховния представител на Съюза по въпросите на външните работи и политиката на сигурност (ВП);
г)
да допринася за по-добрата осведоменост на трети държави за предизвикателствата пред неразпространението и за необходимостта от сътрудничество със Съюза и в рамките на международни форуми, по-конкретно Организацията на обединените нации, за предотвратяване, възпиране, преустановяване и по възможност премахване на програмите за разпространение, които пораждат загриженост в световен план;
д)
да допринася за развиването на експертен опит и институционален капацитет в експертните групи и правителствата в Съюза и в трети държави, работещи по въпросите на неразпространението и разоръжаването.
2. В контекста на стратегията на ЕС за МОЛВ обхватът на дейностите на европейската мрежа от независими експертни центрове по въпросите на неразпространението не се ограничава само до въпроси, свързани със заплахи, произтичащи от разпространението на ОМУ и системите за тяхната доставка, но включва и въпроси, свързани с конвенционалните оръжия, включително МОЛВ. Включването на конвенционалните оръжия в областта на дейност на мрежата ще предостави изключителен инструмент за диалог и препоръки относно действията на Съюза в тази област в рамките на изпълнението на стратегията на ЕС за МОЛВ и политиката на Съюза за конвенционалните оръжия.
3. В този контекст проектите, които ще подкрепи Съюзът, обхващат следните специфични дейности:
а)
осигуряване на средства за организирането на три годишни консултативни срещи и до седем ad hoc семинара за експерти и специалисти, работещи в тази област, относно целия спектър въпроси по неразпространението и разоръжаването, обхващащи едновременно неконвенционалните и конвенционалните оръжия, с оглед на представянето на доклади и/или препоръки на представителите на ВП;
б)
създаване на помощно звено в рамките на Консорциума, което да предоставя ad hoc експертен опит по въпроси, свързани с целия спектър на неразпространението и разоръжаването, обхващащи едновременно неконвенционалните и конвенционалните оръжия, и да предоставя отговор в двуседмичен срок;
в)
осигуряване на средства за провеждането на три големи годишни конференции с участието на трети държави и с гражданското общество по въпросите на неразпространението и разоръжаването с оглед на популяризиране в международен план на стратегията на ЕС за неразпространението на ОМУ и на стратегията на ЕС за МОЛВ, както и на ролята на институциите на Съюза и експертните центрове в Съюза в тази област, с цел повишаване на осведомеността за политиките на Съюза по тези въпроси и предоставяне на доклади и/или препоръки на представителите на ВП;
г)
осигуряване на средства за управлението и създаването на интернет платформа за улесняване на контактите и стимулиране на диалога по научноизследователски въпроси в рамките на мрежата от експертни центрове, извършващи анализ на въпроси, свързани с предотвратяването на разпространението на ОМУ и конвенционалните оръжия, включително МОЛВ, както и за обучението на ново поколение експерти по въпросите на неразпространението и разоръжаването.
д)
осигуряване на средства за повишаване на осведомеността и развиване на експертен опит и институционален капацитет в областта на неразпространението на експертните групи и правителствата в Съюза и в трети държави;
е)
разглеждане на теми, предложени от държавите-членки и Европейската служба за външна дейност (ЕСВД), в контекста на цялостната научноизследователска дейност на Консорциума.
Подробно описание на проектите се съдържа в приложението.
Член 2
1. ВП отговаря за изпълнението на настоящото решение.
2. Техническото изпълнение на проектите, обхващащи дейностите, посочените в член 1, параграф 3 се осъществява от Консорциума на ЕС по неразпространението, в чиято основа стоят Fondation pour la Recherche Stratégique (FRS), Peace Research Institute Frankfurt (HSFK/PRIF), International Institute for Strategic Studies (IISS) и Stockholm International Peace Research Institute (SIPRI). Консорциумът изпълнява тази задача под ръководството на ВП. За тази цел ВП сключва необходимите договорености с Консорциума.
3. Държавите-членки и ЕСВД предлагат приоритети и теми, които са от особен интерес за извършваната в изследователските програми на Консорциума оценка, които ще бъдат разгледани в работни документи и по време на семинари, в съответствие с политиките на Съюза.
Член 3
1. Референтната сума за изпълнението на проектите, обхващащи дейностите по член 1, параграф 3 е в размер на 3 600 000 EUR.
2. Разходите, финансирани чрез посочената в параграф 1 сума, се управляват в съответствие с процедурите и правилата, приложими към общия бюджет на Съюза.
3. Комисията контролира правилното управление на разходите, посочени в параграф 1. За тази цел Комисията сключва споразумение за финансиране с Консорциума. Споразумението предвижда, че Консорциумът следва да запознае обществеността с приноса на Съюза в съответствие с неговия размер.
4. Комисията полага усилия да сключи посоченото в параграф 3 споразумение за финансиране във възможно най-кратък срок след влизането в сила на настоящото решение. Тя информира Съвета за всякакви трудности в хода на този процес, както и за датата на сключване на споразумението.
Член 4
1. ВП докладва на Съвета за изпълнението на настоящото решение с редовни доклади, изготвяни от Консорциума. Тези доклади представляват основа за оценката, извършвана от Съвета.
2. Комисията докладва за финансовите аспекти на проектите, посочени в член 1, параграф 3.
Член 5
1. Настоящото решение влиза в сила в деня на приемането му.
2. Срокът на действие на настоящото решение изтича 36 месеца след датата на сключване на споразумението за финансиране, посочено в член 3, параграф 3.
Срокът на действие изтича обаче 6 месеца след влизането на решението в сила, ако към този момент посоченото споразумение за финансиране още не е сключено.
Съставено в Брюксел на 10 март 2014 година.
BESCHLUSS 2014/129/GASP DES RATES
vom 10. März 2014
zur Förderung des europäischen Netzes unabhängiger Reflexionsgruppen für Nichtverbreitungsfragen zur Unterstützung der Umsetzung der Strategie der EU gegen die Verbreitung von Massenvernichtungswaffen
DER RAT DER EUROPÄISCHEN UNION -
gestützt auf den Vertrag über die Europäische Union, insbesondere auf Artikel 26 Absatz 2 und Artikel 31 Absatz 1,
in Erwägung nachstehender Gründe:
(1)
Der Europäische Rat hat am 12. Dezember 2003 die Strategie der EU gegen die Verbreitung von Massenvernichtungswaffen (im Folgenden „EU-MVW-Nichtverbreitungsstrategie“) angenommen, die in Kapitel III eine Liste von Maßnahmen enthält, mit denen die Verbreitung solcher Waffen bekämpft werden soll und die sowohl innerhalb der Union als auch in Drittländern getroffen werden müssen.
(2)
Die Union setzt die EU-MVW-Nichtverbreitungsstrategie zielstrebig um und führt die in Kapitel III aufgeführten Maßnahmen wie beispielsweise den Aufbau der erforderlichen Strukturen in der Union durch.
(3)
Am 8. Dezember 2008 hat der Rat seine Schlussfolgerungen und ein Dokument mit dem Titel „Neue Handlungslinien der Europäischen Union im Bereich der Bekämpfung der Verbreitung von Massenvernichtungswaffen und ihrer Trägersysteme“ (im Folgenden „Neue Handlungslinien“) angenommen, dem zufolge die Verbreitung von MVW nach wie vor eine der größten Bedrohungen für die Sicherheit darstellt und die Nichtverbreitungspolitik einen wesentlichen Bestandteil der Gemeinsamen Außen- und Sicherheitspolitik (GASP) bildet.
(4)
In den Neuen Handlungslinien ersucht der Rat die zuständigen Ratsformationen und -gremien, die Kommission, die anderen Organe und die Mitgliedstaaten, konkrete Folgemaßnahmen zu jenem Dokument einzuleiten.
(5)
In den Neuen Handlungslinien weist der Rat darauf hin, dass es für die Maßnahmen der Union zur Bekämpfung der Verbreitung von Nutzen wäre, durch ein nichtstaatliches Netz für Nichtverbreitungsfragen unterstützt zu werden, das mit außenpolitischen Fragen befasste Einrichtungen und Forschungszentren, die sich auf die strategischen Bereiche der Union spezialisiert haben, zusammenführt und dabei auf bereits bestehenden geeigneten Netzen aufbaut. Ein solches Netz könnte auch auf Einrichtungen in den Drittländern ausgeweitet werden, mit denen die Union einen besonderen Dialog im Zusammenhang mit Nichtverbreitungsfragen führt.
(6)
Am 15 und 16. Dezember 2005 hat der Europäische Rat die Strategie der EU zur Bekämpfung der unerlaubten Anhäufung von Kleinwaffen und leichten Waffen und dazugehöriger Munition sowie des unerlaubten Handels damit (im Folgenden „Strategie der EU betreffend Kleinwaffen und leichte Waffen“) angenommen, in der die Leitlinien für das Vorgehen der Union im Bereich der Kleinwaffen und der leichten Waffen vorgegeben werden. Die Strategie der EU betreffend Kleinwaffen und leichte Waffen geht davon aus, dass der unerlaubte Handel und die übermäßige Anhäufung von Kleinwaffen und leichten Waffen und dazugehöriger Munition eine ernste Bedrohung des internationalen Friedens und der internationalen Sicherheit darstellen.
(7)
Zu den Zielen der Strategie der EU betreffend Kleinwaffen und leichte Waffen gehört die Förderung eines wirksamen Multilateralismus, damit auf internationaler oder regionaler Ebene oder innerhalb der Union und ihrer Mitgliedstaaten Mechanismen geschaffen werden können, die dem Angebot und der destabilisierenden Verbreitung von Kleinwaffen und leichten Waffen und der dazugehörigen Munition entgegenwirken.
(8)
Der Rat hat am 26. Juli 2010 den Beschluss 2010/430/GASP (1) angenommen, mit dem das europäische Netz unabhängiger Reflexionsgruppen für Nichtverbreitungsfragen geschaffen und vorgesehen wurde, dass die technische Durchführung jenes Beschlusses von dem EU-Konsortium für die Nichtverbreitung (im Folgenden „Konsortium“) wahrzunehmen ist.
(9)
Die Wahl des Konsortiums als einziger Begünstigter eines Zuschusses in diesem Falle ist gerechtfertigt, da die Union - mit der Unterstützung durch ihre Mitgliedstaaten - die fruchtbare Zusammenarbeit mit einem Netz europäischer Reflexionsgruppen fortsetzen will, die zur Schaffung einer gemeinsamen europäischen Kultur der Nichtverbreitung und Abrüstung beiträgt und der Union dabei hilft, ihre Politik in diesen Bereichen zu entwickeln und zu gestalten und ihre öffentliche Beachtung zu steigern. Aufgrund des Charakters des Konsortiums, das von der Union ins Leben gerufen wurde und vollständig von der Unterstützung durch die Union abhängt, ist in diesem Fall eine 100 %-Finanzierung erforderlich. Das Konsortium verfügt weder über unabhängige finanzielle Ressourcen noch über die rechtliche Befugnis, sonstige Mittel zu beschaffen. Das Konsortium hat zudem neben den vier Management-Reflexionsgruppen ein Netz mit über 60 Reflexionsgruppen und Forschungszentren errichtet, in dem nahezu das gesamte nichtstaatliche Fachwissen der Union vereint ist.
(10)
Bislang hat das Konsortium zwei Seminare für Experten der Union im Mai 2011 und im Juni 2013 in Brüssel und zwei große internationale Nichtverbreitungskonferenzen im Februar 2012 und im September/Oktober 2013 in Brüssel organisiert; außerdem hat es auf seiner Website 31 Strategiepapiere zu konkreten Themen veröffentlicht. Die Website wurde im Frühjahr 2011 eingerichtet und wird seitdem regelmäßig aktualisiert, unter anderem durch einen alle zwei Monate erscheinenden elektronischen Newsletter (nonproliferation.eu). Mittlerweile sind dem Konsortium über 60 unabhängige europäische Reflexionsgruppen beigetreten.
(11)
Durch die Beschlüsse 2010/799/GASP des Rates (2) und 2012/422/GASP des Rates (3) wurde das Konsortium ferner mit der Organisation von zwei Seminaren „zur Förderung der Vertrauensbildung und zur Unterstützung eines Prozesses mit dem Ziel der Schaffung einer von Massenvernichtungswaffen und deren Trägersystemen freien Zone im Nahen Osten“ beauftragt, die im Juli 2011 bzw. im November 2012 in Brüssel stattfanden. Darüber hinaus wurde das Konsortium durch den Beschluss 2013/43/GASP des Rates (4) mit der Organisation von zwei geschlossenen Seminaren zur Erleichterung des erfolgreichen Abschlusses der Verhandlungen über einen Vertrag über den Waffenhandel auf der einschlägigen Konferenz der Vereinten Nationen im März 2013 betraut -
HAT FOLGENDEN BESCHLUSS ERLASSEN:
Artikel 1
(1) Als Beitrag zur besseren Umsetzung der EU-MVW-Nichtverbreitungsstrategie, die auf den Grundsätzen eines wirksamen Multilateralismus, der Prävention und der Zusammenarbeit mit Drittländern basiert, wird die anhaltende Förderung und Unterstützung des europäischen Netzes unabhängiger Reflexionsgruppen für Nichtverbreitungsfragen um drei Jahre verlängert, um auf folgende Ziele hinzuarbeiten:
a)
Stimulierung des politischen und sicherheitspolitischen Dialogs und der langfristigen Debatte über Maßnahmen zur Bekämpfung der Verbreitung von MVW und ihrer Trägersysteme in der Zivilgesellschaft und insbesondere unter Experten, Forschern und Wissenschaftlern;
b)
Schaffung der Gelegenheit für die Teilnehmer an den Sitzungen der einschlägigen Vorbereitungsgremien des Rates, das Netz zu Nichtverbreitungsfragen zu konsultieren, und für die Vertreter der Mitgliedstaaten, an den Sitzungen des Netzes teilzunehmen;
c)
Bereitstellung eines zweckdienlichen Hilfsmittels in Bezug auf Maßnahmen der Union und der internationalen Gemeinschaft auf dem Gebiet der Nichtverbreitung, insbesondere indem den Vertretern des Hohen Vertreters der Union für Außen- und Sicherheitspolitik (im Folgenden „Hoher Vertreter“) Berichte und/oder Empfehlungen vorgelegt werden;
d)
einen Beitrag dazu zu leisten, Drittländer stärker für die von einer Verbreitung ausgehende Bedrohung und für die Notwendigkeit einer Zusammenarbeit mit der Union und in multilateralen Foren, insbesondere den Vereinten Nationen, zu sensibilisieren, um Waffenverbreitungsprogramme, die weltweit Besorgnis erregen, zu verhindern, zu stoppen und wenn möglich definitiv zu beenden;
e)
einen Beitrag zur Entwicklung von Fachwissen und institutionellen Kapazitäten in Nichtverbreitungs- und Abrüstungsangelegenheiten in Reflexionsgruppen und Regierungen in der Union und Drittländern zu leisten.
(2) In Anbetracht der Strategie der EU betreffend Kleinwaffen und leichte Waffen wird sich der Tätigkeitsbereich des europäischen Netzes unabhängiger Reflexionsgruppen für Nichtverbreitungsfragen nicht allein auf Fragen im Zusammenhang mit der Bedrohung durch die Verbreitung von MVW und ihren Trägersystemen beschränken, sondern auch Fragen in Bezug auf konventionelle Waffen, einschließlich Kleinwaffen und leichter Waffen, umfassen. Die Einbeziehung von Fragen in Bezug auf konventionelle Waffen in den Tätigkeitsbereich des Netzes wird ein ausgezeichnetes Instrument für den Dialog und Empfehlungen einschlägiger Maßnahmen der Union in diesem Bereich im Rahmen der Umsetzung der Strategie der EU betreffend Kleinwaffen und leichte Waffen und der Politik der Union in Bezug auf konventionelle Waffen sein.
(3) In diesem Zusammenhang unterstützt die Union Projekte, die folgende spezifische Aktivitäten umfassen:
a)
Bereitstellung der Mittel für die Abhaltung von drei jährlichen Konsultationstreffen und bis zu sieben Ad-hoc-Seminaren für Experten und Angehörige der einschlägigen Berufe zu sämtlichen Nichtverbreitungs- und Abrüstungsfragen sowohl in Bezug auf nicht konventionelle als auch konventionelle Waffen im Hinblick auf die Vorlage von Berichten und/oder Empfehlungen an die Vertreter des Hohen Vertreters;
b)
Einrichtung eines Helpdesks innerhalb des Konsortiums, um Ad-hoc-Fachwissen zu Fragen im Zusammenhang mit sämtlichen Nichtverbreitungs- und Abrüstungsthemen sowohl in Bezug auf nicht konventionelle als auch konventionelle Waffen bereitzustellen, wobei Fragen innerhalb eines Zeitrahmens von zwei Wochen beantwortet werden sollen;
c)
Bereitstellung der Mittel für die Abhaltung von drei großen jährlichen Konferenzen mit Drittländern und der Zivilgesellschaft über Nichtverbreitung und Abrüstung, um die EU-MVW-Nichtverbreitungsstrategie und die Strategie der Union betreffend Kleinwaffen und leichte Waffen sowie die Rolle der Unionsorgane und der Reflexionsgruppen in der Union in diesem Bereich im Hinblick auf die Steigerung der öffentlichen Wahrnehmung der einschlägigen Politik der Union und die Vorlage von Berichten und/oder Empfehlungen an die Vertreter des Hohen Vertreters international zu fördern;
d)
Bereitstellung der Mittel für den Betrieb und die Weiterentwicklung einer Internet-Plattform zur Erleichterung der Kontakte und zur Förderung des Forschungsdialogs im Netz der Reflexionsgruppen, zur Analyse von Fragen betreffend die Verhütung der Verbreitung von MVW und konventionellen Waffen, einschließlich Kleinwaffen und leichter Waffen, und zur Ausbildung einer neuen Generation von Experten in den Bereichen Nichtverbreitung und Abrüstung;
e)
Bereitstellung der Mittel zur Sensibilisierung und Entwicklung von Fachwissen und institutionellen Kapazitäten im Bereich der Nichtverbreitung in Reflexionsgruppen und Regierungen in der Union und Drittländern;
f)
Erörterung von Themen, die von den Mitgliedstaaten und vom Europäischen Auswärtigen Dienst (EAD) vorgeschlagen werden, im Rahmen der Gesamtforschungstätigkeiten des Konsortiums.
Eine ausführliche Beschreibung der Projekte ist im Anhang enthalten.
Artikel 2
(1) Für die Durchführung dieses Beschlusses ist der Hohe Vertreter zuständig.
(2) Die technische Durchführung der Projekte zu den in Artikel 1 Absatz 3 genannten Tätigkeiten obliegt dem EU-Konsortium für die Nichtverbreitung, dem die Fondation pour la Recherche Stratégique (FRS), das Institut für Friedensforschung in Frankfurt (HSFK/PRIF), das International Institute for Strategic Studies (IISS) und das Stockholm International Peace Research Institute (SIPRI) angehören. Das Konsortium nimmt diese Aufgabe unter der Verantwortung des Hohen Vertreters wahr. Hierzu trifft der Hohe Vertreter die notwendigen Vereinbarungen mit dem Konsortium.
(3) Die Mitgliedstaaten und der EAD schlagen Prioritäten und Themen von besonderem Interesse zur Bewertung in den Forschungsprogrammen des Konsortiums vor, die in Arbeitsdokumenten und Seminaren im Einklang mit der Politik der Union erörtert werden sollen.
Artikel 3
(1) Der als finanzieller Bezugsrahmen dienende Betrag für die Durchführung der Projekte zu den in Artikel 1 Absatz 3 genannten Tätigkeiten beläuft sich auf 3 600 000 EUR.
(2) Die mit dem Betrag nach Absatz 1 finanzierten Ausgaben werden entsprechend den für den Gesamthaushaltsplan der Union geltenden Verfahren und Vorschriften verwaltet.
(3) Die Kommission beaufsichtigt die ordnungsgemäße Verwaltung der in Absatz 1 genannten Ausgaben. Zu diesem Zweck schließt sie eine Finanzierungsvereinbarung mit dem Konsortium. In dieser Vereinbarung wird festgehalten, dass das Konsortium zu gewährleisten hat, dass dem Beitrag der Union die seinem Umfang entsprechende öffentliche Beachtung zuteil wird.
(4) Die Kommission bemüht sich, die in Absatz 3 genannte Finanzierungsvereinbarung so bald wie möglich nach Inkrafttreten dieses Beschlusses zu schließen. Sie unterrichtet den Rat über etwaige dabei auftretende Schwierigkeiten und teilt ihm den Zeitpunkt mit, zu dem die Vereinbarung geschlossen wird.
Artikel 4
(1) Der Hohe Vertreter unterrichtet den Rat auf der Grundlage regelmäßiger Berichte des Konsortiums über die Durchführung dieses Beschlusses. Diese Berichte bilden die Grundlage für die Bewertung durch den Rat.
(2) Die Kommission erstattet Bericht über die finanziellen Aspekte der in Artikel 1 Absatz 3 genannten Projekte.
Artikel 5
(1) Dieser Beschluss tritt am Tag seiner Annahme in Kraft.
(2) Die Geltungsdauer dieses Beschlusses endet 36 Monate nach Abschluss der in Artikel 3 Absatz 3 genannten Finanzierungsvereinbarung.
Sie endet jedoch sechs Monate nach dem Inkrafttreten des Beschlusses, falls die Finanzierungsvereinbarung nicht bis zu diesem Zeitpunkt geschlossen worden ist.
Brüssel, den 10. März 2014